OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lesbofòbia

La lesbofòbia és l'aversió i discriminació homòfoba i sexista cap al lesbianisme o a les lesbianes, ja sigui com a individus, parelles o grups socials. Pot incloure prejudicis, formes de mensypreu i discriminació o violència contra elles, ja sigui simbòlica, psicològica o física, per motiu de la seva orientació sexual i expressió de gènere. La lesbofòbia és una forma de sexisme que es creua amb l'homofòbia però que té unes afeccions específiques perquè inclou una doble discriminació contra les dones pel fet de ser-ho i per ser homosexuals. Així, les lesbianes a vegades són objecte d’actituds lesbòfobes no només per part d’homes i dones heterosexuals, sinó també d’homes homosexuals i persones bisexuals.
Les dones bisexuals prefereixen el terme bifòbia per referir-se als prejudicis als quals s'enfronten per la seva identitat sexual, així com certes persones que s'identifiquen com a transexuals preferexien el terme transfòbia per expressar les situacions de discriminació i violència a les quals s'enfronten. La lesbofòbia, la bifòbia i la transfòbia, com l’homofòbia, refereixen actituds discriminatòries per part de les identitats sexuals heteronormatives.
Aquesta negativitat cap a les lesbianes, basada en les categories de sexe o gènere, orientació sexual i expressió de gènere, inclou els prejudicis, la discriminació i l'abús, a més de les actituds i sentiments des del desdeny fins a l'hostilitat cap a la identitat de les lesbianes i la seva invisibilització, per la suposada usurpació del paper masculí, davant la insubmissió patriarcal.

## Referències

* ↑ «.xml Lesbofòbia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 octubre 2020].
* ↑ «Lesbofòbia». TERMCAT [Consulta: 7 octubre 2020].
* ↑ «Lesbofòbia». DIEC2. Institut d'Estudis Catalans [Consulta: 7 octubre 2020].
* ↑ Iribarren, Teresa; Gatell Perez, Montserrat; Serrano-Muñoz, Jordi; CLUA i FAINÉ, Montserrat. «Literatura i violències masclistes. Guia per a treballs acadèmics». Edizioni Ca' Foscari (CC-BY), 2024. DOI: 10.30687/978-88-6969-747-0. [Consulta: 8 gener 2024].
* ↑ Tin, Louis-Georges; Lopez Martin, Francisco. «Lesbofobia». A: Diccionario Akal de la homofobia. Madrid: Akal, 2012, p. 318-321. ISBN 9788446039693.
# Isaac D'Israeli

Isaac D'Israeli (11 de maig de 1766 – 19 de gener de 1848) va ser un escriptor i erudit anglès, pare del Primer Ministre del Regne Unit (1868 i 1874–1880) Benjamin Disraeli. Va tenir John Murray com a editor.

## Biografia

Va néixer a Enfield, Middlesex, Anglaterra, al maig de 1766; el seu pare era un comerciant jueu que havia emigrat des de Venècia feia alguns anys. Va rebre la major part de la seva educació a Leiden, i als 16 anys va començar la seva carrera literària amb alguns versos dedicats a Samuel Johnson.
Va escriure l'obra Mejnoun i Leila, una història oriental, però la seva fama es va assegurar amb el seu millor i més coneguda obra, Curiositats de la literatura, una col·lecció d'anècdotes sobre persones i esdeveniments històrics, llibres desconeguts i hàbits dels col·leccionistes de llibres. L'obra va ser molt popular i venuda massivament al segle xix, a través de moltes edicions —va ser publicada en quatre volums durant diversos anys fins que els van unificar en un només—, i encara s'imprimeix. Un llibre seu, La vida i el regne de Carles I (1828), va resultar premiat per la Universitat d'Oxford.

