OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guerrer de Moixent

El Guerrer de Moixent és una xicoteta figura de bronze d'origen ibèric que reprodueix un genet guerrer iber muntat a cavall. Data del segle IV o V aC i fou trobada el 21 de juliol de 1931. Junt amb la dama d'Elx, és una de les troballes més importants de l'època ibèrica al País Valencià.

## Troballa

La figura, la descobrí l'obrer Vicente Espí, al departament 218 del poblat ibèric de la Bastida de les Alcusses, important ciutat de la regió de Contestània ibèrica que alhora fou descoberta l'any 1909, i que se situa al cim del sistema muntanyenc de la serra Grossa, a l'oest del terme municipal de Moixent (Costera). El poblat fou arrasat completament el 330 aC, i des de la seua trobada s'hi han recuperat moltes peces de gran valor arqueològic.
Inicialment, la figura va passar desapercebuda en una excavació que es duia a terme de manera apressurada, i on vint-i-cinc persones excavaven 100 departaments. Pel que fa a la ressonància a dins de la comunitat científica, va ser menor al d'altres troballes de la Bastida de les Alcusses, com el plom amb inscripcions ibèriques que fou la primera troballa significant del jaciment. Amb el temps, el Guerrer esdevindria un símbol del Museu de Prehistòria de València, de la localitat de Moixent i de tot el País Valencià, sobretot arran de les celebracions del 50 aniversari del Servei d'Investigació Prehistòrica en 1977, esdevenint també logotip del Museu.

## Simbolisme

Es creu que es tracta d'un exvot, o siga, una ofrena als déus que es depositava als santuaris o llocs de culte. D'altres l'han interpretada com una escultura funerària que podria servir al difunt en la transició a l'altra vida, o bé com a agraïment pels favors concedits.

## Característiques tècniques

És feta de bronze fos, i fa 7,3 cm d'alçària.

## Ubicació de l'estatueta

Actualment, el guerrer reposa al Museu de Prehistòria de València. Hi ha una còpia a l'Avinguda del Guerrer, a l'entrada del municipi de Moixent, una altra feta per la Diputació Provincial de València al parc de l'Hospital, a València, i una altra a l'entrada del mateix jaciment de la Bastida.

## Vegeu també

* La Bastida de les Alcusses
* Contestans

## Referències

* 1 2 3 4 Rosado i Vives-Ferrándiz 2011, p. 22

## Bibliografia

* Bonet Rosado, Helena; Vives-Ferrándiz Sánchez, Jaime. La Bastida de les Alcusses: 1928-2010. València: Museu de Prehistòria de València, 2011, p. 328. ISBN 978-84-7795-590-0.

## Enllaços externs

* Web Museu de la Prehistòria Valencià Arxivat 2009-05-02 a Wayback Machine..
* Contestania.com - Poblat iber de la Bastida i guerrer de Moixent Arxivat 2008-10-04 a Wayback Machine..
# Dispersitat

La dispersitat és una mesura de l'heterogeneïtat en les mides de les molècules i partícules en una mescla en termes de química física o química orgànica.
Un grup o conjunt d'objectes s'anomena monodispers si aquests tenen la mateixa mida, forma i/o massa. D'altra banda, un grup d'objectes que tenen diferents mides, formes i masses s'anomena polidispers. Aquests objectes poden trobar-se en qualsevol foma de dispersió química, des de partícules en un col·loide, fins a gotetes en un núvol, cristalls en una roca o bé molècules polimèriques en un solvent. Més concretament, pels polímers, es pot descriure una distribució basada en la seva massa molecular.
Un cas molt freqüent en el que es veu involucrada la dispersitat és en polímers. La IUPAC ha declinat l'ús del terme d'índex de polidispersitat reemplaçant-lo pel terme dispersitat, representat per Đ i calculat per l'equació Đ = Mm/Mn, on Mm és la massa molar mitjana en massa i Mn és el nombre molar mitjà en massa. La IUPAC també ha declinat els termes monodispers, que es pot trobar contradictori amb si mateix, i polidispers, que és considerat redundant. En lloc d'aquests s'usa uniforme i no uniforme.

