OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isidor Kaufmann

Isidor Kaufmann (Arad, 22 de març de 1853 - Viena, 16 de novembre de 1921) (hongarès: Kaufman(n) Izidor, hebreu: איזידור קאופמן‎) va ser un pintor austrohongarès de temes jueus. Després d'haver dedicat la seva carrera a la pintura de gènere, va viatjar per tot l'Europa de l'Est a la recerca d'escenes de la vida jueva, sovint hassida.

## Vida i carrera

Nascut de pares jueus hongaresos a Arad, Regne d'Hongria (actualment a Romania), Kaufmann estava destinat originalment a una carrera comercial i va poder complir el seu desig de ser pintor només més tard a la vida.
El 1875 va anar a la Landes-Zeichenschule de Budapest, on va romandre un any. El 1876 marxà a Viena, però en negar-se-li l'ingrés a l'Acadèmia de Belles Arts, esdevingué deixeble del retratista Joseph Matthäus Aigner. Després va ingressar a la Malerschule de l'Acadèmia de Viena, i més tard es va convertir en alumne privat del professor Trenkwald.
Les seves pintures més destacades fan referència a la vida dels jueus a Polònia. Inclouen: Der Besuch des Rabbi (l'original del qual era propietat de l'emperador Franz Joseph I, al Museu d'Història de l'Art de Viena), Schachspieler, Der Zweifler(per la qual va rebre la medalla d'or a l'Exposició Universal de Viena de 1873).
Altres honors de Kaufmann inclouen: el baró Königswarter Künstler-Preis, la medalla d'or de l'emperador d'Alemanya, una medalla d'or de l'Exposició Internacional de Múnic i una medalla de tercera classe a l'Exposició Universal de París de París.
Un dels seus estudiants més destacats va ser Lazar Krestin.

## Referències

* ↑ «Redirecting», 07-07-2017. Arxivat de l'original el 2017-07-07. [Consulta: 22 maig 2021].
* 1 2 3 4 «KAUFMANN, ISIDOR - JewishEncyclopedia.com». [Consulta: 22 maig 2021].
* Aquest article conté fragments pertanyents a la Jewish Encyclopedia de 1901-1906 (article « Isidor Kaufmann » per Isidore Singer, Laura Landau), una obra que es troba ja en el domini públic.
# Pere Altés i Rams

Pere Altés i Rams (Batea, Terra Alta, 1 de gener de 1876 - Maella, Baix Aragó, 10 d'abril de 1949) fou un metge català i diputat de la Diputació de Tarragona.
Va estudiar al Col·legi de Falset, d'on obtingué premis i mencions honorífiques en llatí, castellà i geografia l'any 1887, i en àlgebra i aritmètica el 1889. Posteriorment Altés estudià Medicina a la Universitat de Barcelona, on es va llicenciar l'any 1897. Exerceix com a metge de poble a la Fatarella i també a Batea.
Pel que fa a la seva activitat política, a les eleccions a diputats provincials de 1907 es presenta com independent per a la circumscripció de Falset-Gandesa, però no resultà elegit. No fou, però, fins a les següents eleccions de 1911 que resultà elegit per la mateixa circumscripció, quan es presentà amb una coalició republicana i catalanista, juntament amb Josep Anguera i Bassedas i Joan Alentorn i Ardèvol. Pren acta de possessió a la Diputació de Tarragona el 2 de maig de 1911, i forma part de la Comissió de Governació i de la Comissió Especial d’Estadística del Treball. Dos anys més tard, en la renovació de càrrecs, Altés passà a formar part de la Comissió de Beneficència. Durant tot la seva etapa de diputat provincial va donar suport a la creació de la Diputació Única, institució que acabaria esdevenint la Mancomunitat de Catalunya el 1914. A les eleccions provincials de 1915 ja no es va tornar a presentar.
El 1913 es casà amb Miquela Montserrat i Meler, que mor un any després, just en el moment del part del seu primer fill, que també morí. Dos anys més tard, el 1916 es casà amb Mercè Bondia i Guarc, natural de Maella, amb qui tingué tres filles i dos fills. El 1928 es va traslladar a Gandesa, on continuà exercint de metge fins a l'any 1946. Durant aquests anys, Altés va finançar la construcció d'una nova imatge de la Mare de Déu del Portal, la patrona del seu poble natal de Batea, en substitució de l'original que havia estat destrossada durant la Guerra Civil española. A partir de 1946, i fins a la seva mort tres anys més tard, es trasllada definitivament a Maella, on tingué cura de les explotacions agrícoles familiars, així com d'altres indústries del vi, oli i sabons.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Sampé Compte, Camil. «Altés i Rams, Pere». A: Diccionari biogràfic dels diputats de la Mancomunitat de Catalunya (1914-1925). Barcelona: Diputació de Barcelona, 2019, p. 51. ISBN 9788498038897.
* 1 2 3 4 5 «Pere Altés i Rams». Galeria de metges catalans. [Consulta: 15 juny 2021].
* 1 2 3 4 Sampé Compte (2019), p. 52
# Manuel Comnè

