OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Divisió B (Metro de Nova York)

La Divisió B (B Division en anglès) és una de les dues divisions del Metro de Nova York. La Divisió B opera les línies per on circulen els serveis o rutes designats per lletres (A-Z) i les llançadores de Franklin Avenue i Rockaway Park.
Les línies i serveis d'aquesta divisió eren operades per Brooklyn-Manhattan Transit Corporation (BMT) i Independent Subway System (IND), BMT acabà sent controlada per la ciutat a partir de 1940 com IRT de la Divisió A mentre que IND sempre havia estat propietat de la ciutat. Els trens de la Divisió B són més amples, més llargs i més pesants que els de la Divisió A, concretament mesuren 3 per 18 o 23 metres.
Habitualment es refereix a la divisió com IND Division i BMT Division com havia estat fins al 1940.

## Llista de línies

A continuació es pot veure un llistat de les línies de la Divisió B i en parèntesis els serveis de cada línia:
* Fourth Avenue Line (D N R)
* Sixth Avenue Line (B D F V)
* Eighth Avenue Line (A C E)
* 60th Street Tunnel Connection (R)
* 63rd Street Line (BMT) (fora de servei)
* 63rd Street Line (IND) (F)
* Archer Avenue Line (BMT) (J/Z)
* Archer Avenue Line (IND) (E)
* Astoria Line (N W)
* Brighton Line (B Q)
* Broadway Line (N Q R W)
* Canarsie Line (L)
* Chrystie Street Connection (B D)
* Concourse Line (D)
* Crosstown Line (G)
* Culver Line (F G)
* Franklin Avenue Line (S)
* Fulton Street Line (A C)
* Jamaica Line (J/Z M)
* Myrtle Avenue Line (M)
* Nassau Street Line (J/Z M)
* Queens Boulevard Line (E F R V)
* Rockaway Line (A S)
* Sea Beach Line (N)
* West End Line (D)
# Municipi de Lemvig

El municipi de Lemvig és un municipi danès que va ser creat l'1 de gener del 2007 com a part de la Reforma Municipal Danesa, integrant els antics municipis de Thyborøn-Harboøre amb el de Lemvig. El municipi és situat a la costa oest de la península de Jutlàndia, a la Regió de Midtjylland i abasta una superfície de 508,17 km².
Al sud, una part del territori del municipi és ocupada pel Nissum Fjord, un fiord de poca fondària (entre 1 i 3 metres). El Nissum Fjord i la terra que l'envolta és un ecosistema de gran valor regulat pel Conveni Internacional de Zones Humides (Ramsar). Al nord del municipi trobem el Nissum Bredning que forma part del complex Limfjord, l'estret que separa l'illa de Vendsyssel-Thy de la resta de la península de Jutlàndia. Al sud-est del municipi hi ha una cadena de llacs interconnectats que uneixen el Nissum Bredning amb el llac de Ferring (Ferring Sø), són, de nord a sud, el Hygum Nor, Smedshavevese, Nørrevese, Mellemvese i Søndervese.
La ciutat més important i capital del municipi és Lemvig (7.151 habitants el 2009). Altres poblacions són:
* Nørre Nissum
* Harboøre
* Klinkby
* Bonnet
* Thyborøn
* Lomborg
* Bøvlingbjerg
* Bækmarksbro
* Gudum
* Ramme

## Consell municipal

Resultats de les eleccions del 18 de novembre del 2009:
| Partit | vots | % vots |
| Socialdemokratiet | 2325 | 18,8 |
| Det Radikale Venstre | 268 | 2,2 |
| Det Konservative Folkeparti | 1638 | 13,2 |
| Socialistisk Folkeparti | 1553 | 12,6 |
| Kristendemokraterne | 430 | 3,5 |
| Nihilistisk Folkeparti | 24 | 0,2 |
| Dansk Folkeparti | 1239 | 10,0 |
| Venstre | 4778 | 38,6 |
| Enhedslisten - De Rød-Grønne | 112 | 0,9 |

### Alcaldes

| Alcalde | Període | Partit |
| Erik Flyvholm | 1-1-2007 a 31-12-2009 | Venstre |
| Erik Flyvholm | 1-1-2010 a 31-12-1013 | Venstre |

## Referències

* ↑ (danès) Resultats de les eleccions municipals al municipi de Lemvig
# Medalla del combatent militar 1940-1945

La Medalla del combatent militar 1940-1945 (francès: Médaille du Combattant Militaire de la Guerre 1940–1945; neerlandès: Medaille van de Militaire Strijder 1940–1945) és una medalla establerta mitjançant reial decret del 19 de desembre de 1967 i atorgada a tots els membres de les Forces Armades Belgues que van lluitar des d'Anglaterra durant la Segona Guerra Mundial.