## Referències

* ↑ Martins, J A; Silva Dias, M A F «The impact of smoke from forest fires on the spectral dispersion of cloud droplet size distributions in the Amazonian region». Environmental Research Letters, vol.4, 1, 3-2013.
* ↑ Higgins, Michael D. «Measurement of crystal size distributions». American Mineralogist, 85, 2000, pàg. 1105–1116.
* ↑ Okita, Koichi; Teramoto, Akio; Kawahara, Kazuo; Fujita, Hiroshi «Light scattering and refractometry of a monodisperse polymer in binary mixed solvents» (en anglès). J. Phys. Chem., 72, 1, 1968, pàg. 278–285.
* ↑ Stepto, R. F. T.; Gilbert, R. G.; Hess, M.; Jenkins, A. D.; Jones, R. G.; Kratochvíl P. (2009). "Dispersity in Polymer Science" Pure Appl. Chem. 81 (2): 351–353. DOI:10.1351/PAC-REC-08-05-02.

## Enllaços externs

* Polymer structure
# Feminització (sociologia)

La feminització és, en sociologia, un canvi en el rol de gènere i el rol sexual dins d'una societat, grup, o organització cap a un enfocament sobre allò femení. És el contrari d'un enfocament cultural sobre la masculinitat.
L'estudiosa Ann Douglas va descriure cronològicament l'augment de la "feminització" sentimental de la cultura de masses estatunidenca en el segle xix, en la qual els escriptors d'ambdós sexes subratllaven les conviccions populars sobre les debilitats de les dones, els desitjos, i un lloc adequat en el món.
Exemples potencials de feminització en la societat:
* Feminització en l'educació
* Feminització en el lloc de treball
* Feminització en la migració
El terme en principi s'usava per a descriure les dones; tanmateix, amb el temps, el seu significat s'ha desplaçat i ara pot descriure el procés d'algú o alguna cosa que esdevé més femení mitjançant l'adopció de qualitats femenines.

## Referències

* ↑ Ann Douglas (1977). The Feminization of American Culture. Farrar, Straus and Giroux ISBN 0-374-52558-7
* ↑ Carole Leathwood, Barbara Read, 'Gender and the Changing Face of Higher Education: A Feminized Future?', Open University Press, ISBN 978-0-335-22714-3, 2008.
* ↑ Imhoff, Sarah «The myth of American Jewish feminization». Jewish Social Studies. Indiana University Press, 21, 3, Spring–Summer 2016, pàg. 126–152. Arxivat de l'original el 2018-04-25. DOI: 10.2979/jewisocistud.21.3.05. JSTOR: 10.2979/jewisocistud.21.3.05 [Consulta: 24 abril 2018].

## Vegeu també

* Feminització.
# Isabel d'Orleans-Bragança (1944-2017)

Isabel, princesa del Brasil (en portuguès: Isabel de Orleans e Bragança) era una aristocràcia brasilera, sisena en la línia de successió a l'antic tron del Brasil en el moment de la seva mort. Isabel és sovint convidada a representar la família imperial en esdeveniments monàrquics o cerimònies oficials. Des de la dècada de 1990, la princesa va ser membre de la junta directiva de la Creu Roja Brasilera.

## Biografia

Era la quarta dels dotze fills del príncep Pedro Henrique de Orléans-Bragança, cap de la Casa Imperial del Brasil, i de la seva esposa, la princesa Maria Elisabet de Baviera.
Amb el final de la Primera Guerra Mundial a Europa, la família imperial brasilera pot finalment tornar al Brasil, després de l'exili imposat pel cop d'estat republicà del 15 de novembre 1889.
Va educar-se en escoles religioses catòliques brasileres, a Petrópolis i a Rio de Janeiro, i va fer estudis universitaris de literatura a França i a Alemanya.A més del portuguès, parlava amb fluïdesa francès, alemany i anglès. Durant les dècades de 1970 i 1980 va treballar en projectes d'alfabetització d'adults i en la dècada de 1990 va treballar en el sector de turisme. Va dirigir la Creu Roja de Brasil.
Isabel del Brasil va morir el 5 de novembre de 2017, a la ciutat de Rio de Janeiro, als setanta-tres anys.

