OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mil·lenni VIII aC

El mil·lenni VIII aC és el període inclòs entre els anys 8000 aC i 7001 aC, i pertany a la prehistòria.

## Esdeveniments

* Cap al 8000 aC: es construeixen les muralles de Jericó.
* Cap a 7200 aC: primers testimonis de presència humana a l'illa de Mallorca. Es tracta d'uns carbons trobats a la Cova de Canet, a Esporles.
* Cap al 7500 aC: domesticació del gat a l'Orient Pròxim.
* Al voltant del 7500 aC: fundació de Çatalhöyük, l'assentament neolític més gran d'Orient.
* Primers enterraments coneguts amb terra vermella (símbol del món sagrat).
* Fortificacions de Jericó.
* Segons la llegenda, enfonsament de l'Atlàntida.

## Invents, descobriments, introduccions

* Comença el cultiu de patates i fesols a Sud-amèrica.
* Comença el cultiu d'arròs a l'Àsia Oriental.
* Flauta.

## Referències

* ↑ Casasnovas Camps, Miquel Àngel. Història de les Illes Balears. Palma: Editorial Moll, 1998, p. 435. ISBN 84-273-4044-3.
* ↑ Driscoll et al., 2007, p. 519–523.

## Bibliografia

* Driscoll, C. A.; Menotti-Raymond, M.; Roca, A. L.; Hupe, K.; Johnson, W. E.; Geffen, E.; Harley, E. H.; Delibes, M.; Pontier, D. «The Near Eastern Origin of Cat Domestication» (en anglès). Science, 317, 5.837, 2007, pàg. 519–523. DOI: 10.1126/science.1139518. ISSN: 0036-8075.
# Corinti

L'ordre corinti és un dels tres ordres clàssics de l'arquitectura grega (els altres dos són el dòric i el jònic).
És molt esvelt i es caracteritza per un capitell en forma de campana invertida adornat amb dues o tres fileres de fulles d'acant i quatre volutes petites angulars a la part superior. La resta de característiques són molt semblants a les de l'ordre jònic.
L'origen aquest estil es troba a la Grècia clàssica, però ha estat heretat durant el temps, com a Roma, el renaixement, el barroc o el neoclassicisme i bona mostra d'això s'observa en la Maison Carrée de Nimes, el Panteó de Roma o en la façana del Congrés dels Diputats o del Museu del Prado de Madrid.

## Vegeu també

* Columna
* Acant

## Bibliografia

* Salvà i Lara, Jaume. Diccionari d'Història de l'Art. Palma: Llibres Pedrafort, 2018. ISBN 9781520281971.
# Districte alemany

El districte alemany (en alemany Kreis, plural Kreise) és un tipus d'unitat administrativa d'Alemanya. N'hi ha 439 i tenen un nivell intermedi entre els Länder (estats federats) i els nivells locals/municipals. No s'ha de confondre amb el Regierungsbezirk (Regió administrativa), que és un altre tipus de districte.

## Tipus de districtes

La majoria de districtes (295) són rurals, Landkreise. Les ciutats amb més de 100.000 habitants (menys, en alguns estats) no pertanyen a cap districte sinó que assumeixen elles mateixes tals responsabilitats formant un districte per elles mateixes. Aquests són els districtes urbans (Kreisfreie Städte / Stadtkreise). El 2004 se'n podien comptar 107 d'aquests, formant un total de 402 districtes. A la Rin del Nord-Westfàlia hi ha algunes ciutats amb més de 100.000 habitants que no formen districtes urbans, com ara Iserlohn, Recklinghausen, Siegen, Paderborn, Bergisch Gladbach, Witten i Neuss.

## Responsabilitats

Els districtes són responsables de:
* segons les lleis federals i regionals:
** construcció i manteniment de carreteres de tipus B
** altres plans de construcció que comprenen més d'una autoritat local
** manteniment dels parcs naturals
** benestar social
** benestar del jovent
** construcció i manteniment d'hospitals
** construcció i manteniment d'instituts d'educació secundària
** recollida d'escombraries
** matriculació de cotxes
** elecció del Landrat o Landrätin, el dirigent del districte.
* segons les lleis regionals: (difereixen en cada regió)
** suport financer per a la cultura
** construcció de zones de vianants i carrils bici
** suport econòmic per intercanvis acadèmics
** construcció i manteniment de biblioteques públiques
** revitalització de l'economia
** foment del turisme
** gestió de les Volkshochschulen (escoles estatals d'educació per a adults)
Totes aquestes tasques són realitzades per les autoritats locals (municipals) en acció conjunta. Els districtes urbans tenen totes aquestes responsabilitats i també les municipals.

