OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les Colocataires

Les Colocataires, en català “Companys de pis”, és un programa de telerealitat francès presentat pel Frédérique Courtadon i emès pel canal de televisió M6 del 4 d'abril del 2004 al 19 de juny del 2004. El programa és una producció de W9 Productions, que pertany al Grup M6, només ha tingut una única edició fins avui dia, en què el guanyador fou Sébastien Charbonneaux.

## Concepte

El joc reprèn les bases del cèlebre Big Brother (Gran Hermano), Loft Story a França. És a dir: 7 noies i 7 nois viuen tancats durant 10 setmanes sota l'atenta mirada d'un nombre important de càmeres que els filma dia rere dia, i sota la mirada del públic que els va eliminant un per un mitjançant els vots enviats per SMS.
El guanyador va rebre 150.000 euros i 3 anys de lloguer (1.500 euros per mes). A part, durant el concurs els concursants van acabar per acumular una suma important de diners en el “pot”, que va anar a parar a mans d'una associació caritativa.
Per evitar les acusacions de plagi per part d'Endemol, titular dels drets del Big Brother i de l'adaptació francesa “Loft Story”, sobretot després del descontentament per part del Grup M6 en la segona temporada del Loft Story que va acabar fracassant, “Les Colocataires” incorpora nous elements originals:
* Els candidats/es estaven repartits en dues vil·les diferents (les noies d'un costat, els nois de l'altre) i separats, durant algunes hores per dia, per un mur que ha sigut inclòs per inspiració de Friends, la sèrie de televisió nord-americana.
* Els candidats no estaven aïllats del món real, ja que podent dialogar amb la seva família o amb el públic a través d'e-mails o videocàmera, a part d'estar informats de l'actualitat del moment.

## Audiències

Aquest programa, malauradament, no va captar l'atenció del públic. Les causes d'aquest fracàs van ser atribuïdes a la forta semblança d'aquest programa amb Loft Story però també al fet que els programes de telerealitat, en què candidats es veuen tancats dins d'una casa, ja estaven en decadència en l'època en què va aparèixer “Les Colocataires”. Per tal de retrobar els ànims, s'ha hagut d'esperar fins a l'estiu 2007 amb l'aparició de Secret Story', a TF1.
A més, un altre element explicaria el fracàs de “Les Colocataires”. Seria la confrontació d'aquest programa amb La ferme célébrités (el mateix format emès amb el nom de La Granja de los famosos a Espanya) que s'emetia al mateix moment i que va introduir un nou element a aquesta mena de programes de telerealitat: fer jugar a famosos/celebritats.
El fracàs monumental va arribar a tal punt que fins i tot el dia de la Gran final va haver de fer-se en l'horari dels resums i no pas en l'horari de 'prime time, com era habitual en aquest programa (i de fet en la resta de programes d'aquest estil).

## Referències

* ↑ http://www.realtv-fr.net/realtv_25.htm Arxivat 2008-12-17 a Wayback Machine.
# Mission (Oregon)

Mission és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 1.019 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mission tenia 1.019 habitants, 330 habitatges, i 242 famílies. La densitat de població era de 51,5 habitants per km².
Dels 330 habitatges en un 43% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,8% hi vivien parelles casades, en un 26,7% dones solteres, i en un 26,4% no eren unitats familiars. En el 22,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,56.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 37,8% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 18,9% de 45 a 60 i un 6,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.500 $ i la renda mediana per família de 35.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.125 $ mentre que les dones 24.766 $. La renda per capita de la població era de 12.288 $. Aproximadament el 18,9% de les famílies i el 23,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mission». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mission». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# North Bend (Oregon)

North Bend és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 9.544 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Bend tenia 9.544 habitants, 3.969 habitatges, i 2.556 famílies. La densitat de població era de 944,9 habitants per km².
Dels 3.969 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,8% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 35,6% no eren unitats familiars. En el 30,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 17,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.333$ i la renda mediana per família de 41.755$. Els homes tenien una renda mediana de 34.494$ mentre que les dones 23.244$. La renda per capita de la població era de 16.703$. Aproximadament l'11,8% de les famílies i el 14,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Bend». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Bend». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Àlcetes I de Macedònia