## Referències

* ↑ «Dona Isabel Maria » Monarquia». monarquia.org.br. Arxivat de l'original el 2022-09-28. [Consulta: 11 octubre 2022].
* ↑ «Princesa Dona Izabel de Bragança faleceu hoje 5 de Novembro no Rio de Janeiro - Nota de falecimento» (en portuguès brasiler). JB Press, 05-11-2017. Arxivat de l'original el 2023-11-23. [Consulta: 2 febrer 2025].
* ↑ «Isabel, Princess de Orléans e Bragança» (en anglès). Genealogics. Arxivat de l'original el 2024-11-30. [Consulta: 12 octubre 2022].
* ↑ «DECRETO Nº 4.120, DE 3 DE SETEMBRO DE 1920» (en portuguès brasiler). Diário Oficial da União. Arxivat de l'original el 2024-12-02. [Consulta: 2 febrer 2025].
* ↑ Retratos do império e do exílio: imagens da família imperial brasileira no acervo de Dom João de Orleans e Bragança (en portuguès). Instituto Moreira Salles, 2011. ISBN 978-85-86707-65-0.
* 1 2 «Morre a ilustríssima e benemérita princesa Dona Isabel de Orléans e Bragança. Sua Alteza foi chefe da Cruz Vermelha no Brasil.» (en portuguès), 06-11-2017. Arxivat de l'original el 2022-10-12. [Consulta: 12 octubre 2022].
* ↑ Régine Salens. «Décès de la princesse Isabel d’Orléans-Bragance (1944-2017)». noblesseetroyautes.com, 06-11-2017. Arxivat de l'original el 11 d’octubre 2022. [Consulta: 11 octubre 2022]..
# Erich Maechler

Erich Maechler o Erich Mächler (Hochdorf, cantó de Lucerna, 24 de setembre de 1960) és un ciclista suís, ja retirat, que fou professional entre 1982 i 1996.
Durant la seva carrera esportiva destaca la victòria en una etapa del Tour de França, cursa en la qual portà el mallot groc de líder en l'edició de 1987 durant set etapes. També guanyà la Milà-Sanremo de 1987 i el Campionat de Suïssa en ruta de 1984.

## Palmarès

* 1982
** 1r al Tour del Nord-oest
** 1r a la Stausee-Rundfahrt Klingnau
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 1983
** 1r al Gran Premi de Mendrisio
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 1984
** Campió de Suïssa en ruta
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
* 1986
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa del Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1987
** 1r a la Milà-Sanremo
** Vencedor de 2 etapes del Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1988
** 1r a la Volta a la Comunitat Valenciana i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Tirrena-Adriàtica i vencedor de 2 etapes
** 1r de la Volta al Camp Morverde
* 1989
** 1r a la Kika Classic
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
* 1990
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Luxemburg
* 1992
** 1r al Tour de Berna

### Resultats al Tour de França

* 1983. 84è de la classificació general
* 1984. 84è de la classificació general
* 1985. 114è de la classificació general
* 1986. 49è de la classificació general. Vencedor d'una etapa.
* 1987. 85è de la classificació general. Porta el mallot groc durant 7 etapes
* 1988. 136è de la classificació general
* 1989. 117è de la classificació general
* 1990. 130è de la classificació general
* 1991. 128è de la classificació general
* 1992. Abandona (13a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1982. 91è de la classificació general
* 1985. 23è de la classificació general
* 1993. 120è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1989. 58è de la classificació general
* 1991. 77è de la classificació general

## Referències

* ↑ «MÄCHLER Erich». [Consulta: 7 febrer 2023].
* ↑ «Cyclist from Portugal wins 3rd stage of Tour de France». The Deseret News, 05-07-1987.
* ↑ «Tour de France». Los Angeles Times, 08-07-1987.
* ↑ «Tour de France Da Silva Wins 3rd Stage; Maechler Takes Lead». Los Angeles Times, 05-07-1987. Arxivat 25 October 2012$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Erich MAECHLER» (en italià). [Consulta: 7 febrer 2023].
* ↑ «National Championship, Road, Elite, Switzerland (Men)». Cycling Archives. [Consulta: 14 març 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Erich Maechler a sitiodeciclismo.net
# Jörg Müller

Jörg Müller (Aarau, 23 de gener de 1961) és un ciclista suís, ja retirat, que fou professional entre 1985 i 1994. El 1984, com a ciclista amateur, va prendre part als Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on disputà, sense sort, tres proves del programa de ciclisme. Els seus principals èxits foren el Tour de Romandia de 1985, el Campionat nacional en ruta de 1987 i el Gran Premi de les Amèriques de 1989. Després de retirar-se del ciclisme va treballar com a cap de premsa de Lance Armstrong a principis dels 2000.

