OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Singla (documental)

La Singla és un documental hispanoalemany del 2023 escrit i dirigit per Paloma Zapata sobre la ballarina de flamenc Antònia Singla. Es va emetre al programa Sense ficció de TV3 el 2025.
La pel·lícula explora la trajectòria de la bailaora flamenca sorda La Singla, seguint la recerca sobre el tema que realitza la jove professora de flamenc Helena Kaittani.
La pel·lícula és una coproducció de La Fábrica Naranja, Malandar Films i Inselfilm Produktion i ha comptat amb la participació d'Arte/ZDF, Canal Sur, 3Cat i Movistar Plus+, i el suport de l'ICEC, ICAA i Creative Europe MEDIA.
La pel·lícula es va estrenar al 25è Festival de Documentals de Tessalònica el març de 2023. També es va projectar al Teatro Cervantes durant el 26è Festival de Màlaga el 15 de març de 2023. Distribuïda per Atera Films, es va estrenar als cinemes d'Espanya el 10 de novembre de 2023.

## Referències

* ↑ «Trencant el silenci de la gran "bailaora" sorda Antonia Singla. Per què va desaparèixer en el punt àlgid de la seva carrera?». CCMA. [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ Sánchez, Nacho. «La Singla: el misterio de la desaparición de la bailaora sorda que revolucionó el flamenco». El País, 16-03-2023.
* 1 2 «4 documentals amb participació de TV3, al Festival de Màlaga». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 24-02-2023.
* 1 2 «‘La Singla’, el esperado documental sobre uno de los personajes más fascinantes de nuestra historia reciente». Audiovisual451, 24-04-2023.
* ↑ Ramírez, José Miguel. «'La Singla', la mujer sorda revolucionaria del flamenco que desapareció de los escenarios». Diario Sur. Grupo Vocento.
# Furi Antià

Furi Antià (llatí: Furius Anthianus, o potser Anthus) va ser un jurista romà de data incerta probablement en època d'Alexandre Sever al segle iii.
Va escriure una obra en cinc llibres sobre els edictes que al Digest porta per títol μέρος ἐδίκτου βιβλία πέντε, però només se'n conserven tres extractes, tots ells del llibre primer. Això fa pensar que els compiladors del Digest només tenien una còpia imperfecta de l'obra.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/199?rgn=full+text;view=image;q1=AntheusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 184. ]
# Serra de Teià

La Serra de Teià és una serra situada als municipis d'Alella i Teià al Maresme, amb una elevació màxima de 359,8 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Loïc Perizzolo

Loïc Perizzolo (Veyrier, 20 d'octubre de 1988) és un ciclista suís que s'ha especialitzat en el ciclisme en pista.

## Palmarès

* 2006
** 1r a la UIV Cup de Dortmund (amb Maxime Bally)
* 2009
** 1r a la UIV Cup de Copenhaguen (amb Tristan Marguet)
* 2010
** Campió de Suïssa en Madison (amb Franco Marvulli)
* 2012
** Campió de Suïssa en Persecució per equips
** 1r als Tres dies d'Aigle (amb Kilian Moser)
* 2014
** Campió de Suïssa en Madison (amb Frank Pasche)
* 2015
** Campió de Suïssa en Scratch
** Campió de Suïssa en Cursa per eliminació
* 2016
** Campió d'Europa en Cursa per eliminació
** Campió de Suïssa en Quilòmetre
** Campió de Suïssa en Cursa per eliminació
* 2017
** Campió de Suïssa en Scratch

### Resultats a la Copa del Món en pista

* 2012-2013
** 1r a la Classificació general, en Òmnium

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Tiétar (riu)

El Tiétar és un riu de la península Ibèrica, afluent del Tajo. El curs d'aigua, que neix en el Sistema Central, discorre enterament per territori espanyol, travessant la Comunitat de Madrid, la província d'Àvila, la província de Toledo i la província de Cáceres.
L'origen del hidrònim no és clar, podria provenir de Těttare, connectat potser amb la veu indoeuropea ‘teter-’ (emprada per gallinàcies). També s'ha considerat com a possibilitat menys probable l'origen vinculat amb l'adjectiu llatí ‘tětter’ («fosc», «tètric»).
Neix en el terme municipal de Rozas de Puerto Real en el paratge conegut com a Venta del Cojo. Té una longitud total de 169,5 quilòmetres. En el seu curs baix presenta característiques de riu tipus braided, amb illots.

