OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Martiriòpolis

Martiriòpolis (grec antic: Μαρτυρούπολις, Martiropolis; llatí: Martyropolis; armeni: Nepret o Npret o Nphret o Npherket o Neferkert) fou una ciutat de l'Armènia Sofene a la vora del riu Nimphaeus (Batman Su, armeni Kalirt, àrab Šitma, que vol dir 'set de sang').
Antigament estava poblada per armenis barrejats amb una població local més antiga, urartiana o assíria. S'han emès d'hipòtesis que la ciutat fou la capital de Tigranes II d'Armènia el Gran, Tigranocerta, la situació de la qual no ha pogut ser determinada.
Successius tractats la van deixar dins el territori en poder de Roma (Dioclecià el 297, Jovià el 363, tractat d'Acilisine 387). Fou refundada vers finals del segle IV pel bisbe Mar Marutha, que hi va reunir les despulles dels màrtirs que va trobar a Armènia, Pèrsia i Síria, i des de llavors feu sovint funcions de capital de l'Armènia romana. Com que Marutha va tenir permís del rei de Pèrsia, la seva fundació caldria datar-la abans del 387, ja que després no hagués calgut el seu permís en haver-se establert la pau. Mar Marutha desplegà l'activitat religiosa entre el 383 i el 420. Des de llavors es va dir Martiriòpolis o Martiròpolis.
Els perses van atacar l'Armènia romana d'Orient, especialment Teodosiòpolis (armeni Karin, modern Erzurum) i Martiriòpolis, el 502. Al 527 fou posada sota dependència del dux o strategos de Teodosiòpolis. El 536 fou integrada en la nova província d'Armènia Quarta, i la rebatejaren com a Justinianòpolis, que va ser la capital; la província incloïa Sofene o Sofanene, Anzitene, Balabitene, Astianene, i tota o part de la Khorzene. S'hi instal·laren un comte romà d'Orient (a Melitene) i dos dux: un a Justinianòpolis i un Kitarison (a l'Astianene). Per ordre de Justinià la ciutat fou fortificada.
Durant la Guerra romano-sassànida del 572-591, pocs mesos després de la derrota en la batalla de Martiriòpolis del 588 els perses van ocupar Martiriòpolis el 589, i els romans d'Orient van construir enfront de la ciutat de Maurikiòpolis, i la van recuperar el 591 com a part dels territoris donats per Cosroes II per posar-lo al tron de Pèrsia.
Dominada pels àrabs a partir del segle VII (639), fou anomenada Mayyafariquin.
Correspon a l'actual Silvan, a Turquia.

## Referències

* ↑ Procopi, Geografia armènia.
* ↑ Greatrex, Geoffrey; Lieu, Samuel N. C.. The Roman Eastern Frontier and the Persian Wars Ad 363-628 (en anglès). vol.2. Psychology Press, 2007, p. 170. ISBN 0415465303.
# Puigoriol

Puigoriol és una obra del municipi de Santa Eugènia de Berga (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita masoveria de planta quadrada coberta a dues vessants, amb el carener perpendicular a la façana situada a migdia. Està construïda damunt un serradet de pedra viva i consta de planta baixa i pis. Presenta diversos cossos adossats de construcció diversa. La façana presenta un portal rectangular de totxo amb llinda de fusta, dues finestres al primer pis. A llevant hi ha cossos moderns i s'hi conserva l'antic forn de la casa. A la façana nord hi ha un cos de pedra a la planta i totxo al primer pis que sembla l'antic femer cobert. En aquest mateix indret hi ha tres grans contraforts de pedra unida amb morter de calç. Al davant de la casa s'hi conserva l'antiga era i la bassa de la casa. Malgrat els diversos afegitons, l'interior conserva l'estructura primitiva amb dos grans cavalls de fusta damunt dels quals descansa el carener.

## Història

Masia que trobem en un llistat de masos moderns confeccionat al segle xviii a la parròquia de Santa Eugènia de Berga. En el nomenclàtor de la província de Barcelona de l'any 1860 la trobem registrada com a "masia casa de labranza".

## Referències

* 1 2 «Puigoriol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Adrián Bone

Adrián Bone (Esmeraldas, 8 de setembre de 1988) és un exfutbolista equatorià de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció de l'Equador amb la qual participà en el Mundial de 2014.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Aucas, ESPOLI, Deportivo Quito i El Nacional.