## Palmarès

* 1984
** Campió de Suïssa en ruta amateur
** Campió de Suïssa en persecució
** 1r al Gran Premi de Brissago
* 1985
** 1r al Tour de Romandia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Euskadi
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 1986
** 1r al Tour d'Armòrica
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Comunitat Valenciana
* 1987
** Campió de Suïssa en ruta
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1988
** 1r als Sis dies de Zuric (amb Daniel Gisiger)
* 1989
** 1r al Gran Premi de les Amèriques
* 1993
** 1r a la Wartenberg Rundfahrt
** Vencedor d'una etapa al Tour DuPont
* 1994
** 1r a la Wartenberg Rundfahrt

### Resultats al Tour de França

* 1986. 99è de la classificació general
* 1987. 99è de la classificació general
* 1988. 27è de la classificació general
* 1989. 29è de la classificació general
* 1990. 31è de la classificació general
* 1992. 94è de la classificació general
* 1993. 52è de la classificació general
* 1994. 59è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1988. 55è de la classificació general
* 1991. 71è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1987. Desqualificat (7a etapa)
* 1991. 101è de la classificació general
* 1994. 65è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «MÜLLER Jörg». [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Jörg Müller». [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Jorg MULLER» (en italià). [Consulta: 18 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jörg Müller a www.sitiodeciclismo.net
# Henri Rheinwald

Henri Rheinwald (Le Locle, 24 de juliol de 1884 - Ginebra, 24 d'abril de 1968) va ser un ciclista suís, que va córrer entre 1907 i 1921. En el seu palmarès destaquen tres Campionats nacionals en ruta i la primera edició del Campionat de Zúric.

## Palmarès

* 1907
** 1r al Tour del llac Léman
* 1908
** Campió de Suïssa en ruta
* 1912
** Campió de Suïssa en ruta
** Campió de Suïssa de ciclocrós
** 1r al Tour del llac Léman
* 1914
** 1r al Campionat de Zúric
* 1915
** 1r a la Berna-Ginebra
* 1919
** Campió de Suïssa en ruta
** 1r a la Berna-Ginebra
* 1920
** 1r al Tour del llac Léman

## Referències

* ↑ «RHEINWALD Henri». [Consulta: 3 febrer 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Henri RHEINWALD» (en italià). [Consulta: 3 febrer 2024].
* ↑ «Copa del Mundo de Ciclismo 2002 | elmundodeporte.com». [Consulta: 3 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Henri Rheinwald a sitiodeciclismo.net
# Kurt Ott

Kurt Ott (Zúric, 9 de desembre de 1912 - Schlieren, 19 d'abril de 2001) va ser un ciclista suís que fou professional entre 1938 i 1939.
Com a ciclista amateur va guanyar la medalla de plata als Jocs Olímpics de Berlín de 1936 en la prova de ruta per equips, junt a Edgar Buchwalder i Ernst Nievergelt. En aquests mateixos Jocs finalitzà el catorzè en la prova individual.
Durant la seva carrera combinà el ciclisme en ruta amb el ciclocròs, modalitat de la qual fou campió nacional el 1938.

## Palmarès

* 1934
** 1r al Critèrium de Wangen
* 1936
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Berlín en ruta per equips
* 1938
** Campió de Suïssa de ciclocròs

## Bibliografia

* Pascal Sergent, Guy Crasset, Hervé Dauchy: Mondial Encyclopedie Cyclisme. Band 2: G–P. UCI, 2000, ISBN 90-74128-73-4.