## Referències

* ↑ Chavarría Vargas, Juan Antonio; Martínez Enamorado, Virgilio «Otro Guadalquivir en al-Andalus: el hidrónimo Tiétar (Ávila)» (pdf). Ávila en el tiempo. Homenaje al Profesor Ángel Barrios, 3 vols.. Diputación de Ávila, Institución Gran Duque de Alba [Ávila], I, 2007, pàg. 159-168.
* ↑ «Río Tiétar». Diputació Provincial d'Àvila. Arxivat de l'original el 2018-04-02. [Consulta: 1r abril 2018].
* ↑ «Confederación Hidrográfica del Tajo. III». Datos físicos de las corrientes clasificadas por el C.E.H.. Centro de Estudios Hidrográficos [Madrid], 1965, pàg. 62. Arxivat de l'original el 2018-03-31 [Consulta: 1r abril 2018].
* ↑ «Río Tiétar» p. 163. Junta de Extremadura.
# Feuchtgebiete

Feuchtgebiete és una pel·lícula dramàtica de comèdia sexual alemanya del 2013 dirigida per David Wnendt i protagonitzada per Carla Juri. Està basada en la novel·la homònima del 2008 de Charlotte Roche i tracta qüestions relacionades amb el feminisme, la sexualitat i l'arribada a la majoria d'edat.
La pel·lícula es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Locarno l'11 d'agost de 2013. Després es va projectar a la secció World Cinema Dramatic Competition del Festival de Cinema de Sundance el 18 de gener de 2014.

## Argument

Helen, una jove de 18 anys, fa servir verdures per a la masturbació i considera que la higiene corporal està sobrevalorada a la nostra societat. Provoca els altres dient i fent coses que la majoria de la gent ni tan sols s'atreviria a imaginar. És sexualment aventurera i visita un bordell per a experimentar estar amb una altra dona.
Els pares de Helen estan divorciats i ella desitja que tornin a estar junts. Però la seva mare és depressiva, obsessionada per la higiene i mentalment inestable, i el seu pare és insensible i sembla no adonar-se del que pensa la gent del seu voltant. També té un germà petit i tranquil de qui es burla prenent-li l'os de peluix. Helen se sent sola i no estimada. Només la seva millor amiga, Corinna, la fa sentir còmoda, juntes trenquen molts dels tabús de la societat.

## Referències

* ↑ «Wetlands Is Sundance's Crassest, Most Outrageous Movie», 23-01-2014. [Consulta: 14 abril 2014].
* ↑ «'Wetlands,' About A Bodily Fluid-Obsessed German Teen, Is Sundance's Raunchiest Film». The Daily Beast. [Consulta: 14 abril 2014].
* ↑ «Locarno Unveils High-Profile Lineup». [Consulta: 14 abril 2014].
* ↑ «Locarno Film Festival Review: Is 'Wetlands' the Most Disgusting Coming of Age Movie Of All Time?», 15-08-2013. [Consulta: 14 abril 2014].
* ↑ «Sundance 2014: World Cinema Dramatic Competition», 10-01-2014. [Consulta: 18 gener 2014].
* ↑ «Sundance Exclusive: Follow a Bodily Fluid-Obsessed Teenager in the First 3 Minutes of 'Wetlands'», 15-01-2014. [Consulta: 18 gener 2014].
* ↑ «Wetlands». [Consulta: 14 abril 2014].
* ↑ «Indiewire's Guide to Distributors at Sundance 2014», 16-01-2014. [Consulta: 14 abril 2014].
# Banc otomà

El Banc Otomà (turc: Osmanlı Bankası), antigament Banc Otomà Imperial (turc otomà: Bank-ı Osmanî-i Şahane), fou un banc fundat el 1856 com a aliança d'empreses entre el Banque de Paris et des Pays-Bas, el govern otomà i diverses empreses britàniques. De les 135.000 accions inicials, 80.000 van ser comprades pel grup anglès, 50.000 pel francès i 5.000 van ser dels otomans.
Va rebre el nom de Banc Otomà Imperial entre el 1863 i el 1924, i va dur a terme les funció de banc central.
El juny de 1996, va ser venut al grup Doguş, i a partir de llavors la seva activitat bancària es va centrar a Turquia. El 2001, el Banc Otomà es va fusionar amb el Banc Garanti.