## Referències

* 1 2 «Player profile». [Consulta: 26 juny 2014].
* ↑ «World Cup 2014: Antonio Valencia is named in Ecuador squad». BBC Sport, 12-06-2014 [Consulta: 20 juny 2014].
* ↑ Adrián Bone, Fitxa a Soccerway. Consultat 26 juny 2014.
* ↑ «Profile» (en castellà). Ecuadorian Football Federation. Arxivat de l'original el 16 de gener 2014. [Consulta: 16 gener 2014].
* ↑ Adrián Bone Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Adrián Bone, Fitxa a Soccerway
# Massacre de Loughinisland

La massacre de Loughinisland, també coneguda com la massacre de la copa del món, va tenir lloc el 18 de juny de 1994 al petit poble de Loughinisland, al comtat de Down, a Irlanda del Nord. Membres de l'Ulster Volunteer Force (UVF), un grup paramilitar lleialista, van irrompre en un pub amb rifles d'assalt i van disparar contra els clients, matant sis civils i ferint-ne cinc. El pub era freqüentat principalment per catòlics, i aquell dia estava ple de gent que veia com la selecció d'Irlanda jugava contra la d'Itàlia a la Copa del Món de Futbol de 1994. L'UVF va afirmar que l'atac era una represàlia per l'assassinat de tres membres de la seva organització per part de l'Exèrcit Irlandès d'Alliberament Nacional (INLA).
Hi ha va haver denúncies segons les quals els agents o informadors de la policia (Royal Ulster Constabulary, RUC) infiltrats a l'UVF estaven relacionats amb la massacre, i que la policia va protegir aquests agents destruint proves i no realitzant una investigació adequada. A petició de les famílies de les víctimes, l'Ombudsman de la policia nord-irlandesa va investigar els fets, i el 2011 va concloure que hi havia errades importants en la investigació policial, però no hi havia proves de connivència amb l'UVF. No es va investigar el paper dels informadors i l'informe es va titllar de blanqueig. L'informe es va anul·lar, es va substituir l'Ombudsman i es va ordenar una nova investigació.
El 2016, un nou informe de l'Ombudsman Michael Macguire va concloure que hi havia hagut connivència entre la policia i l'UVF, i que la investigació estava esbiaixada pel desig de protegir els informadors, però no va trobar cap prova que la policia tingués el coneixement previ de l'atac. Segons, MacGuire la policia coneixia el nom dels autors vint-i-quatre hores després dels fets, però no va detenir ningú. El 2017 es va estrenar un documental sobre els fets, No Stone Unturned, que va nomenar els principals sospitosos, un dels quals era un soldat britànic, i va afirmar que un dels assassins era un agent policial.

## Referències

* ↑ Duggan, Keith «Six men dead: the World Cup massacre» (en anglès). The Irish Times, 14-06-2014 [Consulta: 11 maig 2021].
* 1 2 Arxiu Municipal de Girona «Un comando protestant nord-irlandès mata sis persones en un «pub» prop de Belfast» (pdf). El Punt. Arxiu Municipal de Girona, 20-06-1994 [Consulta: 11 maig 2021].
* ↑ McDonald, Henry «RUC informers 'knew about Loughinisland shootings'» (en anglès). The Guardian, 13-09-2009 [Consulta: 11 maig 2021].
* ↑ «Loughinisland massacre: Court quashes Police Ombudsman report» (en anglès). BBC News, 20-12-2005 [Consulta: 11 maig 2021].
* 1 2 Aranda, Quim «Connivència policial (Blair i Major fan campanya contra el 'Brexit' a Irlanda del Nord)». ARA, 09-06-2016 [Consulta: 11 maig 2021].
* ↑ Kearney, Vincent «Loughinisland: Ombudsman confirms collusion between police and loyalist killers» (en anglès). BBC News, 09-06-2016 [Consulta: 11 maig 2021].
* ↑ Ide, Wendy «No Stone Unturned review – a scrupulous documentary» (en anglès). The Guardian, 12-11-2017 [Consulta: 11 maig 2021].
# Conjectura

Una conjectura és, en matemàtiques, un enunciat per al qual hi ha bones intuïcions que fan pensar que és veritat, però que encara no ha estat demostrat ni refutat. Quan s'ha demostrat una conjectura rep el nom de teorema.

