OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gaston Planté

Gaston Planté (Orthez, 22 d'abril del 1834 – Meudon (Alts del Sena), 21 de maig del 1889) va ser un científic francès en el camp de la física, que inventà la bateria de plom i àcid l'any 1859. Aquesta bateria va ser la primera bateria elèctrica comercialitzada.
L'any 1855, descobrí els primers fòssils de l'ocell prehistòric Gastornis parisiensis (que rep el seu cognom) prop de París. En aquell temps, Planté era només un ajudant d'A. E. Becquerel (pare del Premi Nobel Henri Becquerel). Per tant, aquest descobriment tan primerenc va quedar tapat pels seus descobriments posteriors.

## Bateria de plom i àcid

El 1859, inventà la bateria de plom i àcid. El seu primer model era un rotlle en espiral de dues làmines de plom pur separades per una tela de lli, immersa en una gerra de vidre amb una solució d'àcid sulfúric. L'any següent presentà a l'Acadèmia de Ciències de França, una bateria amb nou cel·les de plom i àcid. El 1881, Camille Alphonse Faure va desenvolupar un model millorat més eficient que va tenir molt d'èxit en els automòbils elèctrics d'aquella època.
Planté també investigà les diferències entre l'electricitat estàtica i l'electricitat dinàmica (és a dir, la produïda per les bateries). Com a part d'aquesta investigació, Planté inventà un aparell mecànic que anomenà Màquina Rheostàtica amb la qual s'obtenien voltatges alts i és un precedent del modern generador Marx.
Morí el 1889, a la part de Bellevue de Meudon, prop de París. El 1989, l'Acadèmia Búlgara de Ciències establí la Medalla Gaston Planté que premia els científics que contribueixen a la tecnologia de les bateries de plom i àcid.

## Notes

* ↑ Prévost (1855)
* ↑ Dell et al. (2001)

## Referències

* Dell, Ronald; Rand, David A.J. (2001): Understanding Batteries. Royal Society of Chemistry. ISBN 0854046054.
* Prévost, Constant (1855): "Annonce de la découverte d'un oiseau fossile de taille gigantesque, trouvé à la partie inférieure de l'argile plastique des terrains parisiens" ["Announcement of the discovery of a fossil bird of gigantic size, found in the lower Argile Plastique formation of the Paris region"]. C. R. Hebd. Acad. Sci. Paris 40: 554-557 [Article in French]. PDF fulltext Arxivat 2017-09-13 a Wayback Machine. at Gallica.

## Enllaços externs

* http://www.corrosion-doctors.org/Biographies/PlantelBio.htm
* e-book The Storage Of Electrical Energy per Gaston Planté, 1859
# Maelestes

Maelestes gobiensis és una espècie de mamífer prehistòric similar a les musaranyes descobert el 1997 al Gobi. Aquest animal visqué a finals del Cretaci, fa uns 71-75 milions d'anys, al mateix temps que dinosaures com Velociraptor o Oviraptor. El descobriment i l'anàlisi d'aquesta espècie suggereixen que els euteris autèntics aparagueren més o menys a l'època de l'extinció dels dinosaures fa 65 milions d'anys, no anteriorment en el Cretaci com es pensava abans.

## Referències

* ↑ Wible, J.R., G.W. Rougier, M.J. Novacek, i R.J. Asher. (2007). "Cretaceous eutherians and Laurasian origin for placental mammals near the K/T boundary." Nature, 447: 1.003-1.006.
# Al-Ittihad FC Jiddah

L'Al-Ittihad FC Jiddah (àrab: نادي الاتحاد العربي السعودي لكرة القدم, Nādī al-Ittiḥād al-ʿArabī as-Saʿūdī li-Kurat al-Qadam, ‘Club Saudita de Futbol de la Unió Àrab’) és un club de futbol saudita de la ciutat de Jiddah. Al-Ittihad significa ‘Unió’.
Els partits de l'Ittihad es juguen a l'estadi principal de Jiddah, el King Abdullah Sports City, que és el segon estadi més gran de l'Aràbia Saudita, amb una capacitat per a 62.345 espectadors.

