OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Serra d'O Eixe

La serra d'O Eixe (en gallec: Serra do Eixe) és una cadena muntanyosa situada a l'est de Galícia, entre els municipis d'A Veiga i Carballeda de Valdeorras. Forma part del massís de Pena Trevinca.

## Característiques

S'hi troben les muntanyes més elevades de Galícia: Pena Trevinca amb 2.127 metres, Pena Negra amb 2.121 metres, i Pena Surbia amb 2.116 metres. Separa les conques del riu Xares i del riu Sil. Té un gran interès natural, amb un bosc de teixos únic a Europa i valls glacials. A més, l'aldea de Xares té un gran valor arquitectònic i etnogràfic. Part de la serra està inclosa com lloc d'importància comunitària proposat per a la Xarxa Natura 2000. Es troba molt danyada per les explotacions de pissarra i amenaçada per la construcció de parcs eòlics. Limita amb un parc natural de Sanabria, a la província de Zamora, però la Xunta de Galicia no té cap projecte de creació d'un parc similar en territori gallec. No obstant, els seus atractius han propiciat inversions en turisme rural i de natura i en la declaració d'A Veiga com a municipi turístic de Galícia.

## Bibliografia

* As montañas de Galiza. A Nosa Terra, 2006. ISBN 84-8341-126-1

## Referències

* ↑ "Serras de Galicia" in Diciopedia do século 21, t. 3, p. 1920.
* ↑ "Pena Trevinca e serra do Eixe" in Turgalicia: Arxivat 2016-03-07 a Wayback Machine. Arxivat 2016-03-07 a Wayback Machine. Arxivat 2016-03-07 a Wayback Machine.
# Mario Armano

Mario Armano (Alessandria, 25 de juliol de 1946) és un pilot de bob italià, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Grenoble, on va guanyar la medalla d'or en la prova de bobs a 4 del programa de bob. Formà equip amb Eugenio Monti, Luciano de Paolis i Roberto Zandonella. Quatre anys més tard, als Jocs de Sapporo, fou quart en els bobs a dos i vuitè en el bobs a quatre.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or, una de plata i una de bronze al Campionat del món de bob.

## Referències

* ↑ «Mario Armano Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 d’agost 2011. [Consulta: 6 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 9 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 9 febrer 2020].
# Eduardo Cuevas de la Peña

Eduardo Cuevas de la Peña (Maó, 26 de febrer de 1893 - ¿?) va ser un militar i policia menorquí

## Biografia

Nascut a Maó, va ingressar en l'Exèrcit i va aconseguir el rang de capital. Posteriorment va passar al Cos d'Assalt. El juliol del 1936 es trobava al capdavant d'una de les companyies de la Guàrdia d'Assalt de Madrid. Després de l'esclat de la Guerra civil, es va mantenir fidel a la República. Va arribar a manar una columna en el sector de Navacerrada.
En 1937 va ser nomenat comandant de la 8a Divisió, situada en el Front del Centre, prop de Madrid. Posteriorment va estar al capdavant de la Guàrdia d'Assalt a Barcelona, lloc des del qual va ser responsable del desarmament i la dissolució de les Patrulles de Control anarquistes. El gener de 1938 va ser nomenat cap de la Primera zona del Cos de Seguretat. Uns mesos després, el 16 d'abril fou nomenat cap de la Direcció General de Seguretat. Alguns autors assenyale que aleshores Cuevas de la Peña era membre del PCE. Acabaria aconseguint el rang de coronel. Després del final de la contesa va marxar a l'exili.

## Obres

* —— (1940). Recuerdos de la Guerra de España, Montauban: Forestié.

## Notes

* ↑ La columna «Cuevas» va servir de base per a la fundació de la 29a Brigada Mixta a l'octubre de 1936.

## Referències

* ↑ de Paz Sánchez, 2004, p. 130.
* ↑ Ferrer Benimeli, 1996, p. 981n.
* ↑ Cancio Fernández, 2011, p. 55.
* ↑ Engel, 1999, p. 202.
* ↑ Zaragoza, 1983, p. 49.
* ↑ Alpert, 2013, p. 329.
* 1 2 Bolloten, 1991, p. 493.
* ↑ "La Gaceta", ABC Madrid, pág. 4 (18 de enero de 1938)
* ↑ Bolloten, 1991, p. 606.
* ↑ Thomas, 1988, p. 874.
* ↑ Payne, 2004, p. 252.