## Obra

* The Life and Reign of Charles I [1828]
* Illustrations of the Literary Character
* Mejnoun and Leila.* Curiosities of Literature (5 vols. [1791–1823]; 3 vols. [1824])
* A Dissertation on Anecdotes [1793]
* An Essay on the Literary Character [1795]
* Miscellanies; or, Literary Recreations [1796]
* Romances [1799]
* Amenities of Literature [1841]
* Calamities of Authors [1812-3]
* Quarrels of Authors [1814]
* The Genius of Judaism [1833]

## Referències

* ↑ D'Israeli, Isaac, Jewish Encyclopedia

## Enllaços externs

* Complete text of the Curiosities Of Literature.
* «D'Israeli, Isaac». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* Obres de o sobre Isaac D'Israeli a Internet Archive
# Almonte (Huelva)

Almonte és un municipi a la província de Huelva, a la comunitat autònoma d'Andalusia. En aquesta població hi ha el santuari de El Rocío i part del territori del Parc de Doñana.
Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 16.264 | 16.902 | 17.202 | 17.444 | 17.687 | 18.151 | 18.446 | 19.191 | 19.641 | 20.224 |
# Iomega Bernoulli Box

La Bernoulli Box (o simplement Bernoulli ) és un dispositiu extraïble d'emmagatzematge massiu dissenyat i comercialitzat per Iomega el 1983. Va ser el seu primer producte popular.
El desenvolupament va començar el 1980 i els va costar dos anys. El prototip Alpha-10, de 8 polzades i 10 MB de capacitat és presentat en 1982
La unitat gira un disc de Politereftalat d'etilè biaxial orientat (boPET) a unes 3.000 revolucions per minut, 1 micròmetre sobre un cap magnètic lectura-escriptura, utilitzant el Principi de Bernoulli. Cada disc està contingut en un cartutx plàstic de 136 mm d'ample, 140 mm de llarg i 9 mm de gruix, amb una aparença externa semblant a un disquet de 3,5 polzades. Els discs Bernoulli es van fabricar amb les següents capacitats: 35 MB, 44 MB, 65 MB, 90 MB (finals de la dècada de 1980), 105 MB, 150 MB, i en 1994, 230 MB. Hi ha quatre tipus d'unitats, agrupats per la seva màxima capacitat de lectura: 44 MB, 90 MB, 150 MB, i 230 MB. La interfície és habitualment SCSI.
Els discs tenen un interruptor per activar/desactivar la protecció contra escriptura.
Les Bernoulli box originals tenien una capacitat de 5, 10, i 20 MB. Tenien una mida de 210 mm per 275 mm. Les unitats lectograbadoras eren com a unitats internes que podien fixar-se en qualsevol badia de disc de 5,25 polzades, o com a unitats externes amb una o dues lectores en una caixa autocontinguda amb la seva pròpia font d'alimentació connectada l'ordinador host mitjançant un cable extern SCSI.
La Bernoulli Box és el precursor directe d'un altre dels productes més populars de Iomega, el Iomega Zip, introduït el 1994, que usava una tecnologia similar.

## Vegeu també

* Iomega Zip
* Iomega Jaz
* Iomega REV
* Iomega Ditto
* Iomega Peerless
* Iomega Clik !
* Castlewood Orb
* SyQuest SparQ

## Referències

* ↑ 25 aniversari de Iomega
# Hatertita

L'hatertita és un mineral que pertany al grup de la al·luaudita. Va ser anomenat l’any 2012 per L.P. Vergasova, S.K. Filatov, D.S. Rybin, S.V. Krivovichev, S.N. Britvin i V.V. Ananiev en honor del professor Frederic Hatert de la Universitat de Lieja (Bèlgica), per les seves contribucions a la cristal·loquímica i mineralogia dels minerals del grup de l'al·luaudita. L’hatertita és l’anàleg de ferro de la magnesiohatertita.

## Característiques

La hatertita és un mineral de fórmula química Na₂(Ca,Na)(Fe$^{3+}$,Cu)₂(AsO₄)₃. Cristal·litza en el sistema monoclínic.

