OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ignacio María Alcorta Hermoso

Ignacio María Alcorta Hermoso (Tolosa, 13 de desembre de 1906 - Granada, 30 de novembre de 1967), anomenat Cholín, fou un futbolista basc de la dècada de 1930.
Començà la seva carrera al Tolosa CF, però la major part de la seva carrera la va viure a la Reial Societat. També fou jugador de Granada CF i Deportivo Alavés.
Amb la selecció espanyola participà als Jocs Olímpics d'Estiu de 1928, on disputà un partit.
També fou un entrenador destacat.
* 1943–1944 Alaves
* 1945–1946 Granada CF
* 1948–1950 Granada CF
* 1950–1951 Real Jaén
* 1951 Granada CF

## Referències

* 1 2 «Alcorta Hermoso, Ignacio María» (en castellà). Eusko Ikaskuntza, 2007. [Consulta: 5 novembre 2018].
* ↑ Ignacio María Alcorta Hermoso a BDFutbol
* ↑ «Cholín Olympic Results». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. [Consulta: 7 octubre 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ Ignacio María Alcorta Hermoso Fitxa com a entrenador a BDFutbol
* ↑ «Un Granadino de Tolosa: Cholín» (en castellà), 27-05-2008. [Consulta: 5 novembre 2018].
# Juan Carlos Holgado Romero

Juan Carlos Holgado Romero (Dierdorf, Alemanya Occidental, 16 d'abril de 1968) és un tirador amb arc espanyol, guanyador d'una medalla olímpica.
Va participar, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud), on va finalitzar 52è en la prova individual de tir amb arc i 17è en la prova per equips. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya) aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova per equips, juntament amb Antonio Vázquez i Alfonso Menéndez, i finalitzà 45è en la prova individual.
# Hazenita

La hazenita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la struvita. Va rebre el nom per H. Yang, H.J. Sun i R.T. Downs el 2011 en honor al Dr. Robert M. Hazen (1 de novembre de 1948, Rockville Centre, Nova York, EUA), mineralogista del Laboratori de Geofísica de la 'Carnegie Institution for Science. El 2016 va rebre la medalla Roebling de la Mineralogical Society of America.

## Característiques

La hazenita és un fosfat de fórmula química KNaMg₂(PO₄)₂·14H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2007, sent publicada per primera vegada el 2011. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 2 i 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hazenita pertany a «08.CH: Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, RO₄:H₂O < 1:1» juntament amb els següents minerals: walentaïta, anapaïta, picrofarmacolita, dittmarita, niahita, francoanel·lita, taranakita, schertelita, hannayita, struvita, struvita-(K), rimkorolgita, bakhchisaraitsevita, fahleïta, smolyaninovita, barahonaïta-(Al) i barahonaïta-(Fe).
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al museu mineral de la Universitat d'Arizona, als Estats Units.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta als Estats Units, concretament a la riba sud del llac Mono, situat al comtat de Mono (Califòrnia), on es troba en forma de cristalls radials tabulars allargats, clústers prismàtics o bé com a cristalls simples, de fins a 0,06 x 0,12 x 0,40 mm, associada a restes de cianobacteris descompostos sobre calcita o aragonita. És precipitada per microbis quan el llac ha estat sec durant tant de temps que els nivells de fòsfor s'acumulen enverinant els microbis, eliminant llavors aquest l'excés de fòsfor excretant vidres de hazenita. Aquest llac és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hazenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 novembre 2021].
* ↑ Netburn, Deborah «Way beyond diamonds: A look at some of the rarest minerals in the world». , 13-02-2016 [Consulta: 15 maig 2018].
# Can Pau Brut

Can Pau Brut és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia de tres cossos perpendiculars a la façana, amb planta baixa i pis. La teulada és a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana.
Destaca, a la façana, un portal de pedra d'arc rebaixat i dues finestres gòtiques amb permòdols.
La casa ha estat restaurada i s'hi ha obert noves finestres.

