OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cinema anarquista

El cinema anarquista tracta en les seves històries un punt de vista anarquista o amb temes relacionats amb l'anarquisme, sia aquest documental o ficció, però no té per què estar fet seguint organitzativament amb estructura anarquista.

## Cinema fet de forma anarquista

Cinema fet amb una organització, voluntària o no, més col·lectivista:
* projectes anàrquics: seguint els corrents experimentals de la cultura de principis del segle xx, va aparèixer una manera de fer cinema, sense guió ni planificació, i molts projectes es queden sense acabar.
* projectes fets de forma democràtica sense una estructura piramidal de poder: pel·lícules col·laboratives.
* projectes de cinema d'estudiants de cinema: un col·lectiu es posa d'acord en fer una pel·lícula, sense una remuneració econòmica al darrere ni cap intenció de rebre'n per part d'ells; en tot cas pel benefici que aporta l'obra al col·lectiu, ja sigui en forma de reconeixement o en forma d'aprenentatge tècnic.

## Cinema anarquista

El cinema des dels seus inicis ha estat immers en un conflicte entre indústria i art, però també en un altre al voltant de l'ús que se'n fa, com un entreteniment (ja sigui a nivell artístic o industrial) o com una eina per donar un punt de vista. És a dir, com una eina de propaganda, especialment essent una de les arts que va aparèixer a les darreries del segle xix però que va obtenir la plenitud a principis del XX.
El cinema ha estat subjecte d'aquestes utilitzacions. En el cas dels moviments socials el cinema, especialment el documental, s'ha usat amb fins propagandístics de les diferents idees, passant de l'amateurisme dels primers anys, a l'americanització la dècada del 1930, per combinar els aspectes didàctics, la crítica social, i el gran públic. Després d'un període d'estancament, el cinema anàrquic i anarquista va revifar en l'època transgessora de la contracultura.
A nivell artístic, i especialment a nivell industrial, aquest ha tingut una molt important utilització. Es podria pensar també que part d'aquesta gran utilització d'aquest mitjà com un simple entreteniment industrial ha servit paral·lelament com a mitjà de propaganda a les capes socials que el promovien; així, doncs, a més del cinema ha estat mesclat en el cas de l'entreteniment amb una certa intenció propagandística.

## Cinema anarquista a Catalunya

Per la rellevància de la revolució social que va sorgir a les terres catalanes, hi va haver una sèrie de productores de cinema anarquista que hi van operar, com per exemple SIE Films.
Actualment existeixen petits col·lectius que creen i mostren les seves obres cinematogràfiques, algunes de caràcter anarquista i d'altres no, que utilitzen l'autogestió, la facilitat de fer cinema mitjançant l'adquisició digital i la facilitat d'infraestructures que han permès els mitjans de comunicació.

## Referències

* 1 2 Julio Montero Díaz i Pierre Sorlin, El cine cambia la historia, pàg. 118 (castellà)
* ↑ André Barcinski i Ivan Finotti, Maldito: a vida e o cinema de José Mojica Marins, o Zé do Caixão (portuguès)

## Vegeu també

* Productores de cinema anarquista
# Amboise

«Amboise» té aquests significats:
* Amboise (Indre i Loira), ciutat de França
* Castell d'Amboise, castell de França
* Senyoria d'Amboise, senyoria feudal
# Cau del Lleó

El Cau del Lleó (àrab: عرين الأسود, ʿArīn al-Usūd, ‘Cau dels Lleons') és una milícia palestina que opera a la Cisjordània ocupada per Israel.
El grup va sorgir l'agost de 2022, un any en què va augmentar la violència en el conflicte israelià-palestí. El seu nom fa referència a Ibrahim al-Nabulsi, un destacat militant de Nablus, conegut com «el Lleó de Nablus», que va ser assassinat en una incursió israeliana. Comprèn membres d'altres milícies palestines, tradicionalment oposades a Fatah, inclosos Hamàs i el Gihad Islàmic palestí, i membres descontents amb Fatah, principalment joves i laics. Segons algunes informacions, el grup té la seu a la Ciutat Vella de Nablus.
L'organització va ser fundada per un palestí de 25 anys anomenat Mohammed al-Azizi, més conegut com «Abu Saleh», i el seu amic Abdel Rahman Suboh, o «Abu Adam», de 28 anys. Tots dos van morir en combat el juliol de 2022.
El grup ha experimentat des de llavors un augment en popularitat entre els palestins de Cisjordània. Comparteixen regularment vídeos dels seus atacs a TikTok i Telegram. El seu compte de TikTok va ser suspès l'octubre de 2022, la qual cosa va motivar que el grup publiqués la resta dels seus vídeos a Telegram, on tenia 238.000 subscriptors el 24 de febrer de 2023.
The New York Times va informar el 2023 que la popularitat del grup entre alguns joves palestins reflecteix el suport creixent de la resistència armada contra l'ocupació israeliana de 56 anys dels territoris palestins, incloses la frustració nascuda de l'expansió dels assentaments israelians, la violència dels colons israelians i el govern ineficaç de l'Autoritat Palestina.
El grup rep quantitats no revelades de fons de Hamàs.

