OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miguel Ángel Quintanilla Fisac

Miguel Ángel Quintanilla Fisac (Segòvia, 1945) és un professor universitari i polític espanyol, senador per Salamanca en la III i IV legislatures.
Catedràtic de Lògica i Filosofia de la Ciència en la Universitat de Salamanca, va ser senador per Salamanca en les Corts Espanyoles entre 1982 i 1989 en la candidatura de Partit Socialista Obrer Espanyol. El 1986 va ser designat president de la nova ‘Comissió mixta Congrés-Senat de Recerca Científica i Desenvolupament Tecnològic (R+D)’ i que va ser l'encarregada de dur a terme el control del Pla Nacional de Recerca científica i Desenvolupament tecnològic que va desenvolupar el Govern de Felipe González i el seguiment del Programa europeu F.A.S.T. Programa europeu F.A.S.T. (Forecasting Assessment in Science and Technology), dirigit per Riccardo Petrella, encaminat a trobar el camí d'un desenvolupament equilibrat per tot Europa.
Va ser secretari general del Consell d'Universitats (1991-1995) amb el govern de Felipe González i Secretari d'Estat d'Universitats i Recerca (2006-2008) amb José Luis Rodríguez Zapatero.

## Obres

Autor de diversos llibres i nombrosos articles sobre temes de lògica, filosofia de la ciència, epistemologia, història de la filosofia, filosofia moral i política i filosofia de la tecnologia, així com sobre política científica, tecnològica i universitària.
* Tecnología: un enfoque filosófico (1988). (Premi Fundesco d'Assaig).
* La utopía racional (1989, en col·laboració amb Ramón Vargas-Machuca (Premi Espasa d'assaig).
* Diccionario de Filosofía Contemporánea (1976).
* A favor de la razón (1981).
* Breve diccionario filosófico (1991).
* Ciencia, tecnología y Sociedad (en col·laboració amb J. M. Sánchez Ron, 1997).
* Cultura tecnológica: estudios de ciencia, tecnología y sociedad (en col·laboració amb Eduardo Aibar, 2002).

## Referències

* ↑ Constituida la Comisión parlamentaria mixta de I+D
* ↑ El Gobierno presenta en el Congreso el Plan Nacional de I+D
* ↑ Previsiones del Plan Nacional de I+D
* ↑ ABC: presentados en las Cortes Generales los resultados del Programa europeo F.A.S.T. (Forecasting Assessment in Science and Technology) a la Comisión parlamentaria mixta de Desarrollo y Tecnología

## Enllaços externs

* Nomenament com a secretari d'Estat, El País, 4 de maig de 2006.
* Presa de possessió com a secretari d'Estat Arxivat 2016-06-14 a Wayback Machine.
* Fitxa del Senat
# Erin Woodley

Erin Woodley (Mississauga, 6 de juny de 1972) és una nedadora canadenca de natació sincronitzada retirada que va arribar a ser subcampiona olímpica a Atlanta 1996 en el concurs per equips.

## Carrera esportiva

Als Jocs Olímpics de 1996 celebrats a Atlanta (Estats Units) va guanyar la medalla de plata en el concurs per equips, després dels Estats Units (or) i per davant del Japó (bronze), al costat de les seves companyes d'equip que van ser: Karen Clark, Sylvie Frechette, Janice Bremner, Karen Fonteyne, Christine Larsen, Cari Read, Lisa Alexander, Valerie Hould-Marchand i Kasia Kulesza.

## Referències

* ↑ Fitxa. Arxivat 2012-11-07 a Wayback Machine. Sports Reference. Consultat el 20 d'abril de 2018.

