OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cyanocitta

Cyanocitta és un gènere d'ocells de la família dels còrvids (Corvidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* Gaig nord-americà (Cyanocitta cristata).
* Gaig de Steller (Cyanocitta stelleri).

## Referències

* ↑ «Cyanocitta Strickland, 1845» (en anglès). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 21 gener 2025].
* ↑ «Cyanocitta (Cyanocitta sp.) - Avibase». [Consulta: 21 gener 2025].
* ↑ «Jayshrike, shrikes, crows, mudnesters, melampittas, Ifrit, birds-of-paradise – IOC World Bird List». [Consulta: 21 gener 2025].
# Funció eta de Dedekind

La funció eta de Dedekind o simplement funció η de Dedekind , nomenada així en honor del matemàtic alemany Richard Dedekind és una funció holomorfa definida en el semiplà superior complex $\mathbb {H} =\{\tau \in \mathbb {C} \mid \mathrm {Im} \,\tau >0\}$ Aquesta funció té un paper fonamental en la teoria de funcions el·líptiques i funcions theta.

## Definició

La funció η sol definir mitjançant el següent producte:
    $\mathrm {H} (\tau ):=i^{2\pi i\tau /24}\prod _{n=1}^{\infty }(1-i^{2\pi in\tau }):=q^{1/24}\prod _{n=1}^{\infty }(1-q^{n})$.
on $q=i^{2\pi i\tau }$. De la definició es dedueix immediatament que $\eta$ sobre $\mathbb {H}$ no té zeros.
La funció η està estretament relacionada amb el seu discriminant $\Delta$, de la següent manera
    $\Delta (\tau )\,=\,(2\pi )^{12}\eta ^{24}(\tau )$.
Per al càlcul de la funció, se sol emprar el teorema del nombre pentagonal d'Euler.

## Transformació i comportament

La propietats que s'atribueixen a la funció η s'originen del seu comportament de transformació en les substitucions dels generadors del grup modular
    $\Gamma :=\mathrm {SL} _{2}(\mathbb {Z} )=\{{\bigl{\begin{smallmatrix}a&b\\c&d\end{smallmatrix}}{\bigr )}\mid a,b,c,d\in \mathbb {Z} ,ad-bc=1\}$,
és a dir:
    $\mathrm {H} (\tau +1)\,=\,i^{\pi i/12}\eta (\tau )$
i
    $\mathrm {H} \left({\frac {-1}{\tau }}\right)={\sqrt {\frac {\tau }{i}}}\,\eta (\tau )$.

## Referències

* Tom M. Apostol, Modular functions and Dirichlet Series in Number Theory (2 ed), Graduate Texts in Mathematics 41 (1990), Springer-Verlag, ISBN 3-540-97127-0 See chapter 3.
* Neil Koblitz, Introduction to Elliptic Curves and Modular Forms (2 ed), Graduate Texts in Mathematics 97 (1993), Springer-Verlag, ISBN 3-540-97966-2

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Dedekind Eta Function» a MathWorld (en anglès).
# Fusió per zones

La Fusió per zones és un mètode que permet purificar els lingots d'un semiconductor. Es basa en el fet que les impureses es dissolen en el semiconductor fos. Després, si una zona fosa avança pel lingot, les impureses s'aniran concentrant-hi, quedant al seu pas el semiconductor purificat.
La fusió per zones es realitza en un gresol de quars que es mou respecte a una bobina d'inducció, per la qual circula corrent de radiofreqüència que indueix corrents de Foucault en el semiconductor, arribant a fondre, per efecte Joule. En anar avançant la bobina, la zona fosa també ho fa, arrossegant amb si les impureses, mentre el semiconductor es recristal·litza en refredar. Se solen fer diverses passades i, al final, es talla l'extrem que conté les impureses acumulades. Mitjançant aquest mètode s'aconsegueix una concentració d'impureses en el lingot tractat, que pot arribar a ser menor d'una part per milió.
La bobina sol estar construïda amb tub de coure, per l'interior circula aigua per refrigerar.
No totes les impureses s'eliminen fàcilment. L'oxigen, per exemple, és molt difícil de separar del silici. Per això es procura que la purificació química prèvia no afegeixi oxigen. La major o menor facilitat per separar els àtoms d'un element determinat s'anomena índex de segregació d'aquest element. Com més gran sigui, més fàcil és que la fusió per zones separi aquest element.
# Guitarra morisca

