OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gentiana acaulis

Gentiana acaulis és una espècie de planta fanerògama que pertany a la família de les gencianàcies (Gentianaceae). És popularment coneguda com genciana blava o Genciana acaule.

## Descripció

És una planta perenne, que creix en sòls àcids. La seva alçada és de 2 cm i la seva extensió és de 10 cm o més. Les fulles són perennes de 2 a 3,5 cm de llargada, en una roseta basal, on forma grups. Les flors són en forma de trompeta terminal, tenen un color blau-verd oliva amb taques longitudinals. Creixen sobre un peduncle molt curt, de 3 a 6 cm de llarg. La tija de la flor es troba sovint sense fulles, o 1 o 2 parells de fulles.
Li agrada el ple sol, és totalment resistent i floreix a mitjans de la primavera i tot l'estiu.
Estan estretament relacionades amb Gentiana clusii, sovint és anomenada amb el mateix nom comú, es diferencia perquè creix millor en sòls llimosos. També té les fulles més curtes i les flors no tenen ratlles verdes.

## Distribució i hàbitat

És una petita genciana nativa del centre i sud d'Europa des del centre de la península Ibèrica als Balcans, augmentant sobretot en zones muntanyoses, com els Alps, Cevenes i els Pirineus, en alçades de 800 a 3.000 msnm.

## Propietats

En la medicina tradicional s'utilitza com a antipirètic, digestiu, tònic amarg, colerètic. Tòpicament, la infusió aclareix les pigues.

### Principis actius

Conté: genciocaulina, àcid tànnic i Àcid gàl·lic, sucres.

## Taxonomia

Gentiana acaulis va ser descrita per Carl von Linné i publicat a Species Plantarum 1: 329, a l'any 1753.

## Etimologia i sinonímia
### Etimologia

Gentiana: Segons Plini el Vell i Dioscòrides Pedaci, el seu nom deriva del de Genci, rei de Il·líria en el segle ii, a qui s'atribuïa el descobriment del valor curatiu de la Gentiana lutea.
acaulis: epítet llatí que significa sense tija.

### Sinonímia

* Ciminalis acaulis (L.) Borkh.
* Gentianusa acaulis (L.) Pohl
* Ericala alpina G.Don
* Lexipyretum acaule (L.) Dulac
* Pneumonanthe acaulis (L.)

## Referències

* ↑ «genciana blava». Valldoreix ven espais naturals. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ «Gentiana acaulis». Flora catalana. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ «Gentiana acaulis» (en castellà). Plantas útiles: Linneo. Arxivat de l'original el 21 de setembre de 2013.
* ↑ «Gentiana acaulis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ Plini el Vell: Naturalis Historia XXV, 34 (anglès).
* ↑ Dioscòrides Pedaci: De materia medica III, 3 Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine. (en grec i llatí).
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets |acaciifolius - accumbens» (en anglès), 2019. [Consulta: 18 febrer 2024].
* 1 2 3 4 «Gentiana acaulis L.» (en anglès). Royal Botanic Gardens Kew |Plants of the World Online. [Consulta: 18 febrer 2024].
* 1 2 3 4 «Gentiana acaulis L.» (en anglès). The World Flora Online. [Consulta: 18 febrer 2024].

## Bibliografia

* Panareda Clopés, Josep M. Plantes de muntanya. BRAU edicions, p. 174. ISBN 978-84-96905-56-6.
* Hernández Cardona, Àngel Manuel; Altimira Noguero, Joan. Flors dels Pirineus. Farell, p. 45 (Llibres de Muntanya, 41). ISBN 978-84-92811-72-4.
# Plaça d'Islàndia

La plaça d'Islàndia és un espai de forma triangular, delimitat pels carrers dels Bofarull, d'Espronceda i de Palència, al barri de Navas de Barcelona.