## Referències

* ↑ Ekrem Buğra Ekinci. «History of Ottoman banking». Daily Sabah, 30-11-2017. [Consulta: 13 maig 2018].
* ↑ «Garanti ile Osmanlı birleşiyor».
# Petrovka (Prókhorovka)

Petrovka - Петровка (rus) - és un poble a l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 56 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Felice Puttini

Felice Puttini (Sorengo, Ticino, 18 de setembre de 1967) va ser un ciclista suís, que fou professional entre el 1989 i el 2002. Del seu palmarès destaquen dos Campionats nacionals en ruta.

## Palmarès en ruta

* 1985
** 1r al Tour al País de Vaud
* 1994
** Campió de Suïssa en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
* 1995
** Campió de Suïssa en ruta
* 1998
** 1r al Giro del Mendrisiotto
** 1r al Gran Premi de la Indústria i el Comerç de Prato
* 2000
** 1r al Giro del Mendrisiotto

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1992. 54è de la classificació general
* 1994. 62è de la classificació general
* 1995. 50è de la classificació general
* 1996. Abandona (21a etapa)
* 1997. 27è de la classificació general
* 1998. 39è de la classificació general
* 1999. 24è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1989. 123è de la classificació general
* 1991. 79è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 1994
** Campió de Suïssa en mig fons
* 1997
** Campió de Suïssa en mig fons
* 1998
** Campió de Suïssa en mig fons

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Cladonia fimbriata

Cladonia fimbriata és un liquen de la família Cladoniaceae.

## Morfologia

Té un tal·lus compost i complex, i admet varies classificacions, com escuamulós, fruticulós o bé escuamulós-fruticulós. El fotobiont és una alga verda del gènere Trebouxia, que contribueix a donar una coloració verdosa a aquesta espècie. La part basal és escuamulosa, mentre la part aèria és fruticulosa i està formada per uns podecis de color gris clar fins a verdós, que assoleixen els 2-2,5 cm d'alçada. Els podecis tenen uns peduncles llargs que acaben sobtadament en forma d'un embut, que poden amidar fins a 4-5 mm d'amplada. La superfície dels podecis i l'interior dels embuts està completament coberta de soralis polsegosos. Els apotecis, poc freqüents, estan situats al marge dels podecis i són de color marronós. Les reaccions d'aquest liquen en els tests químics són: K-, C-, KC- i P+ (vermell-ataronjat). Pot ser confós amb Cladonia pyxidiata, si bé aquest darrer liquen té uns podecis més robusts y la superfície no és completament pruinosa, sinó granulosa o verrugosa. Les reaccions als tests químics també poden resultar diferents. També pot ser confosa amb Cladonia chlorophaea.

## Hàbitat

Es pot trobar en sòls arenosos fins a areno-llimosos on és habitual trobar-la entre la molsa. També pot créixer sobre fusta en descomposició, en la base o les parts interiors de troncs dels arbres, o en fusta en descomposició, especialment d'alzines. Té una resistencia intermèdia a la pol·lució atmosfèrica

## Distribució

Es pot trobar a tots els continents. A Europa, és present des de l'Àrtida fins al mediterrani, i es considera una espècie comú a la península Ibèrica.

## Referències

* 1 2 3 «Cladonia fimbriata». Consortium of North America Lichen Herbaria.(anglès)
* 1 2 «Cladonia fimbriata». mycobank.(anglès)
* 1 2 3 4 «Cladonia fimbriata». ICHN. [Consulta: 23 gener 2021].
* 1 2 3 4 Calatayud,V., Sanz, M.J., Sánchez. Guía de líquenes epífitos. Organismo Autónomo de Parques Nacionales, 1991
* 1 2 3 4 Wirth, Volkmar. Líquenes, musgos y hepáticas (en espanyol). Ediciones Omega, 2004. ISBN 84-282-1266-X.
# Oriol Sagrera i Saula

Oriol Sagrera i Saula (26 de novembre de 1986) és un empresari i jurista català És soci del despatx Auris Advocats i Consultors i membre del Consell d’Administració de Fira Circuit. Va ser secretari general del Departament d’Empresa i Treball de la Generalitat de Catalunya, conseller delegat del Circuit de Barcelona-Catalunya, vicepresident segon del Consorci de la Zona Franca de Barcelona i vocal del Consell General de Fira de Barcelona. També va formar part dels consells d'administració del Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació, d'Infraestructures de la Generalitat de Catalunya i d'Empresa de Promoció i Localització Industrial de Catalunya (Avançsa).