Àlcetes I (en llatí: Alcetas, en grec antic: Ἀλκέτας) va ser el vuitè (comptant des de Caranos) o el cinquè (des de Perdicas) rei de Macedònia.
Eusebi de Cesarea diu que va regnar vint-i-nou anys. Tant Eusebi com Heròdot diuen que va succeir al seu pare Aèrop I. Va ser el pare d'Amintes I que va regnar al final del segle vi aC.

## Referències

* ↑ Alcetas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 98
# Anne Brenon

Anne Brenon (Mâcon, 14 de novembre del 1945) és una paleògrafa, diplomada a l'École des Chartes, amb la tesi titulada "Les livres des Vaudois" i a l'École pratique des hautes études en ciències religioses i va ser conservadora en cap del Patrimoni de França. De 1982 a 1998 va dirigir el Centre National d'Etudes Cathares René-Nelli i el 1983 va ser una de les fundadores de la revista Heresis. Ha consagrat la seva carrera a l'estudi de les heretgies medievals i al catarisme en particular. Va ser professora d'història medieval a la Universitat de Montpeller.
És membre de la Société des historiens médiévistes i oficial de les Palmes académiques.

## Obra

* Le vrai visage du catharisme (1988), traduïda al català: El veritable rostre dels càtars, creences i estil de vida (1998)
* Les femmes cathares (1992)
* Les cathares, Pauvres du Christ ou Apôtres de Satan ?, coll. « Découvertes Gallimard » (nº 319) (1997)
* Les cathares : une Église chrétienne au bûcher (1998)
* Le Dico des cathares (2000)
* Les archipels cathares. Dissidence chrétienne dans l'Europe médiévale (2000)
* L'impénitente. L'hiver du catharisme (2001)
* Les fils du malheur. L'hiver du catharisme (2002)
* Les cités sarrasines. L'hiver du catharisme (2003)
* Inquisition à Montaillou. Guillelme et Pèire Maury, deux croyants cathares devant l'histoire (1300 - 1325) (2004)
* Le choix hérétique. Dissidence chrétienne dans l'Europe médiévale (2006)
* Pèire Autier, la dernière résistance cathare (2006)
* Les Cathares' (2007)

## Referències

* ↑ Brenon Riou, Anne «Survivances cathares dans les manuscrits vaudois du XVe siècle». Cahiers de Fanjeaux, 20, 1, 1985, pàg. 135–156.
* ↑ Biller, Peter; Hudson, Anne. Heresy and Literacy, 1000-1530 (en anglès). Cambridge University Press, 1996-06-06, p. 137. ISBN 978-0-521-57576-8.
* ↑ Sleeman, Elizabeth. The International Who's Who of Women 2002 (en anglès). Psychology Press, 2001, p. 75. ISBN 978-1-85743-122-3.

## Enllaços externs

* http://www.mairie-montaillou.fr/mon_med_04.html Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
* http://blp.free.fr/entretiens/abrenon.html Arxivat 2006-12-05 a Wayback Machine.
# Jetze Doorman

Jetze Doorman (Balk, Frísia, 2 de juliol de 1881 - Breda, 28 de febrer de 1931) va ser un tirador i pentatleta modern neerlandès que va competir durant el primer quart del segle xx. Va prendre part en cinc edicions dels Jocs Olímpics, en les quals guanyà quatre medalles de bronze.
El 1906, a Atenes i el 1908, a Londres, tingué un paper discret, amb vuit proves disputades i en què destaquen la cinquena posició d'espasa per equips el 1906 i de sabre per equips el 1908. El 1912, als Jocs d'Estocolm va disputar tres proves i guanyà dues medalles de bronze: en espasa i sabre per equips. En aquests mateixos Jocs disputà la competició del pentatló modern, però abandonà.
El 1920, un cop superada la Primera Guerra Mundial, disputà dues proves del programa d'esgrima als Jocs d'Anvers. Guanyà la medalla de bronze en la competició de sabre per equips, mentre en espasa per equips fou setè.
El 1924, a París, disputà els cinquens i darrers Jocs Olímpics, amb una nova medalla de bronze en la competició de sabre per equips.