## Referències

* ↑ «Cau del Lleó». ésAdir. Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals. [Consulta: 17 octubre 2023].
* 1 2 3 (en anglès) , 04-03-2023 [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ «Four Palestinians killed in Israeli raid in West Bank». Le Monde, 25-10-2022.
* ↑ «Lions' Den – Mapping Palestinian Politics – European Council on Foreign Relations», 10-10-2022.
* ↑ «2022 Already the Deadliest Year for West Bank Palestinians in 7 Years».
* 1 2 Fabian, Emanuel. «Armed upstart Lion's Den challenges IDF bid to crack down on Nablus terror». The Times of Israel. [Consulta: 20 octubre 2022].
* ↑ [Consulta: 20 octubre 2022].
* ↑ [Consulta: 20 octubre 2022].
* ↑ [Consulta: 20 octubre 2022].
* ↑ Menachem, Yoni Ben. «The Lions' Den terrorist group raises its head again» (en anglès americà). JNS.org, 30-03-2023. [Consulta: 8 octubre 2023].
# Agafallosos

L'agafallosos (Anchusa arvensis), és una espècie de planta amb flors dins la família de les boraginàcies.
Addicionalment pot rebre els noms d'ancusa arvense, baldofa, borraina borda, buglossa, llengua bovina i llengua de bou. També s'han recollit les variants lingüístiques buglosa i gafallosos.

## Descripció

L'agafallosos és una planta anual de pèls aspres i tiges ascendents que fa fins a 60 cm d'alt. Les fulles són lineals a àmpliament lanceolades. Les flors en són blaves, rarament blanques, de 4-6 mm de diàmetre. Fruits en núcules. Floreix a la primavera i l'estiu.

## Hàbitat

Habita en prats de muntanya, llocs sorrencs i camps de conreu.

## Distribució

Per tot Europa incloent els Països Catalans.

## Referències

* 1 2 «Anchusa arvensis». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 abril 2022].

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment.
# Antoni Botey

Antoni Botey és el nom dels següents personatges:
* Antoni Botey i Badia, compositor de música clàssica i sardanes
* Antoni Botey i Gómez, promotor cultural i galerista granollerí
# Centre Esther Koplowitz

El Centre Esther Koplowitz és un centre de recerca biomèdic, inaugurat l'any 2010, que té com a objectiu l'estudi de les causes, diagnòstic i tractament de malalties complexes: neurodegeneratives, càncer, biopatologia i bioenginyeria respiratòria, cardiovascular i renal, malalties del fetge, sistema digestiu i metabolisme. Situat a Barcelona, a pocs metres de l'Hospital Clínic de Barcelona, el Centre Esther Koplowitz està ubicat en un edifici de set plantes on treballen més de 300 investigadors que duen a terme una important tasca de formació i investigació. Es tracta d'un referent mundial de com s'ha d'estructurar la investigació mèdica en un hospital universitari.
El 'Centre Esther Koplowitz' és el resultat de la suma de diverses iniciatives, públiques i privades: per una banda, la dels metges de l'Hospital Clínic de Barcelona que, a través de la Fundació Clínic, van comprar un solar pròxim a l'hospital per construir un centre de recerca; la d'Esther Koplowitz que, a través de la Fundació del mateix nom, ha finançat la construcció de l'edifici, amb un cost de 15 milions d'euros, i, finalment, el suport de la Generalitat de Catalunya, el Ministeri de Ciència i Innovació, l'Institut de Salut Carlos III i la Universitat de Barcelona. També s'ha comptat amb altres mecenes com la Fundació Privada Cellex, l'Acció Sardà Farriol per a la Investigació en Diabetis (ASF) i Laboratoris Esteve.