## Formació i jaciments

S'ha descrit només a la seva localitat tipus, al volcà Tolbàtxik de Kamtxatka (Rússia), on s'ha descrit associat a urusovita, tenorita, silvita, ponomarevita, piypita, lammerita, johil·lerita, hematites, filatovita, euclorina, dolerofanita i bradaczekita.

## Referències

* ↑ «Hatertite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Unió Democràtica (Israel)

La Unió Democràtica (hebreu: המחנה הדמוקרטי‎, HaMaḥaneh HaDemokrati) fou una coalició electoral d'esquerres d'Israel formada pels partits Mérets, Partit Democràtic d'Israel, la diputada laborista Stav Shaffir, i el Moviment Verd per a concórrer a les eleccions legislatives de setembre de 2019.

## Història

En una reunió el 24 de juliol de 2019 entre Ehud Barak i Issawi Frej (amb la mediació de Stav Shaffir) acordaren presentar-se conjuntament, amb el dirigent del Mérets Nitzan Horowitz en el primer lloc de la llista, així com Barak en desena posició, però sent el primer a poder escollir ministeri si la coalició entra en el govern. El Mérets va aprovar l'acord el 28 de juliol.
L'acord obliga els partits a no unir-se a una coalició de govern de dretes, tot declarant: «no donarem suport a un govern de dretes encapçalat per Netanyahu, ni tampoc a un govern de dretes encapçalat per les titelles de Netanyahu, en cap situació, en cap escenari, de cap manera». Els partits també es comprometeren a «defensar el caràcter democràtic de l'estat, posant èmfasi en el Tribunal Suprem, a abolir la Llei Nació-Estat, i a promoure el procés de pau amb els palestins."
La coalició aconseguí 5 escons a les eleccions de setembre de 2019. Com que no s'aconseguí formar govern s'hagueren de repetir les eleccions i de cara a les del 2020, Stav Shaffir amb el Moviment Verd deixaren la coalició tot anunciant que es presentarien en solitari i acusava el Mérets d'haver trencat els acords i estar immers en batalles internes. El 12 de gener s'anuncià una coalició de Mérets amb el Partit Laborista i Guéixer. Mérets reservà un dels seus llocs a la llista per a Yair Golan del Partit Democràtic d'Israel. El 15 de gener Shaffir anuncià que el Moviment Verd no es presentaria a les eleccions.

## Composició

| Nom | Ideologia | Posició | Líder |
| Mérets | Socialdemocràcia | Esquerra | Nitzan Horowitz |
| Moviment Verd | Ecologisme | Centreesquerra i Esquerra | Stav Shaffir |
| Partit Democràtic d'Israel | Socioliberalisme | Centredreta | Ehud Barak |

## Resultats d'elecció

| Elecció | Dirigent | Vots | % | Escons | +/– | Estatus |
| Setembre 2019 | Nitzan Horowitz | 192.495 | 4,34 | 5 / 120 | ▲1 | Es repeteixen |

## Referències

* ↑ Elad Benari «Meretz and Israel Democratic unite». Arutz Sheva, 25-07-2019.
* ↑ «Meretz, former PM Barak, Labor defector Shaffir announce joint Knesset run». The Times of Israel, 25-07-2019.
* ↑ Gil Hoffman «Barak failing to woo Laborites puts Meretz deal in jeopardy». The Jerusalem Post, 26-07-2019 [Consulta: 28 juliol 2019].
* 1 2 Elad Benari «Meretz approves alliance with Barak's party». Arutz Sheva, 29-07-2019 [Consulta: 28 juliol 2019].
* ↑ Sharon, Jeremy «Democratic Union vows not to join Netanyahu gov't». , 31-07-2019.
* ↑ «Left-wing MK Shaffir says planning to run independently in elections» (en anglès). The Times of Israel, 19-12-2019.
* ↑ «Amir Peretz and Nitzan Horowitz reach deal on Labor-Meretz joint ticket» (en anglès). The Jerusalem Post, 13-01-2020.
* ↑ «Snubbed by Labor and Meretz, Shaffir announces she won't run in March election» (en anglès). The Times of Israel, 15-01-2020.
# Batalla de Corint