## Descripció de la medalla

La medalla del combatent militar 1940-1945 és una creu grega de 38mm d'ample amb protusions semicirculars que omplen els forats entre els braços de la creu a 3mm. A l'anvers apareix la imatge en relleu d'un lleó rampant al centre de la creu. Al revers apareix una espasa que separa els anys "1940" i "1945", inscrits en relleu.
La medalla penja d'una anella d'una cinta de 36mm d'ample de seda de moaré. Els colors de la cinta estan dividits com segueix, de la punta esquerra a la dreta: 6mm verd, 2mm vermell, 2mm negre, 1cm groc, 2mm negre, 3mm groc, 2mm vermell i 6mm verd.

## Receptors notables

* Tinent general Roger Dewandre
* Tinent general Ernest Engelen
* Tinent general Sir Louis Teysen
* Tinent general Constant Weyns
* Tinent general de policia August Van Wanzeele
* Tinent general d'aviació Armand Crekillie
* Vicealmirall aviador Sir André Schlim
* Major general de cavalleria Jules François Gaston Everaert

## Referències

* 1 2 3 Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«[{{{url}}} Royal Decree of 19 December 1967 creating the 1940–1945 Military Combatant's Medal]». Belgian Defence Ministry, 19-12-1967.

### Altres fonts

* Quinot H., 1950, Recueil illustré des décorations belges et congolaises, 4e Edition. (Hasselt)
* Cornet R., 1982, Recueil des dispositions légales et réglementaires régissant les ordres nationaux belges. 2e Ed. N.pl., (Brussels)
* Borné A.C., 1985, Distinctions honorifiques de la Belgique, 1830–1985 (Brussels)

## Enllaços externs

* Biblioteca reial de Bèlgica Arxivat 2004-08-27 a Wayback Machine. (francès)
* Els ordes nacionals belgues (francès)
* ARS MORIENDI Notables de la història belga Arxivat 2011-09-06 a Wayback Machine. (francès) i (neerlandès)
# Merckeghem

Merckeghem (en neerlandès Merkegem) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 571 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 517 | 560 | 489 | 546 | 531 | 540 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Guy Deram | |
# Merris

Merris (en neerlandès Merris) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 1.026 habitants. Limita amb Bailleul, Méteren, Vieux-Berquin i Strazeele.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 686 | 687 | 638 | 792 | 892 | 958 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Cécile Dujardin | Divers droite |
| 2008- | Jocelyne Duez | |

## Agermanament

* Bexhill

## Galeria d'imatges

* Església de Merris
* Monument als morts
* Alcaldia
# Baix Llenguadoc

El Baix Llenguadoc (en occità Lengadòc Bas) és correspon a la part voltada a la façana mediterrània del Llenguadoc, regió històrica d'Occitània (i de França). La seva vila principal és Montpeller.
Segons la proposta del diari Jornalet de divisió administrativa d'Occitània, basada en l'obra de Frederic Zégierman Le Guide des pays de France, el Baix Llenguadoc seria una sub-regió ubicada dins la regió del Llenguadoc, que contindria 15 parçans (comarques occitanes):
* Besierès - Besierés
* Cabardès - Cabardés
* Carcassonès - Carcassés
* Cevena Llenguadociana - Cevena Llenuadociana
* Corberes - Corbièras
* Costa de Nimes - Costiera de Nimes
* Garrigues - Garrigas
* Espinosa - Espinosa
* Fenolleda - Fenolledés
* Lodevès - Lodevés
* Menerbès - Menerbés
* Montpellerenc - Montpelhierenc
* Narbonès - Narbonés
* País de Saut - País de Saut
* Rasès - Rasés
La seva extensió es correspon als departaments francesos de l'Erau, el Gard, bona part de l'Aude més la comarca de la Fenolleda, als Pirineus Orientals.