Manuel Comnè és el nom dels següents personatges:
* Manuel I Comnè (1118 – 1180), emperador romà d'Orient
* Manuel Comnè (curopalata), aristòcrata de l'Imperi Romà d'Orient, fill d'Anna Dalassena i de Joan Comnè
* Manuel Comnè (fill d'Andrònic I) (1145 -1185), noble de l'Imperi Romà d'Orient fill gran de l'emperador Andrònic
* Manuel Eròtic Comnè (~955/960 -1020), cap militar de l'Imperi
# Lidia León Esteban

Lidia León Esteban (Lliçà d'Amunt, 1972 - Barcelona, 13 de desembre de 2014) va ser una activista pels drets de les persones sordcegues i escriptora catalana. Patia de neurofibromatosi tipus II, una malaltia hereditària degenerativa que van detectar-li als 17 anys. Malgrat el ràpid avanç dels símptomes, va poder graduar-se en Educació social. Va ocupar el càrrec de subdelegada per Catalunya a l'Associació de Sordcecs d’Espanya.
El març de 2023, va ser una de les personalitats homenatjades per l'Ajuntament de Barcelona en la campanya Ciutat de Dones.

## Publicacions

* Resultado final. Barcelona: Salvatella, 2001. ISBN 84-8412-159-3.
* ¡Mucha guerra por dar!. Barcelona: Salvatella, 2013. ISBN 978-84-8412-644-7.

## Referències

* ↑ «Lidia León Esteban». Dones i feminismes. Drets Socials, Justícia Global, Feminismes i LGTBI. Ajuntament de Barcelona, 01-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-04-16. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ «ASOCIDE rinde homenaje a la incombustible Lidia León» (en castellà). ASOCIDE, 15-12-2014. Arxivat de l'original el 2023-04-16. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ «Biografies». Ciutat de Dones. Ajuntament de Barcelona, 01-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-03-25. [Consulta: 16 abril 2023].

## Bibliografia complementària

* Tramullas, Gemma. «Lidia León: «Antes que una persona sordociega, yo soy la Lidia»» (en castellà). El Periódico, 20-03-2013. [Consulta: 16 abril 2023].

## Vegeu també

* Viquiprojecte:Ciutat de dones
# Transmitància

La transmitància és una magnitud que expressa la quantitat d'energia que travessa un cos en la unitat de temps (potència).

## Transmitància òptica

La transmitància òptica que es defineix com la fracció de llum incident, a una longitud d'ona especificada, que passa a través d'una mostra.
La seva expressió matemàtica és:
    $T={\frac {I}{I_{0}}}$
on $I_{0}$ és la intensitat del raig incident, i $I$ és la intensitat de la llum que ve de la mostra.
La transmitància d'una mostra està normalment donada percentualment, definida com:
    $T\%={\frac {I}{I_{0}}}\cdot 100\%$
La transmitància es relaciona amb l'absorbància (o absorbència) A com a
    $A=-\log _{10}T\ =-\log _{10}\left({\frac {I}{I_{0}}}\right)\,$
o
    $A=2-\log _{10}T\%\,$
on T% és el percentatge de transmitància i T és transmitància en "tant per un".
Noti's que el terme transmissió es refereix al procés físic de la llum passant per una mostra, mentre que transmitància es refereix a una quantitat matemàtica.