La batalla de Corint va ser un enfrontament militar entre la República romana i la ciutat-estat grega de Corint i els seus aliats de la Lliga Aquea.
Va tenir lloc l'any 146 aC i amb ella va finalitzar la guerra aquea. Les seves conseqüències van ser la destrucció de la polis grega de Corint, famosa per les seves riqueses, i el domini militar romà sobre Grècia.

## Causes

La causa immediata de la guerra va ser un conflicte local entre focis i lòcrids a Grècia central, encoratjat per la facció tebana hostil a Esparta. Però la causa subjacent era l'hostilitat cap a Esparta provocada per la dominació unilateral que havia exercit els nou anys que van seguir al final de la Guerra del Peloponnès.

## Conseqüències

Els romans al comandament de Luci Mummi Acaic van destruir Corint després d'un setge. Ja dins de la ciutat, Mummi va matar a tots els homes i va vendre com a esclaus a les dones i nens.
Encara que existeix evidència arqueològica d'un petit nucli de població en aquell lloc en els anys posteriors, Juli Cèsar va tornar a fundar la ciutat amb el nom de Colònia laus Iulia Corinthiensis l'any 44 aC, poc abans del seu assassinat.
Amb Grècia sota el control de Roma, un nou capítol s'agregava a la història romana, anomenat l'època grecoromana.

## En la cultura popular

* La batalla va ser l'esdeveniment central en la pel·lícula de 1961 El Conqueridor de Corint.

## Referències

* ↑ «Guerra de Corinto (395-386 AC)» (en castellà).
* ↑ «La brutal conquista romana de corinto» (en castellà). Juan Pablo Sánchez, 13-10-2022. [Consulta: 16 se setembre 2023].
* ↑ Negrete Medina, 2009, p. 590-591.
* ↑ Tostado, Franciso Javier. «Año Plantilla:Esd Roma llega a lo más alto» (en castellà), 31-05-2017. [Consulta: 1r març 2021].
* ↑ Negrete Medina, 2009, p. 590.
* ↑ Enciclopedia Británica. «Britannica» (en anglès) p. Lucius Mummius. [Consulta: 1r març 2021].
* ↑ Fornis Vaquero, 2007, p. 209.
* ↑ «IMDb La destrucción de Corinto».

## Bibliografia

* Fornis, Cessar. Grècia Exhausta: assaig sobre la guerra de Corint. Gottingen: Vandenhoeck, 2008
* Fornis Vaquero, César «La construcción de la identidad romana en Corinto» (en castellà). Habis. Universidad de Sevilla, 38, 2007, pàg. 205-224. ISSN: 0210-7694.
* Negrete Medina, Javier. La gran aventura de los griegos (en castellà). La Esfera de los Libros S.L., 2009. ISBN 9788490603970. OCLC 922084276.

## Enllaços externs

* Corint i les causes de la Guerra de Corint de José Pascual González
* La impossible pau estable en la societat grega: assajos de "koinè eiréne" durant la Guerra de Corint de César Antonio Fornis Vaquer
* franciscojaviertostado (31 de maig de 2017). «Any 146 a. C. Roma arriba pel cap alt alt». franciscojaviertostado.com.
# Torre Carbonero

