OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dieter Runkel

Dieter Runkel (Obergösgen, Solothurn, 21 de desembre de 1966) va ser un ciclista suís, que fou professional entre 1993 i 1996. Combinà el ciclisme en ruta amb el ciclocròs, modalitat en la qual aconseguí el Campionat del món de 1995.

## Palmarès en ciclocròs

* 1991-1992
** Campió de Suïssa en ciclocròs
* 1994-1995
** Campió del món en ciclocròs
** Campió de Suïssa en ciclocròs
* 1995-1996
** Campió de Suïssa en ciclocròs

## Palmarès en ruta

* 1992
** 1r al Gran Premi Guillem Tell i vencedor d'una etapa
* 1995
** 1r a la Coire-Arosa

### Resultats al Tour de França

* 1993. 131è de la classificació general

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Emissió (física)

En física l emissió electrònica és un fenomen natural que consisteix en l'ejecció d'electrons cap a fora del seu entorn, des d'un cos, pot ser des d'un semiconductor però en certs casos, també des d'un aïllant.
Per a l'ejecció d'electrons des d'un medi cal energia suficient per a superar les forces d'atracció del cos en una quantitat igual o superior a aquestes. Depenent de la font d'energia subministrada als electrons emesos es distingeixen:
* Emissió termoiònica - la font de l'energia dels electrons és l'energia cinètica del moviment tèrmic dels electrons. És el mètode més comunament utilitzat per a obtenir electrons - s'utilitza en gairebé tots els tipus de tub d'electrons.
* Emissió de fotoelectrons - la font d'energia és la radiació electromagnètica com la llum, raigs-X.
* Emissió secundària - la font d'energia que crida l'atenció dels emissors de partícules materials, com ara electrons, protons
* Emissió per efecte de camp - emissió sota la influència d'un camp elèctric fort, per exemple, a la vora (Microscopi d'efecte de camp) o a prop de les pales en moviment sobre un objecte (Microscopi d'efecte túnel)
* Exo-emissió - les emissions sota la influència de diversos factors, com ara durant la deformació, o fricció d'un cos, quan són exposats a una emissió de llum amb una energia menor que la funció de treball del cos, que ha estat prèviament irradiat per radiacions ionitzants.

## Vegeu també

* Canó d'electrons
* Tub d'ones progressives
* Càtode fred
* Efecte fotoelèctric
* Field Emission Display
* Efecte termoiònic
* Cadena de transport d'electrons

## Nota

* ↑ Peter W. Hawkes. Advances in electronics and electron physics. Academic Press, 1992, p. 34–. ISBN 978-0-12-014725-0 [Consulta: 10 març 2012].
* ↑ Franz Alt. ADVANCES IN COMPUTERS. Academic Press, December 1961, p. 182–. ISBN 978-0-12-012102-1 [Consulta: 10 març 2012].
* ↑ INFN ELOISATRON Project. Workshop. Innovative detectors for supercolliders: proceedings of the 42nd workshop of the INFN ELOISATRON Project, Erice, Italy, 28 Sept - 4 Oct 2003. World Scientific, 1 June 2004, p. 202–. ISBN 978-981-238-745-5 [Consulta: 10 març 2012].
# Tesla Supercharger

Tesla Supercharger és un sistema de càrrega ràpida de vehicles elèctrics a una tensió de treball de 480V desenvolupada per l'empresa Tesla Inc. que permet una major autonomia en carretera als seus cotxes models S, 3, X i Y. Tesla Supercharge és una tecnologia propietària que injecta corrent DC al vehicle elèctric.

## Prestacions

* Les estacions Tesla Supercharge poden subministrar fins a una càrrega de 145 KW entre dos vehicles adjacents, amb un màxim de 120 KW per cotxe.
* Temps de recàrrega : 20 minuts fins al 50% de capacitat, 40 minuts fins al 80% i 75 minuts fins al 100%.
* Fig.1 Exemple d'estació Tesla SuperchargerFig.1 Connector Tesla SuperchargerLes estacions carreguen directament les bateries de l'automòbil sense cap mena de control per part del vehicle.