## Transmitància tèrmica

És la quantitat d'energia que travessa, en la unitat de temps, una unitat de superfície d'un element constructiu de cares pla paral·leles quan entre aquestes cares hi ha un gradient tèrmic unitat. És l'invers a la resistència tèrmica. La seva expressió matemàtica és;
    $U={\frac {W}{S\cdot K}}$
On:
    U = transmitància en watts per metre quadrat i kelvin.
    W = potència en watts.
    S = superfície en metres quadrats.
    K = diferència de temperatures en kèlvins.
El concepte de transmitància tèrmica s'usa en construcció per al càlcul dels aïllaments i pèrdues energètiques. D'aquest mateix concepte es parteix per als càlculs dels dissenys de calefacció, en qualsevol de les seves modalitats, en estar, en essència, basada la calefacció a determinar la quantitat d'energia que cal subministrar als espais habitats en la unitat de temps (potència) per a mantenir una determinada temperatura (la de comoditat) en una determinada diferència amb la temperatura exterior. Aquesta potència ha de compensar les pèrdues de calor pels elements constructius que separen els espais calefactats de l'exterior o de qualsevol altre ambient a menor temperatura, és a dir, depèn de la transmitància dels elements que defineixen l'estada a calefactar.

## Vegeu també

* Llei de Beer-Lambert

## Enllaços externs

* Web per al càlcul de transmitàncies tèrmiques de materials aïllats i associats

## Nota

* ↑ Carlos Luís Saona Santos. Contactología clínica. Elsevier España, 2006, p. 60–. ISBN 9788445816370 [Consulta: 27 maig 2011].
Viccionari
# Bezirk (Hamburg)

Un bezirk és una subdivisió administrativa de la ciutat metropolitana que forma l'estat federal d'Hamburg a Alemanya. Es pot traduir amb el mot districte.
Cada bezirk té un consell o Bezirksversammlung elegit pel sufragi universal, una seu administrativa anomenat Bezirksamt i un president anomenat Bezirksleiter. A Hamburg, el bezirk té competències administratives descentralitzades pel senat de la ciutat. Els més importants són:
* els serveis socials locals
* els serveis de la salut
* els permisos de construir i l'urbanisme local
* el patrimoni immobiliari
* l'habitatge
* l'estat civil.
Els set bezirks estan dividits en 105 barris (en alemany: Stadtteil, traducció literal: part de la ciutat). Aquests barris poden ser antics municipis fusionats, llocs dits, parròquies o barris que tenen de vegades una identitat cultural, històrica o sociològica. Els més conegudes fora d'Hamburg són Sankt Pauli i Sankt Georg. Els barris no tenen cap organisme representatiu.
Fins al 31 de gener de 2007, davall els bezirks, existia un altre nivell administratiu de proximitat, l'Ortsamt. A la reforma del 2007, aquest nivell va suprimir-se i el ciutadà pot presentar-se per molts sol·licituds administratives a qualsevol bezirksamt, independentment del seu domicili. Des d'aleshores un distriktsamt, pot quan la necessitat es fa sentir, organitzar també despatxos administratius de proximitat.
| Bezirk | Superfície (km²) | Habitants | Densitat (habitants/km²) | Nombre de barris |
| Hamburg-Mitte | 142,2 | 281.472 | 1.979 | 21 |
| Altona | 77,9 | 250.223 | 3.212 | 14 |
| Eimsbüttel | 49,8 | 242.699 | 4.873 | 9 |
| Hamburg-Nord | 57,8 | 279.285 | 4.832 | 13 |
| Wandsbek | 147,5 | 409.407 | 2.776 | 18 |
| Bergedorf | 154,8 | 118.910 | 768 | 13 |
| Harburg | 125,2 | 153.667 | 1.227 | 15 |

## Notes i referències

* ↑ Nota: a Hamburg Senat és el nom del poder executiu, doncs el govern estatal.
* ↑ Ulf von Krenski, Was war eigentlich ein Ortsamt?, in: Blickpunkt Personal, Hamburg, 2007, tom 2,pàgines 32-34
* ↑ Dels quals 5.652 persones sense domicili de l'equipatge de vaixells, dels quals els noliejadors tenen la seva seu a Hamburg.
# Jaxartosaure