La Torre Carbonero, o Torre de la Carbonera, és una torre alimara situada a la platja de Matalascañas, al municipi d'Almonte, Huelva. Forma part de la línia de torres de guaita que al segle XVI va manar construir Felip II per a protegir la costa dels pirates barbarescos, des del Campo de Gibraltar fins a la desembocadura del Guadiana. Està declarada Bé d'Interès Cultural.
El 1577 es va aconsellar construir-la en aquest lloc perquè les naus enemigues hi venien sovint per l'abundància d'aigua de pou. El 1756 hi havia 2 torrers allotjats en una barraca sobre el terrat pel fet que l'estança de la torre estava inhabitable.
De planta circular, té forma troncocònica, de 15,60 metres d'alçada. El seu aparell és de paredat arrebossat. La porta se situa al costat de terra endins, a 7,20 metres del nivell del sòl, que dona accés a una estança voltada, amb mur de 2,65 m de gruix. Al seu centre hi ha un pou de 0,90 m de diàmetre, cegat a 1,60 m de fondària, i a un costat una escala encastada al mur, que puja al terrat.

## Referències

* ↑ «Ruta torres d'alimara» (en castellà). Ajuntament d'Almonte.
* 1 2 3 «Torre de la Carbonera» (en castellà). Instituto Andaluz del Patrimonio Histórico.

## Bibliografia

MORA FIGUEROA, Luís de. Torres almenaras de la costa de Huelva (en castellà). Excma. Diputación Provincial de Huelva, 1981, p. 30-32. ISBN 84-500-4689-0.
# Kodak Z650

La Kodak Z650 és una càmera bridge produïda per Eastman Kodak Company el 2006. És part de la línia Kodak EasyShare de càmeres digitals de consum, i compatible amb les bases d'impressió de la sèrie 3.

## Característiques

El sensor d'imatge incorporat és d'1/2.5" i genera fotografies de 6 megapixels amb una sensibilitat ISO ajustable de 80 a 800 i un temps d'exposició d'1/8 com a mínim i 1/1700 com a màxim.
Utilitza una lent Schneider Kreuznach amb un zoom òptic de 10× i 5× digitals amb una obertura de f/2.8-3.7.
La Kodak Z650 incorpora una memoria interna de 32Mb i consta d'una entrada per a targetes SD o MMC. Funciona amb dues piles AA o una CRV3.

## Modes

Aquesta càmera incorpora diversos modes de fotografia entre els quals es troben: Programa, Prioritat a la obertura, Prioritat a l'obturador, Manual, Automàtic i modes configurats per Kodak (retrat, en moviment i ncoturn) i 14 modes d'escena.
També incorpora la funció de gravar vídeo fins a 640 x 480 a 11 fps o 320 x 240 a 20 fps amb so gràcies al seu micròfon incorporat.

## Referències

* ↑ «Kodak EasyShare Z650 Specs» (en anglès). Dpreview.
* ↑ Penalva, J. «Kodak Z650, con zoom extragrande» (en castellà). Xataka, 5 gener 2006. [Consulta: 29 agost 2021].
* 1 2 «Kodak Z650 Specifications» (en anglès). Imaging resource.
* ↑ «Guía del usuario. Cámara digital con zoom Z650 Kodak EasyShare» (en castellà). Kodak.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Manual en línia
# Ha-Olam ha-Ze – Kóah Hadaix

Ha-Olam ha-Ze – Kóah Hadaix (hebreu: העולם הזה – כוח חדש‎, Aquest Món, Nova Força) fou un partit polític d'Israel fundat per Uri Avnery, editor i propietari de la revista antisistema ha-Olam ha-Ze, i va ser el primer partit radical important a Israel. Sorprenentment, va passar el llindar electoral a les eleccions del 1965, amb l'1,2% dels vots i un escó, ocupat per Avnery.
A les eleccions de 1969 el partit va obtenir dos escons, que compartí amb Shalom Cohen, també periodista i copropietari de la revista que editaven. Tanmateix, els desacords entre Avnery i Cohen van provocar el trencament del partit el 4 de gener de 1972. Cohen participà a la Kenésset com a diputat independent, mentre que el 3 de juliol de 1973 Avnery va crear un nou partit, Meri, però no va aconseguir guanyar cap escó a les eleccions de 1973. Després reaparegué a la Kenésset com a membre del Camp d'Esquerra d'Israel.