## Xarxa d'estacions

| Zona | Estacions el 2017 | Estacions el 2014 | Estacions el 2013 |
| EUA | 386 | 119 | 15 |
| CE | 298 | 76 | |
| Àsia/Pacífic | 167 | 26 | |
A desembre de 2022 n'hi havia un total de 15 als Països Catalans (9 al Principat de Catalunya, 1 a Catalunya Nord, 4 al País Valencià i 1 a les Illes Balears).

## Referències

* ↑ «EV DC Fast Charging standards – CHAdeMO, CCS, SAE Combo, Tesla Supercharger, etc» (en anglès). https://greentransportation.info.+[Consulta: 19 setembre 2017].
* ↑ «Supercharger | Tesla» (en anglès). https://www.tesla.com.+[Consulta: 19 setembre 2017].
* ↑ «Interactive Tesla Supercharger Map» (en anglès). PlugShare.com, 19-09-2017.
* ↑ «Here's What Really Happens At A Tesla Supercharger Station» (en anglès). Business Insider, 19-09-2017.
* ↑ «Tesla is making a big expansion to its Supercharger network». The Verge, 19-09-2017.
* ↑ «Dónde estamos | Tesla» (en espanyol europeu). [Consulta: 6 desembre 2022].

## Vegeu també

* Normativa de connectors SAE J1772
* Protocol OCPP
* Normativa CHAdeMO
* Normativa Combined Charging System
# Markus Schopp

Markus Schopp (Graz, 22 de febrer de 1974) és un exfutbolista austríac que militava de migcampista.
Va fer el seu debut com a professional en 1995 per al club SK Sturm Graz a la seva ciutat natal, jugant en un partit de classificació del Campionat Europeu contra Letònia i va participar en la Copa Mundial de Futbol de 1998.
Va jugar per última vegada per a New York Red Bulls de la Major League Soccer, prestat pel club germano Football Club Red Bull Salzburg d'Àustria. Schopp també va jugar per a Hamburg (Alemanya) i Brescia Calci (Itàlia).
Es va retirar del futbol al desembre de 2007 a causa de problemes crònics d'esquena.

## Trajectòria

| Club | País | Any |
| SK Sturm Graz | Àustria | 1991 - 1996 |
| Hamburg SV | Alemanya | 1996 - 1998 |
| SK Sturm Graz | Àustria | 1998 - 2001 |
| Brescia Calcio | Itàlia | 2001 - 2005 |
| Red Bull Salzburg | Àustria | 2005 - 2006 |
| New York Red Bulls | Estats Units | 2006 - 2008 |

## Referències

* ↑ «Record at FIFA Tournaments». Arxivat de l'original el 2015-07-07. [Consulta: 6 octubre 2016].
* ↑ Der Abschied eines Unvollendeten
* ↑ Schopp calls it career
# Ojibwe

«Ojibwe o ojibwa» té aquests significats:
* Ojibwe o anishinaabemowin, poble algonquí nadiu de l'Amèrica del Nord
* Ojibwe o idioma ojibwa, idioma parlat pels anishinaabe, grup compost dels algonquins, els nipissings, els ojibwa, els saulteaux, els mississaugues i els ottawes
* Ojibwa (Wisconsin), localitat al comtat de Sawyer (Wisconsin, Estats Units)
# Metro d'Alger

El Metro d'Alger és el sistema de metro d'Alger, la capital d'Algèria. Es diu en àrab: مترو الجزائر العاصمة, Mitrū al-Jazāʾir al-ʿĀṣima, ‘i en francès: Métro d'Alger)
Les obres van començar el 1971, però a causa de diversos problemes la construcció es va retardar. La primera fase, la línia 1 de 9 quilòmetres i 10 estacions, va ser posada en servei l'1 de novembre de 2011.