## Referències

* 1 2 3 «Can Pau Brut». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Trampa de Penning

Una trampa de Penning és un dispositiu per a l'emmagatzematge de partícules carregades utilitzant un camp magnètic axial homogeni i un camp elèctric quadripolar no homogeni. Aquest tipus de trampa s'adapta especialment a mesuraments de precisió de propietats d'ions i partícules subatòmiques estables, com per exemple la massa, rendiments de fissió i relacions de rendiment isomèrics. Un altre exemple són els àtoms de geoni, que s'han creat i estudiat d'aquesta manera, per mesurar el moment magnètic de l'electró. Recentment, aquestes trampes s'han utilitzat en la realització física de la computació quàntica i el processament d'informació quàntica mitjançant l'atrapament de qubits. Les trampes penning s'utilitzen en molts laboratoris d'arreu del món, inclòs el CERN, per emmagatzemar antimatèria com els antiprotons.
La trampa Penning va rebre el nom de FM Penning (1894–1953) per Hans Georg Dehmelt (1922–2017) que va construir la primera trampa. Dehmelt es va inspirar en el vacuòmetre construït per FM Penning on un corrent a través d'un tub de descàrrega en un camp magnètic és proporcional a la pressió. Citant de l'autobiografia de H. Dehmelt:
H. Dehmelt va compartir el Premi Nobel de Física l'any 1989 pel desenvolupament de la tècnica de la trampa d'ions.
Les trampes Penning utilitzen un camp magnètic axial homogeni fort per confinar les partícules radialment i un camp elèctric quadrupol per confinar les partícules axialment. El potencial elèctric estàtic es pot generar mitjançant un conjunt de tres elèctrodes : un anell i dos caps finals. En una trampa Penning ideal, l'anell i les tapes són hiperboloides de revolució. Per atrapar ions positius (negatius), els elèctrodes de la tapa final es mantenen a un potencial positiu (negatiu) en relació amb l'anell. Aquest potencial produeix un punt de sella al centre de la trampa, que atrapa ions al llarg de la direcció axial. El camp elèctric fa que els ions oscil·lin (harmònicament en el cas d'una trampa de Penning ideal) al llarg de l'eix de la trampa. El camp magnètic en combinació amb el camp elèctric fa que les partícules carregades es moguin en el pla radial amb un moviment que traça un epitrocoide.

## Referències

* ↑ Eronen, T.; Kolhinen, V. S.; Elomaa, V. -V.; Gorelov, D.; Hager, U. (en anglès) The European Physical Journal A, 48, 4, 18-04-2012, pàg. 46. DOI: 10.1140/epja/i2012-12046-1. ISSN: 1434-601X.
* ↑ «Penning Trap | ALPHA Experiment» (en anglès). alpha.web.cern.ch. [Consulta: 5 març 2019].
* ↑ «Hans G. Dehmelt - Biographical» (en anglès). Nobel Prize. [Consulta: 1r juny 2014].
* ↑ Brown, L.S.; Gabrielse, G. «Còpia arxivada». Reviews of Modern Physics, 58, 1, 1986, pàg. 233–311. Arxivat de l'original el 2017-03-13. Bibcode: 1986RvMP...58..233B. DOI: 10.1103/RevModPhys.58.233 [Consulta: 1r maig 2014].
# Bernardo González Miñano

Bernardo González Miñano (Jumella, Regió de Múrcia, 7 de setembre de 1969 - 6 d'octubre de 2000) va ser un ciclista espanyol que fou professional entre 1991 i 1994. Va combinar la carretera amb el ciclisme en pista. Va participar en els Jocs olímpics de 1988 i als de 1996.
Va morir en un accident de trànsit. En un honor seu, el velodrom de la seva ciutat natal porta el seu nom.