## Conjectures famoses

Fins que es demostrà el 1995, la més famosa de totes les conjectures era el (llavors mal anomenat) últim teorema de Fermat. En el procés de prova es demostrà també un cas del teorema de Taniyama-Shimura. Una altra conjectura coneguda que Grigori Perelman demostrà el 2003 és la conjectura de Poincaré. Altres conjectures especialment famoses són:
* No existeixen nombres perfectes senars.
* La conjectura de Goldbach.
* La conjectura dels primers bessons.
* La conjectura de Collatz.
* La hipòtesi de Riemann.
* P ≠ NP.
* La conjectura abc.

## Referències

* ↑ «The Definitive Glossary of Higher Mathematical Jargon — Conjecture» (en anglès americà), 01-08-2019. [Consulta: 12 novembre 2019].
* ↑ «Definition of CONJECTURE» (en anglès). [Consulta: 12 novembre 2019].
* ↑ Oxford Dictionary of English. 2010.
* ↑ Schwartz, JL. Shuttling between the particular and the general: reflections on the role of conjecture and hypothesis in the generation of knowledge in science and mathematics., 1995, p. 93. ISBN 9780195115772.
* ↑ «The Definitive Glossary of Higher Math Jargon | Math Vault» (en anglès americà), 2019-08-01EDT23:55:20-04:00. [Consulta: 30 juny 2021].
* ↑ Weisstein, Eric W. «Fermat's Last Theorem» (en anglès). [Consulta: 12 novembre 2019].
* ↑ Weisstein, Eric W. «Unsolved Problems» (en anglès). [Consulta: 14 gener 2025].
Viccionari
# Xivitona maculada

La xivitona maculada (Actitis macularia) és un ocell limícola de la família dels escolopàcids (Scolopacidae) i hàbits migradors, que habita llacs i corrents fluvials, i durant la migració també a la costa. Cria a la major part d'Alaska, Canadà i els Estats Units (a excepció de les zones més meridionals). En hivern migra cap a una zona que va des del sud dels Estats Units i les Antilles, a través d'Amèrica Central, fins a les illes Galápagos, Xile i el nord de l'Argentina. Ocasionalment pot arribar fins a l'Europa occidental.
# Édison Méndez

Édison Méndez (castellà: Édison Vicente Méndez Méndez) (Ibarra, 16 de març de 1979) és un exfutbolista equatorià de la dècada de 2000.
Fou 111 cops internacional amb la selecció de l'Equador amb la qual participà en els Mundials de 2002, 2006 i 2014.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Sociedad Deportivo Quito, PSV Eindhoven, LDU Quito,. Clube Atlético Mineiro i Santa Fe.

## Referències

* ↑ «LDU player card». Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 4 abril 2021].
* ↑ «Ecuador end Croatia hopes». BBC Sport, 13-06-2002 [Consulta: 13 setembre 2007].
* ↑ Vickery, Tim «Ecuador start European quest». BBC Sport, 28-04-2003 [Consulta: 13 setembre 2007].
* ↑ Méndez's FEF player card Arxivat 2019-01-26 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ «Mendez tipped for move». Sky Sports, 31-07-2002 [Consulta: 8 juny 2009].
* ↑ «Mendez wanted by Hannover». Sky Sports, 19-06-2006 [Consulta: 8 juny 2009].
* ↑ Arxivat August 7, 2009, a Wayback Machine.
* ↑ «Edison Mendez deve chegar a Belo Horizonte na próxima semana». GloboEsporte.com, 29-04-2010 [Consulta: 2 maig 2010].
* ↑ «Edison Mendez es nuevo jugador de Santa Fe» (en castellà). Goal.com. [Consulta: 16 maig 2014].
* ↑ «Méndez, Édison». National Football Teams. [Consulta: 27 febrer 2017].
# Casa Senyorial de Felicianova

La Casa Senyorial de Felicianova (en letó: Felicianovas muižas pils) es troba a la regió històrica de Latgàlia, al municipi de Krāslava de l'est de Letònia. La construcció de l'edifici data de voltants de 1900.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Maurice Paléologue

Maurice Paléologue (París, el 13 de gener de 1859 i mort el 18 de novembre de 1944) fou un diplomàtic i intel·lectual francès que estudià l'art xinès (les obres posteriors el van allunyar del camp de la sinologia. Membre de l'Acadèmia Francesa (elegit, després de dues ocasions anteriors frustrades, el 1928; ocupà el seient 19). De família descendent de basileus romans d'Orient, el seu pare era d'origen romanès. Llicenciat en dret. Entrà al ministeri d'Afer Estrangers el 1880. Secretari d'ambaixada a Tanger, a Pequín i a Roma. Ministre plenipotenciari el 1901. Després de ser el responsable de legació de Sofia, fou nomenat ambaixador a Sant Petersburg (1914) on va tenir un paper clau en la diplomàcia francesa de la Tercera República arran les negociacions en relació amb la Primera Guerra Mundial. Fou substituït amb la caiguda del zarisme.