## Referències

* ↑ «Las encontradas d’Occitània» (en occità). Jornalet, 12-06-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Lo trabalh de recuperacion de las encontradas d’Occitània contunha» (en occità). Jornalet, 30-10-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
# Miguel de los Santos

Miguel de los Santos (Valdemoro, Madrid, 30 de juliol de 1936) és un presentador de televisió espanyol.

## Biografia

Va debutar com a locutor en Ràdio SEU en 1954, i d'aquí va passar a Radio Nacional de España, Radio Intercontinental i finalment, en 1965, a la Cadena SER, en la qual va conduir el programa musical Fórmula 45.
Quant a la seva trajectòria en televisió, després de vèncer la primera edició del concurs de descobriment de nous talents Caras nuevas, ingressà a TVE en 1959, amb el programa Dos en uno. En els següents anys es mantindria allunyat de les cambres per a centrar la seva activitat en el món de la ràdio, mitjà en el qual desenvolupa una prolífica labor col·laborant amb la Cadena SER en programes com Fórmula 45, Carrera de éxitos, Hoy es domingo o Vacaciones en España, així com a Los 40 principales. Torna a Televisió Espanyola en 1969 per presentar l'espai de Valerio Lazarov Especial pop, al que seguiria un altre programa musical: Voces de oro (1971-1972), programa que emetia imatges prèviament gravades dels més importants cantants de l'època.
En els següents anys, se succeeixen diferents programes en Televisió espanyola, gairebé tots ells relacionats amb el món de la música: La gran ocasión (1972-1974), que pretenia ser una plataforma per al descobriment de joves talents, Con otro acento (1976), centrat en donar a conèixer la realitat de Llatinoamèrica, Mundo noche (1978-1980), el programa d'entrevistes Retrato en vivo (1979-1982), De ahora en adelante (1981-1982) i Viento, madera y barro (1984). També fou presentador del Festival d'Eurovisió de 1977 a 1982.
Allunyat durant anys del món de la televisió, en 1995 va tornar de nou a TVE amb América Total (1995-2004), una sèrie de documentals sobre el continent americà i en 2005 dirigí l'espai España innova de caràcter divulgatiu, presentat per Sandra Sutherland.
En 2002 se li va concedir el Premio Antena de Oro Extraordinari.
En 2018 va escriure el llibre autobiogràfic Relatos de mi memoria (editorial Abomey Maquetren. ISBN 978-84-948391-2-2).

## Referències

* ↑ El locutor Miguel de los Santos publica 'Relatos de mi memoria', una crónica de la comunicación de los últimos 60 años, antena3.com
* ↑ Miguel de los Santos: “Betty venció en 1979, pero TVE no quiso ganar para no organizar el festival”, eurovision.spain.es
* ↑ López, Rosa «Miguel de los Santos retrata la cara amable y lúdica de Latinoamérica» (en castellà). , 07-02-1997 [Consulta: 3 desembre 2017].
* ↑ Los recuerdos de Miguel de los Santos, rtve.es, 14 de desembre de 2018
# Mill (moneda)

El mill (nom anglès, també escrit mille o mil) és una antiga moneda fraccionària usada en països de tradició anglosaxona. El seu valor és la mil·lèsima part de la unitat monetària principal (1/1000), derivat de l'origen etimològic del terme, provinent del llatí mille, 'mil'. El seu símbol és ₥.