## Bibliografia

* Alpert, Michael. The Republican Army in the Spanish Civil War, 1936-1939. Cambridge University Press, 2013.
* Bolloten, Burnett. The Spanish Civil War: Revolution and Counterrevolution. University of North Carolina Press, 1991.
* Cancio Fernández, Raúl C. Fuerzas especiales en la Guerra Civil Española: del XIV cuerpo de ejército guerrillero a las partidas requetés del Alto Tajo. Madrid: Ministerio de Defensa, 2011.
* de Paz Sánchez, Manuel. Militares masones de España: diccionario biográfico del siglo XX. UNED Alzira-Valencia, 2004.
* Engel, Carlos. Historia de las brigadas mixtas del Ejército Popular de la República. Almena Ediciones, 1999.
* Ferrer Benimeli, José Antonio. La masonería en la España del siglo XX. II. Universidad de Castilla La Mancha, 1996. ISBN 9788489492479.
* Payne, Stanley G. The Spanish Civil War, the Soviet Union, and Communism. Yale University Press, 2004. ISBN 0-300-10068-X.
* Thomas, Hugh. La Guerra civil española: 1936-1939. Ed. Grijalbo, 1988.
* Zaragoza, Cristóbal. Ejército Popular y Militares de la República, 1936-1939. Barcelona: Ed. Planeta, 1983.
# Małgorzata Szumowska

Małgorzata Szumowska (pronunciació en : /[mawɡɔˈʐata ʂuˈmɔfska]/) (Cracòvia, 26 de febrer de 1973) és una directora, guionista i productora de cinema polonesa.
La seva pel·lícula de 2013 W imię... va rebre el premi Teddy a la millor pel·lícula al 63è Festival Internacional de Cinema de Berlín i el Gran Premi al 32è Festival Internacional de Cinema d'Istanbul. La seva pel·lícula Ciało va ser seleccionada per a la secció competitiva del 65è Festival Internacional de Cinema de Berlín i Szumowska va acabar guanyant-hi l'Os de Plata a la millor direcció. El 2018, va rebre el Gran Premi del Jurat al 68è Festival Internacional de Cinema de Berlín per la seva pel·lícula Twarz.

## Trajectòria

Szumowska va passar dos anys estudiant història de l'art a la Universitat Jagellònica abans de començar els seus estudis de cinema. Es va graduar a l'Escola Nacional de Cinema de Łódź, que compta amb antics alumnes com Andrzej Wajda, Roman Polanski i Krzysztof Kieślowski. Com a estudiant, Szumowska va fer un curtmetratge que va ocupar el 14è lloc de la història de l'Escola de Cinema de Łódź. Cisza («Silenci») és un curtmetratge documental en què Szumowska intenta plasmar la vida planera d'una família rural polonesa.
El 2001 es va convertir en membre de l'Acadèmia del Cinema Europeu. El 2016 va ser membre del jurat encapçalat per Meryl Streep al 66è Festival Internacional de Cinema de Berlín. El 2018 també va ser membre del jurat encapçalat per Guillermo del Toro a la 75a Mostra Internacional de Cinema de Venècia.
El 2020, la seva pel·lícula codirigida amb Michał Englert, Śniegu już nigdy nie będzie, va ser seleccionada com a proposta polonesa per a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als Premis Oscar de 2020.

## Referències

* ↑ «Berlinale 2013: Competition Now Complete». berlinale. [Consulta: 8 febrer 2013].
* ↑ «Polish gay priest drama launches Berlin film fest race». asiaone. [Consulta: 8 febrer 2013].
* ↑ «THE 32nd ISTANBUL FILM FESTIVAL CONCLUDES - FilmNewEurope.com», 15-03-2014. [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ «Jafar Panahi's New Film in Competition». berlinale.de. [Consulta: 28 gener 2015].
* ↑ Meza, Ed. «Berlin Festival Awards: ‘Touch Me Not’ Wins Golden Bear for Best Film» (en anglès americà), 24-02-2018. [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ Casas, Quim. «'Mug': la Polonia desfigurada» (en castellà), 31-01-2019. [Consulta: 20 gener 2025].
* 1 2 John Strękowski. «Margaret Szumowska». Polish Press Agency, 01-03-2011. [Consulta: 11 març 2011].
* ↑ «Historia». filmschool.lodz.pl. Państwowa Wyższa Szkoła Filmowa, Telewizyjna i Teatralna. Arxivat de l'original el 18 May 2011. [Consulta: 29 desembre 2012].
* ↑ «The European Film Academy — Members». EuropeanFilmAcademy.org.
* ↑ «Juries 2016». berlinale.de.
* ↑ «The five juries of the 75th Venice Film Festival». LaBiennale.org, 29-08-2018.
* ↑ Balaga, Marta. «Małgorzata Szumowska y Michał Englert • Directores de Nunca volverá a nevar» (en castellà). Cineuropa, 09-09-2020. [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ Roxborough, Scott. «Oscars: Poland Selects 'Never Gonna Snow Again' for International Feature Category». The Hollywood Reporter. [Consulta: 25 octubre 2020].
# Gramont (parçan)