## Història

L’any 2013 va obtenir el premi Francisco Tomás y Valiente de la Universitat de Barcelona.
En l’àmbit acadèmic va publicar “Conducta de la víctima e imputación objetiva. Autopuesta en peligro y heteropuesta en peligro consentida. Contribución al debate sobre la autorresponsabilidad en derecho penal” (2014) a la revista Libertas de la Fundació Internacional de Ciències Penals.
El 18 d’abril del 2022 el diari New Yorker va revelar una investigació de Citizen Lab "How democracies spy on their citizens" en la qual s’indica que Oriol Sagrera fou víctima d’espionatge durant el període en què va col·laborar amb l’advocat Andreu Van den Eynde en la defensa dels membres del Govern de Catalunya empresonats per haver organitzat el referèndum de l’1 d’octubre de l’any 2017. L’espionatge s’hauria realitzat mitjançant Pegasus, un malware que s’introdueix en els telèfons mòbils i permet accedir a tot el contingut del dispositiu. A la llista de persones víctimes d’aquest atac hi hauria més de 60 persones, entre les quals advocats, polítics, periodistes i membres de la societat civil catalana.

## Referències

* ↑ «DECRET 44/2021, de 26 de maig, pel qual es nomena el senyor Oriol Sagrera i Saula secretari general del Departament d'Empresa i Treball.». DOGC, 26-05-2021. [Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «DECRET 189/2024, de 27 d'agost, de nomenament del senyor Pol Gibert Horcas com a secretari general del Departament d'Empresa i Treball.». Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2024].
* ↑ «Oriol Sagrera, nou conseller delegat del Circuit de Barcelona-Catalunya», 29-06-2023. [Consulta: 6 juliol 2023].
* ↑ Sagrera i Saula, Oriol «Conducta de la víctima e imputación objetiva. Autopuesta en peligro y heteropuesta en peligro consentida. Contribución al debate sobre la autorresponsabilidad en derecho penal». Revista de la Fundación Internacional de Ciencias Penales Nº 2, 2014 (julio), 7-2014, pàg. 459.
* ↑ «How democracies spy on their citizens» (en anglès). The New Yorker, 18-04-2022. [Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «El teléfono del abogado de Junqueras fue espiado con un programa disponible solo para gobiernos» (en castellà). Eldiario.es, 17-04-2022. [Consulta: 10 octubre 2022].
# Abel Laudonio

Abel Laudonio (Buenos Aires, 30 d'agost de 1938 - Buenos Aires, 12 d'agost de 2014) fou un boxejador retirat argentí guanyador de la medalla de bronze als Jocs Olímpics d'estiu de 1960 en la categoria de pes lleuger.
Laudonio es va convertir en professional el 1961 i va combatre contra Nicolino Locche pel títol sud-americà de pes lleuger. No obstant això, va perdre pels punts.

## Referències

* ↑ Registre professional d'Abel Laudonio Arxivat 2012-07-07 a Wayback Machine. a BoxRec.com (anglès)

## Enllaços externs

* Laudonio a la base de dades olímpiques (anglès)
# Michael Schär

Michael Schär (Geuensee, Cantó de Lucerna, 19 de setembre de 1986) és un ciclista suís, professional des del 2007 fins al 2023. En el seu palmarès destaca la victòria al campionat nacional en ruta del 2013.

## Palmarès

* 2002
** Campió de Suïssa en ruta cadet
* 2003
** Campió de Suïssa de muntanya junior
* 2004
** Campió de Suïssa de muntanya junior
** 1r al Tour del País de Vaud
* 2005
** Campió de Suïssa en contrarellotge sub-23
* 2006
** Campió de Suïssa en contrarellotge sub-23
* 2013
** Campió de Suïssa en ruta
* 2014
** Vencedor d'una etapa al Tour de Utah

### Resultats al Tour de França

* 2011. 103è de la classificació general
* 2012. 49è de la classificació general
* 2013. No surt (9a etapa)
* 2014. 43è de la classificació general
* 2015. 56è de la classificació general
* 2016. 76è de la classificació general
* 2017. 72è de la classificació general
* 2018. 90è de la classificació general
* 2019. 70è de la classificació general
* 2020. 69è de la classificació general
* 2021. 58è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2010. 99è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2009. 110è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Michael Schär va arrêter fin 2023» (en francès). cyclismactu, 26-05-2023. [Consulta: 10 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a procyclingstats.com
# -tania