El Jaxartosaurus (etimològicament “rèptil de Jaxartes”, pel riu Jaxartes que està situat a prop a la zona on es va trobar el fòssil al Kazakhstan) era un dinosaure ornitisqui, similar a Hadrosaurus. Era un animal herbívor, així que arrencava plantes baixes amb el seu bec desdentegat i les mastegava amb les dents mandibulars planes. Un fòssil de dent d'aquest dinosaure mostra un gran desgast debut a la constant masticació que exercia sobre les plantes. Anava a 4 potes, però al primer senyal de perill es posava sobre dos potes i sortia corrents amb la cua estirada per mantenir l'equilibri.
El crani s'assemblava al de Corythosaurus, però exhibia una petita cresta en forma de casc, la qual estava dotada d'uns conductes que servien d'unió entre la gola i les fosses nasals, cosa que permetia al dinosaure fer un rugit, un so que utilitzava per atreure a les femelles o espantar als depredadors. Va viure al Cretaci. Feia 8-9 metres de longitud, 5 metres d'altura i no se sap el pes.

## Descoberta

El gènere va rebre el nom en 1937 per Riabinin qui dos anys després en 1939 va nomenar l'espècie tipus, J. aralensis, que va ser trobada a Dabrazinskaya Svita, al jaciment d'Alim Tau, Syderinskaya Oblast, Kazakhstan. Una segona espècie, J. fuyunensis, fou descrita prr Xu en 1984 provinent de Xinjiang, Xina, però Weishampel i Horner en 1990, la consideraren dubtosa. En 1968 Rozhdestvensky va descriure el Procheneosaurus convincens com a possible lambeosaure, o sinònim de Jaxartosaurus.

## Referències taxonòmiques

* Referència Fossilworks Paleobiology Database : Jaxartosaurus Riabinin 1937 (anglès)
* Referència Fossilworks Paleobiology Database : Jaxartosaurus aralensis Riabinin 1938 (anglès)
* Referència Fossilworks Paleobiology Database : Jaxartosaurus fuyunensis Wu 1984 (anglès)

## Referències

* ↑ Riabinin, A. N (1937): The discovery of crested dinosaurs in the Upper Cretaceous Beds of South Kazakhstan. PRIRODA (USSR) 1937 no. 9; 91
* ↑ Riabinin, A. N. (1939) The Upper Cretaceous vertebrate fauna from the Upper Cretaceous of south Kazakhstan. I. Reptilia. Pt 1. Ornithischia. Nauchno-issledoviia Geol. Inst. Trudy 118, 1-40.
* ↑ Wu, S. (1973): VERTEBRATA PALASIATICA 11; 217 - 218
* ↑ Weishampel, D. B. and John R. Horner, J. R. (1990) Hadrosauroidea en David B. Weishampel, et al. (eds.), “The Dinosauria”. University of California Press, Berkeley, Los Angeles, Oxford; 534-561
# José Luis Torrente

José Luis Torrente és un personatge de ficció creat i interpretat per l'actor i director espanyol Santiago Segura. És el protagonista i antiheroi de la saga cinematogràfica més taquillera del cinema espanyol: Torrente, el brazo tonto de la ley (1998), Torrente 2: Misión en Marbella (2001), Torrente 3: El protector (2005), Torrente 4: Lethal crisis (2011) i Torrente 5: Operación Eurovegas (2014).
Torrente és un policia nacional pròxim al feixisme, franquista, racista, homòfob, masclista, alcohòlic, brut, maleducat i aficionat de l'Atlètic de Madrid que, encara que fa anys que va ser expulsat del cos, continua patrullant amb el seu cotxe els carrers de Madrid fent-se passar per agent de la llei mentre escolta la cançó d'El Fary «Apatrullando la ciudad».

## Referències

* 1 2 «Vuelve el antihéroe: Santiago Segura se acompaña de decenas de rostros conocidos en 'Torrente 4: Lethal crisis'» (en castellà). Las Provincias, 2011. [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ «La saga "Torrente", las cinco películas más taquilleras de España, en FlixOlé» (en castellà). efe, 2020. [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ Caparrós Lera, José María. La pantalla popular. AKAL, 2005. ISBN 9788446024149.
* ↑ «La conexión coruñesa de Torrente» (en castellà). La voz de Galicia, 2001. [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ «“No m’hauria cregut que ‘Torrente’ es convertiria en una de les pel·lícules més vistes del cinema espanyol”». RAC1, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-28. [Consulta: 28 juliol 2021].
# Creu de terme de la carretera de Torredembarra