## Obres

* L'Art chinois (1887)
* Vauvenargues (1890)
* Alfred de Vigny (1891)
* Profils de femmes (1895)
* Le Cilice (1901)
* Rome, notes d'histoire et d'art (1902)
* La Cravache (1904)
* Le Point d'honneur (1907)
* Dante, essai sur son caractère et son génie (1909)
* La Russie des tsars pendant la Grande Guerre (1921-23)
* Le Roman tragique de l'empereur Alexandre II (1923)
* Les Entretiens de l'impératrice Eugénie (1928)
* Alexandra Feodorowna, impératrice de Russie (1932)
* Un prélude à l'invasion de la Belgique. Le Plan Schlieffen, 1904 (1932)
* Guillaume II et Nicolas II (1935)
* Alexandre Ier, un tsar énigmatique (1937)
* Les Précurseurs de Lénine (1938)
* Élisabeth, impératrice d'Autriche. L'hérédité sinistre des Wittelsbach (1939)
* L'Écroulement du tsarisme (1939)
* Aux portes du jugement dernier. Élisabeth-Féodorowna, grande-duchesse de Russie (1940)
* Au quai d'Orsay à la veille de la tourmente. Journal, 1913-1914 (1947)
* Journal de l'affaire Dreyfus, 1894-1899, l'affaire Dreyfus et le Quai d'Orsay (1955)
* Le crépuscule des tsars,

## Referències

* ↑ Biografia a l'Acadèmia Francesa (francès)
* ↑ «Introduction de Nicolas Mietton». Arxivat de l'original el 2011-09-21. [Consulta: 24 març 2013].
# Annie Jump Cannon

Annie Jump Cannon (Dover, 11 de desembre de 1863 - Cambridge, 13 d'abril de 1941) fou una astrònoma estatunidenca el treball de catalogació de la qual, amb la classificació espectral de Harvard, fou fonamental per a l'actual classificació estel·lar.

## Vida

Annie Cannon va néixer l'11 de desembre de 1863 a Dover, Delaware, Estats Units. La seva mare, Mary Cannon, fou qui estimulà Annie en el gust per l'astronomia. Assistí al Wellesley College, on estudià física i astronomia. A més dedicà part del seu temps a realitzar mesures espectroscòpiques. Durant més de deu anys no exercí l'astronomia, fins al 1894, després de la mort de la seva mare, quan començà a treballar com a professora júnior de física mentre estudiava astronomia al Radcliffe College.

## Treball

Des del Harvard College Observatory descobrí 300 estels variables. Col·laborà en la preparació del gran catàleg estel·lar Henry Draper. Va escriure Bibliography of Variable Stars Comprising 60.000 Cards.
Fou responsable de la col·lecció de fotografies astronòmiques del Harvard College Observatory, el 1911, però només fou nomenada com a professora regular d'astronomia el 1938. Va formar part del grup que es coneixeria com "les dones de Pickering". Va morir el 13 d'abril de 1941 a Cambridge, Massachusetts.

## Vegeu també

* Llista d'astrònoms

## Referències

* ↑ «Annie Jump Cannon: Theorist of Star Spectra» (en anglès). [Consulta: 5 juny 2016].
* ↑ «Annie Jump Cannon - Project Continua» (en anglès). [Consulta: 5 juny 2016].
* 1 2 «Annie Jump Cannon i les classes espectrals d'estrelles». [Consulta: 5 juny 2016].
* 1 2 «Annie Jump Cannon | American astronomer | Britannica.com» (en anglès). [Consulta: 5 juny 2016].

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Annie Jump Cannon» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Francesc Bastos i Ansart

Francesc Bastos i Ansart (Saragossa, 1875 - Barcelona, 1943) fou un militar, enginyer i polític català d'origen aragonès, diputat a les Corts durant la Segona República.