El sufix -tània o -etània denota un territori o regió a la península Ibèrica. El gentilici és «-tà», «-tana», «-tans», «-tanes». Té el seu origen històric a la Iberia prerromana. El seu origen etimològic és discutit pels lingüistes. El jesuïta manxec Hervás y Panduro proposa una vinculació amb les llengües celtes, a les quals l'arrel *tan o *taín vol dir departament o regió (en irlandès, tan significa país). Altres filòlegs com Pablo Pedro Astarloa suggereixen una combinació de l'arrel euskera *eta (Com ara Legorreta, Amorebieta, Mañueta, etc.) amb l'arrel llatina *-ia utilitzat en topònims (com Romania, Hispània, etc.). Una altra teoria, desenvolupada parcialment pel jurista aragonès Joaquín Costa, relaciona aquest sufix amb el berber *ait, que vol dir tant «fill de» com «tribu», o con *at, «gent». Aquesta teoria es basa en el fet que «aide» vol dir parent en euskera (basant-se en la teoria basca-berber).

## Exemples

* Accitània
* Ausetània, cognat d'Osona. Probablement conservat en el gentilici vigatà, per analogia a l'antic ausetà.
* Bergistània, cognat de Berga. Conservat al nom de la comarca del Berguedà.
* Bastetània
* Carpetània
* Ceretània, d'on prové Cerdanya.
* Contestània, d'on prové Cocentaina.
* Cosetània
* Ilergitània, cognat de Lleida.
* Ilorcitània, d'on prové Lorquí.
* Iacetània
* Lacetània
* Laietània
* Lusitània
* Oretània
* Ossigitània
* Sedetània
* Turdetània

### Fora de la península ibèrica

* Aquitània
* Mauritània
* Occitània

## Altres sufixs de lloc

* -landia o -landa (germànic)
* -stan (persa)

## Referències

* Campión, Arturo. «Celtas, íberos y euskaros - Capítulo XIII: Estudio de la toponimia ibérica á la luz de la lengua euskara». Revista Bascongada. Arxivat de l'original el 2016-06-03. [Consulta: 9 maig 2016].
# Lafage

La Faja (occità) o Lafage (francès) és un municipi francès al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània. L'ús del sòl del municipi, tal com es desprèn de la base de dades biofísica europea d'usos del sòl CORINE Land Cover (CLC), està marcat per la importància dels territoris agraris (82,1% el 2018), una proporció idèntica a la de 1990 (82,1%). La distribució detallada l'any 2018 és la següent: zones agrícoles heterogènies (37%), prats (26,6%), terres de conreu (18,5%), boscos (12,7%), ambients amb vegetació arbustiva i/o herbàcia (5,1%). L'evolució de l'ús del sòl del municipi i les seves infraestructures es pot observar en les diferents representacions cartogràfiques del territori: la carta Cassini (s. XVIII), el mapa general de personal (1820-1866) i els mapes o fotografies aèries de l'IGN per al període actual (des del 1950).
L'ús del sòl del municipi, tal com es desprèn de la base de dades europea d'ús del sòl biofísic CORINE Land Cover (CLC), està marcat per la importància dels territoris agraris (82,1% el 2018), una proporció idèntica a la de 1990 (82,1%). La distribució detallada de l'any 2018 és la següent:

## Referències

* ↑ «CORINE Land Cover (CLC) - Répartition des superficies en 15 postes d'occupation des sols (métropole).». [Consulta: 12 avril 2021]..
* ↑ IGN. «Évolution comparée de l'occupation des sols de la commune sur cartes anciennes». [Consulta: 14 juillet 2023].
# Proclamació

Una proclamació és un anunci solemne i públic emès de l'autoritat pública al poble. Aquest terme deriva del llatí proclama, que al seu torn està compost dels termes pro-clamar en el sentit d'a"anunciar" públicament. Actualment aquest terme es fa servir per indicar la designació oficial del Cap d'Estat (per exemple, en l'expressió: proclamar el nou president, proclamar els resultats electorals, etc.)
En el Dret d'Anglaterra (English law) una proclamació és un anunci formal ("royal proclamation"), fet sota el gran Segell (great seal), d'algun tema sobre el qual el King in Council o el Queen in Council desitja que els seus súbdits sàpiguen: per exemple, la declaració de guerra, o l'estat d'emergència, etc.
Per extensió es defineix com a tal, també a un decret o una ordre.