## Referències

* ↑ «OTT Kurt». [Consulta: 1r febrer 2024].
* ↑ «Olympedia – Kurt Ott». [Consulta: 1r febrer 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Kurt OTT» (en italià). [Consulta: 1r febrer 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Kurt Ott a sitiodeciclismo.net
# Mathias Frank

Mathias Frank (Roggliswil, cantó de Lucerna, 9 de desembre de 1986) fou un ciclista suís, professional des del 2008 fins al 2021. El 2016 aconseguí una victòria d'etapa a la Volta a Espanya amb final a l'Alt del Mas de la Costa.

## Palmarès

* 2004
** Campió de Suïssa sub-19 d'escalada
* 2006
** Vencedor d'una etapa del Tour dels Aeroports
* 2007
** Campió de Suïssa sub-23 en contrarellotge
** 1r a la Thüringen-Rundfahrt i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Guillem Tell
* 2008
** 1r al Gran Premi de la Selva Negra
* 2009
** 1r al Gran Premi Guillem Tell
* 2010
** Vencedor de la classificació de la muntanya i dels esprints de la Volta a Suïssa
* 2013
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Àustria
** Vencedor d'una etapa del USA Pro Cycling Challenge
* 2014
** Vencedor d'una etapa del Critèrium Internacional i vencedor de la classificació dels punts i de la muntanya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Baviera
* 2016
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2008. Abandona (13a etapa)
* 2011. 94è de la classificació general
* 2016. 37è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2020. Abandona (1a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 2010. No surt (1a etapa)
* 2014. No surt (8a etapa)
* 2015. 8è de la classificació general
* 2016. Abandona (14a etapa)
* 2017. 30è de la classificació general
* 2018. 55è de la classificació general
* 2019. 48è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2011. 85è de la classificació general
* 2012. 83è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Championnats de Suisse à Knutwil: Silvan Dillier au sprint devant Pellaud» (en francès). Le Nouvelliste, 20-06-2021. [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ «Mathias Frank s'endú la 17a etapa de la Vuelta». ara.cat, 07-09-2016 [Consulta: 8 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa de Mathias Frank a sitiodeciclismo.net
# Cucs de terra

Un cuc de terra és qualsevol anèl·lid oligoquet però, sobretot, els que pertanyen als gèneres Allolobophora i Lumbricus (Lumbricidae) i Megascolides i Pheretima (Megascolecidae).
Tenen el cos allargat i cilíndric i s'adapten perfectament a la vida subterrània, tot fent galeries i alimentant-se dels nutrients que els dona la ingestió de gran quantitat de terra. Són molt beneficiosos perquè per una banda espongen el sòl i alhora l'enriqueixen, aportant sobretot nitrogen, puix que excreten alhora amoníac i urea. En les regions temperades, la major part dels cucs de terra entren en diapausa durant l'estiu (estivació), i l'activitat reapareix quan el sòl s'humiteja. A l'hivern redueixen l'activitat, aprofundeixen en el sòl però no hibernen. La seva activitat normal s'estableix a la primavera i la tardor.
D'un punt de vista ecològic, els cucs de terra es poden classificar en tres grans grups: epigeus, endogeus i anècics. Els epigeus són els que habiten la superfície del sòl, sota les acumulacions de matèria orgànica (fullaraca, etc.). Els endogeus, que viuen dins el sòl i representen del 20 al 50% de la biomassa dels sòls fèrtils d'Europa. En funció de la fondària a la qual viuen se'n poden distingir els oligohúmics (habiten els estrats profunds), els mesohúmics (zona intermèdia) i els polihúmics (prop de la superfície). Els anècics són cucs relativament grossos, que excaven galeries verticals i, per tant, tenen un paper important en el transport vertical, ajudant la ventilació i l'homogeneïtzació del sòl; aquest grup pot arribar fins al 80% de la biomassa total dels cucs de terra.
Dels cucs de terra podem destacar-ne el cuc de terra comú (Lumbricus terrestris), freqüent als nostres sòls, i el cuc vermell (Eisenia foetida) que és una espècie molt utilitzada en el compostatge casolà de tipus vermicompost atesa la seua fàcil adaptació i reproducció.