## Història i descripció

Va ser inaugurada l'11 d'abril del 1995 amb la presència de la presidenta d'Islàndia, Vigdís Finnbogadóttir; l'alcalde de Barcelona, Pasqual Maragall, i el regidor Antoni Santiburcio. L'obra va ser subvencionada per dues empreses islandeses importadores de bacallà i la línia aèria Islandair, i el dia de la col·locació de la primera pedra s'hi van posar a més els diaris de Barcelona, un exemplar del diari de Reykjavík Morgunbladid i la bandera islandesa.
El projecte va ser obra dels arquitectes Andreu Arriola Madorell i Carme Fiol i Costa (Arriola & Fiol Arquitectes), que hi van col·locar una font, de la que emergeix un guèiser, en referència a Islàndia, i amb fileres d'arbres que segueixen el curs del Rec Comtal, que passa per sota del carrer dels Bofarull i que durant segles va proveir d'aigua aquesta zona de la ciutat. Una línia doble de lloses de ferro i formigó ressegueix les dels arbres, de manera que una suporta els escocells i l'altra les columnes de l'enllumenat. La resta del paviment, fet de llambordes de terracota, es disposa de manera perpendicular a aquelles.

## Referències

* 1 2 «Font de la Plaça d'Islàndia». Art Públic. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 «Plaça d'Islàndia». Arquitectura Catalana. Col·legi d'Arquitectes de Catalunya.
* ↑ Favà i Compta, 2003.

## Bibliografia

* Favà i Compta, Maria. Petits paisatges de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 2003, p. 120-121. ISBN 84-7306-860-2.
# Illa d'Audí

L'Illa d’Audí és un dels espais del complex de zones humides de les Illes de l’Ebre. Es localitza al sud de nucli urbà de Bítem, terme municipal de Tortosa, just al nord de l’illa del Barranc dels Estrets (distanciades uns 500 metres). Ocupa unes 50 hectàrees i es localitza al marge esquerre de l’Ebre. L’illa és de propietat privada. Degut a aquest factor bona part de l'espai es destina a l’agricultura i a més s'han fet intents de reblir el braç de riu entre el marge esquerre de l’illa i la riba esquerre de l’Ebre i fer-la accessible des d’aquesta.
La vegetació natural únicament es conserva en els marges de l’illa, on destaca un bosc de ribera ben estructurat. Per una banda hi ha salzedes arbustives dominades per la sarga (Salix elaeagnos) i el saulic (S. Purpurea). També hi ha, per altra banda, salzedes més arbòries amb salze blanc (S. Alba) i alberedes amb àlber (Populus alba) i pollancre (P. Nigra), les quals constitueixen l’hàbitat d’interès comunitari de codi 92A0. En l'estrat arbustiu, lianoide i herbaci cal fer esment del lligabosc valencià (Lonicera biflora), que a Catalunya es localitza només en alguns punts de les terres de l’Ebre. Es pot dir que, malgrat que en la cartografia apareix la totalitat de l’illa, només els marges amb vegetació natural es considerarien zona humida.
Pel que fa a la fauna, les arbredes de l’illa d’Audí són un dormidor important per ardèids, corbs marins i altres ocells. I és que el conjunt de les illes fluvials de l’Ebre representen un rosari de biòtops-pont que faciliten el desplaçament de multitud d’ocells de zones humides, des dels aiguamolls litorals -majoritàriament el delta de l’Ebre-, vers l’interior de la península Ibèrica. Així mateix, cal indicar que com a espai del PEIN "Illes de l’Ebre" es localitzen poblacions de la nàiade Margaritifera auricularia, un mol·lusc bivalve en perill d’extinció a tot Europa i estrictament protegit pel Decret 328/1992, d ’aprovació del PEIN.
L’illa ha estat declarada Reserva natural de fauna salvatge i, malgrat això, es detecten una sèrie de problemes ambientals que en limiten l’interès faunístic i ecològic en general: caça i pesca furtiva, extensió de la zona agrícola, cremes de vegetació, abocaments procedents de granges, etc. En tenir una problemàtica ambiental força semblant a altres illes fluvials de l’Ebre, convindria plantejar-se la seva gestió i conservació de forma global.
L’Illa d'Audí es troba protegida a diferents nivells. Pertany a la Reserva natural de fauna salvatge de les Illes de l’Ebre, es troba inclosa a l'espai del PEIN "Illes de l’Ebre" (juntament amb l’illa i galatxo de Subarrec, l’illa de Miravet, l’illa del Galatxo, l’illa de Vinallop i l’illa de la Xiquina) i a més forma part de l'espai de la Xarxa Natura 2000 ES5140010 "Riberes i illes de l’Ebre".