La guitarra morisca o mandora medieval és un instrument musical de corda pinçada. El nom de mandora deriva del terme pantur, instrument sumeri del qual prové. És un llaüt que té un ventre bombat i un claviller en forma de falç. És un instrument molt nomenat per les "cantigas", a la 150, i per Johannes de Grocheo (cap a l'any 1300) que l'anomena quitarra sarraïna . És un instrument híbrid entre la guitarra llatina i el llaüt medieval. Se solia tocar puntejada amb els dits o amb el plectre. Johannes Tinctoris músic de cambra de Ferran el Catòlic diu que és un invent català.
Al segle xiv se la coneix amb el terme de guitarra morisca, encunyat per l'Arxipreste d'Hita en el "Llibre de bon amor", però va aparèixer a principis del segle ix. Encara sobreviu amb diferents noms a l'est d'Europa: tanbur (Bulgària), buzuk i saz (Turquia), i en Orient: tar (Iran).

## Vegeu també

* Bandúrria
* Mandolina
* Ghiterna

## Referències

* ↑ Higini Anglès; Josep Romeu i Figueras. La Música en la corte de los reyes católicos: Polifonía religiosa. Consejo Superior de Investigaciones Científicas, Instituto Diego Velázquez, 1941 [Consulta: 19 desembre 2012].
* ↑ Higini Anglès. Scripta Musicologica. Ed. di Storia e Letteratura, 1975, p. 929–. GGKEY:SLB3QX033AC [Consulta: 19 desembre 2012].
* ↑ Ian Woodfield. The Early History of the Viol. Cambridge University Press, 21 abril 1988, p. 32–. ISBN 978-0-521-35743-2 [Consulta: 19 desembre 2012].
* ↑ Ian Woodfield. La Viola da Gamba. EDT srl, 1999, p. 39–. ISBN 978-88-7063-434-1 [Consulta: 19 desembre 2012].
* ↑ Storia e letteratura. Edizioni de storia e letteratura, 1976 [Consulta: 20 desembre 2012].

## Bibliografia

* Mandora o guitarra morisca [Consulta: 3 gener 2009].
* Catàleg instrumental [Consulta: 3 gener 2009]. Arxivat 2009-12-26 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* La música antiga Arxivat 2008-12-02 a Wayback Machine.
Viccionari
# Distància hiperfocal

La distància hiperfocal d'un objectiu és la mínima distància a la qual es percep el subjecte d'una manera nítida quan el punt d'enfocament de l'objectiu es col·loca en l'infinit (∞). Aquesta distància és la posició de l'enfocament que proporciona una major profunditat de camp.

## Definició

Es pot expressar de dues formes:
* És la distància des del pla nodal anterior, o centre òptic de la lent, fins al primer pla apreciablement nítid quan enfoquem a infinit.
* En fotografia, si s'enfoca a aquesta distància la profunditat de camp s'estén des de la meitat d'aquesta distància hiperfocal fins infinit.
Cal considerar que com la hiperfocal és la distància del centre òptic d'objectiu fins al punt calculat de l'escena, la distància d'enfocament seria la resultant de sumar aquesta hiperfocal més la distància de l'objectiu a la pel·lícula o sensor. Procés que se simplifica considerant la hiperfocal com a distància d'enfocament perquè es menysprea a la majoria dels casos aquesta distància addicional.