## Història

L'any 1927 un grup de joves de Jeddah decidiren formar un grup de futbol. Aquests joves eren Hamza Fitaihi, Abdulsamad Najeeb Alsaady, Ismail Zahran, Ali Yamani, Abduazeez Jameel, Abdulateef Jameel, Othman Banajah, Ahmad Abu Talib, Ali Sultan i Ahmed Almir.
El club es formalitzà oficialment el 1928, essent el club en actiu més antic d'Aràbia i un dels més reeixits pel que fa a títols.

## Palmarès

* Lliga saudita de futbol:
** 1981–82, 1996–97, 1998–99, 1999–2000, 2000–01, 2002–03, 2006–07, 2008–09, 2022-23
* Copa del Rei saudita de futbol:
** 1958, 1959, 1960, 1963, 1967, 1988, 2010, 2013, 2018
* Copa del Príncep de la Corona saudita de futbol:
** 1958, 1959, 1963, 1991, 1997, 2001, 2004, 2016–17
* Supercopa saudita de futbol:
** 2022
* Copa Federació saudita de futbol:
** 1986, 1997, 1999
* Copa Associació saudita de futbol:
** 1974
* Lliga de Campions de l'AFC:
** 2004, 2005
* Recopa asiàtica de futbol:
** 1999
* Lliga de Campions aràbiga de futbol:
** 2005
* Copa del Golf de clubs de futbol:
** 1999
* Supercopa saudí-egípcia de futbol:
** 2003, 2001

## Futbolistes destacats

* Mohamed Kallon
* Titi Camara
* Alhassane Keita
* Tijjani Babangida
* Roberto Donadoni
* Rob Witschge
* Milenko Ačimovič
* Bebeto
* Wagner
* Reinaldo
* Jared Borgetti
* Karim Benzema
* N'Golo Kanté
* Danilo Pereira

## Entrenadors destacats

* Vanderlei Luxemburgo
* Osvaldo Ardiles
* Tomislav Ivić
* Anghel Iordănescu
* Vahid Halilhodžić
* Gabriel Calderón

## Referències

* ↑ «King Abdullah Sports City». Saudi Pro League Statistics. [Consulta: 14 maig 2016].
* ↑ «Al-Ittihad Club History». [Consulta: 8 febrer 2025].
* ↑ «Saudi Arabia - List of Champions». RSSSF.
* 1 2 3 4 «Saudi Arabia - List of Cup Winners». RSSSF.

## Enllaços externs

* Web oficial
* AFC
* Lliga de Campions Arxivat 2013-01-16 at Archive.is
* Club de fans Arxivat 2001-02-02 a Wayback Machine.
* Alittihad en diversos idiomes Arxivat 2007-06-21 a Wayback Machine.
# Alidé Sans Mas

Alidé Sans Mas (Viella, 9 de març de 1993) és una activista i cantant de llengua occitana (dialecte gascó aranès).

## Biografia

Filla del polític Jusèp Loís Sans i la cantant Lúcia Mas Garcia. Va començar per ser coneguda en la cançó d'Occitània amb el títol Esperança, fet amb el grup de hip-hop SHHNHC, el 2012. Va participar en festivals el 2013, com Barnasants, amb Enric Hernàez i Rovira, Escota e Minja o encara Hestiv'Òc de Pau. Va cantar l'himne aranès a l'acte oficial de la Diada Nacional de Catalunya. El juliol de 2015, va participar en l'Estivada de Rodés. És regidora a Bausen des de les eleccions de 2019 per Aran Amassa.
Alidé Sans deixa veure en la seva inspiració la influència de ritmes càlids com la rumba, el reggae, el soul, però canta sempre en occità aranès. Compon, escriu i canta les seves cançons.
Va reinterpretar en occità la cançó «Viatge a Ítaca», de Lluís Llach, juntament amb el cor Barrut, per al Disc de la Marató. A la ciutat de Washington DC va participar en el Festival Smithsonian Folklife de 2018 en representació de la cultura occitana. L'any 2022 va ser una de les portaveus de la plataforma Stop JJOO 2030, creada per a oposar-se a la celebració dels Jocs Olímpics d'Hivern Barcelona-Pirineus 2030, juntament amb altres cares visibles de l'entitat com ara Bernat Lavaquiol.