## Referències

* ↑ «Illa d'Audí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 «Illa d'Audí». Zones Humides de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 19 de febrer 2015. [Consulta: 16 febrer 2015].
# Narcissus tortifolius

El Narcissus tortifolius és un tipus de narcís endèmic de la Província d'Almeria i el Camp de Cartagena a la Regió de Múrcia, d'Espanya.

## Descripció

Es tracta d'una planta molt ben adaptada a les condicions d'aridesa del sud-est de la península Ibèrica. Creix en terrenys d'esparts i farigoles.
Brota del bulb durant el mes de desembre i floreix entre febrer i març.
A Cartagena es poden trobar en les poblacions de La Azohía i Isla Plana a dins del Parc Natural de la Sierra de la Muela, Cabo Tiñoso y Roldán, així com a l'espai de Cabezos del Pericón y Sierra de los Victorias, protegit com a Lloc d'Importància Comunitària.

## Taxonomia

Va ser descrit per primera vegada a Sorbas el 1977. Posteriorment es van trobar noves poblacions d'aquesta espècie en altres zones d'Almeria - com a Turre - i l'any 2000 es van descobrir algunes més a Cartagena, Fuente Álamo i Mazarrón.
Narcissus tortifolius va ser descrita per Francisco Javier Fernández Casas i publicat a Saussurea 8: 43. 1977

### Citologia

Nombre de cromosomes de Narcissus tazetta (Fam. amaril·lidàcies) i tàxons infraespecífics: 2n=20,21,30,31. 2n=22.

### Etimologia

Narcissus nom genèric que fa referència del jove narcisista de la mitologia grega Νάρκισσος (Narkissos) fill del déu riu Cefís i de la nimfa Liríope; que es distingia per la seva bellesa.
El nom deriva de la paraula grega: ναρκὰο, narkào (= narcòtic) i es refereix a l'olor penetrant i embriagant de les flors d'algunes espècies (alguns sostenen que la paraula deriva de la paraula persa نرگس i que es pronuncia Nargis, que indica que aquesta planta és embriagadora).
tortifolius: en llatí significa "de fulles retorçades", fent referència a la torsió de les seves fulles.
* Narcissus tortifolius al Jardí Botànic del Albardinar (Rodalquilar).
* Narcissus tortifolius a Peñas Blancas Cartagena
* Narcissus tortifolius a Peñas Blancas

## Vegeu també

* Característiques de les amaril·lidàcies

## Referències

* ↑ Ficha del espacio protegido
* ↑ Ficha del espacio protegido
* ↑ «Datos sobre el narcissus tortifolius». Arxivat de l'original el 2017-10-18. [Consulta: 6 febrer 2017].
* ↑ Fitxa de flora vulnerable del municipi de Cartagena
* ↑ Narcissus tortifolius en Trópicos
* ↑ Estudos nos cromosomas das Liliáceas e Amarilidáceas. Fernandes, A. (1931) Bol. Soc. Brot. ser. 2 7: 3-110
* ↑ Le problème du Narcissus tazetta L. II Les formes à 20, 21, 30, 31 et 32 chromosomes somatiques. II Fernandes, A. (1966) Bol. Soc. Brot. ser. 2 40: 277-313
* ↑ Le problème de Narcissus tazetta L. I. Les formes à 22 chromosomes somatiques. Fernandes, A. (1937) Bol. Soc. Brot. ser. 2 12: 159-219
# Narcissus hedraeanthus

Narcissus hedraeanthus és una planta bulbosa de la família de les amaril·lidàcies (Amaryllidaceae).