## Els diversos mills

* Als Estats Units és equivalent a la mil·lèsima part del dòlar; és, per tant, la desena part del cent, i la centèsima part del dime. Se'n van arribar a emetre monedes d'escàs valor (d'alumini, estany, plàstic o paper) per part d'estats i governs locals. Ja no se n'emeten des de la dècada del 1960 i actualment només en queden rastres de l'ús en la manera d'escriure els decimals en les quantitats: per exemple, a «$2.699» (dos dòlars amb sis-cents noranta-nou) el darrer nou correspon a un mill.
* Al Regne Unit (escrit mil), es va proposar durant les dècades de discussió de la decimalització de la lliura com la mil·lèsima part de la lliura esterlina i es va usar ocasionalment com a unitat de compte.
* A Malta (escrit mil), era la mil·lèsima part de la lira; se'n van emetre monedes de 2, 3 i 5 mils entre 1972 i 1994, i posteriorment el mil va caure en desús substituït pel cèntim (cent).
* A Xipre (μιλς en grec, transcrit mils; mil en turc), era la mil·lèsima part de la lliura; se'n van emetre monedes i bitllets de 1955 a 1983, en què foren substituïts també pel cèntim (σέντ, sent).
* A la República de l'Illa de les Roses (una micronació vora la costa italiana), la unitat monetària era el mill, escrit milo en esperanto, la llengua oficial.
* A Palestina (mil en anglès, مل en àrab, מיל en hebreu), durant l'època del mandat britànic, fou la mil·lèsima part de la lliura mentre va estar en vigor (1927-1948); les monedes que la van substituir, la lliura israeliana i el dinar jordà, també es dividien en mil·lèsims anomenats prutà (פרוטה) i fils (فلس), respectivament. El prutà israelià va durar fins al 1960, mentre que el fils jordà va estar en vigor fins al 1992.

## Monedes equivalents

* La lliura egípcia es dividia en 1.000 mil·limat (مليمات, millīmāt) o millièmes, i 10 mil·limat equivalien a 1 piastra.
* El dinar tunisià encara es divideix en 1.000 mil·limat (مليمات) o millièmes (la moneda en circulació més petita és la de 10 mil·limat)
* Les monedes dividides en 1.000 fils (فلس) són el dinar kuwaitià (5 fils és la moneda més petita en circulació), el dinar de Bahrain (1 fils) i el dinar iraquià (25 dinars, ja que les monedes de fils ja no s'utilitzen a causa del seu poc valor). En el cas del dírham dels Emirats Àrabs Units i del rial iemenita, però, els fils tenen el valor de la centèsima part de la unitat monetària, no mil·lèsima com els precedents.
* El rial omanita es divideix en 1.000 baisa (بيسة, baysa). La moneda en circulació més petita és la de 5 baisa.
* El dinar libi es divideix en 1.000 dírhams (درهم, dirham) des del 1971 (la moneda en circulació més petita és la d'1 dírham).
* El ien japonès es dividia en 100 sen (錢) i 1.000 rin (厘). Una antiga proposta de disseny per a la moneda d'1 rin, que es va desestimar, feia servir la llegenda «1 mill» en el text romanitzat.
Viccionari
# Molí de Cercós

El molí de Cercós és un edifici de la vila d'Amposta protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Molí situat situat al recinte del castell d'Amposta. L'actual plaça del castell era l'antic pati del molí, amb una antiga bàscula per pesar camions. A la banda dreta de la plaça hi ha l'edifici de l'habitatge, conformat per planta baixa i un pis -amb teulades a dues aigües laterals i una coberta plana central-.
Al fons de la plaça hi ha el gran edifici del molí, en forma d'"U", amb planta baixa i dos pisos i coberta a dues aigües; l'organització és simètrica: xemeneia, maó i maçoneria. La planta, tant del recinte com dels edificis, són irregulars.

## Història

Construït a inicis del segle xx, es tractava d'un molí que funcionava amb calderes - també s'hi cremava la clotxa de l'arròs-. Per aquells anys era el més important de tota la comarca.
Cap a l'any 1926 es va cremar l'edifici -eren tots de fusta-, encara que l'estructura es va mantenir -excepte el tercer pis que fou suprimit, tot i que avui es conserva part de la seva fesomia estructural exterior-. Es modificà l'interior, així com la teulada i es canvià el molí per un d'elèctric que funcionava amb turbines. Aquest, a més, subministrava electricitat a les cases dels voltants.
Durant la guerra civil, les forces republicanes es van apropiar de la major part dels importants arxius del molí. Després de la guerra va funcionar com a tal fins als anys seixanta. El 1987 l'Ajuntament d'Amposta adquirí i remodelà el recinte i actualment acull la biblioteca Sebastià Juan Arbó.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Molí de Cercós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Molí de Cercós». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Moneda de reserva