## Parlament del districte

El parlament del districte, el Kreistag, és l'òrgan legislatiu del districte i és el responsable de l'administració pròpia local. El parlament és escollit directament cada cinc anys, llevat de Baviera, on s'escull cada sis anys, i a Slesvig-Holstein, on es fa cada quatre.

## Vegeu també

* Llista de districtes urbans alemanys
* Llista de districtes rurals alemanys
# José Segura Clavell

José Segura Clavell és un polític canari nascut el 4 de juliol de 1944 a Barcelona. Fill de pare canari i mare catalana, va anar a viure a les Canàries a 4 anys. Casat i amb 3 fills. És professor de Física aplicada de la Universitat de La Laguna.

## Biografia

Afiliat al PSOE des dels setanta, va ser conseller del Cabildo de Tenerife, durant els anys 1979 a 1983 i 1987 a 1991, i president del mateix organisme i de la Mancomunitat de Municipis de la província de Santa Cruz de Tenerife de l'any 1983 al 1987.
El 1989 fou escollit senador per l'illa de Tenerife, càrrec que simultaniejà amb el d'alcalde de San Cristóbal de la Laguna durant els anys 1991 a 1993, essent reelegit com a senador per a un segon mandat de 1993 a 1996.
El 1996 fou elegit diputat a la VI Legislagura, i reelegit a les VII i VIII de Les Corts espanyoles per la província de Santa Cruz de Tenerife, en aquest últim mandat va dimitir per exercir el càrrec de delegat del Govern (2004-2008), el qual va deixar per presentar-se a les eleccions generals espanyoles de 2008, en què va resultar novament elegit per a la IX. A les eleccions generals espanyoles de 2011 també va resultar electe per a la X.
Segura Clavell és autor dels llibres:
* Problemas de termodinámica técnica (ISBN 978-84-291-4353-9) (1990)
* Termodinámica técnica (ISBN 978-84-291-4352-2) (1994) i (ISBN 978-84-7288-039-9) (1979)
* Plan estratégico de Canarias (ISBN 978-84-8382-989-9) (2009)
* Corredor de fondo (ISBN 978-84-9941-036-4) (2010).

## Reconeixements

L'agost de 2019 va ser pregoner de les Festes de la Patrona de Canàries, la Verge de Candelaria.

## Referències

* ↑ «Entrevista a José Segura Clavell» (en castellà). elperiodicodecanarias.es, 18-10-2013. Arxivat de l'original el 2013-12-23. [Consulta: 22 desembre 2013].
* ↑ «Nota biogràfica de José Segura» (en castellà). bailedecivilizaciones.com. Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 22 desembre 2013].
# Al-Nasawí

Al-Nasawí (àrab: أبو الحسن علي بن أحمد النسوي) (Nasa, c. 1010 - Bagdad, c. 1075), de nom complet Abu Al-Hassan Ali bin Ahmed Al-Nasawi, va ser un matemàtic persa del segle xi.

## Vida

Res es coneix de la seva vida. El personatge fou conegut el 1863 quan l'orientalista Franz Woepcke va descobrir i editar un manuscrit seu (Leiden, Ms 1021) titulat Al‐muqniʿ fī al‐ḥisāb al‐hindī (Tractat d'aritmètica índia). En la introducció explica que el va escriure en persa per a l'emir Majd-ad-Dawla però que en morir aquest el 1029, el va refer en àrab pel califa bagdadí Jalal-ad-Dawla. En la introducció d'un altre llibre, diu que va estar a l'exèrcit, al servei dels reis o ensinistrant aus de presa durant seixanta anys. Probablement va ser deixeble de Kushyar ibn Labban.