## Discografia

* Eth paradís ei en tu (2015)
* Henerècla (2018)

## Referències

* ↑ «Alidé Sans» (en occità). Pedagogia. Portau deus ensenhaires d'occitan. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ Rei Bèthvéder, Nicolau. «Alidé Sans o la modernitat dens la cançon aranesa» (en occità). LaSetmana.fr, 04-01-2013. Arxivat de l'original el 2013-10-02. [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Vidal, Guillem. «El poder explosiu de la cançó». ElPuntAvui.cat, 27-01-2013. [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «El pueblo más pequeño de la Val d'Aran debate su identidad» (en castellà). LaVanguardia.com, 09-11-2020. [Consulta: 22 febrer 2021].
* ↑ Rei Bèthvéder, Nicolau. «Sò deth mond, mès ne sò en occitan» (en occità). Jornalet.com, 01-12-2013. [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «Acte institucional de la Diada Nacional de Catalunya 2013» (pdf). Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 10 setembre 2013].
* ↑ «"Viatge a Ítaca", per Alidé Sans i Barrut». CCMA.cat, 14-11-2018. [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Rexach Fumanya, Josep. «Els Jocs Olímpics d'hivern no afectaran Barcelona, la consulta s'ha de fer al Pirineu». Vilaweb, 03-08-2021. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ Rodríguez, Jesús. «“Els amos de Baqueira poden carregar-se la natura i tothom calla, és l'omertà del Pirineu”». Directa.cat, 20-12-2022. [Consulta: 20 desembre 2022].
# Ernest Munier-Chalmas

[Charles-Philippe]-Ernest Munier-Chalmas (Tournus, 7 d'abril de 1843 - Aix-les-Bains, 9 d'agost de 1903) va ser un geòleg francès que nasqué a Tournus a la Borgonya. És conegut per les seves contribucions a la comprensió del Cretaci, però també aïllà i definí l'estadi del Priabonià en l'Eocè tardà en un informe coescrit amb Albert de Lapparent el 1893.
Va ser membre de la secció mineralògica de l'Académie des sciences el 5 de maig de 1903.
Morí a Aix-les-Bains, Provença.

## Notes

* ↑ Al seu nom afegí el cognom de soltera de la seva mare, Chalmas.

## Referències

* ↑ Académie des sciencesNotice Historique: "Ernest Munier-Chalmas"
# Anna Price

Anna Price (1837-1937) fou una escriptora apatxe filla de Diablo, un dels caps més influents dels White Mountain Apache, coneguda també com a Her Grey Eyes.) Fou un dels informants de més confiança de Greenville Goodwin per a la seva obra Western Apache raiding and warfare (1931)

## Enllaços externs

* Biografia en anglès Arxivat 2016-04-07 a Wayback Machine.
# Pupi

«Pupi» té aquests significats:
* Pupi, nomen romà dels membres de la gens Púpia
* Pupi, 'titelles' en sicilià, protagonistes de l'opera dei pupi, gènere teatral declarat Patrimoni Immaterial de la Humanitat
* Pupi Avati, cinematògraf italià
* Pupi Poisson, drag queen espanyola
# Estadi Olímpic Nilton Santos

LEstadi Olímpic Nilton Santos) un estadi situat a la ciutat de Rio de Janeiro, Brasil. És l'estadi de futbol de Botafogo, Aquí se celebren els jocs de Copa Libertadores i Brasileirão i va ser una de les seus dels Jocs Olímpics d'Estiu de 2016.