Una moneda de reserva és una moneda que molts governs i institucions tenen en quantitats significatives com a component de les seves reserves de divises estrangeres. A més a més, tendeix a ser la moneda amb què es fan les transaccions comercials a nivell global, de productes com ara petroli, or, etc.
Això permet al país emissor de comprar els productes amb un marge més favorable que els altres estats, que han de canviar la seva moneda cada vegada que fan una adquisició de mercaderies i a més han de pagar un cost de transacció (per a les monedes més fortes, aquest cost de transacció és poc significatiu en comparació amb el preu del producte). També permet al govern negociar els préstecs de manera més favorable, ja que sempre hi haurà més mercat per a aquella moneda que per a unes altres sense aquesta consideració.
Més de la meitat de les reserves internacionals es fan en dòlars dels Estats Units. L'euro ocupa també un lloc significatiu com a moneda de reserva, principalment gràcies al llegat del marc alemany i el franc francès, i segueixen en importància la lliura esterlina, el ien japonès i el franc suís, entre altres monedes.
| Moneda | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |
| Dòlar dels Estats Units | 59,0% | 62,1% | 65,2% | 69,3% | 70,9% | 70,5% | 70,7% | 66,5% | 65,8% | 65,9% | 66,4% | 64,7% | 64,1% | 64,0% |
| Euro | - | - | - | - | 17,9% | 18,8% | 19,8% | 24,2% | 25,3% | 24,9% | 24,3% | 25,8% | 26,3% | 26,5% |
| Marc alemany | 15,8% | 14,7% | 14,5% | 13,8% | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - |
| Lliura esterlina | 2,1% | 2,7% | 2,6% | 2,7% | 2,9% | 2,8% | 2,7% | 2,9% | 2,6% | 3,3% | 3,6% | 4,4% | 4,7% | 4,1% |
| Ien | 6,8% | 6,7% | 5,8% | 6,2% | 6,4% | 6,3% | 5,2% | 4,5% | 4,1% | 3,9% | 3,7% | 3,2% | 2,9% | 3,3% |
| Franc francès | 2,4% | 1,8% | 1,4% | 1,6% | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - |
| Franc suís | 0,3% | 0,2% | 0,4% | 0,3% | 0,2% | 0,3% | 0,3% | 0,4% | 0,2% | 0,2% | 0,1% | 0,2% | 0,2% | 0,1% |
| Altres | 13,6% | 11,7% | 10,2% | 6,1% | 1,6% | 1,4% | 1,2% | 1,4% | 1,9% | 1,8% | 1,9% | 1,7% | 1,8% | 2,0% |

## Referències

* ↑ 1999-2005, BCE: The Accumulation of Foreign Reserves, Occasional Paper Series, Nr. 43
* ↑ 1995-1999 i 2006, Fons Monetari Internacional
# El caso Asunta (sèrie de televisió)

El caso Asunta és una minisèrie policíaca del 2024 creada per Ramón Campos, Gema R. Neira, Jon de la Cuesta i David Orea Arribas basada en l'assassinat d'Asunta Basterra i protagonitzada per Candela Peña i Tristán Ulloa. Es va estrenar a la plataforma Netflix el 26 d'abril de 2024.

## Argument

La trama fa un seguiment de la investigació sobre el cas d'Asunta Basterra després que els pares d'Asunta, Rosario Porto i Alfonso Basterra, denuncien la seva desaparició el 21 de setembre de 2013 i el seu cadàver es troba després en una carretera prop de Santiago de Compostel·la.
La trama segueix la investigació del cas Asunta Basterra després que els pares d'Asunta, Rosario Porto i Alfonso Basterra, denunciessin la seva desaparició el 21 de setembre del 2013 i el seu cadàver fos trobat en una carretera a prop de Santiago de Compostel·la.