## Línies
### Línia 1

Les primeres estacions de la línia 1 tenen per nom Haï El Badr, Cité Mer et Soleil, Cité Amirouche, Les Fusillés, Jardin d'Essai, Hamma, Aïssat Idir.
* Dues prolongacions de la línia estan en construcció:
** de Haï El Badr fins Aïn Naadja
** de Tafourah-Gran Pal fins a la Place des Martyrs (les obres d'aquest tram, de 2 estacions, han hagut de ser interrompudes, perque en les excavacions, es van descobrir unes restes arqueològiques a peu de la Casbah)

#### Estacions

| Estació | Comunitat | Coordenades |
| Tafourah - Gran Pal | Alger Centre | 36° 46′ 19″ N, 3° 03′ 29″ E﻿ / ﻿36.77194°N,3.05806°E﻿ / 36.77194; 3.05806 |
| Khelifa Boukhalfa | Alger Centre | 36° 45′ 59″ N, 3° 03′ 13″ E﻿ / ﻿36.76639°N,3.05361°E﻿ / 36.76639; 3.05361 |
| 1. Mai | Sidi M'Hamed | 36° 45′ 38″ N, 3° 03′ 19″ E﻿ / ﻿36.76056°N,3.05528°E﻿ / 36.76056; 3.05528 |
| Aïssat Idir | Sidi M'Hamed | 36° 45′ 24″ N, 3° 03′ 31″ E﻿ / ﻿36.75667°N,3.05861°E﻿ / 36.75667; 3.05861 |
| Hamma | Belouizdad | 36° 45′ 11″ N, 3° 03′ 59″ E﻿ / ﻿36.75306°N,3.06639°E﻿ / 36.75306; 3.06639 |
| Jardin d'essai | Belouizdad | 36° 44′ 49″ N, 3° 04′ 20″ E﻿ / ﻿36.74694°N,3.07222°E﻿ / 36.74694; 3.07222 |
| Els Fusillés | Hussein Dey | 36° 44′ 32″ N, 3° 04′ 59″ E﻿ / ﻿36.74222°N,3.08306°E﻿ / 36.74222; 3.08306 |
| Cité Amirouche | Hussein Dey | 36° 44′ 16″ N, 3° 05′ 39″ E﻿ / ﻿36.73778°N,3.09417°E﻿ / 36.73778; 3.09417 |
| Cité Mer et Soleil | Hussein Dey | 36° 44′ 00″ N, 3° 06′ 04″ E﻿ / ﻿36.73333°N,3.10111°E﻿ / 36.73333; 3.10111 |
| Haï El Badr | El Magharia | 36° 43′ 31″ N, 3° 06′ 08″ E﻿ / ﻿36.72528°N,3.10222°E﻿ / 36.72528; 3.10222 |

### Futures línies

S'han previst més extensions de la línia 1, així com altres dues línies de metro:
* La línia 2, de 15 estacions, sortirà de Tafourah-Gran Pal cap a Bordj El Kiffan o Donar El Beïda
* La línia 3, d'11 estacions, enllaçarà Hussein Dey amb Dely Ibrahim

## Referències

* ↑ Arxivat 2012-10-25 a Wayback Machine. Ministerio de Industria, Comercio y Turismo de España, Secretaría de estado de Comercio Exterior, Red de Oficinas Económicas y Comerciales de España en el Exterior, Argelia, novedades, 1-11-2011. Accés 7-01-2012.
* ↑ El Moudjahid. «Métro d’Alger: Le tronçon El-Harrach - Haï El-Badr sera ouvert le 4 juliol» (en francès), 15-06-2015. Arxivat de l'original el 2015-08-01. [Consulta: 15 juny 2015].
* ↑ «Aux origines d’Alger: un diagnostic archéologique place des Martyrs» (en francès). Inrap.fr (Institut nacional de investigacions arqueològiques preventives), 31-07-2009. [Consulta: 7 gener 2012].
* ↑ «Le Chemin de Fer en Algérie: Per une dynamique nouvelle, Rapport 1998, Anex 4» (en francés). Conseil National Economique et Social, Commission de l’Aménagement du Territoire et de l’Environnement. Arxivat de l'original el 2011-12-10. [Consulta: 7 gener 2012].
# Ida Kavafian

Ida Kavafian (armeni occidental: Այտա Գավաֆեան) (Istanbul, 29 d'octubre de 1952) (armènia Իդա Քավաֆյան), és una violinista, violista i professora de música nord-americana d'origen turca-armènia.