## Enllaços externs

* Etobicoke Sports Hall of Fame profile Arxivat 2020-08-22 a Wayback Machine.
# Les Pedreres (Santa Oliva)

Les Pedreres és una entitat de població catalana del municipi de Santa Oliva, al centre Baix Penedès, a prop del Vendrell. El 2023, l'entitat singular de població tenia empadronats 1962 habitants.
Va començar a construir-se durant els anys 60 del segle XX i ha crescut en població fins a ser el nucli amb més habitants del municipi, malgrat no ser l'històric. Aquest creixement ha estat causat sobretot per la conversió d'antigues segones residències en primeres residències durant els primers anys del segle XXI. La proximitat amb el nucli del Vendrell ha facilitat un increment de població sostingut des de finals dels anys 90, sobretot amb població vinguda de l'àrea metropolitana de Barcelona.
Els edificis eren inicialment de qualitat molt pobra perquè eren d'autoconstrucció, fets per gent no professional. Amb tot, amb els anys les noves edificacions han millorat notablement la qualitat.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor Pedreres (les)» (en castellà). Instituto Nacional de Estadística. [Consulta: 8 març 2024].
* ↑ «Nomenclátor Pedreres (les)». Instituto Nacional de Estadística. [Consulta: 13 desembre 2023].
* ↑ «Memòria, agenda i avaluació econòmica del POUM». Ajuntament de Santa Oliva, 01-07-2005. [Consulta: 8 març 2024].
# Wil Ruprecht

Wil Ruprecht (Taree, 30 d'agost de 1998), de vegades escrit Will Ruprecht, és un pilot d'enduro australià que va guanyar el Campionat del Món d'enduro en categoria E2 el 2022 amb una TM. De cara a la temporada del 2023 va fitxar per Sherco i actualment hi competeix a la mateixa categoria, E2.

## Referències

* ↑ «Wil Ruprecht» (en castelà). sherco.com, 2023. [Consulta: 1r juny 2023].
* ↑ Wigan, Andy. «AORC Rider Profile: Wil Ruprecht» (en anglès). transmoto.com.au, 2016. [Consulta: 1r juny 2023].

## Enllaços externs

* Entrevista a Wil Ruprecht al web freenduro.com (29/11/2022) (francès)
Campions del Món d'Enduro 2$^1$ :
2004 - Juha Salminen
2005 - Samuli Aro
2006 - Samuli Aro
2007 - Mika Ahola
2008 - Johnny Aubert
2009 - Johnny Aubert
2010 - Mika Ahola
2011 - Antoine Méo
2012 - Pierre Renet
2013 - Alex Salvini
2014 - Pierre Renet
2015 - Antoine Méo
2016 - Matthew Phillips
2017 - Josep Garcia
2018 - Eero Remes
2019 - Loïc Larrieu
2020 - Steve Holcombe
2021 - Josep Garcia
2022 - Wil Ruprecht
2023 - Steve Holcombe
2024 - Andrea Verona :
$^1$En cursiva, campions que guanyaren també el títol d'EnduroGP aquella temporada. :
# Axiòtea de Pafos

Axiòtea (en grec antic: Ἀξιοθέα) fou la dona del rei Nícocles de Pafos. Quan Nícocles es va haver de suïcidar, Axiòtea va matar les seves filles amb les seves pròpies mans per impedir que caigueren en mans dels Ptolemeus, i tot seguit, juntament amb les seves cunyades, es va suïcidar.

## Referències

* ↑ Budin, Stephanie Lynn; Turfa, Jean Macintosh. Women in Antiquity: Real Women across the Ancient World (en anglès). Routledge, 2016-08-12. ISBN 9781317219903.
# Ritu Arya

Ritu Arya (Índia, 18 de setembre de 1988) és una actriu i música britànica i índia. Tot i que va començar a actuar a partir del 2010, interpretant diversos rols a sèries com Sherlock o Humans, es va fer famosa internacionalment el 2020 per la seva interpretació de Lila Pitts a la segona temporada de la sèrie Netflix: The Umbrella Academy.