## Fórmula

Es pot calcular mitjançant l'expressió:
    $H=F^{2}/f*CCM\,$
On H és la distància hiperfocal, F és la distància focal, f és el diafragma, i CCM és el cercle de confusió màxim.
De la fórmula es pot deduir que serà més gran per als teleobjectius que per als objectius de gran angular per la qual cosa aquests últims tindran una major profunditat de camp amb caràcter general. Inversament uns números f grans produiran una distància hiperfocal menor i, per tant, major profunditat de camp.

## Utilitat pràctica

En les càmeres amb "focus fix" la distància hiperfocal s'utilitzava per obtenir la màxima profunditat de camp per a qualsevol situació situant en punt d'enfocament en ella per la màxima obertura.

## Referències

* ↑ Langford, M. Enciclopèdia completa de la fotografia. Madrid: Hermann Blume edicions, 1983, p. 119. ISBN 84-7214-276-0.

## Vegeu també

* Distància focal
* Profunditat de camp
* Cercle de confusió
# Charles Ng

Charles Chi-Tat Ng (en xinès tradicional, 吳志 達; en xinès simplificat, 吴志 达; pinyin, Wú Zhìdá, nascut el 24 de desembre de 1960 a Hong Kong) és un assassí en sèrie d'origen hongkonguès que va actuar als Estats Units entre 1984 i 1985. Les autoritats creuen que Ng i el seu còmplice Leonard Lake van assassinar un mínim de 11 víctimes en la cabana que Lake posseïa al Comtat de Calaveras, Califòrnia fins que Lake va ser arrestat i es va veure obligat a suïcidar-se ingerint cianur.
Ng va ser acusat de dotze càrrecs d'assassinat en primer grau. Després d'un canvi de seu al Comtat d'Orange, va iniciar una sèrie perllongada de moviments previs al judici. Ell va demandar a l'estat per la seva detenció temporal a la presó de Folsom, on va ser atrapat amagant mapes, identificacions falses i altres elements d'escapament, i va presentar una demanda contra quatre dels jutges assignats al seu cas. Va presentar una llarga sèrie de queixes sobre la força de les seves ulleres, la temperatura del seu menjar i el seu dret a practicar origami a la seva cel·la de la presó. Ng va passar per un total de 10 advocats, alguns dels quals van acabar defensant per segona vegada. També va presentar una negligenciademanda contra diversos dels advocats, citant representació incompetent.

## Referències

* ↑ writer, Charles Montaldo Charles Montaldo is a; Enforcement, Former Licensed Private Detective Who Worked with Law; Crime, Insurance Firms Investigating. «Serial Killer Charles Ng - A Master of Legal Manipulation» (en anglès). [Consulta: 29 setembre 2019].
* ↑ País, Ediciones El «Detenido en Canadá Charles Ng, supuesto implicado en 25 asesinatos sádicos» (en castellà). El País [Madrid], 08-07-1985. ISSN: 1134-6582.
# Connithorax

Connithorax barbatus és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamilia Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per Kiril Ieskov l'any 1993,
És l'únic membre del gènere monotípic Connithorax.

## Distribució

És un endemisme de la Rússia asiàtica.

## Referències

* ↑ Eskov, K. Y. «Several new linyphiid spider genera (Araneida Linyphiidae) from the Russian Far East.». Arthropoda Selecta, vol. 2, 3, 1993, pàg. 43–60.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ «Gen. Connithorax Eskov, 1993». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Eborilaira

Eborilaira alpina és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. És l'únic membre del gènere monotípic Eborilaira.
Fou descrit per primera vegada per Kiril Ieskov l'any 1989,

## Distribució

És un endemisme de la Rússia asiàtica, a la regió de Kolimà i el districte autònom de Txukotka.