## Proclamació en el Dret internacional

En Dret internacional la Proclamació és el document amb el qual un òrgan competent d'un Estat dona públicament les raons d'una decisió que ha pres el seu govern.

## Proclamacions notables en la història

| nome | any | emissor |
| Proclamació reial de 1763 | 1763 | Jordi III, Rei del Regne Unit |
| Proclamació de París | 1814 | Tzar Alexandre I de Rússia |
| Proclamació de Rimini | 1815 | Joaquim Murat |
| Proclamació de Moncalieri | 1849 | rei Vittorio Emanuele II de Savoia |
| Proclamació de Badoglio de 1943 | 1943 | Pietro Badoglio, President del Consell de ministres del Regne d'Itàlia |
| Proclamació Alexander | 1944 | Harold Alexander, Comandant en cap de les tropes aliades al Mediterrani |
# Cotoletta

La cotoletta (italià, de costoletta = «petita costella») és una costella de vedella arrebossada. També es pot referir a la cotoletta a la milanesa, perquè és habitual en la cuina de Milà.
La preparació és molt similar al Wiener Schnitzel i correspon a un preparat que pot veure's en diversos països europeus propers a l'Imperi Austrohongarès. Acostuma a servir-se acompanyat del risotto alla milanese – les seves variants poden trobar-se a Alemanya, Àustria, República Txeca. És molt freqüent aquest tipus de filet arrebossat en molts restaurants italians.

## Història

La primera referència documentada d'aquest filet a Milà data de l'any 1134. Al segle xix Milà va formar part de l'Imperi Austrohongarès. Aquesta situació va fer que un cuiner italià es dirigís a Àustria, allà a la Cort va oferir aquest plat per primera vegada.

## Vegeu també

* Escalopa a la bolonyesa
* Escalopa a la milanesa
* Schnitzel

## Referències

* 1 2 3 Davidson, 2006, p. 287.
* ↑ Narneris, 2010, p. 44.
* ↑ Guatteri, 2004, p. 194.
* ↑ Palmer, 2002, p. 30.

## Bibliografia

* The Oxford Companion to Fodd. Oxford: Oxford University Press, 2006. ISBN 0-19-280681-5.
* Barberis, Corrado. Mangitalia. La storia d'Italia servita in tavola (en italià). Donzelli, 2010. ISBN 978-88-6036-449.
* Guatteri, Fabiano. La cucina milanese (en italià). Hoepli Editore, 2004.
* Palmer, Roy. The regions of Italy: a reference guide to history and culture (en anglès). Library of Congress, 2002.
# Barbara Ganz

Barbara "Baba" Ganz-Erdin (Schlatt, Turgòvia, 28 de juliol de 1964) va ser una ciclista suïssa que combinà la carretera amb la pista. Va guanyar set medalles als Campionats del Món en pista.

## Palmarès en pista

* 1986
** Campiona de Suïssa d'Òmnium
* 1987
** Campiona de Suïssa d'Òmnium
* 1988
** Campiona de Suïssa d'Òmnium
* 1989
** Campiona de Suïssa d'Òmnium
* 1990
** Campiona de Suïssa d'Òmnium
* 1991
** Campiona de Suïssa d'Òmnium
* 1992
** Campiona de Suïssa d'Òmnium
* 1993
** Campiona de Suïssa d'Òmnium

## Palmarès en ruta

* 1985
** 1a al Gran Premi de Brissago
* 1986
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Aude
* 1987
** 1a al Gran Premi Cham-Hagendorn
* 1988
** 1a al Tour de Berna
** 1a al Gran Premi Cham-Hagendorn
** 1a al GP Chiasso
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1989
** 1a al Tour de Berna
** 1a al Gran Premi de Brissago
** 1a al GP Chiasso
* 1990
** Vencedora d'una etapa al GP Cantó de Zuric
* 1991
** 1a al GP Cantó d'Aargau
* 1992
** 1a al GP Cantó de Zuric i vencedora de 2 etapes
** 1a al GP Chiasso
* 1993
** Campiona de Suïssa en contrarellotge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it