## Referències

* 1 2 3 4 «Jetze Doorman Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2011. [Consulta: 26 setembre 2016].
* ↑ «Olympics Statistics: Jetze Doorman». databaseolympics.com. [Consulta: 26 setembre 2016].
# Ernst Peschl

Ernst Peschl (Passau, 1 de setembre de 1906 - Eitorf, 9 de juny de 1986) va ser un matemàtic alemany.
Peschl va néixer a Passau on va assistir a l'escola secundària fins al 1925, quan va començar estudis de física i matemàtiques a la universitat de Múnic, en la qual es va doctorar el 12931 sota la direcció de Carathéodory. En els anys següents va treballar com a assistent de Robert König a la universitat de Jena i de Heinrich Behnke a la de Münster. En completar la seva habilitació docent a Jena el 1935 es va convertir en professor associat i el 1938 va passar a ser-ho de la universitat de Bonn. Durant una part de la segona Guerra Mundial va treballar com intèrpret de la Wehrmacht (parlava el francès de forma fluida) i com investigador a l'Institut Alemany de Recerca per a l'Aviació a Brunsvic, del qual va ser acomiadat el març de 1945 per no tenir una actitud prou entusiasta envers la guerra. Acabada la guerra, el 1945, va ser professor de la universitat tècnica de Brunsvic fins que el 1948 va tornar a la universitat de Bonn de la qual ja no es va bellugar fins a la seva retirada el 1974.
La seva obra científica va ser en el camp de l'anàlisi matemàtica.

## Referències

* ↑ Hlawka, 1987, p. 1.
* ↑ Segal, 2003, p. 461.
* ↑ Segal, 2003, p. 462.
* ↑ Hlawka, 1987, p. 3.

## Bibliografia

* Hlawka, E. «Ernst Peschl» (en alemany). Internationale Mathematische Nachrichten, Num. 144, 1987, pàg. 1-3. ISSN: 0020-7926.
* Segal, Sanford L. Mathematicians under the Nazis (en anglès). Princeton University Press, 2003. ISBN 978-0-691-00451-X.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Ernst Peschl» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Peschl, Ernst». Universität Bonn, 2019. [Consulta: 30 octubre 2021]. (alemany)
# Jean Guinand

Jean Guinand (21 de febrer de 1943) és un polític suís, membre del Partit Liberal de Suïssa. És professor de dret a la Universitat de Neuchâtel, i fou degà de la facultat de dret del 1973 al 1975, vicerector de la Universitat del 1979 al 1983 i rector fins al 1987. Fou escollit el 30 de novembre del 1987 per al Consell Nacional de Suïssa, però dimití el 19 de setembre del 1993 després de la seva elecció al Consell d'Estat del cantó de Neuchâtel, on dirigí els departaments d'instrucció pública i d'afers culturals, i més endavant de finances i d'afers socials fins al 2001. Fou en aquella època president del consell de fundació del Dictionnaire historique de la Suisse del 1997 al 2004. El 2006 fou condecorat com oficial de l'Orde de les Palmes Acadèmiques.

## Notes

* ↑ Plantilla:Parlement.ch
* 1 2 «Jean Guinand promu Officier dans l'Ordre des Palmes académiques». Arxivat de l'original el 2009-06-08.
# Robert Marconis

Robert Marconis (1 d'octubre del 1945, Tolosa, França) és un geògraf francès, professor de geografia a l'Institut d'Estudis Polítics de Tolosa i a la Universitat de Toulouse - Jean Jaurès. És especialista en transports comuns i les composicions urbanes i territorials. En aquest sentit, s'ha especialitzat en la composició urbana de Tolosa i de les altres ciutats o nuclis urbans del Migdia Pirineus.