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ Eskov, K. Y. «New monotypic genera of the spider family Linyphiidae (Aranei) from Siberia: Communication 1.». Zoologicheskiĭ Zhurnal, vol. 68, 9, 1989, pàg. 68–78.
* ↑ «Gen. Eborilaira Eskov, 1989». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Paraeboria

Paraebória jeniseica, és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. És l'únic membre del gènere monotípic Paraebória .
És un endemisme de la part asiàtica de Rússia. És sinònim de l'espècie Typhochrestus jeniseicus (Ieskov, 1981)
Fou descrit per primera vegada per Kiril Ieskov l'any 1990,

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* 1 2 «Gen. Paraeboria Eskov, 1990». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Eskov, K. Y. «New monotypic genera of the spider family Linyphiidae (Aranei) from Siberia: Communication 2». Zoologicheskiĭ Zhurnal, vol. 69, 1, 1990, pàg. 43–53.

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Gibothorax

Gibothorax tchernovi és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. És l'únic membre del gènere monotípic Gibothorax.
Fou descrit per primera vegada per Kiril Ieskov l'any 1989,

## Distribució

És un endemisme de la Rússia asiàtica.

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ Eskov, K. Y. «New monotypic genera of the spider family Linyphiidae (Aranei) from Siberia: Communication 1.». Zoologicheskiĭ Zhurnal, vol. 68, 9, 1989, pàg. 68–78.
* ↑ «Gen. Gibothorax Eskov, 1989». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Kolymocyba

Kolymocyba petrophila és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. És l'únic membre del gènere monotípic Kolymocyba.
Fou descrit per primera vegada per Kiril Ieskov l'any 1989,
És un endemisme de la Rússia asiàtica. Es pot trobar al Riu Kolymà i a Amguema.

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ Eskov, K. Y. «New monotypic genera of the spider family Linyphiidae (Aranei) from Siberia: Communication 1». Zoologicheskiĭ Zhurnal, vol. 68, 9, 1989, pàg. 68–78.
* ↑ «Gen. Kolymocyba Eskov, 1989». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
# Neserigone

Neserigone és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Es pot trobar a la Rússia asiàtica i el Japó.
Fou descrit per primera vegada per Kiril Ieskov l'any 1992.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Neserigone basarukini Eskov, 1992 (Espècie tipus) – Rússia, Japó
* Neserigone nigriterminorum (Oi, 1960) – Japó
* Neserigone torquipalpis (Oi, 1960) – Japó

## Referències

* 1 2 «Gen. Neserigone Eskov, 1992». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Eskov, K. Y. «A restudy of the generic composition of the linyphiid spider fauna of the Far East (Araneida: Linyphiidae)». Entomologica Scandinavica, vol. 23, 2, 1992, pàg. 153–168. DOI: 10.1163/187631292X00272.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Paikiniana

Paikiniana és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Es poden trobar a l'est d'Àsia.
Fou descrit per primera vegada per Kiril Ieskov l'any 1992.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Paikiniana bella (Paik, 1978) (Espècie tipus)
* Paikiniana biceps Song & Li, 2008
* Paikiniana iriei (Ono, 2007)
* Paikiniana keikoae (Saito, 1988)
* Paikiniana lurida (Seu, 1991)
* Paikiniana mikurana Ono, 2010
* Paikiniana mira (Oi, 1960)
* Paikiniana vulgaris (Oi, 1960)

## Referències

* ↑ «Gen. Paikiniana Eskov, 1992». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Eskov, K. Y. «A restudy of the generic composition of the linyphiid spider fauna of the Far East (Araneida: Linyphiidae)». Entomologica Scandinavica, vol. 23, 2, 1992, pàg. 153–168. DOI: 10.1163/187631292X00272.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Cascades Tarawera

Les cascades Tarawera són unes cascades de 35 m d'altura que pertanyen al riu Tarawera, a la badia de Plenty, a l'Illa del Nord de Nova Zelanda.
El riu Tarawera flueix des del llac Tarawera, a través d'un flux de lava riolítica que va erupcionar de Mont Tarawera fa uns 11.000 anys. El riu desapareix al voltant de 30 metres de la part superior del cingle, a les coves de lava inundades, i surt a mig camí del cingle, al costat més alt del flux d'aigua.
Després de la pluja, part del flux passa per sobre de la part superior del cingle, formant una caiguda de 65 m d'altura.
L'accés a les cascades es realitza des de la ciutat de Kawerau i és un recorregut de prop de 45 minuts per carreteres no asfaltades, seguit d'un recorregut a peu d'uns 20 minuts. Cal un permís d'accés forestal, disponible des del Centre d'Informació de Kawerau.