## Palmarès en ruta

* 1990
** 1r a la Clàssica d'Almeria
** 1r a la Volta a la Comunitat de Madrid
** 1r a la Volta a Cartagena

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1992. 95è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 1986
** 3r al Campionat del món júnior en Quilòmetre Contrarellotge
* 1987
** Campió d'Espanya de Quilòmetre contrarellotge
** 3r al Campionat del món júnior en Quilòmetre Contrarellotge
* 1990
** Campió d'Espanya de Persecució

### Resultats a la Copa del Món en pista

* 1996
** 1r a Cali, en Persecució per equips

## Referències

* ↑ «Bernardo González, ciclista olímpico». elpais.com, 07-10-2000 [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ «Inaugurado el velódromo municipal ‘Bernardo González’ en Jumilla». elecodejumilla.es, 27-03-2011 [Consulta: 13 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a procyclingstats.com
# Llac de Zvornik

El llac de Zvornik (en serbi: Зворничко језеро, en bosnià: Zvorničko jezero) és un llac artificial situat a la frontera entre Bòsnia i Hercegovina i Sèrbia, als municipis de Zvornik i Mali Zvornik, creat després de l'any 1954 arran de la construcció d'una central hidroelèctrica al riu Drina.

## Característiques

El llac és un embassament originat per la construcció d'una presa de 45 m d'alçària, a la part més estreta del riu Drina, a la sortida d'un canyó. Els treballs de la construcció de la presa i les instal·lacions associades van començar el 1948, i es va acabar d'omplir d'aigua el 1955. Es troba a 140 m sobre el nivell del mar amb una longitud de 25 km i s'estén cap amunt des de Zvornik fins a la desembocadura del riu Velika Reka. Cobreix una superfície de 13 km² o 1300 hectàrees, amb amplades que varien des dels 200 m a la part més estreta fins als 3 km en les més amples, i un volum de 90.000.000 de m³ d'aigua. La profunditat mitjana és de 5 a 8 metres i la màxima de 39 metres.

## Fauna

El llac, amb el riu Drina, constitueix un hàbitat per a truites de riu i d'altres especies habituals d'aigua dolça de la zona, com els ànecs salvatges i d'altres aus, encara que és conegut per les espècies de silurs que hi habiten. Es creu que a les zones més profundes hi ha peixos de fins a 3 m de llarg i de més de 100 kg, malgrat no ha estat mai capturat cap d'aquests espècimens; el silur més grans mai pescat al llac pesava 87 kg. Les aigües són tèrboles i ja a les profunditats de 5 a 6 m la visibilitat és nul·la. El juliol de 2017 els bussejadors van arribar fins als 15 m de fondària, però no van descobrir peixos tan grans, encara que pocs dies abans de la immersió havia estat pescat a la desembocadura del riu Boranja un espècimen de 1,86 m de longitud i que pesava 37 kg. Des de l'any 1998 s'hi celebra una festa anual de pesca de silurs, la Somovijada.

## Referències

* ↑ «Zvorničko jezero». bistrobih.ba. Portal o ribolovu i zaštiti okoline u Bosni i Hercegovini. [Consulta: 18 setembre 2017].
* ↑ «Agencija Republike Srpske za vode oblasnog riječnog sliva Save: Jezera u Republici Srpskoj». [Consulta: 18 setembre 2017].
* ↑ S.Simić. Ronioci kamerama "lovili" somove (en serbi), 23 juliol 2017, p. 28-29 [Consulta: 18 setembre 2017].
# Can Pins (Argentona)

Can Pins és una obra d'Argentona (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa pairal amb teulada a quatre vessants i alçada de baixos, pis i golfes. L'edifici principal, amb torre adossada, és de composició historicista eclèctica i pertany a principis de segle xx. Annex a aquest edifici hi ha el cos primitiu, molt important, del celler, conservat en el seu sentit primitiu. Té una superfície més important que l'altra part de la casa, amb quatre trams suportats per tres arcs. Annex a la masia hi ha un gran corral, l'era i tots els cossos necessaris per al servei agrícola del mas.