## Referències

* 1 2 3 Palomo, A. 1991. Els anèl·lids ologoquets. Història Natural dels Països Catalans, 8.
* ↑ «Gran Enciclopèdia Catalana. Cuc de terra». [Consulta: 5 febrer 2021].
# Wyoming

Wyoming és un estat de l'oest dels Estats Units d'Amèrica, situat al nord de les muntanyes Rocoses. La seva capital és Cheyenne. Amb 576.851 habitants és l'estat menys poblat dels Estats Units.
Fa frontera amb Montana al nord; Dakota del Sud i Nebraska a l'est; Colorado al sud; Utah a la seva cantonada sud-oest i Idaho a la resta de l'oest.
Al nord-oest de l'estat s'hi troben els parcs nacionals de Yellowstone i Grand Teton.

## Població

Segons el cens dels EUA del 2000 hi havia censats 15.381 amerindis nord-americans (3,1%). Les principals tribus eren els arapaho (4.285), xoixon (3.296), cherokees (1.263), sioux (1.153), anishinaabemowin (378), navaho (360), xeiene (289), crow (236), blackfoot (220) i apatxe (202).

## Història

El Territori de Wyoming es va convertir en el primer estat dels EUA on es va instaurar el «sufragi igual» (sense diferències de gènere) encara que no el sufragi universal (no podien votar homes ni dones de pell negra).

## Geografia

A Wyoming, la regió de les Grans Planúries es topa amb les muntanyes Rocoses. L'estat és un gran altiplà travessat per diverses cadenes muntanyenques: al nord-oest, les serralades Absaroka, Owl Creek, Gros Ventre, Wind River i Teton; al nord central, les muntanyes Big Horn; al nord-est, les Black Hills; i a la regió sud, les muntanyes Laramie, Medicine Bow i Serralada Mare.
La serralada nevada de la zona sud central és una extensió de les Muntanyes Rocoses de Colorado, tant geològicament com d'aparença. La serralada Wind River, a la zona oest central, és la més allunyada i inclou el cim Gannett (4207 m), el cim més alt de l'estat. Les muntanyes Big Horn, a la zona nord central, estan separades de la massa muntanyenca de les Muntanyes Rocoses.
La serralada Teton, al nord-oest, s'estén uns 80 km, i representa la secció muntanyenca més impressionant de l'estat. És la llar del Grand Teton, el segon cim més alt de Wyoming i del Parc Nacional Grand Teton, que comprèn la secció més apreciable de la serralada.
Wyoming és un estat àrid; la major part del sòl rep menys de 10 polzades d'aigua de pluja anual, i per això el terreny no es presta per a l'agricultura. El bestiar és criat especialment a prop de les zones muntanyenques.

## Vegeu també

* Bandera de Wyoming
* Bosc Nacional Shoshone
* Llista de comtats de Wyoming
* Llista de peixos de Wyoming
* Segell de Wyoming

## Referències

* ↑ (anglès) Patricia Ward D'Itri, Cross currents in the international women's movement, 1848-1948, p.17
# Metro de Novi Afon

El tren de Novi Afon a Abkhàzia, república separatista de Geòrgia, és sovint comparat a un metro, tot i que té una vocació turística per al transport dels turistes a la Cova de Novi Afon, atès que no circula més que de maig a novembre. Les obres van començar l'any 1965 i va ser inaugurat l'any 1975.

## Característiques

Aquest metro de 1.3 quilòmetres, de via única, té tres parades:
* Входные Ворота (Porta d'entrada);
* Зал Апсны (Sala Apsny);
* Зал Анакопия (Sala Anakopiya).
Els trens circulen cada dos o tres minuts. Per fer tot el viatge triga uns cinc minuts; els trens circulen a 30 km/h.

## Material rodant

En total, circulaven per la xarxa dos tipus de material mòbil construït a Moscou:
* dos conjunts de trens construïts el 1975, anomenats Ep, que ja no circulen;
* un tercer conjunt de trens, posat en servei el 2014, anomenat Ep 563. Va substituir l'antiga Ep.
Els tren van per un ample de via de 914 mm.

## Referències

* ↑ «Unikalitāte it visā jeb elektrovilciens Turist» (en letó). [Consulta: 26 abril 2021].
* 1 2 «New Athos - subway in the cave - system». [Consulta: 26 abril 2021].
* ↑ «Новоафонская пещерная железная дорога - «Coral Travel»». [Consulta: 26 abril 2021].