## Referències

* ↑ http://www.univ-toulouse.fr/PDF/MAR01_02t.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.univ-toulouse.fr/PHP/parcours_chercheurs_new.php?ID_chercheur=17%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Delphine Ugalde

Delphine Ugalde, nom real Delphine Beaucé (París, 13 de desembre de 1829 - 19 de juliol de 1910) fou una soprano francesa. Era la mare de Marguerite Ugalde que també fou cantant.
Deixebla de Cinti-Damoreau, debutà el 1845 a l'Opéra-Comique de París amb extraordinari èxit. Durant molts anys actuà en aquest teatre e va reeixir a adquirir gran notorietat pels seus destacats mèrits de cantant i actriu.
El 1853 va contraure matrimoni amb el músic espanyol Ugalde del que prengué el cognom i el 1870 es retirà de l'escena i es dedica a París a l'ensenyança del cant. De la seva escola particular en sortiren artistes eminents com la soprano Sass, cèlebre intèrpret de les òperes de Meyerbeer.

## Referències

* 1 2 Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana Tun - Urz (en castellà). volum 65 Tun - Urz. Madrid: Espasa-Calpe, 1975, p. 797. ISBN 84-239-4565-0.
# Ragnheiður Sara Sigmundsdóttir

Ragnheiður Sara Sigmundsdóttir (Reykjanesbær, 12 de setembre de 1992) és una halterofilia islandesa i atleta de CrossFit, coneguda pels seus tercers llocs als CrossFit Games de 2015 i 2016, així com el campionat a les Meridian Regionals de 2015 i 2016 i a les Central Regionals de 2017. Als CrossFit Games de 2018, va retirar-se per lesió a les costelles.
El 2021 patí una lesió que la mantingué fora de les competicions, tornant per als CrossFit Games del 2022. També participà al Wodapalooza 2023.
Aparegué també al documental del 2017 'Fittest on Earth: A Decade of Fitness'. També va competir al Campionat del món d'halterofília de 2015 en la categoria de 75 kg.

## Referències

* ↑ «Æfir frá tíu á morgnana til tíu á kvöldin» (en icelandic). Morgunblaðið, 11-06-2016 [Consulta: 21 maig 2018].
* ↑ «Sara: Mig langaði aldrei að verða svona "mössuð"» (en icelandic). Vísir.is, 17-02-2017 [Consulta: 21 maig 2018].
* ↑ «How CrossFit star Sara Sigmundsdottir dealt with a broken bone on the biggest stage». CNN, 04-04-2019 [Consulta: 4 abril 2019].
* ↑ Michael Rodio. «The Men's Fitness Interview: Katrin Davidsdottir, 2016 CrossFit Games Champion and Fittest Woman on Earth». Men's Fitness, 26-07-2016.
* ↑ «Leaderboard». CrossFit Games. [Consulta: 15 desembre 2016].
* ↑ «‘Painkillers were my best friend’: Sigmundsdottir out of CrossFit Games». South China Morning Post, 05-08-2018. [Consulta: 27 juny 2023].
* 1 2 Sellens, Sarah. «Sara Sigmundsdóttir: from ACL injury to CrossFit 2022». Women's Fitness, 04-03-2022. [Consulta: 27 juny 2023].
* ↑ «Sara Sigmundsdottir to miss CrossFit Games with ‘nightmare’ knee injury». South China Morning Post, 15-03-2021. [Consulta: 27 juny 2023].
* ↑ «Se confirma el regreso de Sara Sigmundsdottir para Wodapalooza 2023». Diari As, 07-11-2022. [Consulta: 27 juny 2023].
* ↑ «Watch: Exclusive clip from new CrossFit doc 'Fittest on Earth: A Decade of Fitness'». Sports Illustrated, 15-03-2017.
* ↑ «2015 Weightlifting World Championships - Ragnheidur Sara Sigmundsdottir». iwf.net. [Consulta: 23 juny 2016].
# Llenega de muntanya

