# Hadda (Afganistan)

Hadda és un jaciment arqueològic grecobudista que es troba a l'antiga regió de Gandhara, a 10 km al sud de Jalalabad, en l'actual Afganistan oriental.

## Context

Un gran nombre d'escultures grecobudistes (al voltant de 23.000 ) d'argila o estuc aparegueren a Hadda durant les dècades del 1930 i dels 1970. Combinen elements del budisme i l'hel·lenisme, en un estil mixt amb molts més elements hel·lenitzants que en l'art “grecobudista” dels voltants de Peshawar.
Tot i que l'estil és hel·lenístic del segle II o I abans de la nostra era, les escultures de Hadda solen estar datades del segle III o IV. Aquesta discrepància es pot explicar per la retenció de l'estil hel·lenístic tardà durant uns quants segles en aquesta regió del món, o pot indicar que les dates reals són les més primerenques.
Atesa l'antiguitat d'aquestes escultures i un refinament tècnic que indica que els artistes eren plenament conscients de tots els aspectes de l'escultura grega, s'ha suggerit que les comunitats gregues estaven implicades en aquest assoliment tècnic i que "l'àrea podria ser el bressol de l'escultura budista emergent dins l'estil indogrec”. (Boardman).
L'estil de moltes de les obres de Hadda està molt influït per l'hel·lenisme, i es pot comparar, per exemple, amb les estàtues trobades al Temple d'Apol·lo de Figàlia, aGrècia.

## Obres d'art

Els científics comencen a parlar d'un estil específic de Hadda, que seria diferent del de Gandhara, perquè és clarament més "hel·lenitzat" i estilísticament proper a la fase tardana de Tàxila. Aquesta lleialtat als arquetips mediterranis continua sense explicació.
Un grup escultòric d'estuc policrom excavat a les ruïnes del Monestir de Tapa Shotor de Hadda representa un Buda en un estil totalment hel·lenístic: El Buda amb Hèracles / Vajrapani (detall esquerre) i Tique / Hariti (detall dret) pot ser "una estàtua budista primerenca d'estil indogrec" (Boardman). Hèracles encara té la pell de lleó a l'espatla esquerra, tot i que la seua porra ha estat substituïda pel vajra (llamp) de Vajrapani. Tique té una cornucòpia clàssica.
Altres acompanyants de Buda que s'hi han descobert presenten un estil manierista hel·lenístic, com ara el Geni de les flors, hui al Museu Guimet de París. (Vegeu-ne la imatge: ).

### Galeria

* Buda asceta (l'ascesi de Siddharta), segle II-III. Jaciment de Sikri, Hadda, Museu de Lahore
* Buda sota arcada. Hadda, Monestir de Bagh-Gai, vihara B56, segle III-IV, estuc i relleu, Museu Guimet
* Ascetes. Monestir de Tapa-Kalan. Hadda, segle III-IV, estuc, alçada: 8-10 cm. Museu Guimet
* Buda. Hadda, Monestir de Tapa-Kalan, segle III-IV, estuc, Missió Jules Barthoux, 1926-27
* Geni amb flors. Monestir de Tapa-Kalan. Hadda, segle III-IV, estuc. Alçada: 55 cm. Museu Guimet
* Donant o fidel. Hadda, Monestir de Tapa-Kalan. Segle III-IV, estuc. Missió Jules Barthoux, 1926-27
* Dimoni. Monestir de Tapa-Kalan. Hadda. Stupa TK67 o TK68. Segle III-IV, estuc. Alçada: 8 cm, Missió Jules Bartoux
* Atlant, base de stupa. Hadda, Monestir de Tapa-i-Kafariha, segle III-IV, estuc amb traça de policromia. Museu Guimet
* Buda. Hadda, Monestir de Tapa-i-Kafariha, segle III-IV. Estuc. Museu Guimet
* Dona jove. Hadda, Monestir de Tapa-i-Kafariha, segle III-IV. Estuc amb traça de policromia. Museu Guimet
* Atlant, Hadda, Monestir de Bagh-Gai (B56), segle III-IV. Estuc, Alçada: 24 cm. Museu Guimet
* Buda de Hadda, c. 300, assegut en gest de meditació. Museu d'Art de Cleveland
* Actualment destruïdes: Nínxols V1, V2 (L. 125, P. 140 cm) i V3 del Gran Vihāra i altres nínxols del Monestir de Tapa Shotor, Hadda
* Dalt: Buda i Brama. Nínxol V1, longitud: 100
* Dreta: un bodhisattva; al costat, una donant
* Buda amb gest d'ensenyament, dharmacakra-mudrā
* Buda envoltat de monjos i d'un Vajrapani. Nínxol V3
A la dreta del gran Buda, al nínxol V2, hi havia un Vajrapani - Hèracles, reproduït per Z. Tarzi (1976). Anava acompanyat d'una representació de Tique, sostenint una gran cornucòpia.

## Escrits budistes

Es creu que els manuscrits budistes més antics que es conserven —de fet, els manuscrits indis més antics conservats— s'han trobat al voltant de Hadda. Probablement daten del segle I, van ser escrits en la llengua gandara i amb caràcters de l'alfabet Kharosthi a l'escorça. Aparegueren en una olla de fang amb una inscripció en la mateixa llengua. Aquestes inscripcions formen part del cànon perdut de la secta Sarvastivadin, que va dominar Gandhara i expandí el budisme a Àsia Central i Oriental. Aquests manuscrits es troben hui en poder de la Biblioteca Britànica.

## Destrucció

Hadda fou completament destruïda juntament amb altres llocs de la zona, primer pels vilatans autòctons incitats pels seus mul·làs, després del 1978.Més tard, després del 1996, amb la presència dels talibans i amb l'establiment d'un camp d'entrenament d'Al-Qaida a la Granja Hadda.

## Vegeu també

* Grecobudisme
* Història del budisme
* Gandhara
* Escultura hel·lenística

## Referències

* ↑ Ouvrage collectif par les conservateurs du musée Guimet 2012 i Gilles Béghin 2009.
* ↑ Gilles Béghin 2009, p. 215.
* ↑ Gilles Béghin 2009, p. 216.
* ↑ Zemaryalaï Tarzi, 1976, p. 388-390: Brama:
* ↑ Zemaryalaï Tarzi, 1976, p. 402-404.
* ↑ Zemaryalaï Tarzi, 1976, p. 395-397.
* ↑ Bernard Dupaigne, 2007.
* ↑ Sobre Heracles-Vajrapani: René Grousset. Sur les traces du Bouddha (en francés). Langues et Mondes L'Asiathèque, reedició de 2007 (anterior reedició sense aquests documents: 1991), p. 382. ISBN 978-2-915255-56-0. Amb fotografies del jaciment de Tapa Shotor indicant-hi que ha estat destruït.
* ↑ Cambon, 2002: Fotografies de Catherine Jarrige amb molts detalls del jaciment de Tapa Shotor després de la restauració, amb indicació de la destrucció total.