## Filmografia
### Pel·lícules

* 2015: My Beautiful White Skin (curtmetratge)
* 2017: The Super Recogniser (curtmetratge)
* 2017: Jessamine (curtmetratge)
* 2017: Daphne
* 2019: Last Christmas

### Sèries

* 2013: The Tunnel: Mord kennt keine Grenzen
* 2013, 2017: Doctors
* 2014: Sherlock – The Sign of Three
* 2016, 2018: Humans
* 2016: We the Jury
* 2017: Crackanory
* 2018-2019: The Good Karma Hospital
* 2019: Cool & Fool – Mein Partner mit der großen Schnauze
* 2020: Dr. Who
* 2020: The Umbrella Academy
* 2020: The Stranger
* 2020: Feel good

## Referències

* ↑ Freedman, Adrianna. «Who Plays Lila on 'The Umbrella Academy'? Ritu Arya Is S2's Breakout Star» (en anglès americà). [Consulta: 7 agost 2020].
* ↑ Poisuo, Pauli. «Why Lila Pitts from Umbrella Academy season 2 looks so familiar». [Consulta: 7 agost 2020].
# Fidel Ortiz Tovar

Fidel Ortiz Tovar (Ciutat de Mèxic, 10 d'octubre de 1908 - Ciutat de Mèxic, 9 de setembre de 1975), també conegut com Fidelón, va ser un boxejador mexicà que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Amsterdam, on quedà eliminat en sèries de la categoria del pes gall del programa de boxa. El 1936, als Jocs de Berlín, guanyà la medalla de bronze de la mateixa categoria.
Durant la seva carrera esportiva va disputar 272 combats, sempre en categoria amateur, dels quals en va perdre tan sols sis.

## Referències

* 1 2 3 «Fidel Ortiz Tovar» (en spanish). Comité Olímpico Mexicano. Arxivat de l'original el 16 September 2014. [Consulta: 15 setembre 2014].
* ↑ «Olympedia – Fidel Ortiz». [Consulta: 18 octubre 2024].
* ↑ «Fidel Oriz Tovar» (en spanish). Red ILCE, 01-01-2004. [Consulta: 15 setembre 2014].
# Sexe oral

El sexe oral és una pràctica sexual en la qual s'estimulen els òrgans genitals mitjançant els llavis, la boca i la llengua. El cunnilingus és el sexe oral dirigit a la vulva i al clítoris, mentre que la fel·lació és el sexe oral dirigit al penis i als testicles. L'anilingus és una altra forma de sexe oral que consisteix en l'estimulació oral de l'anus, el voltant de l'anus i el recte. L'estimulació oral d'altres parts del cos (com ara besar o llepar), generalment no és considerada sexe oral.
El sexe oral es pot practicar com a pas previ per a incitar a l'excitació sexual abans d'altres pràctiques sexuals (com ara el coit vaginal o anal), o com a pràctica principal.
Igual que la major part d'activitats sexuals, el sexe oral representa un cert risc a l'hora de contraure infeccions de transmissió sexual (ITS/MTS). No obstant això, es considera generalment que el risc de transmissió dels virus de l'hepatitis o del virus de la immunodeficiència humana és molt menor que l'associada amb el sexe vaginal o l'anal.
El sexe oral és sovint considerat com un tabú, però la gran major part de països no tenen lleis que en prohibeixen la pràctica. Normalment les persones no consideren que el sexe oral afecti la virginitat en cap d'ambdós sexes, tot i que hi ha diferents opinions sobre aquest tema. Les persones també poden experimentar sentiments negatius o inhibicions sexuals sobre donar o rebre sexe oral, i de vegades poden negar-se rotundament a practicar-lo.

## Vegeu també

* Snowballing.