## Descripció

Narcissus hedraeanthus és una planta bulbosa, de 8 a 15 cm d'alçada i amb grans corones còniques. Les flors són de olor groc palla. La floració es produeix entre els pesos de febrer a abril.

## Distribució i hàbitat

Narcissus hedraeanthus és un endemisme del sud de la península Ibèrica. Zona oriental de la Sierra Morena i les serres d'Alcaraz, de La Sagra, de Cazorla y voltants (Jaén, Granada). Al seu hàbitat creix en vegetació pascícola, matolls basòfils, herbassars, penyals, peu de penya-segat, clarianes de jaral i zones obertes d'alzinars o pinedes.

## Taxonomia

Narcissus hedraeanthus va ser descrita per (Webb & Heldr.) Colmeiro i publicat a Enum. Pl. Penins. Hispano-Lusit. 5: 80, a l'any 1889.

### Citologia

El nombre de cromosomes de Narcissus hedraeanthus (Fam. Amaryllidaceae) i tàxons infraespecífics Narcissus bulbocodium subsp. hedraeanthus L.: 2n=14

### Etimologia

Narcissus nom genèric que fa referència del jove narcisista de la mitologia grega Νάρκισσος (Narkissos) fill del déu riu Cefís i de la nimfa Liríope; que es distingia per la seva bellesa.
El nom deriva de la paraula grega: ναρκὰο, narkào (= narcòtic) i es refereix a l'olor penetrant i embriagant de les flors d'algunes espècies (alguns sostenen que la paraula deriva de la paraula persa نرگس i que es pronuncia Nargis, que indica que aquesta planta és embriagadora).
triandrus: epítet llatí que significa "de tres estams".
hedraeanthus: epítet

### Subespècies

N'hi han 2 subespècies reconegudes:
* Narcissus hedraeanthus subsp. hedraeanthus.
* Narcissus hedraeanthus subsp. luteolentus (Barra & G.López) Aedo, Fl. Iber. 20: 378 (2013).

### Sinonimia

* Corbularia hedraeantha Webb & Heldr., Cat. Pl. Hisp. App.: n.° 220 (1850). (Basiònim / sinònim substituït)
* Narcissus bulbocodium var. hedraeanthus (Webb & Heldr.) Baker, Handb. Amaryll.: 3 (1888).
* Narcissus bulbocodium subsp. hedraeanthus (Webb & Heldr.) K.Richt., Pl. Eur. 1: 237 (1890).
* Narcissus cantabricus subsp. hedraeanthus (Webb & Heldr.) Fern.Casas, Fontqueria 1: 12 (1982).

## Referències

* 1 2 3 «Narcissus hedraeanthus» (en anglès). [Consulta: 13 octubre 2022].
* ↑ «Narcissus hedraeanthus» (en anglès). PacificBulbSociety. [Consulta: 13 octubre 2022].
* ↑ «Narcissus hedraeanthus». Royal Botanic Gardens, Kew. [Consulta: 13 octubre 2022].
* ↑ Números cromosomáticos de plantas occidentales, 169-175. Pajarón Sotomayor, S. (1982) Anales Jard. Bot. Madrid 38(2): 519-522
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets» (en anglès). [Consulta: 12 octubre 2022].
* ↑ «Subespècies reconegudes en negreta de Narcissus hedraeanthus». Royal Botanic Gardens, Kew. Arxivat de l'original el 2017-09-14. [Consulta: 13 octubre 2022].
* ↑ «Sinònims de Narcissus triandrus». Royal Botanic Gardens, Kew. [Consulta: 13 octubre 2022].
# Mas de Golonor