## Referències

* ↑ «Eduardo Paes homologa pedido, e o Engenhão vira Estádio Nilton Santos», 10-02-2015. [Consulta: 10 febrer 2015].
# Martha Cowles Chase

Martha Cowles Chase (Cleveland Heights, Ohio, 1927 – Lorain, Ohio, 8 d'agost de 2003), també coneguda com a Martha C. Epstein, va ser una biòloga estatunidenca especialitzada en genètica, famosa mundialment per haver format part del grup que en 1952 va demostrar que l'ADN és el material genètic per a la vida, i no les proteïnes.

## Biografia

Chase va néixer en 1927 a Cleveland, Ohio. En 1950 es va graduar en Ciències en la Universitat de Wooster i en 1964 va obtenir el seu PhD en la Universitat del Sud de Califòrnia.
En 1952 va treballar com a assistent de laboratori de l'expert en bacteris Alfred Hershey en el Cold Spring Harbor Laboratory de la Universitat del Sud de Califòrnia. Tots dos van demostrar en el denominat experiment de Hershey i Chase que és l'ADN la base del material genètic, i no les proteïnes. Posteriorment seria molt respectada com a genetista.
Diversos successos que li van ocórrer durant la dècada de 1960 van acabar la seva carrera com a científica. Va passar dècades patint una forma de demència que la privava de la seva memòria a curt termini. Va morir el 8 d'agost de 2003 de pneumònia.

## Referències

* Hershey, A. D. i Martha Chase (20 de septiembre de 1952). «Independent Functions of Viral Protein and Nucleic Acid in Growth of Bacteriophage». J. Gen. Physiol., 36 (1): 39-56.
# Roser Massaguer Malleu

Roser Massaguer Malleu (Palafrugell, 1957) és una política catalana que va ser regidora a l'Ajuntament de Palafrugell des de 2015 i fins al 2023, en l'àrea de d'Hisenda (2017-2019) i després en la de Benestar social (2017-2023). El 2023 va ser elegida presidenta de la secció local d'Esquerra Republicada de Catalunya a Palafrugell com a substituta de Xavier Segura, qui ho havia estat des del 2007.
Va participar en projectes com l’ampliació del Centre d’Atenció Primària (CAP) de Palafrugell, així com en programes d’habitatge social, com el programa Reallotgem de la Generalitat de Catalunya i el dels primer habitatge d'emergència cooperatiu al municipi amb la col·laboració de Sostre Cívic.
És diplomada en Ciència Empresarials i actualment és jubilada. Va exercir com a treballadora de la banca i professora de classes de repàs. En l'àmbit associatiu, és una de les fundadores de l'Agrupació Excursionista Palafrugell i de la Coral Nit de Juny, de la qual era presidenta el 2024.

## Referències

* ↑ «Roser Massaguer és la nova presidenta de la secció local d'ERC». Ràdio Palafrugell, 14-09-2023. [Consulta: 15 agost 2024].
* ↑ «L'actualitat del projecte d'ampliació del CAP amb Roser Massaguer». Ràdio Palafrugell, 12-10-2020. [Consulta: 15 agost 2024].
* ↑ «Roser Massaguer sobre el programa Reallotgem d'habitatge social - Entrevistes». Ràdio Palafrugell, 23-09-2021. [Consulta: 15 agost 2024].
* ↑ «Palafrugell i Sostre Cívic entreguen el primer habitatge social cooperatiu». TV Costa Brava, 20-07-2022. [Consulta: 15 agost 2024].
* ↑ «Raquel Dalfó, Carles Farrarons i Roser Massaguer, a la llista d'ERC a Palafrugell». Ràdio Palafrugell, 13-03-2023. [Consulta: 15 agost 2024].
* ↑ «Coral Nit de Juny». Ajuntament de Palafrugell. [Consulta: 15 agost 2024].
# Io so che tu sai che io so

Io so che tu sai che io so (italià: Sé que tú saps que ho sé) és una pel·lícula italiana de comèdia dramàtica del 12 dirigida per Alberto Sordi, que també és coprotagonista amb l'actriu italiana Monica Vitti. Va ser inscrit al 13è Festival Internacional de Cinema de Moscou on va guanyar un Premi Especiall. Els decorats de la pel·lícula van ser dissenyats pel director d'art Lorenzo Baraldi i Massimo Tavazzi. Els exteriors es van rodar al voltant de Roma.