## Biografia

Fill de militar, estudià a l'Acadèmia General Militar de Saragossa, on es graduarà com a enginyer. Va lluitar a la Guerra de Cuba de 1898. Fou ascendit a capità d'enginyers el 1909 destinat a Barcelona, i a Tinent Coronel el 1926.
Des de 1907 traslladà la seva residència a Barcelona. Fou fundador de la Compañía de Minas y Ferrocarriles de Utrillas el 1900, on redactà un avantprojecte per a construir ferrocarril; director gerent de l'Electro-Química Aragonesa el 1903 amb la que pretenia abastir d'electricitat Saragossa amb els salts de l'Éssera; també treballà per l'empresa francesa de gas M. Bertrand, i fou propietari de Bastos y Compañía el 1913. El 1918 Antoni Maura li encarregà l'organització del transport i la distribució del carbó d'Astúries. També col·laborà en el Metro de Barcelona i el tramvia de Palma. Fou nomenat director de Tabacalera entre 1922 i 1925.
Políticament, fou elegit diputat pel districte de Boltaña (província d'Osca) en una candidatura regionalista aragonesa a les eleccions de 1919, 1920 i 1923. Fou vicepresident de la Unión Aragonesista a Barcelona el 1920 i fou elegit diputat per la circumscripció de Barcelona ciutat a les eleccions generals espanyoles de 1933 com a independent dins les llistes de la Lliga Catalana.
Durant la guerra civil espanyola es posà de part del govern franquista i el 1937 fou nomenat permanent de la comissió Militar d'Incorporació i Mobilització Militar, i el 1938 Delegat Assessor Tècnic de la Zona Sud dels Camps de Concentració de presoners. Però quan acabà la contesa, (segons el seu germà Manuel Bastos Ansart) i ell creia que podria ésser plenament útil en la immensa tasca de la post-guerra, fou materialment acomiadat sense cap consideració i oblidat com un trasto inservible.

## Obres

* El Desastre de Annual
* Viaje a nuestros antípodas dando la vuelta al mundo
* Pistolerismo. (Historia trágica) (1935)
* El evangelio del honor militar y otros relatos (1938)

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ De las guerras coloniales a la guerra civil. Memorias de un cirujano Ariel, 1969, pàg. 389

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. a la Gran Enciclopedia Aragonesa
* Biografies de parlamentaris catalans Arxivat 2018-08-20 a Wayback Machine.
# Cristian Mora

Cristian Mora (Vinces, 26 d'agost de 1979) és un exfutbolista equatorià de la dècada de 2000.
Fou 20 cops internacional amb la selecció de l'Equador amb la qual participà en el Mundial de 2006.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de diversos clubs equatorians, així com del club de Hong Kong South China.

## Referències

* ↑ Espinoza Añazco, Fernando. «Ecuador - Record International Players». RSSSF, 12-08-2009. Arxivat de l'original el 5 juny 2009.
* ↑ «Mora's FEF Player Card». Arxivat de l'original el 2016-01-26. [Consulta: 21 gener 2019].
* ↑ http://www.ecuagol.com/ecuagol/index.php?n=54582 Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.futbolecuador.com/stories/publica/46083
# Polze

En l'anatomia humana, el polze o dit gros és el primer dit d'una mà. Es pot oposar completament als quatre altres dits i pot tocar la resta de dits des de la seva punta fins a la base, i fins i tot la part superior del palmell de la mà. Aquesta qualitat dona a la mà dels humans - i en general dels primats - un avantatge evolutiu molt notable, ja que mitjançant aquesta funció anatòmica el polze pot manipular objectes grossos aidant-se del palmell de la mà, i objectes mitjans o petits amb l'ajut d'un o més dits.

## Origen

L'evolució del polze oposable o prènsil normalment s'associa amb Homo habilis, el predecessor dHomo sapiens. És el resultat de l'evolució dHomo erectus (aproximadament un milió d'anys enrere) mitjançant una sèrie d'etapes antropomòrfiques intermediàries, com que és un procés evolutiu molt complicat.

## Anatomia humana

El polze humà està format per ossos i per músculs.