Gramont, (en occità: Gramont) és un parçan o comarca d'Occitània situada a la Gascunya. La seva vil·la principal és Bidaishe. El seu territori es correspon amb el de l'històric Ducat de Gramont.
Segons la proposta de divisió administrativa d'Occitània del diari Jornalet, basada en l'obra de Frederic Zégierman Le Guide des pays de France, el parçan del Gramont estaria ubicat a la regió de la Gascunya, subregió del Bearn.
Oficialment, les comunes de Gramont estan adscrites administrativament i situades al nord-oest del departament francès dels Pirineus Atlàntics, a la regió administrativa de Nova Aquitània.

## Referències

* ↑ «Las encontradas d’Occitània» (en occità). Jornalet, 12-06-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Lo trabalh de recuperacion de las encontradas d’Occitània contunha» (en occità). Jornalet, 30-10-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «País» (en occità). Jornalet. [Consulta: 15 gener 2025].
# Campionat del Món d'esquí alpí de 1932

El Campionat del Món d'esquí alpí de 1932 va ser la segona edició del Campionat del Món d'esquí alpí. Foren organitzats per la Federació Internacional d'Esquí (FIS). Es va celebrar del 4 al 6 de febrer a Cortina d'Ampezzo, Itàlia. Es van disputar proves de descens, eslàlom i combinada, en categoria masculina i femenina.

## Resultats
### Proves masculines

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Descens | Gustav Lantschner | David Zogg | Otto Furrer |
| Eslàlom | Friedl Däuber | Otto Furrer | Hans Hauser |
| Combinada | Otto Furrer | Hans Hauser | Gustav Lantschner |

### Proves femenines

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Descens | Paula Wiesinger | Inge Wersin-Lantschner | Hady Lantschner |
| Eslàlom | Rösli Streiff | Durell Sale-Barker | Doreen Elliott |
| Combinada | Rösli Streiff | Inge Wersin-Lantschner | Hady Lantschner |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Suïssa | 3 | 2 | 1 | 6 |
| 2 | Àustria | 1 | 3 | 4 | 8 |
| 3 | Alemanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Regne Unit | 0 | 1 | 1 | 2 |
| Total | Total | 6 | 6 | 6 | 18 |

## Referències

* ↑ «Men's Downhill Results». Federació Internacional d'Esquí. [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ «Men's Slalom Results». Federació Internacional d'Esquí. [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ «Men's Combined Results». Federació Internacional d'Esquí. [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ «Women's Downhill Results». Federació Internacional d'Esquí. [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ «Women's Slalom Results». Federació Internacional d'Esquí. [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ «Women's Combined Results». Federació Internacional d'Esquí. [Consulta: 15 desembre 2020].
# Max Ludwig

Max Ludwig (Halle, 22 d'abril de 1896 - Berlín, 26 de setembre de 1957) va ser un pilot de bobsleigh alemany que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Lake Placid, on guanyà la medalla de bronze en la prova de bobs a 4 formant equip amb Hanns Kilian, Hans Mehlhorn i Sebastian Huber. En aquests mateixos Jocs fou setè en la prova de bobs a 2 junt a Werner Huth.

## Referències

* ↑ «Max Ludwig Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2012. [Consulta: 12 febrer 2017].
# Eduardo Gasset y Artime

Eduardo Gasset y Artime (Pontecesures, 12 de juny de 1832 - Madrid, 20 de maig de 1884) va ser un polític i periodista gallec, diputat a les Corts Espanyoles durant el sexenni democràtic i durant la restauració borbònica.