## Argument

El banquer Fabio Bonetti manté un matrimoni monòton amb Livia des de fa vint anys. Apassionat per la televisió i el futbol, un dia es veu implicat en la investigació que fa un detectiu privat d’Elena, esposa del financer Vitali, que viu al seu mateix edifici i que ha deixat el seu cotxe Panda a la Lívia. Fabio s'apodera de les cintes i descobreix, horroritzat, que la seva filla Verònica (16 anys) es droga des del 13 anys, que la seva esposa li és infidel amb un altre home, avorrida perquè Fabio no li fa cas. A més, descobreix que té una malaltia incurable, cosa que l’empenta a resignar-se a acceptar les alegries i melancolies de la seva vida quotidiana familiar. Tanmateix, el seu diagnòstic és equivocat i no està malalt.

## Repartiment

* Alberto Sordi com Fabio Bonetti
* Monica Vitti com a Livia Bonetti
* Isabella De Bernardi com a Veronica Bonetti
* Salvatore Jacono com a Cavalli
* Giuseppe Mannajuolo com el detectiu
* Ivana Monti com a Valeria
* Micaela Pignatelli com a Elena Vitali
* Claudio Gora com a Ronconi
* Pier Francesco Aiello com a Marco
* Napoleone Scrugli com a Mirko
* Cesare Cadeo com a Reporter
* Sandro Paternostro com ell mateix
* Gianni Letta com ell mateix

## Referències

* ↑ «13th Moscow International Film Festival (1983)». MIFF. Arxivat de l'original el 7 November 2013. [Consulta: 7 febrer 2013].
* ↑ Io so che tu sai che lo soi a Il Cinematografo

## Enllaços externs

* Io so che tu sai che io so a YouTube
# Ramon Iglésias i Navarri

Ramon Iglésias i Navarri (Durro, Alta Ribagorça, 28 de gener de 1889 - la Seu d'Urgell, 31 de març de 1972) fou un religiós català que esdevingué bisbe d'Urgell i 59è copríncep d'Andorra.

## Inicis

De família pagesa de les muntanyes de l'Alta Ribagorça, va estudiar al Santuari de la Mare de Déu de la Plana de Mont-ros, filial del seminari d'Urgell, i, més tard, al mateix Seminari de La Seu, Filosofia, Teologia i Dret. D'allà va passar a la Pontifícia Universitat Gregoriana de Roma, on es doctorà.
Fou ordenat sacerdot el 14 de juliol de 1912, als 23 anys. Després de sis anys d'exercici, es feu capellà castrense de 1918 a 1942. Estigué a la campanya d'Àfrica, a la Guerra Civil, a l'Hospital Militar de Carabanchel i arribà a secretari del Vicariat General. Durant la guerra civil, va haver d'intercedir personalment davant de Franco pel seu parent Joaquim Maurín i Julià, diputat del Front Popular i dirigent del POUM i va evitar-li una condemna a mort més que probable.

## Bisbe d'Urgell

Fou nomenat bisbe d'Urgell i prengué possessió de la diòcesi el 4 d'abril de 1943 i, per tant, esdevingué copríncep d'Andorra. Va romandre en els càrrecs fins al 29 d'abril de 1969, any en què va presentar la seva renúncia per edat al Papa i fou substituït per Ramon Malla i Call, com a administrador apostòlic, fins que es nomenà a Joan Martí i Alanís com a successor. Iglésias fou nomenat per a la diòcesi titular de Satrianum fins a l'11 de desembre de 1970.
Una de les seves obres principals al bisbat fou la renovació del Seminari. També és de destacar la seva participació en el Concili Vaticà Segon.
A Andorra li tocà compartir principat amb el Règim de Vichy francès, el govern provisional i la Quarta i la Cinquena Repúbliques, amb personatges de la talla de Pétain o De Gaulle.
Retirat, repartí residència entre el seu poble natal i una congregació religiosa a Matadepera fins que, molt malalt, tornà a la Seu on morí el 31 de març de 1972.