El Mas de Golonor és una masia de Sisteró, al municipi dels Plans de Sió (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia en un punt elevat que dona una visió del territori i que orienta les dependències per tal d'aprofitar els avantatges climatològics, a prop del riu Sió. Té una coberta a dues aigües amb el mur realitzat amb paredat i carreus regulars de pedra.
Presenta una divisió de planta baixa i dues plantes superiors. La planta baixa s'organitza al voltant d'un espai central, l'entrada, amb les quadres a un costat i el magatzem o graner a l'altre. A la porta principal hi ha un arc rebaixat amb una inscripció on apareix l'any de construcció o ampliació, el 1807. La primera planta té tres obertures a l'exterior, un balcó central i dues finestres de mitjanes dimensions als laterals, que corresponen a la zona utilitzada com a habitatge. A la segona planta o golfes trobem tres finestres de petites dimensions situades simètricament a les obertures de la primera planta.
Recentment s'ha construït una mena de mur de contenció amb la presència d'una graonada d'accés amb maons de formigó, així com diferents estances annexes a la masia.

## Història

Aquesta masia fou construïda als anys setanta del segle xix per servir d'habitatge als encarregats de guardar el castell de Ratera, propietat de l'arquitecte Joaquim Vilaseca.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas Golonor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 maig 2016].
# Imatge de prova estàndard

Una imatge de prova estàndard és un fitxer d'imatge digital que s'utilitza en diferents institucions per provar algoritmes de processament d' imatges i compressió d'imatges. En utilitzar les mateixes imatges de prova estàndard, diferents laboratoris són capaços de comparar els resultats, tant visualment com quantitativament.
En moltes ocasions, les imatges són escollides per representar imatges naturals o típiques que haurien de tractar una classe de tècniques de processament. Es trien altres imatges de prova perquè presenten diversos desafiaments als algorismes de reconstrucció d’imatges, com ara la reproducció de detalls i textures fins, transicions i arestes nítids i regions uniformes.

## Orígens històrics

Les imatges de prova com a material de calibratge del sistema de transmissió probablement es remunten a l'enllaç de fax original de París a Lió. Els equips de fax analògics (i els equips fotogràfics per a la impressió) van ser els grups d’usuaris més grans de la imatge estandarditzada per a la tecnologia de calibratge fins a l’aparició dels sistemes de transmissió d’imatges de televisió i digitals.

## Resolucions estàndard d'imatges de prova

La resolució estàndard de les imatges sol ser de 512 × 512 o 720 × 576. La majoria d'aquestes imatges estan disponibles com a fitxers TIFF de l'Institut de Processament de Senyals i Imatges de la Universitat del Sud de Califòrnia. Kodak ha publicat imatges de 768 × 512, disponibles en format PNG, que originalment es trobaven en CD de fotos amb una resolució més alta, que s'utilitzen àmpliament per comparar tècniques de compressió d’imatges.

## Vegeu també

* Carta d'ajust
* Lenna

## Referències

* ↑ USC-SIPI Image Database
* ↑ Rich Franzen. «Kodak Lossless True Color Image Suite». [Consulta: 13 agost 2007].

## Enllaços externs

* La base de dades d'imatges USC-SIPI : una gran col·lecció d'imatges de prova estàndard
* Lloc web de Visió per Computador : gran col·lecció d’enllaços a diverses imatges de prova
* Imatges de prova de Kodak de color vertader : el Kodak està format en format PNG
* TESTIMAGES : gran col·lecció d'imatges de mostra dissenyades per a l'anàlisi i l'avaluació de la qualitat de diferents tipus de pantalles (és a dir, monitors, televisors i projectors de cinema digital) i tècniques de processament d'imatges
# Gastó de Foix-Nemours