## Referències

* ↑ «Su centro de investigación de Barcelona es referente mundial La Fundación Esther Koplowitz, a la vanguardia en biomedicina». Cinco Días - El País, 24-03-2014 [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ Pérez, Pilar «Centro Esther Koplowitz, un referente en investigación». La Razón, 20-03-2017 [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ «S'inaugura el Centre Esther Koplowitz de recerca biomèdica, al costat de l'Hospital Clínic de Barcelon. La donació, valorada en més de 15 milions d'euros i destinada a la construcció de l'edifici, és el mecenatge a la recerca científica més important realitzat a l’Estat espanyol i una de les més destacades d'Europa». Biocat, 04-10-2010 [Consulta: 15 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Centre Esther Koplowitz
# Penya Blaugrana (Sant Cugat del Vallès)

La Penya Blaugrana és una obra de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de pagès que ha estat reconvertida en seu social de la Penya Blaugrana.
S'ha modificat la façana, obrint una finestra apaïsada a la planta baixa i rebaixant l'alçada d'una finestra geminada gòtica. L'edifici havia estat comunicat amb el de can Matas a través d'un porta d'estil gòtic, visible en part per l'interior i que avui dia està tapiada.
Com la majoria de cases de l'anomenat carrer de Dalt, era una casa senzilla que a la planta baixa tenia el celler, la quadra pel cavall i el cup del vi, la cuina i el menjador.
Al pis hi havia els dormitoris i a les golfes s'emmagatzemaven els productes de l'hort.

## Referències

* 1 2 3 4 «Penya Blaugrana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].
# Scinax similis

Scinax similis és una espècie de granota de la família dels hílids endèmica del Brasil. Aquesta espècie és coneguda a la regió costanera de Caraguatatuba, en l'Estat de São Paulo, Rio de Janeiro. Ocorre fins 1.100m d'altitud. Es tracta d'una espècie terrestre i d'aigua dolça. El seu hàbitat inclou sabanes seques, prats a baixa altitud, pantans, maresmes intermitents d'aigua dolça, pastures, jardins rurals, àrees urbanes, zones prèviament boscoses ara molt degradades i estanys. No hi ha amenaces conegudes per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que la pertorbació de l'hàbitat i la creació d'àrees obertes afavoreixen aquesta espècie. La distribució de l'espècie inclou diverses àrees protegides. Actualment calen mesures de conservació. Cal més investigació per a resoldre la confusió taxonòmica dins del gènere Scinax.

## Referències

* ↑ Miguel Trefaut Rodrigues; Ana Maria Telles. Scinax similis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 31-08-2014.
# Bela

«Bela» té aquests significats:
* Bela o Sóar, ciutat bíblica
* Bela (Pakistan), ciutat de Belutxistan al Pakistan, capital de l'antic estat de Las Bela
# Jesús Gil Manzano

Jesús Gil Manzano (Don Benito, Badajoz, Extremadura, 4 de febrer de 1984), és un àrbitre de futbol extremeny de la primera divisió. Pertany al Comitè d'Àrbitres d'Extremadura.
Va dirigir el partit de tornada de la promoció d'ascens a Primera Divisió de 2012 entre l'Agrupació Esportiva Alcorcón i l'Hèrcules d'Alacant (0-0). Aconseguí l'ascens a primera divisió juntament amb el col·legiat canari Alejandro José Hernández Hernández. Va debutar a la primera divisió el 25 d'agost de 2012 en el partit Màlaga Club de Futbol contra el Reial Mallorca (1-1)

## Referències

* ↑ «Partit de tornada de la promoció d'ascens de 2012» (en castellà). Marca, 10-06-2012.

## Enllaços externs

* Fitxa a transfermarkt.co.uk
* Fitxa a bdfutbol.com
# Armoracia

Armoracia és un gènere de plantes angiospermes de la família de les brassicàcies.

## Distribució

Les poques espècies d'aquest gènere es troben a l'hemisferi nord, són natives del sud d'Europa de l'est i del nord d'Àsia, però ahn estat introduïdes a gairebé tot Europa i gran part dels Estats Units d'Amèrica i del Canadà.