## Vida i treball

Kavafian va néixer a Istanbul el 1952 de pares armenis. Va anar als Estats Units amb la seva família el 1956 i va començar a estudiar violí a Detroit als sis anys amb Ara Zerounian, que va continuar amb Mischa Mischakoff. Del 1969 al 1975 va estudiar a la "Juilliard School" amb Oscar Shumsky i Ivan Gamalian, i el 1973 va guanyar el concurs internacional de violí Vianna da Motta a Lisboa. Com a guanyadora de les audicions internacionals "Young Concert Artists", va debutar el 1978 amb un recital al "Carnegie Hall". El mateix any es va convertir en membre del "Tashi Ensemble" del pianista Peter Serkin (amb Richard Stoltzman i Fred Sherry), amb qui va debutar amb els "Young Concert Artists" com a solista.
La seva col·laboració amb la seva germana Ani Kavafian va començar el 1983 amb una actuació al "Carnegie Hall". Del 1983 al 1984 va fer una gira amb Chick Corea (Septet). Del 1989 al 1993 i del 1996 al 2002 va ser membre de la "Chamber Music Society", del 1992 al 1998 del Beaux Arts Trio. Altres companys musicals van ser el Guarneri, l'Orió, el Xangai i el Quartet de corda nord-americà, Wynton Marsalis, Mark O'Connor, Marty Krystall i altres.
El 1998 va fundar el seu propi quartet de corda Opus One amb Anne-Marie McDermott, el seu marit Steven Tenenbom i Peter Wiley. El seu repertori inclou obres de Mozart, Beethoven i Mendelssohn, així com composicions de compositors contemporanis com Ruth Crawford Seeger, Charles Wuorinen i Toru Takemitsu, que van escriure un concert per a violí.
Kavafian imparteix classes al Curtis Institute of Music des del 1998, on va rebre el premi Lindback Foundation for Distinguished Teaching el 2013. També va ensenyar a la "Juilliard School" i al Conservatori Superior de Música del Bard College. Durant més de 30 anys va dirigir el "Festival Music from Angel Fire", en el programa del qual per a joves artistes van participar més de 200 estudiants de l'Institut Curtis, entre ells William Welter. Durant deu anys va ser la directora artística del programa "Bravo! Vail Valley Music Festival".

## Referències

* Curtis Institute of Music: Ida Kavafian/https://www.curtis.edu/person/ida-kavafian/
* Chamber Music Society of Lincoln Center: Ida Kavafian/https://www.chambermusicsociety.org/about/artists/strings/ida-kavafian/
* Music of Armenia: Ida Kavafian/https://musicofarmenia.com/idakavafian Arxivat 2020-03-02 a Wayback Machine.
* Santa Fe Chamber Music Festival: Ida Kafavian, Violin/Viola/https://www.santafechambermusic.com/artist-profile/ida-kavafian/ Arxivat 2021-08-02 a Wayback Machine.
* Ida Kavafian bei MusicBrainz (anglès)/Ida Kavafian a Allmusic (anglès)
* Ida Kavafian bei AllMusic (anglès)/Ida Kavafian a Discogs
* Ida Kavafian bei Discogs /https://www.discogs.com/artist/599628-Ida-Kavafian
# Aina Monferrer Palmer

Aina Monferrer Palmer (Borriana, febrer 1987) és una professora de llengua, youtuber i cantautora de pop electrònic valenciana. És doctora en Filologia i Cultures Europees amb una tesi sobre l'estil, les traduccions i les potencialitats didàctiques de la poesia de Vicent Andrés Estellés. És coneguda pel canal de Youtube De mica en mica, on fa difusió de la llengua.
Juntament amb Jordi Palau forma un grup de música anomenat Palmer.

## Trajectòria musical

El seu disc de debut, Psicopompa (2020), és farcit de cites filosòfiques i sonoritats urbanes, donant naixement a un nou moviment, el «xonisme intel·lectual», que practica amb estètica kitsch i amb la influència d'Antònia Font, Senior, Beach House, Erik Satie o Los Planetas. En les seues lletres hi ha una simbiosi entre aspectes formals de la filosofia i la quotidianitat mundana on trobar la transcendentalitat.
L'any 2021, publicà Fallanca, juntament amb Jordi Palau d'Orxata Sound System, una al·legoria d'estil pop punk i folk-pop de sis temes en què s'hi pot trobar des de «Mareta», que en paraules seues és «la típica cançó de bressol valenciana», fins a l'última carta del darrer alcalde republicà de Borriana quan li acabaven de comunicar la data del seu afusellament a «Fusilao».