## Referències

* ↑ «Fel·lació». Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Cunnilinció». Institut d'Estudis Catalans.
* 1 2 3 4 5 Janell L. Carroll. Sexuality Now: Embracing Diversity. Cengage Learning, 2009, p. 265–267. ISBN 978-0-495-60274-3 [Consulta: 29 agost 2013].
* 1 2 Wayne Weiten; Margaret A. Lloyd; Dana S. Dunn; Elizabeth Yost Hammer Psychology Applied to Modern Life: Adjustment in the 21st century. Cengage Learning, 2008, p. 422. ISBN 978-0-495-55339-7 [Consulta: 26 febrer 2011].
* ↑ «anilicció». Terminologia de la sexualitat i l'erotisme. TERMCAT, Centre de Terminologia, 2018.
* ↑ «What is oral sex?». NHS Choices. NHS, 15-01-2009. Arxivat de l'original el 2010-09-20.
* ↑ «Global strategy for the prevention and control of sexually transmitted infections: 2006–2015. Breaking the chain of transmission». World Health Organization, 2007. [Consulta: 26 novembre 2011].
* ↑ Dianne Hales. An Invitation to Health Brief 2010-2011. Cengage Learning, 2008, p. 269–271. ISBN 0495391921 [Consulta: 29 agost 2013].
* ↑ William Alexander; Helaine Bader; Judith H. LaRosa New Dimensions in Women's Health. Jones & Bartlett Publishers, 2011, p. 211. ISBN 1449683754 [Consulta: 29 agost 2013].
# Nicolò Amati

Nicolò Amati (Cremona, 3 de desembre de 1596 - 12 d'abril de 1684) va ser un constructor de violins italià, membre de l'escola de Cremona de fabricants de violí. El seu pare era Girolamo Amati, també fabricant de violins. Nicolò Amati va ser el millor artesà de la família Amati.
Va fabricar un model molt elegant, amb tapa i fons corbats i fet amb fusta de veta molt fina. Les obertures de ressonància són gràcils amb audàcia, la talla de la voluta és exquisida, el vernís és transparent i el fons té un to viu. El so és dolç i suau. Com a norma, va utilitzar un patró petit, encara que va construir diversos violins grans que s'anomenen avui "Grand Amatis" i són molt valorats. A més va construir diversos violoncels i violes de considerable velesa
Amb la seva esposa, Lucrècia Pagliari, va tenir dos fills. Entre els seus alumnes trobem els grans artesans Antonio Stradivari i Andrea Guarneri, amb els quals va perfeccionar l'arc del violí. El lutier alemany M. Klotz fou amic seu i en el seu taller de Mittenwald li copià algun model de violí (això si sempre amb l'etiqueta corresponent).

## Referències

* ↑ Beare, Charles «Amati». The New Grove Dictionary of Musical Instruments, 1984, pàg. 55.
* ↑ José M. Cortés Muñoz. Relieves de un mundo plano. Editorial Visión Libros, p. 343–. ISBN 9788499839059 [Consulta: 20 abril 2011].
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. II, pàg. 665. (ISBN 84-7291-255-8)
# Fil d'Abalàkov

El fil d'Abalàkov o fil en V, és un dispositiu de protecció en escalada de gel que rep el nom del seu inventor, l'escalador soviètic Vitali Abalàkov. El fil d'Abalàkov és un mètode típic de protecció en escalada de gel (assegurances, reunions i ràpels) perquè és fàcil de crear, no requereix l'abandonament de material costós, i pot ser molt segur si s'utilitza correctament. El fil d'Abalàkov és sovint utilitzat en multi-rutes d'escalada de gel. A causa de la seva seguretat i comoditat, és considerat una de les innovacions més significatives en el món de l'escalada de gel, tot expandint significativament l'abast de rutes possibles i la seguretat dels ràpels.
El fil d'Abalàkov es tracta d'un pont de gel que s'efectua realitzant, amb un cargol de gel, dos forats que s'intersequen als seus extrems, tot formant un canal en forma de “V”. Posteriorment, i amb l'ajut d'un ganxo, es passa un cordino (1–2 metres) al que finalment se li fa un nus de pescador. Aquest bucle és llavors utilitzat per a penjar la corda de ràpel. Cal realitzar els dos forats amb l'angle correcte (aproximadament 45-50 graus respecte de la superfície de gel), separats aproximadament 17–20 centímetres, i assegurar-se que interconnecten. Encara que el fil d'Abalàkov és considerat tan fort com qualsevol cargol de gel, sovint s'instal·la un cargol de gel de seguretat al primer ràpel, per evitar equivocacions en la creació del fil, i poder verificar la força de la instal·lació.
El fil d'Abalàkov només pot ser instal·lat en gel sòlid. Si el gel no és prou fort, és possible d'utilitzar dos Abalàkovs per equilibrar la força, tot i que en aquest cas, un ruta alternativa és fortament recomanada. Experiments fets el 2009 van mostrar que un arranjament dels forats en vertical, en comptes d'horitzontal, resulta en una protecció 12% més forta. Aquesta configuració ha estat anomenada "fil en A".