## Biografia

Va treballar des de molt jove en el Banco de San Fernando i al Ministeri d'Hisenda. Com a polític es va iniciar en 1858 en la Unió Liberal. Va ser diputat per diverses circumscripcions, principalment per Padrón. En 1865 fou nomenat governador civil de Pontevedra.
Va donar suport a la revolució de 1868 i fou elegit diputat per Santiago a les eleccions generals espanyoles de 1869, per Cambados a les eleccions de 1871 i per Padrón a les d'abril de 1872. Durant el sexenni democràtic fou regidor de l'Ajuntament de Madrid i ministre d'Ultramar en 1872, càrrec del qual dimitirà al no estar d'acord amb el Govern en l'abolició de l'esclavitud, per les conseqüències que podia tenir en la situació de Cuba i Puerto Rico.
Després de la restauració borbònica fou elegit diputat novament per Padrón a les eleccions generals espanyoles de 1879 i 1881.
Com a periodista començà col·laborant a Las Novedades i en 1855 al Semanario Pintoresco Español, del que n'arribaria a ser director i on hi publicà els poemes Duerme hijo mío, La paz del alma i Fábula. En 1862 fundà el diari El Eco del País, òrgan oficiós de la Unió Liberal i en 1867 va fundar el diari El Imparcial, de tendència liberal i va ser un dels diaris més influents a Espanya a la fi del segle xix i principis del Segle XX. Va escriure poesia i es considera del grup literari pre-becquerià. També fou un dels fundadors i accionistes de la Institución Libre de Enseñanza, i membre inicial de l'Asociación de Escritores y Artistas.
Casat amb Rafaela Chinchilla, va tenir quatre fills, entre ells el polític Rafael Gasset Chinchilla i Dolores Gasset Chinchilla, mare del filòsof José Ortega y Gasset.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Biografia a xtec.es

## Enllaços externs

* Eduardo Gasset y Artime a mcnbiografias.com
Arbre genealògic :
Eduardo Gasset y Artime polític i periodista Rafaela Chinchilla Díaz de Oñate  
 Rafael Gasset Chinchilla  ministre María Alzugaray Lapeyre María Dolores Gasset Chinchilla José Ortega Munilla escriptor, polític José Gasset Chinchilla  María Neira Gasset  Eduardo Gasset Chinchilla  Manuela Gasset Chinchilla  Álvaro López Mora Ramón Gasset Chinchilla        
  Ricardo Gasset Alzugaray periodista i polític     José Ortega y Gasset filòsof escritor       Eduardo Gasset Neira diputat Gerardo Gasset Neira escritor :
# Eva Fernández i Lamelas

Eva Fernández i Lamelas (Barcelona, 1957) és una infermera, antropòloga i activista catalana. Va ser presidenta de la Federació d'Associacions Veïnals de Barcelona del 2004 al 2010 i ha format part de la Junta de l'Observatori DESC i del consell assessor de la Directa.
L'any 2016 va doctorar-se en antropologia a la Universitat Autònoma de Barcelona, amb una tesi sobre el paper de les dones en el moviment veïnal en el cinturó industrial de Barcelona durant la Transició. Col·labora en la plataforma «No a la Copa Amèrica», contrària a la celebració d'aquest esdeveniment de l'esport de vela que, com va ocórrer amb els Jocs Olímpics el 1992, genera gentrificació de barris, turisme massiu i llocs de treball precaris. En les eleccions municipals de 2023 va formar part de la candidatura de la CUP per a l'alcaldia de Barcelona.

## Referències

* ↑ «El urbanismo también figura en las inquietudes del feminismo de barrio» (en castellà). Ayuntamiento de Rivas Vaciamadrid, 06-03-2021. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ «El modelo de ciudad basado en el turismo genera tensiones – Viaje a la Sostenibilidad» (en castellà), 26-08-2022. Arxivat de l'original el 2024-04-14. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ «Eva Fernàndez (FAVB): 'Sense una ciutadania amb ganes de canviar la realitat, el futur és desolador'». Vilaweb, 27-11-2009. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ Ribas, Clara. «Una crisi interna de la FAVB dinamita la junta de l'entitat». El Punt Avui, 11-11-2010. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ Aznar, Laura. «Qui és qui a la nova CUP de Barcelona». Crític, 19-09-2022. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ Fernández Lamelas, Eva. Vocalías y grupos de mujeres: El feminismo en los barrios -El movimiento de mujeres de base territorial durante la Transición en el cinturón industrial de Barcelona (1974-1990) (pdf) (tesi) (en castellà). Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2016, p. 554.
* ↑ Losada, Alba. «La Copa Amèrica reviu els fantasmes dels Jocs Olímpics: “Expulsarà més veïns”». Tot Barcelona, 20-10-2023. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ «Lista de la CUP para las elecciones municipales de Barcelona 2023: candidatura de Basha Changue» (en castellà). El Periódico, 27-04-2024. [Consulta: 9 març 2024].
# Joaquín Balaguer Ricardo