Gastó de Foix-Nemours, també conegut com a Gastó II de Narbona (Maseras, 1489 - Ravenna, 1512), fou un noble i militar francès que va participar en les guerres italianes. Va ser fill de Joan I de Narbona, a la mort del qual en 1500 el va succeir al vescomtat de Narbona. En la seua orfandat va ser educat pel seu oncle Lluís XII de França, qui li va agraciar amb el ducat-pairia de Nemours i el comtat d'Etampes en canvi del vescomtat de Narbona (1505). Fou també un aspirant a la corona del regne de Navarra, i germà de Germana de Foix, segona esposa de Ferran el Catòlic. En 1511-12 va dirigir amb èxit a l'exèrcit francès en Itàlia, entrant en Bolonya i Brescia i derrotant els venecians de la Santa Lliga en Valeggio, i a les forces aragoneses en Ravenna, si bé en aquesta batalla va resultar ferit, morint poc després (1512). La seua mort va afegir una excusa a Ferran II, adduint drets de la seua dona, per a envair el regne de Navarra en 1512 (Conquesta de Navarra). La seua mort a més va acostar al rei de França amb els de Navarra.
# Khizilordà

Khizilordà (kazakh: Қызылорда) és una ciutat del Kazakhstan, capital de la província del mateix nom. Té una població de 157.400 (1999) i es troba a la riba del Sirdarià que passa per la ciutat. Disposa d'aeroport i Universitat de l'estat. A la rodalia hi ha pous de petroli a la conca del riu Turgai.

## Clima

La ciutat té un clima continental amb el mes més fred (gener) amb –8,4 °C i el mes més càlid (juliol) amb 27,5 °C. Les precipitacions anuals són de 174 litres. L'estiu és el període més sec.

## Història

Fou fundada el 1820 com una fortalesa del Kanat de Kokand amb el nom d'’Ak Masdjid o Akmecet (també Aq Masjid, Aq Mechet, i altres variants). Muhammad Yakub Beg fou comandant d'aquesta fortalesa que fou ocupada pels russos sota el general Vassili Alekséievitx Perovski el 28 de juliol de 1853 (calendari gregorià) o sigui el 9 d'agost. Es va dir llavors Fort Perovski i el 1867 Perovsk sent capital d'un districte de la província de Sirdarià. El 1920 va recuperar el seu nom d'Ak Masdjid que va canviar el 1924 a Khizilordà (khizil = roja, ordà = capital) i fou capital de la República Socialista Soviètica Autònoma Kazakh fins al 1927 i després de la Província de Khizilordà.
Està agermanada amb Arvada, dels Estats Units d'Amèrica.

## Referències

* ↑ Kassymova, Didar; Kundakbayeva, Zhanat; Markus, Ustina. Historical Dictionary of Kazakhstan (en anglès). Scarecrow Press, 2012, p. 25. ISBN 0810879832.

## Enllaços externs

* http://www.kyzylorda-city.kz Arxivat 2007-10-16 a Wayback Machine.
* http://www.kyzylorda.kz Arxivat 2007-08-09 a Wayback Machine.
* http://www.kyzylordaforum.com Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Mathew Fraser

Mathew Fraser (Estats Units d'Amèrica, 25 de gener de 1990) és un atleta professional americà de CrossFit conegut per haver guanyat els CrossFit Games dels anys 2016, 2017, 2018, 2019 i 2020, juntament en els quatre darrers anys amb Tia-Clair Toomey en la categoria femenina. En el 2014 i 2015 va fer el segon lloc. Després d'una bona actuació el 2014, i la jubilació del 4 vegades campió Ric Froning Jr., fou el favorit per guanyar el 2015, però va ser eliminat en l'esdeveniment final per Ben Smith. El 2016, Fraser va acabar en primer lloc i Smith va acabar el segon. És fill dels patinadors artístics canadencs Don Fraser i Candace Jones.
El 2 de febrer de 2021, l'esportista va publicar en el seu compte d'Instagram l'anunci sobre la seva retirada de la competició professional en els Crossfit Games, tot mostrant interés per seguir vinculat a la comunitat del Crossfit.