La Creu de terme de la carretera de Torredembarra és una creu de terme de la Riera de Gaià (Tarragonès), situada actualment al mig de la rotonda a l'entrada del poble, on conflueixen les carreteres: T-202, T-203 i T-214. Està inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La creu té dues inscripcions indicant diferents dates. La primera indica l'any 1809, la segona un segle després, l'any 1909.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de la carretera de Torredembarra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 agost 2021].
# Malus sargentii

Malus sargentii (traducció: pomera de sargent) és una pomera salvatge en forma d'arbust.
Ateny una altitud d'uns 120 centímetres. És originari del Japó i exportat arreu al món com a planta ornamental. Antigament es considerava una varietat de l'espècie Malus sieboldii, però avui en dia s'ha classificat com a espècie sui generis. El valor de l'arbust baix amb flors i poms decoratius és estimat pels paisatgistes.
Floreix d'abril a maig, de color rosa a l'estadi de poncella, després flors blancs oloroses. Les fulles de verd fosc es fan mixt groc-verds a l'autumn. Els fruits formen bagots de color vermell fosc d'un diàmetre d'un centímetre. Prefereix llocs ben assolellats. És força resistent contra la majoria de les plagues de les pomeres. Els poms són estimats pels ocells i altres animals, però no per a la consumició humana.

## Referències

* 1 2 «Malus sargentii» (en anglès). Planta Database. College of Agriculture, Heath and Natural Resources, Universitu of connecticut, . Arxivat de l'original el 2015-02-13 [Consulta: 12 febrer 2015].
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Malus sargentii
# Lotte Hedeager

Lotte Hedeager (Copenhaguen, 24 de febrer de 1948) és una arqueòloga danesa que treballa a Noruega.
Hedeager rep el seu títol de professora el 1970 i un doctorat en arqueologia prehistòrica a la Universitat de Copenhaguen el 1978. Es va graduar com a "Dr Phil." per la Universitat d'Aarhus el 1990. Va treballar prèviament a la Universitat de Lund i a la Universitat de Copenhaguen. Hedeager és un dels principals experts en els països nòrdics i tot Europa de l'edat de ferro i principis de l'edat mitjana. Ha treballat extensament per a la col·laboració interdisciplinària. És membre de l'Acadèmia Noruega de Ciències i Lletres.
Hedeager rep un doctorat a la Universitat d'Aarhus el 1990 amb una tesi anomenada Dinamarca a l'Edat de Ferro, entre la tribu i l'estat, i té una àmplia autoritat internacional i nòrdica. El 1996 va ser professora d'arqueologia a la Universitat d'Oslo. Ha estat descrita com una veritable escandinava: Nascuda a Dinamarca, viu a Suècia i treballa a Noruega.

## Bibliografia

Els seus llibres i articles han sigut traduïts a l'anglès però no al català.
* Iron Age Myth and Materiality – an Archaeology of Scandinavia 400-1000. Routledge. Londres i Nova York (2011).
* Norsk arkeologisk leksikon, red. sammen med Einar Østmo (2005)
* Tusen års europahistorie: romere, germanere og nordboere (sammen med Henrik Tvarnø) (2001)
* Skygger av en annen virkelighet: oldnordiske myter (1999)
* Iron Age Societies. From tribe to State in Northern Europe. Social Archaeology, I. Hodder (ed.). Basil Blackwell. Oxford (1992)
* Danmarks jernalder, mellom stamme og stat (1990)
* Politikens Danmarkshistorie, bind 2 Danernes land (1988)
* Arkæologi Leksikon (1985).

## Referències

* ↑ Wiese, Ingeborg. «Skandinav søker trivsel» (en norwegian). Apollon, 11-04-2015. Arxivat de l'original el October 16, 2006. [Consulta: 26 agost 2020].
* ↑ «Medlemmer» (en norwegian). Norwegian Academy of Science and Letters. [Consulta: 27 agost 2020].
* ↑ Telefon, Besøksadresse Niels Henrik Abels vei 36 Blindernveien 110851 OSLO Postadresse Postboks 1008 Blindern 0315 OSLO; faks. «Lotte Hedeager - Institutt for arkeologi, konservering og historie» (en noruec). [Consulta: 18 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Skandinav søker trivsel Arxivat 2006-10-19 a Wayback Machine. – Portrettintervju i Apollon
# Laura Miró Bonnín

Laura Miró Bonnín (Palma, Mallorca, 1992) és una escriptora, investigadora i historiadora mallorquina. El seu àmbit d'especialització és la recerca i difusió del passat jueu, convers i xueta a Mallorca.
És graduada en Història per la UIB (2014) i doctora en Història a la mateixa universitat, amb la tesi doctoral: «La contemporaneïtat xueta. Repercussions del discurs de l'odi antijueu i antisemita: estigma, por i reivindicació» (2025).