## Obra

En Al-muqni tracta els nombres, les fraccions i les arrels quadrades en sistema decimal, com ja havien fet els indis com Sridhara en el seu Patiganita. És particularment interessant el tractament de les arrels quadrades que resulta molt més simple que amb el sistema sexagesimal que utilitzaven els perses.
S'han conservat altres obres d'an-Nassawí:
* Al-ishbā͑, sobre el teorema de Menelau
* Tajrīd Uqlīdis, una versió abreviada dels Elements d'Euclides
* Risāla fī maʿrifat at‐taqwīm wa‐l‐asṭurlāb, un tractat sobre l'almanac i l'astrolabi

## Referències

* ↑ Islam, 2008, p. 253.
* ↑ Tashkulovich, 2023, p. 5.
* ↑ Yazdi, 2007, p. 820.
* ↑ Bagheri, 2008, p. 73.
* ↑ Tashkulovich, 2023, p. 6.
* ↑ Ragep et al., 2019, p. 838.

## Bibliografia

* Bagheri, Mohammad «Kushyar ibn Labban’s Account of Calendars in his Jami Zij» (en anglès). Journal for the History of Arabic Science, Vol. 14, 2008, pàg. 69-. ISSN: 0379-2927.
* Islam, Misbah. Decline of Muslim States (en anglès). Xlibris, 2008. ISBN 978-1-4363-1013-0.
* Ragep, Jamil; Ragep, Sally; Nikfahm-Khubravan, Sajjad; Savadi, Fateme; Umut; Hasan. «Astronomical and Other Mathematical Sciences». A: Gülru Necipoğlu, Cemal Kafadar, and Cornell H. Fleischer (eds.). Treasures of Knowledge: An Inventory of the Ottoman Palace Library (en anglès). Leiden: Brill, 2019, p. 823-55. ISBN 9789004402508.
* Tashkulovich, Islamov Kamal «Development of Rxact Sciences in the Muslim East in the IX-XII centuries» (en anglès). Scientific aspects and trends in the field of Scientific Research, Vol. 1, Num. 8, 2023, pàg. 3-7. ISSN: 0379-2927.
* Yazdi, Hamid‐Reza Giahi. «Nasawī: Abū al‐Ḥasan ʿAlī ibn Aḥmad al‐Nasawī». A: Hockey, Thomas (ed.). The Biographical Encyclopedia of Astronomers (en anglès). New York: Springer, 2007, p. 820-821. ISBN 978-0-387-31022-0.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Al-Nasawí» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Saidan, A.S. «Al-Nasawī, Abu» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 30 agost 2013].
# Nossivka

Nossivka (en ucraïnès: Но́сівка, pronunciat [ˈnɔs⁽ʲ⁾iu̯kɐ]; en rus: Носóвка) és una ciutat del raion de Nijin, província de Txerníhiv d'Ucraïna. Acull l'administració de la hromada urbana de Nossivka, una de les hromades d'Ucraïna.
Població: 12.908 (2022).
Fins al 18 de juliol del 2020, Nossivka va ser el centre administratiu del raion de Nossivka. El raion va ser abolit el juliol del 2020 com a part de la reforma administrativa d'Ucraïna, que va reduir el nombre de raions de l'oblast de Txerníhiv a cinc. L'àrea del Raion de Nossivka es va fusionar amb el Raion de Nijin.

## Persones notables

* Roman Rudenko, advocat soviètic, fiscal en cap de l'URSS als judicis de Nuremberg.
* Victoria Spartz, representant dels Estats Units, d'Indiana.

## Galeria

* Estació de tren de Nossivka
* Església de la Trinitat
* Mota de Shaulina Mohila a Nossivka

## Referències

* ↑ «Носовская городская громада» (en russian). Портал об'єднаних громад України.
* ↑ (en ucraïnès) , 18-07-2020 [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Нові райони: карти + склад» (en ucraïnès). Міністерство розвитку громад та територій України.
# Eleccions legislatives belarusses de 2008

El 28 de setembre de 2008 es van celebrar eleccions legislatives a Belarús. Estaven en joc els 110 escons de la Cambra de Representants.
La presidenta de la Comissió Electoral Central del país va anunciar un mes abans de la votació que s'havien registrat 276 candidats per a les eleccions de les 365 que pretenien inicialment presentar-se. Cinc s'havien retirat i es va rebutjar la inscripció als 84 restants. Just abans de les eleccions, el nombre de candidats inscrits es va tornar a reduir a 263; 82 dels candidats eren membres de partits polítics, els altres eren no partidistes lleials al govern.
Segons l'OSCE, les eleccions no van ser democràtiques i la labor dels observadors internacionals es va veure greument obstaculitzada, ja que se'ls va negar l'accés a les instal·lacions on es realitzava el recompte de vots. No obstant això, segons una missió d'observació electoral de la CEI, les eleccions a Belarús es van ajustar a les normes internacionals.

## Referències

* ↑ «282 contenders registered for Belarus' parliamentary elections». National Center of Legal Information of the Republic of Belarus, 09-08-2008 [Consulta: 12 octubre 2008]. Arxivat 2008-09-29 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-09-29. [Consulta: 4 gener 2023].
* 1 2 «276 candidates for House of Representatives registered in Belarus». National Center of Legal Information of the Republic of Belarus, 29-08-2008 [Consulta: 12 octubre 2008]. Arxivat 2008-09-29 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-09-29. [Consulta: 4 gener 2023].
* ↑ (en russian) REGNUM News Agency, 26-09-2008 [Consulta: 28 setembre 2008].
* ↑ «Belarusian opposition wins no seat in parliamentary poll». People's Daily, 30-09-2008 [Consulta: 12 octubre 2008].
* ↑ «OSZE-Beobachter kritisieren Ablauf der Parlamentswahl». Der Spiegel (en German). 2008-09-29. Consulta: 2008-09-30.
* ↑ «CIS observers: Belarus' elections meet international standards». National Center of Legal Information of the Republic of Belarus, 29-09-2008 [Consulta: 12 octubre 2008]. Arxivat 2009-06-17 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-06-17. [Consulta: 4 gener 2023].
# En Pere sense por

En Pere sense por (també anomenat En Joan sense por en altres versions) és un conte tradicional europeu, recollit a Els llibres de les fades i abans pels germans Grimm. Joan Amades va recopilar-lo posteriorment a terres catalanes.

## Argument

En Pere és el fill petit d'un home i mai no ha tingut por. Vol aprendre a tremolar, per això visita cases encantades, uns condemnats a mort i passa nits en campanars i cementiris. La seva valentia arriba a orelles d'un rei, que el posa a prova a un castell maleït. Allà venç els suposats fantasmes i els enemics que li envia el mateix rei, fins que aquest li dona la seva filla en matrimoni. La parella és feliç però en Pere sense por vol aprendre a tremolar i sent que li manca alguna cosa. La seva dona agafa un barril ple d'aigua gelada i l'hi llença al damunt, dient-li que ara ja sap què és tremolar.

## Anàlisi

La història és atípica dins els contes de fades, perquè no apareix la màgia i justament el personatge es burla dels personatges suposadament sobrenaturals, com un fantasma, demostrant que en la majoria de casos són trucs per enganyar la gent. El toc d'humor final contrasta també amb la moralina d'aquestes històries, que serveixen per ensenyar els infants.
L'esquema prototípic sí que se segueix en la trama global: el protagonista és el fill petit i aconsegueix casar-se amb la filla del rei gràcies al seu enginy. Es tracta d’un conte on el protagonista és un adolescent, segueix l’esquema característic del conte maravellós en que el protagonista s'acava casant.

## Referències

* ↑ Parramon. El gran llibre de les fades. Parramon, 2010. ISBN 978-84-342-3356-0.
* ↑ «Jacob i Wilhelm Grimm : 1812-2012 / El Blog de la BC / Inici - Biblioteca de Catalunya». Biblioteca de Catalunya. [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ Romero, Rafael; Nuñez, Cristina. L'art d'emocionar-te: Explora les teves emocions. NUBE DE TINTA, 2016-06-02. ISBN 978-84-16588-14-5.
* 1 2 Rajadell i Puiggròs, Núria «El conte popular catala com a eina de transmissió deis valors educatius» (PDF). Temps d'educació, 12, 2n. semestre, 1994.
* ↑ Puiggròs, Núria Rajadell «La rondallística a Catalunya. Recerca històrica i pedagògica». Butlletí de la Societat Catalana de Pedagogia, 3, 1990, pàg. 61–429. ISSN: 2013-9586.
# Enllaçats pel català

Enllaçats pel català fou una campanya en defensa de la llengua catalana a les Illes Balears contra la política lingüística del Govern de les Illes Balears (2011-2015), presidit per José Ramón Bauzá, i iniciada el 2012.
La campanya començà a l’IES Albuhaira de Muro ideada per Miquel Albero Maestre, un professor de català alacantí. El 25 de gener de 2012 es redactà un manifest i es proposà el llaç quadribarrat com a símbol de l’estima i la lluita per la llengua catalana. Ben aviat molts altres centres educatius li donaren suport i tota l’illa de Mallorca estava plena de llaços a favor de la llengua, la cultura i el país, i contra el govern catalanòfob. El 25 de març de 2012 s'organitzà amb una gran manifestació pels carrers de Palma, amb el lema «Sí a la nostra llengua» amb una participació d'unes 50 000 persones. Fou la manifestació més gran per la llengua de la història de Mallorca. Posteriorment, el llaç quadribarrat s'integrà a la lluita de la Plataforma Crida per una educació pública i de qualitat, i formà part de la capçalera de la manifestació més gran de la història de les Illes Balears el 29 de setembre de 2013.
El 2012, als Premis 31 de Desembre de l'Obra Cultural Balear (OCB) aquesta campanya fou guardonada amb el premi Emili Darder, conjuntament amb l’Assemblea de Mestres i Professors de Català de les Illes Balears, la Plataforma Crida i la COAPA.

## Referències

* ↑ Martí i Florit, Tomeu. La revolta dels enllaçats: crònica de la major mobilització a favor de la llengua catalana a les Illes Balears. 1. ed. Palma: Lleonard Muntaner Editor, 2012. ISBN 978-84-15592-31-0.
* ↑ Martorell, D. «Enllaçats pel català». Des del Pinar, 22-12-2018. [Consulta: 12 gener 2025].
* ↑ «Els premiats dels 31D - Obra Cultural Balear», 21-06-2024. [Consulta: 25 desembre 2024].
# Anna Tunnicliffe

Anna Tunnicliffe (Doncaster, Anglaterra, 17 d'octubre de 1982) és una esportista nord-americana que va competir en vela a les classes Laser Radial, Elliott 6m i Snipe, i posteriorment a CrossFit.
Va nàixer en el Regne Unit, però es va mudar amb la seua família a Perrysburg (Ohio), Estats Units, quan tenia 12 anys. Allí va estudiar en la Perrysburg High School. Va participar en dos Jocs Olímpics d'Estiu, obtenint una medalla d'or a Pequín 2008, a la classe Laser Radial, i el 5º lloc a Londres 2012 (Elliott 6m).
Va guanyar dos medalles de bronze en el Campionat Mundial de Laser Radial, en els anys 2005 i 2009; dos medalles en el Campionat Mundial de Elliott 6m, or en 2011 i plata en 2012, i dos medalles en el Campionat Mundial Femení de Snipe, plata en 2008 i or en 2010. En dos ocasions va ser nomenada Regatista Mundial de l'Any per la Federació Internacional de Vela, en els anys 2009 i 2011.
Va ingressar a la Universitat de Old Dominion (ODU) per estudiar i navegar. Allí, amb els Old Dominion Monarchs, va aconseguir quatre campionats nacionals de la Inter-Collegiate Sailing Association of North America (ICSA). Va ser reconeguda amb el premi Quàntum Sailor of the Year en el seu quart any de carrera universitària.