## Distincions honorífiques

* Gran Creu de l'Orde de Sant Ramon de Penyafort

## Referències

* ↑ David M. Cheney.. «Ramon Iglesias Navarri» (en angles). The Hierarchy of the Catholic Church, 1996-2013. [Consulta: 30 abril 2015].
* ↑ Alfonso de Ceballos Escalera.. Boletín Oficial del Estado. La Orden de la Cruz de San Raimundo de Peñafort (en castellà). Boletín Oficial del Estado, 2015 [Consulta: 8 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Nota necrològica a La Vanguardia. (castellà)
# Luc Leblanc

Luc Leblanc (Limoges, 4 d'agost de 1966) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1987 i 1998. Fou un dels millors ciclistes francesos de la dècada dels 90. Bon escalador i rodador, la seva principal victòria fou el campionat del Món de ciclisme en ruta de 1994. També guanyà dues etapes al Tour de França. Va admetre haver competit sota la ingesta de substàncies dopants i un intent de suïcidi un cop ja s'havia retirat. En abandonar el ciclisme professional es dedicà a la ràdio com a comentarista esportiu.

## Palmarès

* 1988
** 1r al GP Ouest France-Plouay
* 1990
** 1r al Tour de l'Haut-Var
** 1r al Gran Premi de Valònia
** Vencedor d'una etapa del Dauphiné Libéré
* 1991
** Vencedor d'una etapa del Midi Libre
* 1992
** Campió de França en ruta
** 1r al Midi Libre i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa del Dauphiné Libéré
* 1993
** Vencedor d'una etapa del Tour du Vaucluse
* 1994
** Campió del Món en ruta
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor d'una etapa a l'Euskal Bizikleta
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Galícia
** 1r del Gran Premi de la Muntanya de la Volta a Espanya
* 1996
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor d'una etapa del Dauphiné Libéré
* 1997
** 1r al Giro del Trentino i vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 1990. 73è de la classificació general
* 1991. 5è de la classificació general. Porta el mallot groc durant 1 etapa
* 1992. Fora de control (14a etapa)
* 1994. 4t de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1996. 6è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1997. No surt (14a etapa)
* 1998. Abandona (18a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1993. Abandona
* 1997. Abandona
* 1998. 34è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1994. 6è de la classificació general. 1r del Gran Premi de la Muntanya

## Referències

* ↑ «Luc LEBLANC» (en italià). Museo del ciclismo. [Consulta: 2 febrer 2025].
* ↑ «La dura revelación de Luc Leblanc: "Cogí mi rifle y puse el cañón en mi garganta. No lo hice por mis hijos"» (en castellà). eurosport, 26-05-2023. [Consulta: 2 febrer 2025].
* ↑ «El exciclista Luc Leblanc hizo una durísima confesión: “Puse el cañón del rifle en mi garganta”» (en castellà). Yahoo, 04-06-2023. [Consulta: 2 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa de Luc Leblanc a sitiodeciclismo.net
# Iron Chef

Iron Chef és un programa de televisió japonès produït per FujiTV. El títol original és Ryōri no Tetsujin (料理の鉄人).
El programa de televisió es va emetre per primera vegada el 10 d'octubre de 1993, dura una hora i mitja amb baralles preliminars entre els diversos xefs, després la batalla final. Després de 23 episodis, l'espectacle s'escurça a una hora eliminant les baralles preliminars. L'espectacle es va aturar el 24 de setembre de 1999. Durant l'any 2002 es realitzen programes especials. En total, es van emetre 300 capítols.
El programa és bastant excèntric. Els comentaris de dos comentaristes habituals i d’un a dos convidats (que fan de jutge) permet als espectadors entendre millor el que passa a la cuina i entretenir-los mentre torna la calma. L’amfitrió és Takeshi Kaga, conegut al programa com Kaga Shusai (鹿賀 主宰). Tamio Kageyama i Hideki Saijo van aparèixer amb freqüència com a jutges en aquesta sèrie de televisió. Akira Senju va compondre el revival d'Iron Chef del 2012. Toshiro Kandagawa va ser un xef japonès que hi va participar.
Després del seu èxit al Japó, Iron Chef s'emet als Estats Units, al canal Food Network. Part de l'èxit estatunidenc ha vingut del doblatge que va donar a l'espectacle un estil semblant a les pel·lícules de kung fu dels anys 70.