## Enllaços externs

* El nus Abalakov (en angles)

## Referències

* ↑ «Biografies alpines: Vitaly Abalakov, l’amic dels friends». Història del Muntanyisme. Alpinistes i pirineistes cèlebres, 17 de novembre de 2010. [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ http://www.climbingextreme.com/?p=161 Arxivat 2013-01-19 at Archive.is
* ↑ «http://www.itrsonline.org/papersfolder/2009/smithgordon-Allen2009_ITRSPaper_VThread.Pdf». Arxivat de l'original el 2020-11-08. [Consulta: 26 gener 2019].
# Gluconat de calci

El gluconat de calci, Calcium gluconate és un suplement mineral i un fàrmac. Com a medicament es dona per injecció intravenosa per tractar els baixos nivells en sang del calci i els alts nivells en sang de potassi i la toxicitat per magnesi. Generalment només cal com suplement quan no hi ha prou calci en la dieta. Com suplement es pot donar per tractar o prevenir l'osteoporosi o el raquitisme.

## Referències

* 1 2 3 4 «Calcium Salts». The American Society of Health-System Pharmacists. Arxivat de l'original el 18 gener 2017. [Consulta: 8 gener 2017].
* ↑ British national formulary : BNF 69. 69. British Medical Association, 2015, p. 680, 694. ISBN 9780857111562.
* ↑ [13 desembre 2016] WHO Model Formulary 2008. World Health Organization, 2009, p. 497. ISBN 9789241547659 [Consulta: 8 gener 2017].
# Solera (desambiguació)

«Solera» té aquests significats:
* Solera, capa de formigó que s'utilitza com a mediador entre el terreny natural i el sol o paviment
* Solera (vi), mètode d'assemblatge i de criança del vi practicada a Espanya
* Solera de Gabaldón, municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
* Penya Solera, penya barcelonista fundada el 1948
* Temistocle Solera (Ferrara, 1815 - Milà, 1878), poeta i llibretista italià
# Filo Farré Anguera

Filo Farré i Anguera (l'Espluga de Francolí, 1950) és una mestra, pedagoga i filòloga catalana. És considerada un referent en l'ensenyament del català i en l'impuls de la normalització lingüística a la Conca del Barberà, comarca en la que ha contribuït a l'educació dels infants i en la formació dels docents apostant per la renovació pedagògica. Ha estat assessora del Servei d'Ensenyament del Català (SEDEC) a les comarques de Tarragona i Terres de l'Ebre, i ha treballat al Centre de Recursos Pedagògics (CRP) de la Conca de Barberà.
És cofundadora de l'Agrupament Escolta l'Estornell col·labora a l'Espluga FM Ràdio i a la revista El Francolí. A les eleccions municipals espanyoles de 1999 fou escollida regidora de l'ajuntament de l'Espluga de Francolí per Convergència i Unió, càrrec que va renovar a les eleccions municipals espanyoles de 2003. De 1999 a 2007 fou regidora d'Ensenyament, Informació, Comerç i turisme, i de 2003 a 2007 fou consellera d'ensenyament del Consell Comarcal de la Conca de Barberà.
En 2016 va rebre el Premi d'Honor de la Conca de Barberà -Menció de Serveis Distingits i un dels Premis d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla.