## Història

De la família Pins se'n conserva un historial complet des de l'any 1131, amb tota la documentació catalogada. La casa ens conserva a l'emplaçament originari. La reforma més important és de primers de segle xx, conservant els tres cossos perpendiculars a la façana i afegint-hi un que suporta la torratxa.

## Referències

* 1 2 3 «Can Pins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2016].
# Rubén Donet Gregori

Rubén Donet Gregori (Gandia, Safor, 3 d'abril de 1983) és un ciclista valencià especialitzat en la pista.
Va participar en els Jocs Olímpics de 2004, acabant 12è a la prova del Quilòmetre contrarellotge.

## Palmarès

* 2001
** 2n al Campionat d'Europa júnior en Quilòmetre Contrarellotge
* 2002
** Campió d'Espanya en Velocitat per equips (amb Salvador Melià i Adrián Sánchez)
* 2004
** Campió d'Espanya en Quilòmetre contrarellotge
** Campió d'Espanya en Velocitat per equips (amb Salvador Melià i Adrián Sánchez)
* 2006
** Campió d'Espanya en Quilòmetre contrarellotge
* 2011
** Campió d'Espanya de Velocitat per equips (amb David Alonso i José Miguel Caldentey)
* 2012
** Campió d'Espanya en Keirin

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Mojaveïta

La mojaveïta és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom pel desert de Mojave, on es troba la localitat tipus.

## Característiques

La mojaveïta és un tel·lurat de fórmula química Cu₆[Te$^{6+}$O₄(OH)₂](OH)₇Cl. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1. Es troba estructuralment relacionada amb la bluebel·lita.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 64091, 64092 i 64093.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de mostres recollides en tres indrets del districte miner de Silver Lake, al comtat de San Bernardino (Califòrnia, Estats Units): el pou Bird Nest i la mina Aga, a la localitat de Baker, i a la mina Blue Bell, a Zzyzx. També ha estat descrita a d'altres mines properes, així com a la mina Pittsburg-Liberty, al comtat de Mono, també a Califòrnia, i a la mina North Star, a la localitat de Mammoth (Utah, Estats Units).

## Referències

* ↑ «Mojaveite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 gener 2022].
# Bárbara Sarasola-Day

Bárbara Sarasola Day (Salta, 2 d'agost de 1976) és una cineasta argentina, reconeguda per dirigir els llargmetratges Deshora (2014) i Sangre blanca (2018).

## Carrera

Sarasola va néixer a Salta en 1976. En la seva joventut es va establir a Buenos Aires per a iniciar estudis de comunicació. L'any 2000 es va vincular a la indústria cinematogràfica, inicialment exercint-se com a assistent de direcció i de producció. El 2004 va dirigir el seu primer curtmetratge, titulat Exodia, seguit d' El canal un any després.
Després d'oficiar com a assistent de direcció o producció en algunes obres cinematogràfiques, va debutar en 2014 amb la seva òpera preval, el llargmetratge Deshora, coproduït entre Colòmbia, Noruega i l'Argentina. El film, protagonitzat per Luis Ziembrowski, Alejandro Buitrago i María Ucedo, va ser exhibit en importants festivals a nivell mundial i va guanyar premis a Colòmbia, el Brasil, l'Argentina, Espanya i Noruega. El 2018 va dirigir el seu segon llargmetratge, Sangre blanca, exhibit al Festival Internacional de Cinema de Canes i protagonitzat per Eva de Dominici i Alejandro Awada.