Joaquín Balaguer Ricardo (Bisonó, 1 de setembre de 1902 - Santo Domingo, 14 de juliol de 2002) fou un polític dominicà, president de la República Dominicana els períodes 1960-62, 1966-1978 i 1986-1996. Va donar suport als EUA en el període de la guerra freda. Protegit del dictador Rafael Trujillo, fou un polític astut que va facilitar la transició de l'autoritarisme a la democràcia.
Va ser membre del govern dictatorial de Trujillo on fou ministre d'afers estrangers (1954-55), d'ensenyament (1955-57), vicepresident (1957-60) i president (1960). El 1962 va dimitir i es va exiliar als EUA, presentant-se a finals d'aquell any com a candidat a la presidència sent derrotat per Juan Bosch. El 1966, emparat per la intervenció militar dels EUA, va guanyar les eleccions a la presidència, sent reelegit fins al 1978, on va fer una política pro estatunidenca i autoritària envers l'oposició cedint el poder al representant del Partido Revolucionario Dominicano, Antonio Guzmán.
El 1986, va tornar a ocupar la presidència de la república, i fou reelegit el 1990 i el 1994 enmig d'acusacions de frau. En aquests anys el seu mandat fou menys autoritari que en la seva primera etapa però les dificultats econòmiques del país li restaren popularitat i el seu suport a la dictadura de Cédras, a la veïna Haití, el van distanciar dels EUA.

## Referències

* ↑ Thomas Leonard; Jurgen Buchenau; Kyle Longley Encyclopedia of U.S. - Latin American Relations. SAGE Publications, 31 gener 2012, p. 50–. ISBN 978-1-60871-792-7.
* 1 2 «Joaquín Balaguer Ricardo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Simon Carr

Simon Carr (Hereford, 29 d'agost de 1998) és un ciclista anglès, professional des del 2020.
Nascut a Hereford, de ben petit es traslladà a viure a Limoux, al departament d'Aude. S'inicià en el judo i el futbol, però destacà en el karting, disciplina en la qual es va convertir en campió de França del Subaru Kid el 2009 i 2010. La manca de suport econòmic l'obligà a deixar aquest esport, per passar a l'atletisme. Una lesió al tendó d'Aquil·les el va dur a conèixer el ciclisme el 2013. L'agost de 2019 fitxà pel Delko Marseille Provence. Els bons resultats el van dur a firmar el seu primer contracte professional el 2020 amb l'equip Nippo Delko One Provence. Destaca la victòria a la Clàssica d'Ordizia. El 2021 fitxà per l'EF Education-EasyPost, equip de categoria World Tour. Pel 2025, firma un contracte de 3 anys per l'equip Cofidis.
El novembre de 2020 va adquirir la nacionalitat francesa.

## Palmarès

* 2019
** 1r al Gran Premi de Biran
** 1r a la Volta a la província de València
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bidasoa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Navarra
** Vencedor d'una etapa al Tour du Beaujolais
* 2020
** 1r a la Clàssica d'Ordizia
* 2023
** 1r al Tour de Langkawi i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour dels Alps
** Vencedor d'una etapa a la Ruta d'Occitània
* 2024
** 1r al Trofeu Calvià
** Vencedor d'una etapa al Tour dels Alps

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2021. 66è de la classificació general
* 2022. No surt (8a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2021. Abandona (11a etapa)

## Referències

* ↑ «Le Grimpeur de Hereford: Simon Carr interview» (en anglès), 07-08-2019.
* ↑ Maime Moulin. «Simon Carr, l’envol inattendu», 31-03-2021.
* 1 2 PDF «CV Sportif Simon CARR Date de Naissance - Fastly».
* ↑ «Trois stagiaires pour le Team Delko Marseille Provence», 08-07-2019. Arxivat de l'original el 2019-10-27. [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ «Clasificaciones completas de la Clásica de Ordizia 2020» (en spanish), 12-10-2020. [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ «Simon Carr joins the team» (en anglais). Arxivat de l'original el 2020-12-23. [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ Mitchell, Mathew. «Simon Carr set to join Cofidis in 2025 for 3 seasons». ProCyclingUK, 06-08-2024. Arxivat de l'original el 6 gener 2025. [Consulta: 3 febrer 2025].
* ↑ Peytavi, Françoise. «Simon Carr : en attendant sa sélection sur le Tour de France» (en francès). L'Indépendant (Pyrénées-Orientales), 13-01-2021.