## Discografia

* Psicopompa (autoeditat, 2020)
* Fallanca (autoeditat, 2021)
* Solatge (2022)
* Derelicte (2023)
* Conxorxa (2024)

## Obra publicada

* Vicent Andrés Estellés i la literatura a l'aula: anàlisi de l'estil i propostes didàctiques. València: Institució Alfons el Magnànim, Centre Valencià d'Estudis i d'Investigació, D.L. 2019. ISBN 978-84-7822-809-6.
* Docentes hiperdiscursivos: problemáticas y estrategias para el profesorado de L2/LE. Barcelona: Octaedro, 2022. ISBN 9788419023438
* La mar de dones a Borriana. Borriana: Agrupació Borrianenca de Cultura, 2022. [Fotografies de Tere Torres] ISBN 9788487776304

## Referències

* ↑ Sarrión, Jordi. «Aina Monferrer: "Com no s'espavilen les esquerres no serà una fallanca, serà un cataclisme"». Revista Mirall, 07-03-2021. [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ Cuesta Martínez, Carlos. «La música en valencià no pot parlar només de la llengua, és un símptoma de malaltia sociolingüística». Sons de Xaloc, 19-03-2020. [Consulta: 23 gener 2021].
* ↑ «'Protagonistes' amb Aina Monferrer». Les notícies del Matí - À Punt, 13-06-2022. [Consulta: 11 gener 2023].
* ↑ Viñas, Eugenio. «Aina Monferrer, el nuevo icono de la música en valenciano entre la Academia, el punk y Estellés». El País, 09-05-2022. [Consulta: 11 gener 2023].
* 1 2 Sansó, Ainhoa. «Aina Palmer fusiona música i filosofia al primer disc». Enderrock.cat, 09-06-2020. [Consulta: 23 gener 2021].
* 1 2 Blanco, Mari Carmen. «La música es 'Psicopompa', puede trasladarte a cualquier sitio», 18-03-2020. [Consulta: 23 gener 2021].
* ↑ B. Fernández, Sheila ««Les ungles» d'Aina Palmer ens parlen de l'amor». Enderrock, 12-01-2021.
* ↑ «Palau (Orxata) s'integra a Aina Palmer i llancen "Fallanca"». Tresdeu, 21-01-2021. [Consulta: 23 gener 2021].
* ↑ «Viasona - Derelicte». [Consulta: 14 abril 2023].
# Aitana López

Aitana López (Barcelona, 12 de novembre de 1998) és una creadora de contingut digital i personatge de ficció dissenyat per The Clueless, una agència de publicitat catalana d'intel·ligència artificial.
López va penjar la seva primera fotografia el 7 de juliol de 2023 al seu perfil d'Instagram, on ja els cinc primers mesos va acumular 237.000 seguidors. S'hi presenta com a videojugadora i amant del fitnes, acostuma a posar amb biquini o llenceria, i afirma arribar a guanyar 12.000 euros al mes amb marques comercials que li paguen per a promocionar productes.

## Referències

* ↑ «Así es Aitana, una influencer creada con inteligencia artificial: no existe, pero arrasa en redes» (en castellà). Antena 3, 06-11-2023. [Consulta: 19 novembre 2024].
* ↑ Ponjoan, Natalia. «La nueva industria de ‘influencers' virtuales: celebridades que trabajan sin descanso y no piden un aumento» (en castellà). El País, 13-12-2023. [Consulta: 19 novembre 2024].
* ↑ Sáez, Francisca. «Las nuevas influencers virtuales. ¿Cuánto pueden llegar a facturar?» (en castellà). Forbes, 29-12-2023. [Consulta: 19 novembre 2024].
* ↑ Sánchez, Ana. «Aquesta és l’Aitana: és model i instagramer, guanya 4.000 euros al mes i no existeix». El Periódico, 27-10-2023. [Consulta: 19 novembre 2024].
* ↑ Sánchez, Ana. «"De vegades sento que soc en un episodi de ‘Black mirror’"». El Periódico, 29-02-2024. [Consulta: 19 novembre 2024].
# Ivo Russev