## Obra

És autora dels llibres:
* La contemporaneïtat xueta (Documenta Balear, 2019)
* La qüestió xueta surt de l’illa (Lleonard Muntaner, Editor, 2021)
* Jueus, conversos i xuetes. Una visita pels calls de Palma (Illa edicions, 2022)
* L’admissió d’estudiants xuetes a l’Institut Balear. El cas de Guillem Aguiló i Forteza, primer metge del Carrer (Lleonard Muntaner, Editor, 2023)
També ha publicat articles a les revistes acadèmiques Mayurqa, Raíces i Randa.

## Premis

* XXII Premi Alexandre Ballester d’assaig per l’obra L’admissió d’estudiants xuetes a l’Institut Balear. El cas de Guillem Aguiló i Forteza, primer metge del Carrer

## Referències

* ↑ «Laura Miró Bonnín». [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Eventos - Universitat de les Illes Balears». [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ Balears, Universitat de les Illes. «El tractament dels xuetes durant l'època contemporània - Arxiu - Tesis doctorales - Investigación - Diari de la UIB - Universitat de les Illes Balears» (en castellà). [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ «Tots els llibres de l’autorMiro Bonnin Laura». [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Edicions Documenta Balear - La contemporaneïtat xueta». [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Lleonard Muntaner Editor». [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Jueus, conversos i xuetes. Una visita pels calls de Palma». [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ Bonnín, Laura Miró «La didàctica de les minories: una proposta per a la incorporació del passat jueu de Mallorca i la qüestió xueta a les aules». Mayurqa, 1 V època, 2019, pàg. 61–73. ISSN: 2386-7124.
* ↑ «Raíces: revista judía de cultura. Nº. 119, 2019» (en castellà). [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Randa. Nº. 75, 2015» (en castellà). [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Laura Miró Bonnín presenta a sa Pobla 'L'Admissió d'estudiants xuetes a l'Institut Balear. El cas del metge Guillem Aguiló i Forteza'», 25-04-2023. [Consulta: 31 gener 2025].
# SLAM Magazine

Slam Magazine és una revista de bàsquet estatunidenca fundada el 1994. En surt una edició nou cops a l'any.

## Referències

* ↑ «List of Top 10 Best Sports Magazines of All time». Sporty Ghost, 03-03-2015.
# Take Cover

Take Cover és una pel·lícula de thriller d'acció britànica del 2024 dirigida per Nick McKinless i protagonitzada per Scott Adkins i Alice Eve. Se centra en un franctirador professional atrapat en un àtic de vidre per un rival que el pot matar. S'ha doblat al català.
Scott Adkins va anunciar que protagonitzarà una pel·lícula anomenada Take Cover. El rodatge principal va començar el 19 de juny de 2023 a Anglaterra.
Els distribuidors Brainstorm Media i Fandango at Home van estrenar Take Cover en una selecció de cinemes dels EUA i a la carta a partir del 4 d'octubre al Regne Unit i Irlanda, el 14 d'octubre de 2024.

## Referències

* ↑ Hoad, Phil «Take Cover review – Scott Adkins hitman thriller makes Fast & Furious look like Gilbert and Sullivan» (en anglès). The Guardian, 07-10-2024.
* ↑ «Take Cover». Goita què fan, ara!. [Consulta: 7 febrer 2025].
* ↑ III, Lee B. Golden. «TAKE COVER: Scott Adkins Announces New Action Thriller Filming Next Week» (en anglès americà). Film Combat Syndicate, 16-06-2023. [Consulta: 6 abril 2024].
* ↑ «Scott Adkins & Alice Eve in Generic Action Thriller 'Take Cover' Trailer | FirstShowing.net» (en anglès americà). www.firstshowing.net, 13-09-2024. [Consulta: 13 setembre 2024].