## Taxonomia

Dins d'aquest gènere es reconeixen les següents tres espècies:
* Armoracia macrocarpa (Waldst. & Kit.) Kit. ex Baumg.
* Armoracia rusticana G.Gaertn., B.Mey. & Scherb.
* Armoracia sisymbrioides (DC.) Cajander

### Sinònims

El següent nom científic és un sinònim d'Armoracia:
* Raphanis Dodoens ex Moench

## Referències

* 1 2 3 4 «Armoracia» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 11 juny 2022].
# Bellpuig (desambiguació)

«Bellpuig» té aquests significats:
* Bellpuig municipi de l'Urgell
* Bellpuig (Rosselló), poble al municipi de Prunet i Bellpuig al Rosselló
* Casal de Bellpuig, edifici de Sant Julià de Vilatorta
* Vilanova de Bellpuig, municipi al Pla d'Urgell
* Revista Bellpuig, revista local d'Artà (Mallorca)
* Monestir de Santa Maria de Bellpuig de les Avellanes, abadia en el terme municipal d'Os de Balaguer, comarca de la Noguera
* Monestir de Bellpuig conjunt monacal d'Artà format pel monestir i l'Església de Santa Maria de Bellpuig
* Tomàs Bellpuig, poeta i sacerdot (Barcelona, 1876-1936)
* Antoni Bellpuig
# Llac Afrera

El llac Afrera és un llac hipersalí al nord d'Etiòpia. Es troba a la regió Àfar, i és un dels llacs de la depressió de Danakil. Té una superfície d'entre 100 i 125 km² segons les fonts. Es troba a 102 metres per sota del nivell del mar. El llac s'alimenta de diferents rierols subterranis.
També és conegut com a llac Giulietti, nom que li fou donat per Raimondo Franchetti després que l'explorador italià Giuseppe Maria Giulietti fos assassinat pels àfars al sud-oest del llac. Un altre nom d'aquesta massa d'aigua és el llac Egogi (o Egogi Bad), que és el nom que la guia àfar de L. M. Nesbitt li va donar quan l'explorador italià fou el primer europeu en veure'l el 1928.
El llac conté una illa al seu interior, l'illa Franchetti o "Deset", situada a la part sud del llac i considerada l'illa situada a més baixa altitud del món.
A diferència d'altres llacs salins d'Etiòpia, el pH del llac Afrera és àcid. Tot i que poc estudiats, hi viuen unes poques espècies de peixos, entre ells dos endemismes: el Danakilia franchettii i l'Aphanius stiassnyae.

## Extracció de sal

La sal gemma s'ha extret del llac Afrera i als voltants durant segles.L'erupció del Nabro de 2011 va fer que el llac es contamiés amb àcid sulfúric, cosa que provocà que la sal no sigui comestible.

## Referències

* ↑ «LakeNet - Lakes». Arxivat de l'original el 2021-06-24. [Consulta: 30 novembre 2020].
* 1 2 Robert Mepham, R. H. Hughes, and J. S. Hughes, A directory of African wetlands, (Cambridge: IUCN, UNEP and WCMC, 1992), p. 168
* ↑ Nesbitt, Hell-Hole of Creation: The Exploration of Abyssinian Danakil (Nova York: Alfred A. Knopf, 1935), p. 337
* ↑ Philip Briggs, Ethiopia: The Bradt Travel Guide, 5th edition (Chalfont St Peters: Bradt, 2009), p. 314
* ↑ "527: Western Red Sea Drainages" Arxivat 2011-10-05 a Wayback Machine., Freshwater ecosystems of the world website (consultat el 11 novembre 2009)
* ↑ Mesfin, Mahlet «Eritrean Volcano Erupts Economic Mayhem for Ethiopia». Addis Fortune, 12-06-2011. Arxivat 23 de juny 2011 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-06-23. [Consulta: 30 novembre 2020].
# Albert de Meuron

Albert de Meuron (Neuchâtel, 13 d'agost de 1823 - Neuchâtel, 20 de març de 1897) va ser un pintor de paisatge, gènere, retrat i història suís associat a l'escola de Düsseldorf.