## Referències

* ↑ «HaOlam HaZeh». The Israel Democracy Institute.

## Enllaços externs

* Ha-olam Hazeh - Koah Hadash a la pàgina web de la Kenésset
# Abalone

Abalone és un joc de tauler on s'enfronten dos jugadors per fer fora del tauler les boles de l'adversari, negres o blanques. Al seu torn cada jugador desplaça files senceres de fitxes verticalment o en diagonal per mirar d'arraconar les del contrari i poder empènyer-les amb la següent jugada fora del tauler. Només es pot treure les fitxes alienes si cauen en un sol moviment (desplaçant una sola bola).
El joc es basa en l'estratègia i han sorgit variants locals on es poden incorporar més jugadors, on varia la disposició inicial de les fitxes.

## Referències

* ↑ «Ludothèque de Boulogne-Billancourt: Primés en 1988». Arxivat de l'original el 2012-03-23.
* ↑ «Abalone» (en anglès americà). [Consulta: 1r febrer 2025].
* 1 2 Oswin Aichholzer. «Algorithmic Fun – Abalone». Special Issue on Foundations of Information Processing of TELEMATIK, 1:4–6, 2002. Graz University of Technology. Arxivat de l'original el 2022-10-10.
# Rui Tiago Dantas da Silva

Rui Tiago Dantas da Silva (Águas Santas, Portugal, 7 de febrer de 1994) és un futbolista portuguès que juga com a porter pel Sporting CP de la Primeira Liga, cedit pel Reial Betis.

## Trajectòria

A dotze anys va començar a formar-se com a futbolista amb el FC Maia, fins que el 2012 el CD Nacional el va fitxar. Tan sols va jugar una temporada en el filial, ja que la temporada 2013-14 va fer el seu debut en lliga amb el primer equip contra el Gil Vicente FC l'11 de maig de 2014. Aquella temporada tan sols va jugar un partit de lliga i un de copa, augmentant a 9 de lliga i dues de copa en la temporada següent. No va ser fins a la 2015-16 que no va obtenir la titularitat amb el club, moment en el qual Eduardo Gottardi, porter titular del Nacional va marxar del club. El 27 de gener de 2017 es va fer oficial el seu fitxatge pel Granada CF. Durant el seu primer any i mig al club va ser habitualment suplent, no sent fins a la temporada 2018-19 quan es va convertir en un fix per a l'entrenador Diego Martínez. El 6 de desembre de 2020 va disputar el seu partit número 100 amb el conjunt nassarita en un empat a tres davant la SD Huesca. L'11 de juny de 2021 es va fer oficial el seu fitxatge pel Reial Betis Balompié per a les següents cinc temporades.
Silva fou cedit a l'Sporting CP el 14 de gener de 2025, i va retornar així a Portugal; l'1 de juliol el club té una obligació de compra per 4 milions d'euros.

## Internacional

Va formar part de la selecció de futbol sub-19 de Portugal, de la sub-20 i de la sub-21, arribant a disputar un partit del Torneig Esperances de Toulon de 2016 el 23 de maig contra el Japó.
El 9 de juny de 2021 va debutar amb la selecció portuguesa absoluta en un amistós contra Israel que els lusitans van vèncer per 4-0.