## Filmografia
### Com a directora

* 2004, Exodia
* 2005, El canal
* 2014, Deshora
* 2018, Sangre blanca

### Com a assistent de direcció i/o producció

* 2003, Extraño
* 2003, Sinon j'Etouffe
* 2005, Derecho de familia
* 2006, Mientras tanto
* 2007, Tres corazones
* 2008, Motivos para no enamorarse
* 2012, La belleza

## Referències

* ↑ «Perfiles: Bárbara Sarasola Day». [Consulta: 30 març 2020].
* ↑ «Cine Colombiano: Deshora». [Consulta: 30 març 2020].
* ↑ «"Sangre blanca", de la salteña Bárbara Sarasola-Day, gana su lugar en el Festival de Cannes» (en castellà), 17-05-2019. [Consulta: 30 març 2020].
* ↑ «Eva De Dominici, de Fiorito a Hollywood: "Es imposible que pueda marearme"» (en castellà). [Consulta: 30 març 2020].
* ↑ Mayorga, Emilio. «Barbara Sarasola-Day on ‘White Blood' a Cannes' ACID Argentine Highlight» (en anglès), 28-05-2019. [Consulta: 30 març 2020].
# José María Yermo Solaegui

José María Yermo Solaegui (Getxo, 21 de juny de 1903 - Bilbao, 21 d'octubre de 1960) fou un atleta i futbolista basc de la dècada de 1930.
Destacà com a atleta especialista en salt de longitud i triple salt. Al campionat d'Espanya de 1923 guanyà la medalla de plata en triple salt, la medalla de plata en 110 metres tanques i bronze en salt de longitud i salt d'alçada al campionat d'Espanya de 1925 i medalla de plata en salt d'alçada i triple salt el 1925.
Com a futbolista passà tota la seva carrera a Arenas Club de Getxo. A més, participà als Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 amb la selecció de futbol. Com a ciclista participà en aquests jocs, en la prova de velocitat.

## Referències

* ↑ Enciclopedia Auñamendi. José María Yermo
* ↑ José María Yermo Solaegui a BDFutbol
* 1 2 «José Maria Yermo's profile at Sports Reference.com». Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 1r maig 2020].
# Ricard Ripoll i Villanueva

Ricard Ripoll i Villanueva (Sueca, 1959) és un professor de literatura i de traducció literària a la Universitat Autònoma de Barcelona. Dirigeix el GRES (Grup de Recerca sobre Escriptures Subversives), adscrit al Departament de Filologia Francesa. Amb el GRES ha preparat col·loquis internacionals (sobre l'escriptura fragmentària, 2001; sobre les estratègies de l'il·legible, 2003; sobre Lautréamont, 2006) i ha publicat llibres de teoria literària: L'écriture fragmentaire - Théories et pratiques (2005) i Stratégies de l'illisible (2006), a les Presses Universitaires de Perpignan.
És autor de nombrosos articles sobre literatura. Ha treballat en l'obra de Miquel Martí i Pol, Le Clézio, Nerval, Sollers, Nathalie Sarraute, entre d'altres. La seva obra s'inscriu en una nova textualitat nascuda d'algunes experiències modernes d'autoficció. Ha publicat les autoficcions poètiques: Engrunes d'estels irats (1986), De l'abrupte fins al cos (1987), Els encontres fortuïts (Viena, 2001), La memòria dels mots (3i4, 2003), El cant del Salvador (Proa, 2007), Les flors àrtiques (Columna, 2007) i la novel·la L'Espai dels Impossibles (March Editor, 2005) que s'inscriu en la col·lecció «Palimpsest».
Actualment dirigeix la col·lecció «Palimpsest», a l'Editorial March, on es publiquen autors francòfons en català, com ara Isidore Ducasse, Maurice Blanchot, Marguerite Yourcenar, Marcel Schwob i Robert Desnos. Com a traductor ha donat la primera versió completa en català de l'obra d'Isidore Ducasse, comte de Lautréamont, i ha traduït la novel·la surrealista La llibertat o l'amor! de Robert Desnos.