## Biografia

Les seves primeres lliçons d'art van venir del seu pare, el paisatgista Maximilien de Meuron. De 1841 a 1845, va viure a Alemanya i va ser estudiant a la Kunstakademie Düsseldorf, on els seus instructors incloïen Hermann Stilke i Karl Ferdinand Sohn. Durant les vacances d'estiu, acompanyava el seu pare i els alumnes del seu pare en expedicions de pintura per tota Suïssa.
Per recomanació de Léon Berthoud (1822–1892), un paisatgista local, va anar a París, on es va convertir en un dels primers artistes suïssos a treballar als estudis de Charles Gleyre. El 1846, es va matricular a l'École des Beaux-arts. La seva primera exposició al Saló va arribar el 1848, just abans de la Revolució. Poc després, va tornar a casa i es va establir a l'Oberland berner. Allà, va passar alguns estius amb els germans Edouard i Karl Girardet així com amb Benjamin Vautier. Feia viatges regulars a París per visitar-hi amb els seus amics. El 1860, va passar temps pintant amb Gustave-Henri Colin als Pirineus.
El 1866 es va casar amb Julie Perrot, filla de Louis Perrot, que pertanyia a una família de distingits botànics. Això va ser seguit d'una lluna de mel a Itàlia abans que s'instal·lin a Corcelles-près-Concise; la ciutat natal del seu pare. L'any següent, va ser nomenat president de la "Société des amis des arts de Neuchâtel". El 1878, va representar Suïssa i va formar part del jurat de l'Exposició Universal. De 1888 a 1892, va ser membre de la Eidgenössische Kunstkommission (Comissió Federal de les Arts).

## Referències

* ↑ «Meuron, Albert de» (en alemany). [Consulta: 30 agost 2023].
* ↑ Baumgärtel, Bettina. Die Düsseldorfer Malerschule und ihre internationale Ausstrahlung 1819 - 1918: die Publikation erscheint anlässlich der Ausstellung Weltklasse. Die Düsseldorfer Malerschule 1819 - 1918, Museum Kunstpalast, Düsseldorf, 24. September 2011 - 22. Januar 2012. Petersberg: Imhof, 2011. ISBN 978-3-86568-702-9.

## Bibliografia

* Meuron, Albert de. A: Friedrich von Boetticher: Malerwerke des neunzehnten Jahrhunderts. Beitrag zur Kunstgeschichte. Banda II, Dresdel 1898, S. 30 f.
* Philippe Godet: Le peintre Albert de Meuron d'après sa correspondance avec sa famille et ses amis. Attinger, Neuenburg 1901.

## Enllaços externs

* Albert de Meuron en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
* Albert de Meuron, Data sheet @ the Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie
* More works by Meuron @ ArtNet
# Bogart

«Bogart» té aquests significats:
* Bogart (Geòrgia), població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia
* Humphrey Bogart (Nova York, 1899 - Los Angeles, 1957), actor estatunidenc
* Paul Bogart (Nova York, 1919 − Chapel Hill, Carolina del Nord, 2012), director, productor i guionista estatunidenc
# Perigordià

Perigordià (de Perigord, regió de França), en prehistòria, fou una fase cultural que marcà l'inici del paleolític superior. Té una cronologia de 35.000-20.000 BP. Es va originar de la cultura anomenada mosteriana, de finals del paleolític mitjà. El terme Perigordià va ser introduït el 1933 per Denis Peyrony, que originalment distingia sis subnivells: del Perigordià I al Perigordià VI.
Al Perigordià se'l divideix en tres subfases: la primera fase (o inicial) anomenada xatelperronià (eines denticulades, ganivets de síl·lex); la segona fase o evolucionada, anomenada gravetià (puntes Font Robert, burins de Noailles); i la tercera fase o perigordià superior.
Els crítics han assenyalat que encara no s'ha trobat cap seqüència contínua d'ocupació perigordiana i que res fa suposar que precedís la indústria aurignaciana sino que haurien pogut coexistir.

## Referències

* ↑ «Perigordian industry» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 24 agost 2021].
* ↑ Peyrony, 1933.
* ↑ Peyrony, 1936.
* ↑ Delson, 2004, p. 717.
* ↑ Blades, 2006, p. 44.