## Enllaços externs

* Simon Carr a ProCyclingStats
# .cm

.cm és l'actual domini de primer nivell territorial (ccTLD) del Camerun.
El registrar oficial per als dominis .cm és Netcom.cm, amb seu a la capital del Camerun, Yaoundé. Netcom.cm Sarl es va fundar a principi de l'any 2008 com a soci d'ANTIC, el Information Technology Regulator per al Camerun. El 15 d'octubre de 2008, NETCOM.cm Sarl llançà el servei de registre per .com.cm, .co.cm i.net.cm. La versió actual dels dominis .cm són vigents del 27 d'agost del 2009.

## Reputació

En un informe publicat el desembre de 2009 per McAfee, "Mapping the Mal Web - The world's riskiest domain", el .cm va ser classificat com el domini am més risc del món, amb el 36,7% dels llocs (sites) posant en risc de seguretat els PCs. S'assumeix que els programadors maliciosos aprofiten la confusió del domini del Camerun amb les webs que acaben en ".com".

## Referències

* ↑ «McAfee uncovers riskiest domains». News.cnet.com. Arxivat de l'original el de desembre 3, 2012. [Consulta: 29 abril 2010].

## Enllaços externs

* .cm whois information - Official Registrar Netcom.CM
* .cm official domain registar for .cm Cameroon
* Article about the man who profits from redirecting all the unregistered .cm domains
* IANA .cm whois information
* cnet.com Arxivat 2012-12-03 a Wayback Machine.
Dominis de primer nivell territorial :
Dominis de primer nivell internacionalitzats :
Alfabet ciríl·lic:
.бел (.bel, Belarús)
.қаз (.qaz, Kazakhstan)
.мкд (.mkd, Macedònia)
.мон (.mon, Mongòlia)
.рус (.rf, gent de parla russa)
.рф (.rus, Rússia)
.срб (.srb, Sèrbia)
.укр (.ukr, Ucraïna)
Alfabet àrab:
الجزائر. (al-Jazā'ir, Algèria)
مصر. (masr, Egipte)
بھارت. (bharat, Índia)
ایران. (Iran)
الاردن. (al-urdun, Jordània)
فلسطين. (filastin, Territoris Palestins)
پاکستان. (pakstan, Pakistan)
قطر. (qatar, Qatar)
السعودية. (al-saudiah, Aràbia Saudí)
سوريا. (sūryā, Síria)
تونس. (tunis, Tunísia)
امارات. (emarat, UAE)
عمان. (Oman)
مليسيا. (maleesya, Malàisia
المغرب. (almahgrib, Marroc)
سودان. (Sudan)
اليمن. (alyemen, Iemen)
Alfabets indis:
.বাংলা (bangla, Bangladesh)
.ভারত (bharôt, Índia)
.भारत (bharat, Índia)
.భారత్ (bharat, Índia)
.ભારત (bharat, Índia)
.ਭਾਰਤ (bharat, Índia)
.இந்தியா (inthiyaa, Índia)
.ලංකා (lanka, Sri Lanka)
.இலங்கை (ilangai, Sri Lanka)
.ไทย (thai, Tailàndia)
.சிங்கப்பூர் (cinkappūr, Singapur)
Caràcters xinesos:
.中国 (Zhōngguó, Xina)
.中國 (Zhōngguó, Xina)
.香港 (Hong Kong)
.台灣 (Taiwan)
.台湾 (Taiwan)
.新加坡 (Xīnjiāpō/Sin-ka-po, Singapur)
Altres alfabets i escriptures del món:
.გე (ge, Geòrgia)
.한국 (Hanguk, Corea del Sud) :
ccTLDs internacionalitzats proposats :
.бг (bg, Bulgària, rebutjat) .κπ (kp, Xipre) .ελ (el, Grècia, rebutjat) ישראל. (yisrael, Israel) .日本 (nippon, Japó) .ລາວ (lao, Laos) :
Altres dominis :
Reservats / sense assignarAssignats / sense úsEn fase de desaparició / Entrada a ISO 3166-1 esborradaRetirats / esborratsProposats
.bl .bq .eh .mf
.bv .gb .sj
.su
.bu .cs .dd .um .yu .zr .an .tp
.ct :
Vegeu també Dominis de primer nivell genèrics :
Viccionari