## Referències

* ↑ «Directori d'autors locals del districte de Sant Andreu». Web. Biblioteca Pública Ignasi Iglésias, 2013. [Consulta: 30 maig 2013].
* ↑ Guia d'escriptors de Sant Andreu. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 2010
# José Iván Gutiérrez Palacios

José Iván Gutiérrez Palacios (Hinojedo, Suances, 27 de novembre de 1978) és un ciclista càntabre, professional des del 2000 al 2014.
És un especialista en contrarellotge, especialitat en la qual ha guanyant fins a quatre vegades el campionat d'Espanya de ciclisme de contrarellotge i una medalla de plata al campionat del món.
Altres victòries destacades són dues edicions de l'Eneco Tour, el 2007 i el 2008.
És germà del també ciclista David Gutiérrez Palacios.

## Palmarès

* 1998
** 1r a la Oñati Saria
* 1999
** Campió del món de contrarellotge sub-23
* 2000
** Campió d'Espanya de contrarellotge
* 2001
** Campió d'Espanya en ruta
** 1r al Gran Premi CTT Correios de Portugal
* 2002
** 1r al Gran Premi de Llodio
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Burgos
* 2003
** 1r a l'Escalada a Montjuïc
** 1r al Giro de l'Emília
* 2004
** Campió d'Espanya de contrarellotge
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Múrcia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Castella i Lleó
* 2005
** Campió d'Espanya de contrarellotge
** 1r a la Classica d'Almeria
* 2006
** Vencedor d'una etapa del Tour del Mediterrani
** 1r a la Volta a Múrcia i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Burgos
* 2007
** Campió d'Espanya de contrarellotge
** 1r al Tour del Mediterrani
** 1r al Tour del Benelux
* 2008
** 1r al Tour del Benelux i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Comunitat Valenciana
* 2010
** Campió d'Espanya en ruta

### Resultats al Tour de França

* 2000. Abandona (11a etapa)
* 2001. 64è de la classificació general
* 2004. 51è de la classificació general
* 2007. 22è de la classificació general
* 2008. 56è de la classificació general
* 2009. 71è de la classificació general
* 2010. 48è de la classificació general
* 2011. 102è de la classificació general
* 2012. No surt (7a etapa)
* 2013. Abandona (9a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2002. 100è de la classificació general
* 2005. Abandona (9a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2006. 24è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de José Iván Gutiérrez a sitiodeciclismo.net
# Mas Bellatriu

El Mas Bellatriu és una masia d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Aquesta masia consta de dos cossos units, tot i que la part principal de l'edificació és de tres cossos paral·leles a la façana, de planta baixa i pis, amb teulada a dues aigües i carener paral·lel a la façana.
Destaca el portal d'entrada amb brancals de pedra amb pemòdols i llinda de fusta, del segle xvi, a més tres obertures amb brancals de pedra i llinda de fusta a l'entrada.
La masia ha estat molt modificada, a nivell de planta baixa i sobretot el pis.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Bellatriu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Daniel Moro Fernández

Daniel Moro Fernández (nascut el 8 a Madrid, Comunitat de Madrid) és un exjugador de waterpolo espanyol. Va disputar els Jocs Olímpics de Sydney 2000 i els d'Atenes 2004 amb Espanya, obtenint una quarta i sisena posició, respectivament. Va ser campió del món amb Espanya al mundial de Fukuoka 2001. El seu germà Iván Moro també va ser jugador de waterpolo i olímpic amb la selecció espanyola.

## Participacions en Jocs Olímpics

* Sydney 2000, lloc 4.
* Atenes 2004, lloc 6.

## Referències

* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.«Daniel Moro» (en anglès). SR/Olympics. [Consulta: setembre 2016].
* ↑ «España, campeona del mundo» (en castellà). elpais.com. [Consulta: setembre 2016].
* ↑ http://www.realcanoe.es Jugadores internacionales del Canoe Arxivat 2016-09-20 a Wayback Machine., consultat el septiembre de 2016

## Enllaços externs

* Fitxa al COE.
* Daniel Moro a Olympedia.org (anglès)