## Bibliografia

* Alimen, ;, P. (en castellà). 1a ed., 1970, p. . ISBN ., Maria-Henriette; Marie-Joseph Steve, P. Prehistoria (en castellà), 1970. ISBN 84-323-0034-9.
* Blades, Brooke S. Aurignacian Lithic Economy: Ecological Perspectives from Southwestern France (en anglès). Springer Science & Business Media, 2006. ISBN 9780306471889.
* Delson, Eric. Encyclopedia of Human Evolution and Prehistory: Second Edition (en anglès). Routledge, 2004.
* Peyrony, Denis «Les industries „aurignaciennes“ dans le bassin de la Vézére» (en francès). Bulletin de la Société Préhistorique Française, 30, 10, 1933, pàg. 543–559. DOI: 10.3406/bspf.1933.6793. ISSN: 0037-9514.
* Peyrony, Denis «Le Périgordien et l’Aurignacien. (Nouvelles observations)» (en francès). Bulletin de la Société Préhistorique Française, 33, 11, 1936, pàg. 616–619. DOI: 10.3406/bspf.1936.5461.
# Hermògenes del Pont

Hermògenes del Pont (en llatí Hermogenes, en grec antic Ἑρμογένης) va ser un magistrat romà del segle iv.
Era praefectus praetorio Orientis l'any 359. És segurament l'Hermògenes esmentat per Libani com el millor dels magistrats del seu temps, tot i que era aspre i sever. Quan Constanci II va voler establir un tribunal inquisitorial després de disturbis a Egipte el 359, no va ser nomenat per formar-hi part degut al seu caràcter massa tou per la repressió. Va morir poc després i el va succeir Helpidi.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/431?rgn=full+text;view=image;q1=Hermo+genesSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 421. ]
# Eucalyptus gunnii

Eucalyptus gunnii és una espècie d'Eucalyptus de la família de les Mirtàcies, endèmica de Tasmània, i que es localitza a les planes de l'altiplà central al voltant dels 1100 metres d'altitud, amb poblacions aïllades al sud de Hobart.

## Descripció

És un arbre perennifoli de mida petita a mitjana. Els espècimens més antics tenen un tronc massís i grans branques que s'estenen. L'escorça és sovint persistent al llarg de diversos metres. Les fulles són d'el·líptiques a ovades, de 8 cm de longitud i 3 cm d'ample, concoloroses, verd blavoses i amples. Les flors blanques es produeixen a mitjans d'estiu.

## Cultiu i usos

Aquesta espècie destaca per la seva excepcional tolerància al fred tot i ser un eucaliptus (fins a -14 °C, excepcionalment -20 °C durant breus períodes) i ara és comunament plantada com a arbre ornamental a les Illes britàniques i algunes parts d'Europa occidental. És de ràpid creixement, i arriba a mesurar fins a 37 m d'alçada a la maduresa, amb un ritme de creixement de fins a 1,5 m (rarament 2 m) per any. La poda pot ser emprada per a mantenir l'arbre amb una mida petita si és que cal i els llocs molt ombrejats poden restringir el seu creixement. No creix bé en sòls sorrencs cretacis o llocs molt humits. El fullatge canvia a mesura que l'arbre madura d'una fulla arrodonida de color blau cerós a un fullatge més elongat i verd viu als arbres més madurs, però amb la poda es pot mantenir el fullatge juvenil. La planta produeix una saba similar al xarop de l'auró argentat, i s'està considerant el seu cultiu per a aquest producte. Quan s'embotella i se li posa tapa, el líquid fermenta i s'assembla a la sidra de poma. El fullatge dolç és un aliment apreciat pel bestiar.

## Taxonomia

Eucalyptus gunnii va ser descrita per Joseph Dalton Hooker i publicada a London Journal of Botany 3: 499–501. 1844.

### Etimologia

* Eucalyptus: prové del grec kaliptos, "cobert", i el prefix eu-, "bé", en referència a l'estructura llenyosa que cobreix i dona protecció a les seves flors.
* gunnii: epítet.

### Sinonímia

* Eucalyptus whittingehamei Landsborough
* Eucalyptus whittingehamensis Nicholson ex Elwes & Henry

## Referències

* 1 2 Brooker, K. (1996). Eucalyptus. An illustrated guide to identification. Reed Books, Melbourne
* ↑ Brooker, M. (1983). A Key to Eucalypts in Britain and Ireland. Forestry Commission Booklet 50.
* ↑ Tree Register of the British Isles
* ↑ «Eucalyptus gunnii». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 8 març 2014].
* ↑ Eucalyptus a Etymonline.
* ↑ «Eucalyptus gunnii» a EOL. Data consulta: 01 de juliol de 2014.