## Història maorí

Les tribus maorís Te Arawa i Ngāti Awa tenen tradicions associades amb aquest lloc. Els Ngāti Rangitihi, un dels vuit grups tribals de Te Arawa, són els guardians actuals de la zona i consideren que el lloc de les cascades és un lloc sagrat.

## Fauna i flora

La vegetació a la zona només s'ha desenvolupat des de l'erupció del mont Tarawera de 1886, i conté un rang poc freqüent d'híbrids entre pohutukawa (Metrosideros excelsa) i rātā del nord (Metrosideros robusta).
Les anguiles que migren neden fins a les cascades i, de vegades, es poden veure al costat més baix de les cascades buscant un camí més nedar més riu amunt.

## Referències

* 1 2 Information contained on "An Underground River" information panel at the end of the track.
* ↑ «Tarawera Falls». World of Waterfalls. [Consulta: 30 agost 2014].
* ↑ «Tarawera Falls Track». Department of Conservation NZ.
* ↑ Information contained on "Nga Wai O Hape" information panel at the waterfall.

## Vegeu també

* Llista de cascades
* Llista de cascades de Nova Zelanda
# Cromolitografia

La cromolitografia és un art litogràfic mitjançant el qual s'imprimeixen dibuixos polícroms, que imiten sobretot la tempera. Cromolitografia és un terme derivat del grec: chroma (color), lithos (pedra) i graphia (de graphein, dibuixar).

## Descripció

Aquest mètode es va desenvolupar des de l'any 1837, a partir de la tècnica de la litografia (la qual ja va ser utilitzada des de 1796 per Aloys Senefelder).
Consisteix a dibuixar figures amb un llapis gras especial sobre una matriu de pedra. Després d'haver tractat la superfície de la làmina litogràfica amb una solució àcida, s'haurà d'humitejar i després la matriu s'entinta, usant un rodet de cuir o de goma. La tinta, a causa del greix, s'adhereix només en les línies dibuixades amb el llapis de greix, i és rebutjada per la superfície humida de la pedra. En el següent pas de la impressió només la tinta que s'ha adherit al patró s'imprimeix en el full de paper. Per a cada color diferent cal una matriu diferent. Gràcies a la cromolitografia es poden fer servir molts colors, amb més rapidesa, amb més matisos i amb tons molt brillants.
A partir de la segona meitat del segle xix, comencen a aparèixer imatges cromolitogràfiques impreses en fulls o targetes que anuncien en diverses publicacions escrites, el producte a vendre. D'aquesta època són famoses la sèrie de Targetes Liebig emeses des de l'any 1872. La realització de l'etiqueta sovint va ser confiada a artistes de l'època, mentre que la impressió es va fer amb tècnica cromolitogràfica de fins a 12 colors.
A partir del segle XX la cromolitografia es va anar abandonant en favor de la fotografia en colors.
En la història de la cromolitografia, el primer gran mestre en va ser Jules Chéret.

## Oleografia

L'oleografia és un procediment d'impressió en sèrie cromolitogràfica en tricromia o quadricromia, estesa sobretot a la segona meitat del segle xix, que consisteix a disposar sobre una pedra de granit colors grassos que després s'imprimeixen en fulls de paper o en fulls, imitant la pintura a l'oli.