### Ossos

Està format per tres ossos, que de distal a proximal són:
* Falange distal
* Falange proximal
* Primer metacarpià

### Músculs

Els moviments del polze estan controlats per 8 músculs:
| Nom | Origen | Innervació |
| Extensor llarg del polze | Avantbraç | Nervi radial |
| Abductor llarg del polze | Avantbraç | Nervi radial |
| Flexor llarg del polze | Avantbraç | Nervi radial |
| Extensor curt del polze | Avantbraç | Nervi radial |
| Abductor curt del polze | Mà | Nervi medià |
| Flexor curt del polze | Mà | Nervi medià |
| Oponent del polze | Mà | Nervi medià |
| Abductor del polze | Mà | Nervi cubital |

## Simbologia

Hi ha molts gestos culturals en què intervé el polze. Per exemple, el polze aixecat indica aprovació, mentre que apuntant cap avall indica negació o crítica. Sembla que el gest ve dels combats de gladiadors romans, on els caps decidien la mort del perdedor o amnistiar-lo amb un gest del polze.
Amb el polze es pot demanar a un cotxe que s'aturi per a pujar-hi en l'autoestop (en alguns països, s'usa també per a avisar els taxis).

## Vegeu també

* Exostosi subunguial
Viccionari
# Roca de Joli

La Roca de Joli és una muntanya de 1.108 metres que es troba al municipi d'Àger, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ginestola ànglica

La ginestola ànglica (Genista anglica) és una arbust que pertany a la família de les fabàcies.

## Descripció

Es tracta d'un nanofaneròfit caducifoli i espinós de fins a 1 m d'alçada, amb branques alternes, glabres i gairebé llises. Les fulles són alternes, simples i més o menys glauques; les de les tiges fèrtils són el·líptiques i amb marge escariós, mentre en què les estèrils són més estretes. Les flors s'agrupen en raïms terminals multiflors. El calze és campanulat i bilabiat, amb el llavi superior més curt que l'inferior. El fruit és un llegum falcat i glabre. La seua època de floració va des d'abril fins a juliol.

## Hàbitat

Creix a torberes d'aigües àcides, pastures mesòfiles, landes de bruguerola, etc. En general, habita en praderies entollades amb substrats àcids des del pis inferior fins a uns 2.000 m

## Distribució

Aquesta espècie té una distribució eurosiberiana (atlàntica) proliferant de forma espontània a l'Europa occidental i Europa Central, península itàlica i nord-est d'Àfrica. A la península Ibèrica està molt retreta per tot el nord, centre i oest, romanen poblacions a les muntanyes de l'interior d'Àvila, Lleó, Segòvia i Sòria, i a les províncies catalanes de Girona i Lleida.

## Taxonomia

Genista anglica va ser descrita per Linné i publicada en Species Plantarum

## Citologia

Nombre cromosomàtic de Genista anglica (Fam. Leguminosae) i tàxons infraespecífics: 2n = 48

## Galeria

* Detall de la flor.
* Ginesta ànglica a un bruguerar.

## Referències

* ↑ «Ginestola ànglica». Real Jardín Botánico: Flora Ibérica. [Consulta: 10 desembre 2010].
* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, 1990, p. 83. ISBN 84-7306-407-0.
* ↑ «Ginestola ànglica». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 31 març 2013].
* ↑ Contribuiçao para o conhecimento citotaxonómico das spermatophyta de Portugal. IX. Cruciferae Fernandes, A., M. F. Santos & M. Queirós. Bol. Soc. Brot. ser. 2 51: 137-186 (1977).
* Species Plantarum 2:710. 1753
* USDA, ARS, National Genetic Resources Program. Germplasm Resources Information Network - (GRIN) [Data from 07-Oct-06]. «Genista anglica information from NPGS/GRIN». Arxivat de l'original el 2013-10-20. [Consulta: 19 octubre 2013].
* Virtual del Mediterrani occidental
# Casa Senyorial de Liepa

La Casa Senyorial de Liepa (en letó: Liepas muiža; en alemany:Lindenhof) també coneguda com a Casa Senyorial de Kocēni és una mansió a la regió històrica de Vidzeme, al Municipi de Priekuļi del nord de Letònia.
La finca va ser fundada el 1672. La casa senyorial actual va ser construïda durant el segle xix. L'últim propietari de 1919 va ser Charlotte von Woolf. Des de 1919 a 1970 va allotjar l'escola primària Liepa.

## Referències

* ↑ «Liepas muiža, 2010» (en letó). [Consulta: 5 maig 2015].
* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia