OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cotxeres de Sants

Les Cotxeres de Sants són un edifici situat al carrer de Sants, 79-81 de Barcelona, catalogat com bé amb elements d'interès (categoria C). Des del 1984 hi ha el centre cívic del mateix nom, que acull esdeveniments emblemàtics com l'Open d'Escacs de Sants, Hostafrancs i la Bordeta o La Marató de Cinema Fantàstic i de Terror de Sants, a més de concerts, exposicions, conferències, fires i tot tipus d'activitats.

## Història

El 1875, arran de la inauguració d'una nova línia de tramvies tirats per mules i cavalls que enllaçava el pla de la Boqueria amb Sants i Hostafrancs, s'hi va construir un edifici projectat per Tiberi Sabater i Carné per a realitzar les funcions de cotxeres. A partir de l'any 1904, amb el canvi de la tracció animal per l'elèctrica, s'hi va construir una nova nau per guardar-hi els tramvies al lloc on hi havia les quadres. Més endavant, l'any 1929, es va realitzar una altra ampliació projectada per l'arquitecte Antoni Millàs i Figuerola.
L'any 1968, les cotxeres van quedar en desús. Aleshores es va plantejar el projecte de convertir-les en el Museu del Tramvia, però les reivindicacions veïnals reclamaven un espai públic per al barri. Finalment, l'any 1977 es va habilitar la primera zona d'ús públic. Entre el 1981 i el 1984, l’arquitecte Ricard Perdigó i Nardiz va rehabilitar dels dos primers edificis del centre cívic, dedicats al metge, escriptor i promotor cultural Jacint Laporta i a l'antic director de l'Orfeó de Sants Antoni Pérez i Moya, i aquell mateix any s'hi va inaugurar el Centre Cívic Cotxeres de Sants.
El tercer edifici va ser reformat l'any 2008 també per Ricard Perdigó i duu el nom de Francesc Masclans i Girvès, botànic nascut a Sants. Finalment, el quart edifici, dedicat a l'arquitecte santsenc Modest Feu i Estrada, va compartir inicialment els usos culturals amb els dels serveis socials del barri fins a l’any 2001, a partir del qual es va dedicar exclusivament a aquests darrers.

## Descripció

Els dos primers edificis sumen una superfície total d'uns 5000 m², amb sala de conferències, sala d’Internet, un auditori de 1.200 m² i altres espais polivalents. Les obres de remodelació del tercer edifici li han proporcionat espai útil per a un casal de gent gran de 400 m² i una àmplia sala d'actes.

## Referències

* 1 2 «Antigues cotxeres de Sants». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 4 5 6 «Centre Cívic Cotxeres de Sants». Casinet-Cotxeres. Arxivat de l'original el 19-09-2016.

## Enllaços externs

* «Antigues Cotxeres de Sants». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* «Cotxeres de Sants, 30 anys al servei del barri». Youtube. Ajuntament de Barcelona.
# Partit dels Democristians Estonians

El Partit dels Democristians Estonians (en estonià Erakond Eesti Kristlikud Demokraadid, EEKD), també conegut com a Unió Popular Cristiana Estoniana (Eesti Kristlik Rahvapartei, EKRP), va ser un partit polític estonià fundat el 1998 i d'inspiració demòcrata-cristiana. Al 2012 va ser declarat en fallida econòmica per un tribunal, provocant així la seva dissolució.
No estava representat al Riigikogu i mantenia uns 2.167 afiliats. El seu president era l'empresari Aldo Vinkel. Es tractava d'un partit cristià-conservador que s'oposava a la Constitució Europea i estava en contra de l'entrada d'Estònia a la Unió Europea. Era membre del Moviment Polític Cristià Europeu (EPCM).
A les eleccions legislatives estonianes de 2003 va obtenir l'1,1% del vot popular (5.275 vots) i cap escó. A les eleccions legislatives estonianes de 2007 va millorar a 9.443 (1,7%), però encara molt lluny del llindar del 5%.
A les eleccions als consells locals de 2002, la EKRP va ser elegit en 3 consells locals de 247 i obtingué 7 escons. A Kuressaare va obtenir un escó de 21 (5,6% dels vots, 294 vots), a Pihtla dos escons dels 11 (24,7% dels vots, 163 vots) i a Püssi 4 escons dels 13 (31,8% de la quota dels vots, 191 vots).
A les eleccions dels consells locals de 2005 l'EKRP van participar en les 13 eleccions locals de 227 i obtingué 3 escons. A tot el país, va recollir 1.799 vots que van representar el 0,36% del total dels vots. El Partit va guanyar un escó a Kuressaare (1 lloc de 21; 5,4% dels vots, 264 vots) i a Pihtla (2 escons d'11, 18,3% dels vots, 109 vots)

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | +/- | Govern |
| 1999 | 11.745 | 2,43 | 0 / 101 | Nou | Extraparlamentari |
| 2003 | 5.275 | 1,07 | 0 / 101 | = | Extraparlamentari |
| 2007 | 9,456 | 1,7 | 0 / 101 | = | Extraparlamentari |
| 2011 | 2,934 | 0.51 | 0 / 101 | = | Extraparlamentari |

## Referències

* ↑ «Kristlikud demokraadid seisavad silmitsi pankrotiavaldusega» (en estonià), 04-03-2012. [Consulta: 25 gener 2025].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web del Moviment Polític Cristià Europeu
# Lupin i el cor porpra de Cleopatra

Lupin i el cor porpra de Cleopatra (ルパン三世, Rupan Sansei) és una pel·lícula japonesa de robatoris de 2014 dirigida per Ryuhei Kitamura i basada en la sèrie de manga de Monkey Punch publicada entre 1967 i 1969. La pel·lícula és protagonitzada per un repartiment coral amb Shun Oguri, Jerry Yan, Tetsuji Tamayama, Gō Ayano, Meisa Kuroki i Tadanobu Asano. És la segona adaptació cinematogràfica d'imatge real del manga, després de Lupin III: Strange Psychokinetic Strategy (1974). S'ha subtitulat al català.
La pel·lícula és una història sobre l'origen que presenta els seus personatges en un context modernitzat, i segueix el personatge principal mentre forma la seva banda de lladres per robar un collaret de Cleòpatra mentre s'enfronta a l'oposició de Michael Lee, el seu rival, i de Pramuk, un cap criminal.
El film es va estrenar al Japó el 30 d'agost de 2014 i es va estrenar a l'estranger al festival de cinema LA EigaFest. Tot i l'èxit de taquilla, les crítiques van ser agredolces i negatives i se centraven en la narrativa derivada i complicada. Altres àrees de la producció, com la presència de diàlegs en anglès, també van ser objecte de crítica.

## Referències

* ↑ «Lupin i el cor porpra de Cleopatra». Goita què fan, ara!. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Lupin III Gets Live-Action Film in Summer 2014 Starring Shun Oguri». Anime News Network, 26-11-2013. [Consulta: 3 desembre 2013].
* ↑ «Friend of Director: Live-Action Lupin III Film to Modernize Characters». Anime News Network, 03-12-2013. [Consulta: 4 desembre 2013].
* ↑ «Live-Action Lupin III Film's August 30 Date, New Set Photo Revealed». Anime News Network, 16-12-2013. [Consulta: 16 desembre 2013].
* ↑ Nakamura, Toshi. «Things Sound Grim For The Lupin Movie». Kotaku, 29-08-2014. Arxivat de l'original el August 30, 2014.
# Retrat d'Andrés Quintana Roo

Retrat d'Andrés Quintana Roo és una pintura a l'oli realitzada per Pelegrí Clavé el 1851 i que actualment s'exposa al Museu Nacional de San Carlos de Mèxic.

## Referències

* ↑ «Retrato de Andrés Quintana Roo» (en castellà). 3 Museos, 2025. [Consulta: 26 gener 2025].
# Partit de Centre (Islàndia)

El Partit de Centre (en islandès: Miðflokkurinn) és un partit agrari, populista i conservador d'Islàndia fundat al 2017. Es va separar del Partit Progressista a causa de disputes de lideratge, quan dues faccions van decidir unir-se com a nou partit abans de les eleccions parlamentàries de 2017.
En la primera enquesta que va mesurar el suport electoral del partit va aconseguir al voltant del 7%. Finalment, a les eleccions van rebre prop de l'11% i set escons al Parlament. La seva representació augmentaria un any més tard a nou escons quan els diputats Karl Gauti Hjaltason i Ólafur Ísleifsson, del Partit del Poble, van ser expulsats fruit de l'anomenat Afer Klaustur o Gravacions de Klaustur, un escandol polític desencadenat per les gravacions d'àudio d'un grup de parlamentaris realitzades sense el seu coneixement al bar Klaustur de Reykjavík a finals de novembre de 2018. En aquestes, membres del partit i dos diputats del PP feien comentaris masclistes i discutien el nomenament d'un ambaixador com a favor polític. Així, un cop van ser expulsats entrarien en el grup parlamentari del Partit de Centre, esdevenint el principal partit d'oposició.
A les següents eleccions de 2021 el partit baixaria el suport a la meitat, amb només el 5.45% i tres diputats, un dels quals, Birgir Þórarinsson, abandonaria el partit per passar-se al Partit de la Independència només dues setmanes més tard.
Més recentment, a les eleccions generals de 2024 el partit obtindria el seu millor resultat històric amb el 12% i vuit escons, mantint-se però a l'oposició.

## Resultats electorals

| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/– | Pos. | Govern |
| 2017 | Sigmundur Gunnlaugsson | 21,335 | 10.87 | 7 / 63 | Nou | = 5è | Oposició |
| 2021 | Sigmundur Gunnlaugsson | 10,879 | 5.45 | 3 / 63 | 4 | 8è | Oposició |
| 2024 | Sigmundur Gunnlaugsson | 25,700 | 12.10 | 8 / 63 | 5 | 5è | Oposició |

## Referències

* ↑ Review, Iceland. «Icelandic Parliamentary Election 2017: Party Overview» (en anglès americà), 27-10-2017. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Flokkur Sigmundar heitir Miðflokkurinn og býður fram undir X-M» (en islandès). [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ Benjamin, Gabríel. «Miðflokkurinn er stærsta popúlíska hreyfing Íslands», 21-06-2018. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «MMR: VG stærst - Sigmundur fengi sjö prósent - RÚV.is», 28-09-2017. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Öll atkvæði talin - RÚV.is», 29-10-2017. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ Kyzer, Larissa. «Protests Outside Alþingi on Iceland’s Centenary» (en anglès americà), 02-12-2018. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Ólafur og Karl Gauti í Miðflokkinn» (en islandès). [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Karl Gauti: „Heil sveðja í bakið á flokknum“ - RÚV.is», 09-10-2021. [Consulta: 25 gener 2025].
# Reality (pel·lícula)

Reality és una pel·lícula de drama criminal estatunidenc del 2023 dirigida per Tina Satter, que va escriure el guió juntament amb James Paul Dallas. Es basa en la transcripció de l'interrogatori de l'FBI a l'alertadora Reality Winner, que Satter també a posar en escena a l'obra de teatre Is This a Room. És protagonitzada per Sydney Sweeney com a Winner, amb Josh Hamilton i Marchánt Davis en papers secundaris. S'ha doblat i subtitulat al català.
El film es va estrenar al 73è Festival Internacional de Cinema de Berlín el 18 de febrer de 2023 i va arribar als cinemes el 29 de maig de 2023 amb la distribució d'HBO Films. Ha rebut elogis de la crítica, en especial per la direcció de Satter i la interpretació de Sweeney. La pel·lícula va rebre el premi Peabody 2023.

## Referències

* ↑ Meyer, Dan. «Sydney Sweeney to Star in IS THIS A ROOM Movie». Theatrely, 09-06-2022. Arxivat de l'original el December 18, 2022. [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ «Reality». Goita què fan, ara!. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Reality» (en anglès). Peabody Awards. [Consulta: 25 gener 2025].
# Michel Crozier

Michel Crozier (Sainte-Menehould, 6 de novembre de 1922 - 14è districte de París, 23 de maig de 2013) va ser un sociòleg i politòleg francès, un dels principals referents de la sociologia de les organitzacions. Les seves principals recerques tracten sobre la burocràcia i el canvi organitzacional. Es va graduar a l'HEC Paris.

## Obra publicada

* Nouveau regard sud la société française, Paris, Odile Jacob, 2007
* À quoi sert la sociologie donis organisations ?, Paris, Arslan, 2000
* The Trouble with America: Why the Social System Is Breaking Down (Berkeley, CA: University of Califòrnia Press, 1984).
* Strategies for Change. Cambridge, DT.: MIT Press, 1982.
* Actors and Systems. Chicago: University of Chicago Press, 1980 (Amb Erhard Friedberg).
* The Crisis of Democracy: On the Governability of Democracies, Nova York University Press, 1975 (amb Samuel P. Huntington i Joji Watanuki / En castellà: La crisis de la democracia: Informe sobre la gobernabilidad de las democracias) a la comissió trilateral.
* Le Phénomène bureaucratique, Paris, Le Seuil, 1963 / (2010) The Bureaucratic Phenomenon (with a new introduction by Erhard Friedberg) (New Brunswick and London: Transactions Publishers, 2010). (Originally published: Chicago: University of Chicago Press, 1964)

### Altres

* "Organizations as Means and Constraints of Collective Action," a: Warner, M. (éd.). Organizational Choice and Constraint (London: Publishers of Grower Press, Saxon House, 1977).
* "The Boundaries of Business: the Changing Organization" a Harvard Business Review, July 1991, pàg. 138–140.
* "The relational Boundaries of Rationality" a: K.R. Monroe (Ed.), The Economic Approach to Politics: A Critical Reassessment of the Theory of Rational Action (Nova York, Harper Collins, 1991), pàg. 306–316.
# Al-Muwakkar

Al-Muwakkar fou un lloc a la vora del desert a la regió anomenada al-Balka, a la Jordània actual, a uns 22 km al sud d'Amman i a uns 16 km al nord-est del palau de Mushatta. Hi va haver un establiment omeia i un palau, així com una mesquita amb una torre. Hi havia també un sistema de reg. Les construccions van ser fetes (segons una inscripció) sota Yazid II (720-724). Hauria estat destruït pels primers abbàssides.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VII, 808-809
# Jabal Umm ad Dami

El Jabal Umm ad Dami (àrab: جبل أم الدامي, Jabal Umm ad-Dāmī), a l'històric Wadi Rum, és una muntanya de Jordània, que amb 1.854 metres per sobre el nivell del mar, és el punt més alt del país. Es localitza prop de la frontera amb l'Aràbia Saudita, a la governació d'Aqaba.

## Referències

* ↑ «Jabal Umm ad Dami» (en anglès). Peakware. Arxivat de l'original el 26 de novembre 2016. [Consulta: 25 novembre 2016].
* ↑ «High Jinks - An update to World Tops and Bottoms» (en anglès). Arxivat de l'original el 2008-03-27. [Consulta: 25 novembre 2016].
# Justise Winslow

Justise Jon Winslow (Houston, 26 de març de 1996) és un jugador professional de bàsquet estatunidenc, que actualment juga als Raptors 905 de la NBA G League. Va jugar com aler al Duke Blue Devils que va guanyar el campionat de bàsquet de l'NCAA el 2015, abans de ser seleccionat per l'equip de Miami Heat.

## Biografia

Winslow va començar a jugar al bàsquet a la St. John's School de Houston, on va aconseguir guanyar diversos campionats de lliga. Va ser nomenat millor jugador de l'any 2013 a Texas gràcies a una mitjana de 27,5 punts, 13,6 rebots, 3,5 assistències, 2,1 bloquejos i 1,8 recuperacions per partit durant la temporada 2013-14. Winslow, més tard, va ser seleccionat per jugar amb els McDonald's All-American el 2014.

## Referències

* ↑ Borzello, Jeff. «Players announced for McDonald's All-American Game». CBS Sports, 01-01-2013. [Consulta: 20 novembre 2014].
# Andreu Garriga

Andreu Garriga (Vic, Osona, 1843 — San Luis Obispo, Califòrnia, 1915) fou un poeta i sacerdot. S'ordenà capellà a Dublín (1868) i després anà a Califòrnia, on exercí com a rector a les ciutats de San Francisco, Fresno, Bakersfield, Gonzales, King City i San Luis Obispo.
El fet cabdal de la poesia de Garriga fou la influència que tingué en un jove Jacint Verdaguer. De fet, mentre visqué a Vic com a seminarista, imprimí, sota el pseudònim de Samsonier Tocasons, unes dècimes satíriques, titulades Entusiasme d'un estudiant per la cresta (1863), que influirien en una primera publicació del mateix estil del mestre de Folgueroles, Als estudiants. Recepta (1864). Per això, Garriga no va passar a la història per la qualitat ni el volum de la seva obra, sinó per haver motivat la publicació del primer text verdaguerià, encara que en un to allunyat del que acabaria sent la seva producció literària.
Als Estats Units escriví un tractat d'herbes remeieres (Compilation of Herbs and Remedies, editat el 1978) i diverses obres piadoses en castellà i en anglès. Se sap que el 1867 feu una estada a Vic i ho aprofità per escriure un recull inèdit Recordansas de ma vida, uns cinc poemes evocatius, amb fets anecdòtics reflexions personals amb un rerefons popularitzant.

## Referències

* 1 2 «Andreu Garriga». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 7 maig 2020].
* ↑ Serrabassa, Pol. La Renaixença literària a Vic: dels orígens a la consolidació (tesi). Vic, 28-11-2017, p. 48.
# Senyoria dels Baus

Llista dels senyors dels Baus, de gran importància a l'edat mitjana a la zona de la Provença i que tenien com a seu el castell situat a l'actual poble de Baus.
Actualment, el títol marquès dels Baus és posseït per l'hereu al tron de Mònaco.
* Pons el Jove vers 971-?
* Hug I dels Baus (fill) ?-1059
* Guillem Hug dels Baus (fill) 1050-1110
* Ramon I dels Baus (fill) 1110-1150
* Hug II dels Baus (fill) 1150-1167; mor el 1179
* Bertran I dels Baus (germà d'Hug II) 1167-1181
A partir d'aquí hi ha 3 línies:
Línia 1
* Hug III dels Baus, senyor dels Baus, vescomte de Marsella 1181-1240 (fill de Bertran I)
* Barral dels Baus (o del Balzo) (fill) 1240-1268
* Bertran III dels Baus (fill) 1268-1305, comte d'Avellino el 1278
* Ramon II dels Baus (fill) 1305-1322
* Hug IV dels Baus (fill) 1322-1351, mort a Gaeta
* Robert dels Baus (fill) 1351-1353, mort al Castel dell'Ovo
* Ramon III dels Baus (germà) 1353-1372
* Joan dels Baus (fill) 1372-1375
* Alicia dels Baus (germana) 1372-1426
Declarada extinta el 1426.
Línia 2:
Origen de les línies de la senyoria de Berre, senyoria de Meyrargues i Puyricard (extinta el 1349); i senyoria de Marignane (adquirida per Anjou), així com el ducat d'Andria.
Línia 3:

## Referències

* ↑ «Barral des Baux (1200 - 1268) | Hélène et Thierry vous invitent à partager leurs travaux...». [Consulta: 2 febrer 2025].
# Tami (partit polític)

Tami (hebreu: תמ"י, acrònim de Tnuat Massóret Israel (תנועת מסורת ישראל), Moviment per l'Herència d'Israel) fou un partit polític d'Israel d'orientació mizrahim liderat per Aharon Abuhatzira. Fou fundat poc abans de les eleccions legislatives d'Israel de 1981 quan el ministre de les Religions i exalcalde de Ramla Aharon Abuhatzira es va separar del Partit Nacional Religiós després d'haver intentat que fos desposseït de la seva immunitat parlamentària i portat a judici.
Va organitzar una campanya sobre una plataforma d'igualtat per a tots els ciutadans independentment de la seva religió, origen ètnic o nacionalitat, i va obtenir tres escons, ocupat per Abuhatzira, president de la Federació Sefardita d'Israel i antic diputat de Mapai, l'antic diputat d'Alineació i ministre Aharon Uzan, i Ben-Zion Rubin, ex membre del Partit Nacional Religiós. El partit fou convidat a formar part del govern de coalició de Menahem Begin amb Likud, el Partit Nacional Religiós, Agudat Israel, Telem i més tard Tehiyà. Abuhatzira fou nomenat Ministre de treball i previsió social i Ministre d'Absorció d'Immigrants, però va renunciar als dos càrrecs a l'abril de 1982 després de ser declarat culpable de robatori, abús de confiança i frau, deixant el seu càrrec a Uzan.
El partit no van obtenir bons resultats a les eleccions de 1984, perdent molts dels seus votants davant el nou partit sefardita Xas, i només va obtenir un escó, obtingut per Abuhatzira. Es va fusionar amb el Likud durant la sessió de la Kenésset i va deixar d'existir.

## Resultats electorals

| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 1981 | Aharon Abuhatzira | 44,466 | 2.3 (#8) | 3 / 120 | Nou | Coalició |
| 1984 | Aharon Abuhatzira | 31,103 | 1.5 (#13) | 1 / 120 | 2 | Oposició |

## Enllaços externs

* Tami web de la Kenésset
* Pujada i caiguda del TAMI S. Chetrit. (2000) Mizrahi politics in Israel: Between integration and alternative.
# Josep Vivó Parpal

Josep Vivó Parpal (Ciutadella, 1725-1791). Glosador menorquí.
Fill de Gabriel Vivó i de Jerònia Parpal. Era ferrer d'ofici. El 1757 es va casar amb Maria Miret Sastre. És uns dels grans glosadors mítics de Menorca, amb anomenada destacada a Menorca i Mallorca. En els seus darrers anys es va veure afectat de la malaltia de tremolor, vivint a la penúria. Cada any feia d'apòstol en el lavatori del Dijous Sant a la Seu de Ciutadella. Després els donaven un dinar i una peça de roba. Un any demanà que li donassin, si podia ser, un sau (gec o americana), ja que no en tenia, i després va fer aquesta glosa:
| « | Es Dijous Sant de la Cena Crist sacrificà un anyell, i noltros en aquest pagell, li hem cruixida s'esquena, un sau nou i panxa plena i cada dia vengués ell | » |
| — Josep Vivó |||
Filla seva va ser Paula Vivó Miret, Vivona, nascuda el 1758, que també fou una notable glosadora. En una avinentesa un glosador mallorquí li digué:
| « | Vós que en sou sa seva fia de Mestre Josep Vivó, aquell qui té tremolor i quan dorm sempre somia? | » |
Na Vivona li entimà:
| « | Si el pobre té tremolor, ell no se l’ha elcasionat, ni desitja tenir-ló: és Déu es qui li ha enviat. Mon pare és mestre Vivó, homo molt anomenat: moltes voltes s'ha provat amb glosadors de Maó; vós ho pensau fer millor… massa us veig desmanyutat. [...] I sí que en som sa seua fia per defensar-lo si perd: que en sap més ell quan somia que vós quan estau despert. | » |

## Referències

* ↑ López Casasnoves, Joan «Poesia popular. Els glosadors de Menorca». Anuari Verdaguer, 15, 2007, pàg. 373-377.
* ↑ «Informe Vivó. Mestre Glosador Josep Vivó Parpal.», 24,XI.2014. [Consulta: 22 agost 2021].
# Leblebi

Leblebi (cigrons rostits) és un snack tradicional de la cuina turca. També es fa servir com a meze al costat del rakı. La paraula leblebi ve de l'àrab (lablab, لبلاب) i significa cigrons. (En turc, per a denominar els cigrons, es fa servir la paraula nohut que ve del persa i també significa cigrons.) La ciutat de Çorum, a la regió de la Mar Negra interior, és famosa pel seu leblebi.

## En la cultura turca

Mustafa Kemal Atatürk, el fundador de la República de Turquia, menjava moltes vegades solament leblebi com meze amb el seu rakı. El grup de pop turc Modern Folk Üçlüsü (Trio de Folk Modern) ha esdevingut famós amb la seva cançó titulada "Leblebi". (p. 252)

## Vegeu també

* Leblebici Horhor Agà

## Referències

* ↑ Jewish Folklore and Ethnology Review. Simon Bronner, 1987, p. 23–. IND:30000116752811.
* ↑ http://www.tandfonline.com/doi/full/10.1081/FRI-200029424#.UwP8kXWx1Ko
* ↑ Shyam S. Yadav; W. Chen Chickpea Breeding and Management. CABI, 2007. ISBN 978-1-84593-213-8.
* ↑ http://www.nisanyansozluk.com/?k=leblebi&lnk=1
* ↑ http://www.nisanyansozluk.com/?k=nohut&x=15&y=16
* ↑ Tom Brosnahan. Turkey: Bright Sun, Strong Tea : on the Road with a Travel Writer. Travel Info Exchange, Inc., 2004, p. 152–. ISBN 978-975-8293-57-5.
* ↑ Oğuz Akay. Atatürk'ün sofrası. Truva Yayınaları, 2005. ISBN 978-975-6237-54-0.
* ↑ Cemal Yurga. 20. yüzyılda Türkiye'de popüler müzikler. Pegem A Yayıncılık, 2002. ISBN 978-975-6802-88-5.
* ↑ Murat Meriç. Pop dedik: Türkçe sözlü Hafif Batı Müziği. İletişim Yayınları, 2006. ISBN 978-975-05-0398-6.

## Enllaços externs

* Leblebi (cançó)
# Hidrazida

Una hidrazida és un compost químic que conté en llur molècula el grup funcional ${\ce {-OC-NH-NH}}$. La més important és la hidrazida de l'àcid isonicotínic o isoniazida, un antibiòtic utilitzat per tractar infeccions per micobacteris; s'utilitza més habitualment en combinació amb altres agents antimicobacterians per al tractament de la tuberculosi activa o latent.

## Nomenclatura

El mot «hidrazida» és un mot compost d'«hidraz(ina)» i «(am)ida», ja que les hidrazides són semblants a les amides ${\ce {R-CO-NH2}}$, però en lloc d'un grup ${\ce {-NH2}}$ tenen un grup ${\ce {-NH-NH2}}$, derivat de la hidrazina o diazà ${\ce {NH2-NH2}}$ per pèrdua d'un hidrogen.
Les hidrazides s'anomenen reemplaçant la composició «àcid …-ic», «àcid …-oic» del nom de l’àcid per «-ohidrazida» o «àcid …-carboxílic» per «-carbohidrazida». Exemples són la benzohidrazida ${\ce {C6H5-CO-NH-NH2}}$ i la pentanohidrazida ${\ce {CH3-CH2-CH2-CH2-CO-NH-NH2}}$.

## Referències

* ↑ Senning, Alexander. The etymology of chemical names tradition and convenience vs. rationality in chemical nomenclature. [1. Auflage], 2019. ISBN 978-3-11-061106-9.
* ↑ Unió Internacional de Química Pura i Aplicada. Comissió de Nomenclatura de Química Orgànica. Guia de la IUPAC per a la nomenclatura de compostos orgànics : recomanacions del 1993 (incloent-hi les revisions, tant publicades com no publicades fins ara, de l'edició del 1979 de la Nomenclature of organic chemistry), febrer del 2017. ISBN 978-84-9965-333-4.