Hygrophorus olivaceoalbus, de nom comú llenega de muntanya, és una espècie de bolet dins el gènere Hygrophorus. Els seus basidiocarps (cos fructífers o bolets) apareixen des de mitjans d'estiu fins a finals de tardor en boscos de coníferes d'Euràsia i Amèrica del Nord. Aquests bolets tenen el capell llefiscós que fan de 3 a 12 cm de diàmetre. L'estípit o peu també és llefiscós i fa fins a 12 cm de llargada. Presenta anell. Les làmines són adnates i decurrents, la forma del capell és umbonat i el color de les espores és blanc.
Encara que la llenega de muntanya (Hygrophorus olivaceoalbus) és comestible les opinions estan dividides respecte al seu gust. A més aquest bolet té components antibiòtics.
S'han proposat diferents varietats de H. olivaceoalbus:
| Varietat | Autoritat | Comentaris |
| var. olivaceoalbus | (Fr.) Fr. (1883) | subespècie |
| var. candidus | Quél. (1881) | Una forma descrita a la serralada del Jura. |
| var. obesus | (Bres.) Rea (1922) | Té una tija gruixuda, actualment és sinònim de la llenega negra (Hygrophorus latitabundus). |
| var. intermedius | Hesler i A.H.Sm. (1963) | Es troba en avets de Colorado. |
| var. gracilis | Maire (1933) | Té les espores mès petites (9–13 × 6–6.5 μm) que el nominal, apareix a Espanya i Amèrica del Nord. |
Junt amb H. pustulatus, H. persoonii, H. mesotephrus i H. latitabundus, H. olivaceoalbus formen la secció Olivaceoumbrini dins el gènere Hygrophorus.
L'epítet específic olivaceoalbus deriva del llatí per marró oliva (olivaceus) i blanc (albus).

## Ecologia i distribució

Hygrophorus olivaceoalbus crea mycorrhiza amb les coníferes. es troba en sòls àcids o calcaris a grans altituds. Sovint es troba en grups.
Està distribuït a Amèrica del Nord i Eropa (excepte la regió mediterrània) i també es troba a Rússia.

## Referències

* Agerer, Reinhard Asexual reproduction of Hygrophorus olivaceoalbus by intracellular microsclerotia in root cells of Picea abies – a winner of ozone stress? Mycological Progress 2011
* ↑ «Hygrophorus olivaceoalbus (Fr.) Fr. 1838». MycoBank. International Mycological Association. [Consulta: 19 febrer 2011].

## Enllaços externs

* IndexFungorum|121769
* Funghi in Italia Descripció en italià i fotos
# Model de fotografia eròtica

Un model o una model de fotografia eròtica, és aquella persona, sigui home o dona, que posa despullada o seminua, per fer possible la realització de fotografies de contingut eròtic o sensual, que estan destinades a ser representades en exposicions, galeries d'imatges, llibres, revistes, calendaris, així com en altres formats. La persona pot posar despullada o amb llenceria, vestits de bany, etc. Per exercir la professió de model eròtic, no cal la possessió d'un diploma específic, no obstant això, el model ha de tenir una actitud masculina i atractiva.

## Referències

* ↑ www.mannequinat.fr/
# Variu

Les varius de venes superficials, habitualment dels membres inferiors, són dilatacions permanents de les venes. Són un signe de malaltia venosa crònica, constituïda per una dilatació de les venes que pertorba la circulació unidireccional de la sang vers el cor, a causa d'una disfunció de les vàlvules que no n'asseguren l'antireflux.
Normalment, no solen comportar serioses complicacions, però poden produir dolor i picor, a més del deteriorament estètic corporal.