## Referències

* ↑ Asenjo, Isaac. «Fraser y Tia-Clair Toomey, las personas más en forma del mundo» (en castellà). Hoy, 05-08-2019. [Consulta: 20 octubre 2019].
* ↑ Cecil, Andréa Maria. «Fraser Wins First Games, Davidsdottir Repeats». [Consulta: 25 juliol 2016].
* ↑ «Mat Fraser Gears Up for the 2015 CrossFit Games». [Consulta: 11 octubre 2015].
* ↑ «Fittest in Fierce Fight at CrossFit Games». [Consulta: 11 octubre 2015].
* ↑ «The Real Deal: Mat Fraser». CrossFit Games, 01-07-2014.
# Chimmie Fadden

Chimmie Fadden és una pel·lícula muda escrita i dirigida per Cecil B. DeMille i protagonitzada per Victor Moore. Basada en el relat homònim d’Edward Waterman Townsend es va estrenar el 28 de juny de 1915. DeMille, juntament amb Jeanie MacPherson aprofitarien alguns elements de la pel·lícula per a "The Golden Chance" (1916). També rodaria una seqüela aquell mateix any: "Chimmie Fadden Out West" (1915).

## Argument

Chimmie Fadden és un noi irlandès, pobre però amable, que viu amb la seva mare i el seu germà Larry a Bowery. Un dia, Chimmie és detingut per barallar-se per protegir un periodista d'un pinxo. Aleshores Fanny Van Cortlandt, la filla d'un milionari en missió benèfica, que ha presenciat la baralla aconsegueix que sigui alliberat. Quan més tard Chimmie rescata Fanny d'un playboy els Van Cortlandt el contracten com a criat a la mansió de Long Island. Allà, Chimmie s'enamora d'Hortense, la minyona francesa.
Una nit, Chimmie descobreix que el seu germà Larry i el criat Antoine estan robant la vaixella de plata. Chimmie deixa inconscient Antoine i amaga Larry en una llar de foc quan Mr. Van Cortlandt entra a investigar. Fingint estar borratxo, Chimmie s'assumeix la culpa del soroll per lo que Larry pot escapar amb el boyí. L'endemà, Chimmie, a qui han acomiadat, troba Larry i li pren la bossa amb la plata per retornar-la però la policia l'arresta pensant que ell és el lladre. Aleshores Larry confessa gràcies a la insistència de la mare, Chimmie és alliberat i aconsegueix un petó d’Hortense.

## Repartiment

* Victor Moore (Chimmie Fadden)
* Camille Astor (Hortense, criada francesa)
* Raymond Hatton (Larry)
* Mrs. Lewis McCord (Mrs. Fadden)
* Ernest Joy (Van Cortlandt)
* Anita King (Fanny)
* Tom Forman (Antoine)
* Harry De Roy (Perkins)

## Referències

* 1 2 3 Birchard, Robert S. Cecil B. DeMille's Hollywood (en anglès). University Press of Kentucky, 2004-06-29, p. 52. ISBN 978-0-8131-3829-9.
* ↑ Institute, American Film. Within Our Gates: Ethnicity in American Feature Films, 1911-1960 (en anglès). University of California Press, 1997, p. 198. ISBN 978-0-520-20964-0.

## Enllaços externs

* Chimmie Fadden al catàleg de l'American Film Institute
# José Bueno Rodríguez

José Bueno Rodríguez (Alacant, ? - març de 1881) fou un advocat i polític valencià, alcalde d'Alacant durant la restauració borbònica.
Es llicencià en dret i va exercir l'advocacia. Va formar part de la junta directiva del Col·legi d'Advocats d'Alacant i del consell d'administració de la Caixa d'Estalvis d'Alacant. També va presidir el Casino d'Alacant entre 1863 i 1865. Després de la restauració borbònica va ingressar al Partit Conservador, amb el que va ser alcalde d'alacant entre juliol de 1879 i la data de la seva mort, el març de 1881.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.102. ISBN 9788495484802.