## Referències

* 1 2 3 «Rui Silva» (en portuguès). Mais Futebol.
* ↑ «Gil Vicente 1-0 Nacional». SAPO, 11-05-2014. [Consulta: 17 desembre 2018].
* ↑ Azcoytia, Jorge. «Rui Silva ficha por el Granada». Marca, 27-01-2017. [Consulta: 17 desembre 2018].
* 1 2 «Rui Silva llega a los 100 partidos con el Granada CF». Vavel, 07-12-2020. [Consulta: 7 desembre 2020].
* ↑ «Rui Silva, nuevo jugador del Real Betis». Real Betis Balompié, 11-06-2021. [Consulta: 11 juny 2021].
* ↑ Andrade, Bruno. «Rui Silva fechado no Sporting: os pormenores do acordo» (en portuguès). Mais Futebol, 09-01-2025. [Consulta: 15 gener 2025].
* ↑ Travassos, Nuno «Mercado Sporting: Rui Silva é oficial» (en portuguès). , 14-01-2025.
* ↑ «Japón 0-1 Portugal». footballdatabase, 23-05-2016. [Consulta: 18 gener 2017].
* ↑ «Portugal cruise past Israel in final EURO 2020 preparation» (en anglès). PortuGOAL, 09-06-2021. [Consulta: 9 juny 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a footballdatabase
* Fitxa del jugador a soccerway
# Christine Prinsloo

Christine Prinsloo (Oldeani, 3 de maig de 1952) va ser una jugadora d'hoquei sobre herba zimbabuesa que va competir durant la dècada de 1970.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Chris Prinsloo Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 15 juny 2019].
# Fumera del Molí de la Vila

La Fumera del Molí de la Vila és una xemeneia d'obra vista situada al municipi de Reus (Baix Camp), a la vora del Passeig de la Boca de la Mina i que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una fumera o xemeneia de planta quadrada amb arestes força remarcades a la part inferior i grans nínxols poc profunds, un a cada cara que donen mobilitat al conjunt. Sobre seu trobem el cos central de secció octogonal, on una petita motllura força simple dona pas al tub que es caragola com una columna salomònica. La part alta és rematada per un barret que s'eixampla a la boca. Tot el conjunt està fet de maó deixat a la vista i actualment està en força mal estat.

## Història

Aquesta fumera formava part d'un dels dos molins que hi havia al passeig de la Boca de la Mina, el molí Nou o de Baix, construït al s. XVIII i que utilitzava l'aigua del Barranc de la Buada, i que allí prenia el nom de barranc del Molí. Els dos molins, o Molins de la Vila, que portaven en funcionament, l'un des d'època medieval i l'altre des del segle xviii, no podien fer front a la competència de l'empresa «La Industrial Harinera» fàbrica de farina moguda a vapor que s'havia instal·lat a Reus el 1854, i van ser posats a subhasta per l'ajuntament. Per veure si podien remuntar econòmicament, el molí Vell va ser abandonat i cap al 1865 s'instal·là una màquina de vapor al molí de Baix, obra que exigí la construcció de la xemeneia.

## Referències

* ↑ «Xemeneia d'obra vista». Pat.mapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27-X-2014].
# Paysandu Sport Club

El Paysandu Sport Club és un club de futbol brasiler de la ciutat de Belém a l'estat de Pará.

## Història

El Paysandu nasqué el 2 de febrer de 1914, quan membres del Norte Club protestaren contra una decisió de la federació de futbol de Pará que acabà amb la desaparició del club i la refundació com Paysandu Foot-Ball Club. Als anys 40 va rebre el sobrenom de Papão da Curuzu, en referència al carrer ("Rua Curuzu") on estava la seu del club.

## Palmarès

* Campionat brasiler Série B: 2
** 1991, 2001
* Copa dos Campeões: 1
** 2002
* Campionat paraense:
** 1920, 1921, 1922, 1923, 1927, 1928, 1929, 1931, 1932, 1934, 1939, 1942, 1943, 1944, 1945, 1947, 1956, 1957, 1959, 1961, 1962, 1963, 1965, 1966, 1967, 1969, 1971, 1972, 1976, 1980, 1981, 1982, 1984, 1985, 1987, 1992, 1998, 2000, 2001, 2002, 2005, 2006, 2009
* Copa Norte: 1
** 2002

## Enllaços externs

* Web oficial del club
* Papão.Net
* Nação Bicolor Arxivat 2007-02-10 a Wayback Machine.