Ivo Russev (búlgar: Иво Русев) (valor desconegut, 14 de juny de 1962) és un remer búlgar, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on va guanyar la medalla de bronze en la competició del quàdruple scull del programa de rem. Formà equip amb Mintxo Nikolov, Liubomir Petrov i Bogdan Dobrev. Durant la seva carrera esportiva va participar en diverses edicions del Campionat del Món de rem.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Ivo Rusev». [Consulta: 24 abril 2023].
* ↑ «Ivo Russev», 11-01-2021. [Consulta: 24 abril 2023].
# Jaume Gularons i Bayà

Jaume Gularons i Bayà (Barcelona, 16 d'abril de 1899 - França, 1951) fou un futbolista català de la dècada de 1920.

## Trajectòria

Començà a destacar a l'Avenç de Sant Andreu. L'any 1922 fitxà breument pel FC Barcelona on disputà 15 partits no oficials. Retornà a l'Avenç, fins que el 1924 s'integrà a la UE de Sants, on jugà quatre temporades, amb la qual aconseguí el subcampionat de Catalunya (1926). Acabà la seva carrera a la UE Sant Andreu, club continuador de l'Avenç. Fou internacional amb Catalunya, jugant contra la selecció de París (1926), i contra Brussel·les (1927).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Jaume Gularons Bayà». Gran Enciclopèdia Catalana, 24-03-2016. [Consulta: 7 maig 2016].
* 1 2 3 4 5 6 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
# Akuriyós

Els akuriyós són un poble indígena, que viu al Surinam. Es tracta de caçadors-recol·lectors, amb els es va contactar per primera vegada el 1938 quan va provocar un grup d'enquestes dirigit per Willem Ahlbrinck. Ahlbrinck estava en una missió per trobar la tribu Ojarikoelé, també coneguda com a Wajarikoele, però no els va poder trobar. Una mica més de trenta anys més tard, el 1969, van ser redescoberts per Ivan Schoen, un missioner protestant. Eren nòmades i tenien predilecció per la recol·lecció de mel i les eines de pedra que tenien normalment s'utilitzaven per aquesta tasca. El 1975, els missioners estatunidencs van convèncer la tribu de viure a Pelelu Tepu.

## Nom

Els akuriyó també són anomenats Akoerio, Akuliyo, Akuri, Akurijo, Akuriyo, Oyaricoulet, Triometesem, Triometesen, Wama, o Wayaricuri.

## Població

Es va estimar que la població era de 50 el 2000. Va caure a 40 el 2012.

## Idioma

El grup va utilitzar l'akuriyó, també conegut com akurio, fins a finals del segle xx, quan van començar a utilitzar el tiriyó. Schoen havia deixat diversos guies indis tiriyó amb els akurio després de la seva primera trobada. Es creu que l’últim parlant nadiu va morir a la primera dècada de la dècada de 2000, moment en què només es calculava que 10 persones tenien l’akuriyó com a segona llengua. El 2012, només quedaven dos semoparlants. Al desembre del 2018, Sepi Akuriyó, un dels darrers parlants d'akuriyó que resten, va desaparèixer quan un avió petit que transportava vuit persones va desaparèixer durant un vol sobre la Selva amazònica. Es va desconvocar una operació de cerca i rescat al cap de dues setmanes.

## Notes

* ↑ «Pater Ahlbrinck: Pionier en Apostel in Suriname» (en neerlandès).
* 1 2 3 4 "Akurio." Ethnologue. 2009. Retrieved 1 April 2012.
* 1 2 James Cornell Jr. Strange Sudden & Unexpected! - Smithsonian Institute's Center for Short-Lived Phenomena. Scholastic Book Services, 1972, p. 109.
* ↑ «Een geschiedenis van de Surinaamse literatuur. Deel 2» (en neerlandès), 2002.
* ↑ «A scandal in the Amazon - where pilots are forced to lie». BBC News, 18-03-2019.
# Al-Abna