## Referències

* ↑ Filo Farré guanya el premi d'actuació Cívica que atorga La Fundació Carulla Arxivat 2018-10-11 a Wayback Machine., Espluga FM Ràdio, 17 de febrer de 2017
* ↑ ACTA JUNTA DE GOVERN DEL PATRONAT MUNICIPAL DE L'ESPLUGA FM RÀDIO CELEBRADA EL DIA 04 DE MARÇ DE 2005
* ↑ El Francolí
* ↑ Filo Farré Anguera Arxivat 2018-10-11 a Wayback Machine., Fundació Lluís Carulla
# Automòbil esportiu

Un automòbil esportiu (o més conegut com a cotxe esportiu) és un automòbil dissenyat per poder circular a altes velocitats. Al contrari que un automòbil de curses, un automòbil esportiu està pensat per a ser conduït en la via pública. Sol tenir millor acceleració, velocitat màxima, adherència i frenada que altres automòbils, el qual s'aconsegueix mitjançant motors, frens, suspensió, caixa de canvis, pneumàtics, xassís i carrosseria especials. Les carrosseries més usuals són la cupè i la descapotable.

## Tipus d'esportius

Existeixen diferents tipus d'automòbils esportius, que es distingeixen segons les seves característiques:
* Un esportiu a seques o un roadster (julifer) és un automòbil amb prestacions superiors a la mitjana. La seva grandària sol ser propera a la d'automòbils dels segments B, C i D, encara que són més baixos que un turisme. Roadster és la denominació d'un esportiu descapotable de dues places; exemples en són el Mazda MX-5 i el BMW Z4.
* Un esportiu d'altes prestacions té prestacions superiors a les d'un esportiu a seques, i són més lleugers que turismes de potència i grandària similar. Exemples en són el Ferrari 458, Ferrari F430, el Porsche 911 i el Lamborghini Gallardo.
* Un superesportiu té prestacions encara majors a causa de motors amb característiques similars als de carreres i a l'ocupació de materials exòtics en la construcció del xassís, la carrosseria i els components de vehicle. El seu preu és conseqüentment molt més alt que el d'altres esportius. Exemples són el Mercedes-Benz SLR McLaren, el Ferrari FXX, o el Porsche Carrera GT.
* Un gran turisme és més gran i pesant que altres esportius, la qual cosa afavoreix la conducció esportiva en autopista. Solen tenir dues places davanteres i dues del darrere més petites (2+2). Exemples en són el Jaguar XK, l'Aston Martin DB9 o el Ferrari 612 Scaglietti.
Altres automòbils poden tenir característiques esportives, però sense que s'utilitzi pròpiament el terme "automòbils esportius" per a descriure'ls. En aquest cas, solen ser versions modificades d'automòbils no esportius. Les versions esportives derivades d'automòbils dels segments A i B amb carrosseria hatchback se solen denominar esportius petits, i els del segment C es designen com esportius compactes. Al seu torn, un derivat d'un sedan es denomina sedan esportiu.

## Vegeu també

* Classificació dels automòbils
* Mercedes-Benz 190SL

## Enllaços externs

* (anglès) Informació, imatges i vídeo sobre 450 cotxes esportius
# Fira de Música al Carrer de Vila-seca

La Fira de Música al Carrer de Vila-seca (FiM) és una fira professional de música emergent que se celebra des de l'any 2000 a Vila-seca (Tarragonès). És organitzada pel Patronat Municipal de Turisme de Vila-seca i la Fundació Societat i Cultura (FUSIC) i té lloc anualment a la població de Vila-seca.
A més de ser un aparador de noves propostes, la FiM és un mercat professional de música. Així, organitza anualment un programa específic per aquest públic, amb l'organització d'una Jornada Tècnica dedicada als professionals de la gestió musical. En el 2010 sota el nom de Digital Music 2.0 va estar dedicada a la comunicació i màrqueting digital i a oferir informació útil als grups per promocionar-se a l'euroregió Pirineus Mediterrània. La Jornada es va realitzar en col·laboració al Servei de Desenvolupament Empresarial i del programa Convivència Pirineus Mediterrània.