## Referències

* ↑ «Athletes: Anna Tunnicliffe». CrossFit. [Consulta: 25 juliol 2015].
* ↑ «Anna Tunnicliffe». teamusa. Arxivat de l'original el 29 de març 2010. [Consulta: 14 gener 2012].
* ↑ «Olympedia – Anna Tunnicliffe». [Consulta: 1r agost 2021].
* ↑ «Classificació general Campionat del Món Femení 2008» a snipe.org.
* ↑ «Anna Tunnicliffe, Iker Martinez and Xabier Fernandez Honoured By The Sailing World». The International Sailing Federation. [Consulta: 14 gener 2012].
* ↑ «Anna Tunnicliffe wins sailing award». Associated Press, 09-11-2011. [Consulta: 14 gener 2012].
* ↑ «Anna Tunnicliffe». Old Dominion University. Arxivat de l'original el 29 octubre 2012. [Consulta: 14 gener 2012].
# Sara Berkai

Sara Berkai (Khartum, dècada del 1990) és una empresària i filàntropa eritrea, criada a Londres. És la fundadora d'Ambessa Play, una empresa que produeix joguines educacionals.

## Biografia

La família va fugir de la guerra al seu país i va arribar a Londres quan Berkai era molt jove. Va ser la primera de la seva família en accedir a la universitat i va graduar-se en Gestió de la Informació aplicada als Negocis a la University College de Londres. Posteriorment, va cursar un postgrau en Educació i Desenvolupament Infantil a la Universitat d'Oxford, aprofundint en com els infants aprenen i desenvolupen habilitats científiques.
El 2019, mentre impartia tallers d'STEM (ciència, tecnologia, enginyeria i matemàtiques) a infants desplaçats a Etiòpia i Eritrea, va concebre la idea de crear kits educatius que combinessin lleure i aprenentatge. Aquesta experiència la va portar a fundar Ambessa Play. Per cada joguina venuda, l'empresa en dona una altra a nens refugiats.

## Reconeixements

Les seves idees innovadores han estat reconegudes l'any 2024 amb la seva inclusió en les llistes 30 Under 30 de Forbes, i en la 100 Women de la BBC.

## Referències

* 1 2 «BBC 100 Women 2024: Who is on the list this year? -» (en anglès britànic). BBC News, 03-12-2024. Arxivat de l'original el 2025-01-01. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «Smashing Stereotypes: Sara Berkai» (en anglès britànic). British Science Week. Arxivat de l'original el 2024-07-22. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «Young Innovators Success Stories: Sara Berkai, Ambessa Play, London» (en anglès britànic). Innovate UK Business Connect, 25-03-2022. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «Sara Berkai, founder and CEO of Ambessa Play» (en anglès britànic). EnSpire Oxford. University of Oxford. Arxivat de l'original el 2024-07-20. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «IMB alumna Sara Berkai featured in Universities UK's 100 Faces Campaign» (en anglès britànic). UCL School of Management, 08-03-2024. Arxivat de l'original el 2024-08-07. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «Sara Berkai - Fuelling STEM learning among displaced children through play» (en anglès britànic). Women in Innovation 22/23 Bios. Innovate UK Business Connect, 2022. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «Sara Berkai» (en anglès). 30 Under 30 - Europe - Social Impact. Forbes, 2024. Arxivat de l'original el 2024-12-09. [Consulta: 9 gener 2025].
# Al límit de la sospita

Al límit de la sospita (títol original en anglès Jagged Edge) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Marquand, estrenada el 1985 i doblada al català.

## Argument

Una advocada és convençuda de la innocència d'un periodista acusat d'haver assassinat la seva dona per interessos econòmics.

## Repartiment

* Jeff Bridges: Jack Forrester
* Glenn Close: Teddy Barnes
* Peter Coyote: Thomas Krasny
* Robert Loggia: Sam Ransom
* Lance Henriksen: Frank Martin
* Maria Mayenzet: Page Forrester
* Dave Austin: Policia
* Richard Partlow: Policia
* William Allen Young: Greg Arnold
* Ben Hammer: Dr. Goldman
* Woody Eney: Austin Lofton
* Brandon Call: David Barnes
* Michael Dorn: Dan Hislan
* John Clark: Dr. Holloway
* John Dehner: Jutge Carrigan
* Leigh Taylor-Young: Virginia Howell
* Mike Mitchell: Bailiff
* Walter Brooke: Duane Bendix

## -Nominacions

La pel·lícula va estar nominada a l'Oscar al millor actor secundari el 1986, per Robert Loggia.

## Referències

* ↑ Títol en català de la pel·lícula a Ésadir
* ↑ The New York Times. Jagged Edge (en anglès). The New York Times.