Al-Abna o al-Abnà (àrab: الأبناء, al-Abnāʾ, literalment ‘els fills') és el nom donat a:
* Descendents de Sad ibn Zayd Manat ibn Tamim, excepte els seus fills Kab i Amr. Aquests al-Abnà habitaren la terra desèrtica d'Ad-Dahna.
* Descendents, al Iemen, dels perses establerts en aquell país. Els perses es van establir al Iemen a mitjan segle vi; el governador persa Badham es va convertir a l'islam a la primera meitat del segle vii i el van seguir els seus súbdits perses.
* Membres de la família abbàssida (Abnà ad-dawla), als seus clients khurassànides i a altres mawali (conversos) al seu servei; van tenir influència fins al segle ix.
* Descendents nascuts a Síria o Egipte dels soldans mamelucs d'Egipte (Abnà al-atrak).
* El primer dels sis regiments de cavalleria (bölük) de l'exèrcit otomà. El nom habitual era sipahi oghlanlari i abna-yi sipahiyan era alternatiu.

## Bibliografia

* H. A. R. Gibb i H. Bowen, Islamic Society and the West
# Lliga Democràtica de la Xina

La Lliga Democràtica de la Xina (xinès simplificat : 中国民主同盟; xinès tradicional : 中國民主同盟; pinyin : Zhōngguó Mínzhǔ Tóngméng), en la seva forma abreujada “Minmeng", és un dels vuit partits legalitzats a la República Popular de la Xina juntament amb el Guomindang (l'anomenat Comitè Revolucionari del Partit Nacionalista), l'Associació de la Construcció Democràtica de la Xina, l' Associació per a la Promoció de la Democràcia de la Xina, el Partit Democràtic Camperol i Obrer de la Xina, el Zhigongdang, la Societat Jiusan i la Lliga per a la Democràcia i l'Autonomia de Taiwan, cap dels quals fa ombra al control que el Partit Comunista de la Xina exerceix al país. La Lliga es va fundar el març de 1941,a Chongqing (encara que abans ja es van realitzar intents) amb el nom d' Aliança del Grup Polític Democràtic de la Xina que el 1944 es va reorganitzar i passà a denominar-se de Lliga Democràtica de la Xina. Estava integrada per intel·lectuals reformistes (molts dels quals estaven vinculats a l'àmbit educatiu)i camperols i assalariats que donaven suport al socialisme i patriotes progressistes. Aquesta formació estava integrada per tres partits i diverses associacions. Els objectius que defensaven eren, entre altres la separació de poders i els drets humans i la lluita contra l'invasor japonès i mantenint una tercera via entre les nacionalistes del Kuomintang i el Partit Comunista de la Xina. Entre les seus líders, destacaven :Liang Shuming, Fei Xiaotong, Li Huang, Carson Chang, Huang Yanpei, Wu Han, Chu Anping i Wen Yiduo. Arran de la il·legalització per part de Chiang Kai-shek i la incorporació de militants que va resultar que eren comunistes, la possibilitat de fer de mediadors en el conflicte entre nacionalistes i comunistes es va esfumar. Van abandonar la Lliga organitzacions com el Partit Socialdemòcrata de la Xina que acaba escindint-se entre els qui van refugiar a Taiwan i els qui van romandre al continent. Xifres oficials indiquen que el formen uns 200.000 membres.

## Presidents

* Huang Yanpei (黄炎培): 1941—1941.
* Zhang Lan (张澜): 1941—1955.
* Shen Junru (沈钧儒): 1955—1963.
* Yang Mingxuan (杨明轩): 1963—1967.
* Shi Liang (史良): 1979—1985.
* Hu Yuzhi (胡愈之): acting, 1985—1986.
* Chu Tunan (楚图南): 1986—1987.
* Fei Xiaotong (费孝通): 1987—1996.
* Ding Shisun (丁石孙): 1996—2005.
* Jiang Shusheng (蒋树声) 2005—2012.
* Baowen (张宝文) 2012

## Referències

* ↑ article dedicat a aquesta formació en la Wikipedia en llengua anglesa

## Bibliografia

* Biographical Dictionary of Republican China, Ai-Chi'i Volum 1.Editat per Howard L. Boorman.1967- Columbia University Press. Pàgs. 34, 82-83. 98-100, 133. 169, 210, 378, 427 i 396.

## Enllaços externs

* http://www.dem-league.org.cn/
* http://cu.chineseembassy.org/esp/gk/zggk/t991605.htm
* http://en.people.cn/90001/90776/90785/6313292.html Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* http://en.people.cn/90785/8058427.html