## Referències

* ↑ «Vila-seca mostra la millor música emergent». El Punt Avui, 10-04-2029. [Consulta: 27 agost 2011].
* ↑ «L'SDE presenta la primera sessió del Digital Music 2.0. 2010 a la Fira de Música al Carrer de Vila Seca». Institut Català de les Indústries Culturals. [Consulta: 27 agost 2011].
* ↑ Servei de Desenvolupament Industrial Arxivat 2013-10-14 a Wayback Machine. de l'Institut d'Indústries Culturals de la Generalitat de Catalunya

## Enllaços externs

* Fira de Música al Carrer de Vila-seca - Lloc web oficial
# Paweł Adamowicz

Paweł Bogdan Adamowicz (Gdansk, 2 de novembre de 1965 - 14 de gener de 2019) fou un polític i jurista polonès, alcalde de Gdansk entre 1998 i fins al seu assassinat, l'any 2019. Era membre del partit democristià Plataforma Cívica.

## Biografia

Adamowicz es va graduar al Liceu Nikolaus Copernicus i posteriorment va iniciar estudis de dret a la Universitat de Gdansk, dels quals es va graduar l'any 1989. Durant aquesta etapa, es va fer conegut pel seu rol com a coorganitzador de les vagues de 1988 a la universitat i líder del comitè de vaga. Posteriorment va treballar com a assistent d'investigació a la Universitat de Gdansk i de 1990 a 1993 com a vicerector d'assumptes estudiantils.
Pel que fa a la seva etapa política, el 1990 va ser escollit regidor de Gdansk per Plataforma Cívica i va mantenir el seu escó fins a la seva elecció com a alcalde l'any 1998. El 10 de novembre de 2002 va ser reelegit amb un 72% a la segona volta, tot sent reescollit posteriorment i en primera volta els anys 2006, 2010 i 2014. A les eleccions locals de 2018 va vèncer de nou, aquell cop en segona volta i a través d'una nova associació de votants: Tots per Gdansk, que ell mateix havia fundat.
Va ser guardonat amb diversos premis, entre els quals la Creu d'Or Pro Ecclesia et Pontifice pel Papa Joan Pau II i la Creu del Mèrit per l'expresident polonès Aleksander Kwaśniewski. L'any 2014 també es va convertir en el destinatari de la Creu de la Llibertat i la Solidaritat per honorar les seves contribucions a l'oposició democràtica a Polònia durant el període comunista. L'any 2018 va obtenir el patrocini honorari durant la IV edició del Dia Internacional de l'Orgull LGTBI de Gdansk, en la qual va participar personalment.
La seva mort per assassinat es va produir el 14 de gener de 2019, l'endemà de ser apunyalat a l'escenari de l'esdeveniment de la Gran Orquestra de la Caritat de Nadal de Gdańsk. Adamowicz va ser traslladat a l'hospital en estat crític i l'atacant immediatament dentingut, però va morir per causa de les ferides crítiques de l'apunyalament.

## Referències

* 1 2 «Mor l'alcalde de Gdansk, a Polònia, apunyalat quan participava en un acte solidari». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 14-01-2019. [Consulta: 14 gener 2019].
* ↑ Friszke, 2006, p. 261.
* ↑ «Padły bastiony Sojuszu» (en polonès). Wyborcza, 12-11-2002 [Consulta: 14 gener 2019].
* ↑ Gałązka, Dariusz «26 maja ulicami Gdańska przejdzie Marsz Równości» (en polonès). Wyborcza, 09-05-2018 [Consulta: 14 gener 2019].
* ↑ «Mor l'alcalde de la ciutat polonesa de Gdansk apunyalat durant un acte benèfic». Ara, 14-01-2019. [Consulta: 14 gener 2019].

## Bibliografia

* Friszke, Andrzej. Solidarność podziemna 1981-1989. (en polonès). Instytut Studiów Politycznych Polskiej Akademii Nauk, 2006. ISBN 978-83-88490-45-3.