## Repartiment

* Candela Peña com a Rosario Porto
* Tristán Ulloa com a Alfonso Basterra
* Iris Whu com a Asunta
* Javier Gutiérrez com a jutge Malvar
* Carlos Blanco com a agent Ríos
* María León com a Cristina Cruces
* Francesc Orella
* Alicia Borrachero
* Raúl Arévalo
* Ricardo de Barreiro

## Producció

La sèrie és una producció de Bambú Producciones creada per Ramón Campos, Gema R. Neira, Jon de la Cuesta i David Orea Arribas. Carlos Sedes i Jacobo Martínez van dirigir la minisèrie de sis episodis. Els llocs de rodatge van ser Santiago de Compostel·la i Vigo. Candela Peña va treballar amb dos professors per millorar el seu accent gallec.

## Referències

* ↑ «Tráiler de 'El caso Asunta', l'adaptación de Netflix con Candela Peña y Tristán Ulloa» (en castellà), 26-03-2024. [Consulta: 30 abril 2024].
* ↑ «Tráiler de 'El caso Asunta', l'adaptación de Netflix con Candela Peña y Tristán Ulloa». La Vanguardia, 26-03-2024.
* ↑ «Netflix finaliza en Santiago el rodaje de la miniserie sobre el caso Asunta». Faro de Vigo, 01-11-2013.
* ↑ «El caso Asunta: el asombroso parecido de Candela Peña a Charo Porto en el tráiler de la serie de Netflix». Faro de Vigo. Prensa Ibérica, 13-03-2024.
* ↑ Andrés, Silvia de. «La surrealista anécdota de Candela Peña: "La de la ambulancia pensó que Rosario Porto estaba allí"». Divinity, 26-04-2024.
# Monument a Milà i Fontanals

El Monument a Milà i Fontanals és una obra del municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local. La primera pedra del monument va ser col·locada el 1908, d'acord amb el projecte d'Enric Monserdà i Vidal. Van participar en el treball escultòric Manuel Fuxà i Leal i Eusebi Arnau i Mascort. La inauguració va tenir lloc l'any 1912 i fou presidida pel Dr. Josep Torras i Bages.

## Descripció

És un monument públic amb pedestal de planta en forma de T. Hi ha una columna jònica central coronada amb el "Triomf de la Bellesa". Es tracta d'un grup escultòric format per un àngel alat, de marbre, portador en una mà d'una palma i en l'altra d'una Venus de Milo sobre una bola del món, en bronze. A la part baixa hi ha un bust de Manuel Milà i Fontanals, de marbre, i a ambdós costats al·legories en bronze de la poesia popular catalana i la poesia èpica castellana.

## Referències

* 1 2 «Monument a Milà i Fontanals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].
# Murs de contenció de la Casa Salvans

Els murs de contenció de la Casa Salvans són una construcció del municipi de Terrassa (Vallès Occidental), al barri de Vallparadís, protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un mur de tanca fet amb paredat comú que disminueix la mida de la pedra en sentit ascendent i que utilitza còdols com a material bàsic. El mur acaba en una línia sinuosa, feta amb còdols, que a mesura que va baixant el pendent del camí (que mena al torrent Montner, ara urbanitzat com a parc de Vallparadís), va augmentant d'alçada fins a convertir-se en mur de contenció de terres. Aquest, a la part més alta, presenta contraforts lligats entre si per arcs cecs. En un punt d'inflació hi ha un mirador en voladís sobre el camí.

## Referències

* ↑ «Murs de contenció de la Casa Salvans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Mícale

Mícale (grec antic: Μυκάλη, llatí: Mycale) és la branca més occidental de les muntanyes Mesogis de Lídia, que avui en turc es diuen Samsun Daği. La formació muntanyosa s'acaba al promontori anomenat Trogylion, que després es va conèixer com a cap de Santa Maria, que entra a la mar just enfront de l'illa de Samos, de la que queda separada per un canal estret de 7 estadis d'amplada.
En aquest canal, al peu del mont Mícale, els perses van ser derrotats decisivament l'any 479 aC pels grecs, a la coneguda batalla de Mícale. Probablement a la rodalia hi havia una ciutat que es deia Mycale o Mycalessus mencionada per Esteve de Bizanci i Escílax de Carianda, que també esmenten una ciutat anomenada Mícale a Cària.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Mycale». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 15 gener 2023].