## Equip de producció

* Comentarista: Kenji Fukui (veu anglesa: Bill Bickard).
* Comentarista: Dr. Yukio Hattori (veu anglesa: Scott Morris).
* Presentador: Takeshi Kaga (veu anglesa: Duncan Hamilton, Kent Frick).
* Reporter de cuines: Shinichiro Ohta (veu anglesa: Jeff Manning).
* Comentarista i traductor del "New York Special": Dave Spector.

## Llista de cuiners

Llistes de xefs que van aparèixer al programa.
* Iron Chef xinès Chen Kenichi (陳 建一)
* Iron Chef francès (I) Yutaka Ishinabe (石鍋 裕)
* Iron Chef francès (II) Hiroyuki Sakai (坂井 宏行)
* Iron Chef italià Masahiko Kobe (神戸 勝彦)
* Iron Chef japonès (I) Rokusaburo Michiba (道場 六三郎)
* Iron Chef japonès (II) Koumei Nakamura (中村 孝明)
* Iron Chef japonès (III) Masaharu Morimoto (森本 正治)

## Referències

* ↑ «『アイアンシェフ』 - とれたてフジテレビ», 18-10-2012. Arxivat de l'original el 2012-10-18. [Consulta: 10 maig 2021].
* ↑ «SOME SORTA WEB THING», 27-12-2005. Arxivat de l'original el 2005-12-27. [Consulta: 10 maig 2021].
# Gastronomia d'Albània

La gastronomia d'Albània consisteix en un conjunt de plats i costums culinaris procedents d'Albània. Molts dels plats provenen de la cuina dels Balcans i de la Mediterrània, així com algunes especialitats locals. L'àpat principal dels albanesos és l'esmorzar, que consisteix sobretot en amanides, tomàquets, cogombres, olives, oli d'oliva, vinagre i sal.

## Plats d'Albània

* Anyell i iogurt cuits al forn
* Porros cuits al forn
* Sopa de mongetes jahni
* Börek (pastís de vegetals)
* Vedella o pollastre d'Elli amb nous
* Fërgesë de Tirana amb piment
* Fërgesë de Tirana amb vedella
* Mandonguilles fregides
* Salses d'all
* Korce Kolloface
* Sopes de patata i col
* Vedella amb mongetes

## Postres

Les postres més populars d'Albània són conegudes a la zona dels Balcans.
* Halva
* Hasude
* Llokume
* Kadaif
* Muhalebi
* Revani
* Sultjash
* Panespanjẽ
* Qumẽshtor
* Bakllava
* Pho

## Referències

* ↑ «An introduction to Albanian food in 10 dishes.». drivemefoody.com.
* ↑ «Meat consumption in Albania: Beef and veal at 48%» (en anglès). scan-tv.com, 18-12-2017. Arxivat de l'original el 6 de gener 2018. [Consulta: 18 novembre 2024].
* ↑ Gjonça, Arjan; Bobak, Martin «Albanian paradox, another example of protective effect of Mediterranean lifestyle?» (en anglès). The Lancet, 350, 9094, 12-1997, pàg. 1815–1817. DOI: 10.1016/S0140-6736(97)08347-5.
* ↑ «Traditional Food of Albania». albaniainside.com. «Albanian cuisine can be nominally divided into three regions»
* ↑ «Why Albania Is A Great Destination For Wine Drinkers» (en anglès). epicureandculture.com, 05-01-2017.