## Vegeu també

* Cromo

## Notes

* ↑ Giorgio Fioravanti. Il dizionario del grafico. Bologna, Zanichelli, 1993. ISBN 88-08-14116-0
* 1 2 Ilderosa Lausida e Elena Petrucci. La pittura di pietra: Jules Chéret - 97 inediti. Carra Editrice, Casarano (Lecce), 2007. p. 43. ISBN 88-86406-41-X
# Helmut Schmidt

Helmut Schimdt (Hamburg, Imperi Alemany, 23 de desembre de 1918 - Hamburg, 10 de novembre de 2015) fou un polític alemany i militant del SPD, Canceller d'Alemanya del 1974 al 1982 i ministre en diverses carteres.
De jove va participar en l'exèrcit alemany durant la Segona Guerra Mundial. Després va cursar estudis a la Universitat d'Hamburg, on es va llicenciar en ciències econòmiques. El 1953 va ser elegit diputat al Parlament de la República Federal Alemanya pel Partit Socialdemòcrata Alemany (SPD). Va ser Ministre de Defensa (1969-1972), i Ministre de Finances (1972-1974), durant el govern de Willy Brandt. El 1974 va succeir a Brandt com a canceller. Durant el seu mandat va crear el Fons Europeu de Desenvolupament Regional (FEDER), el 1975. Des del 1976 al 1982, va governar amb coalició amb el Partit Liberal Alemany (FDP), el 1982 el FDP va abandonar. La seva minoria al Parlament no va poder superar una moció de censura i va ser substituït el 1982, per Helmut Kohl.
Va viure al barri d'Hamburg de Langenhorn.

## Referències

* ↑ «Mor l'excanceller alemany Helmut Schmidt». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals. Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, SA.
# Cryptospiza

Cryptospiza és un gènere d'ocells de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per 4 espècies:
* Cryptospiza shelleyi - estrilda de Shelley.
* Cryptospiza jacksoni - estrilda de Jackson.
* Cryptospiza salvadorii - estrilda de Salvadori.
* Cryptospiza reichenovii - estrilda de Reichenow.

## Referències

* ↑ «Cryptospiza Salvadori, 1884» (en anglès). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 21 gener 2025].
* ↑ «Cryptospiza (Cryptospiza sp.) - Avibase». [Consulta: 21 gener 2025].
* ↑ «Waxbills, parrotfinches, munias, whydahs, Olive Warbler, accentors, pipits – IOC World Bird List». [Consulta: 21 gener 2025].
# Auton

Auton (en francès Octon) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània. L'1 de gener del 2022 tenia 520 habitants.

## Patrimoni cultural

* Castell de Lauzières
* Capella Notre-Dame de Roubignac, església romànica dels s. X i XII

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
* ↑ «Populations de référence 2022» (en francès). INSEE, 19-12-2024. [Consulta: 1r febrer 2025].
# Col·legi-Asil dels Infants

L'antic Col·legi-Asil dels Infants, després Escola d'Arts i Oficis, és un edifici del municipi de Manresa (Bages) protegit com a bé cultural d'interès local. Fou obra d'Ignasi Oms i Ponsa. La construcció s'inicià el 1898 i l'edifici fou beneït per mossèn Torras i Bages el 31 d'agost de 1901.
És una obra representativa del modernisme historicista que reinterpreta un gran edifici romànic amb un cos central a forma de basílica, amb finestres rematades en arcs de mig punt i amb arcuacions cegues d'estil llombard rematant la façana. Durant molts anys fou un col·legi de monges per a noies i actualment acull un Centre de serveis socials municipal.

## Descripció

Edifici de planta rectangular amb dues ales laterals i un cos més ampli coincident amb el tram central de la façana que contenia l'escala d'accés al segon pis. Consta de dues plantes en el cos central i en una ala i de tres en l'ala esquerra, tercer pis que dona a un terrat el qual porta a unes altres dependències. La façana principal tenia 46 metres de llarg, i s'hi mostra la divisió interna dels dos pisos - molt alts- gràcies a les finestres. Tant la cornisa com el contorn de totes les obertures estan remarcades pel treball amb diferent material. Té un pati posterior amb façanes plenes de vidres que contribueixen a donar llum a l'edifici.

## Referències

* 1 2 «Col·legi-Asil dels Infants». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 juny 2015].