## Tractament

El més clàssic és la intervenció quirúrgica per extirpar les venes afectades. Com que el retorn cap al cor de la sang que circula per les cames es condueix per les venes profundes en un 90%, les venes superficials afectades per varius poden ser extirpades sense afectacions majors.
Actualment, estan arribant nous procediments quirúrgics, per exemple per làser, menys invasius, però manca un cert temps per avaluar-ne els resultats.
Tractament vascular amb làser ND-YAG Arxivat 2013-01-13 a Wayback Machine. de varius en extremitats inferiors. El làser vascular és una llum especial que ens permet tractar diferents lesions vasculars com varius, capil·lars i taques de naixement sense injeccions ni cirurgia. El làser produeix uns flaixos de llum molt intensos que aplicats sobre la zona a tractar ens permet eliminar varius a extremitats inferiors. Aquests flaixos de llum són similars a les llums llargues d'un cotxe, aplicat sobre la pell produeix un petit cop amb una goma elàstica. No cal anestèsia local ni medicació analgèsica.
Després del tractament es pot presentar un lleuger envermelliment a la zona i alguna vegada inflamació que desapareix en pocs dies. A pells molt sensibles pot aparèixer alguna butllofa, però és molt estrany.

## Referències

* ↑ Maldonado-Fernández, N; Linares-Palomino, JP; et al «Clinical results of a new strategy (modified CHIVA) for surgical treatment of anterior accessory great saphenous varicose veins» (en anglès i castellà). Cir Esp, 2016 Mar; 94 (3), pp. 144-150. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. DOI: 10.1016/j.ciresp.2015.10.010. PMID: 26791174 [Consulta: 23 febrer 2016]. Arxivat 4 de març 2016 a Wayback Machine.
* ↑ Srinivas, CR; Kumaresan, M «Lasers for vascular lesions: standard guidelines of care» (en anglès). Indian J Dermatol Venereol Leprol, 2011 May-Jun; 77 (3), pp. 349-68. DOI: 10.4103/0378-6323.79728. PMID: 21508585 [Consulta: 22 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Tratamiento con inyecciones esclerosantes para las venas varicosas. Cochrane. 2011 (castellà)
Viccionari
# Amarant de Moissac

Amarant de Moissac (Sud de França?, mitjan segle VII - Albi, 722) va ser un monjo benedictí, abat de Moissac i bisbe d'Albi. És venerat com a sant de l'Església catòlica. Amarandus va ser un monjo benedictí a Moissac (actual Tarn i Garona), on fou elegit abat després de Patern i fins al 689-700, quan fou nomenat bisbe d'Albi. Va ocupar la seu succeint Citruí, abans de la invasió musulmana de la ciutat i sostenint el setge de la ciutat. Fou succeït en 722 per Hug I.

## Vegeu també

* Abadia de Sant Pere de Moissac
# Clar de Viena

Clar de Viena o del Delfinat (Saint-Clair-du-Rhône, Isèra, ca. 590 - Viena del Delfinat, ca. 660) fou el llegendari primer bisbe d'Albi i de Leitora. No hi ha cap prova històrica de la seva existència real i la seva història es basa exclusivament en llegendes. És venerat com a sant per l'Església catòlica. Es començà a venerar oficialment al segle IX i donà nom al seu lloc natal (apareix per primer cop com a topònim en una butlla de 1157). La seva memòria es commemora l'1 de gener.
Va néixer a un poblet que avui porta el seu nom, Saint-Clair, al sud de Viena del Delfinat (Isera). Va retirar-se al monestir de Saint-Ferréol-Trente-Pas (Droma), important monestir amb uns quatre-cents monjos. El bisbe Caldèol de Viena el nomenà abat de Saint-Marcel (Isèra, a l'actual Chapareillan), monestir molt més petit, i de Sainte-Blandine, monestir de vídues. Se li atribuïa el do de la profecia i de guarir miraculosament: va predir les invasions dels vàndals i dels sarraïns. Mort cap al 660 en llaor de santedat i fou enterrat a l'església de Santa Blandina, a la vora dels Màrtirs de Lió i Viena.