OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Salmo marmoratus

Salmo marmoratus és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 41 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja insectes aquàtics i invertebrats. Els exemplars més grossos també s'alimenten d'altres peixos.

## Hàbitat

Viu en zones d'aigües dolces temperades entre 2 °C-15 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: nord d'Itàlia, conca adriàtica d'Eslovènia i Croàcia, Montenegro i Albània.

## Estat de conservació

La seua distribució geogràfica original s'ha vist reduïda a causa de la destrucció del seu hàbitat i la introducció d'espècies exòtiques.

## Referències

* ↑ «Salmo marmoratus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* 1 2 Povz, M., 1995. Status of the freshwater fishes in the Adriatic catchment of Slovenia. Biol. Conserv. 72:171-177.
* ↑ Pomini, F.P., 1939. Fenotipi genotipi nei Salmo italiani Sci. Genet.. 1:206-218.
* ↑ Pohar, J. i K. Al-Sabti, 1978. Kromosomska slika marmoriane postrvi in Lipana. Zb. Biotehniske fak. Univ. v. Ljubljani. 32:77-96.
* ↑ Al-Sabti, K., 1983. Karyotypical studies on three Salmonidae in Slovenia using leucocyte culture technique. Acta Biol. Yugosl. (Ichthyol.) 15:41-46.
* ↑ Bianco, P.G., 1995. Mediterranean endemic freshwater fishes of Italy. Biol. Conserv. 72:159-170.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Saboga

«Saboga» té aquests significats:
* Illa de Saboga, illa a la zona septentrional de l'arxipèlag de Las Perlas (Panamà)
* Saboga sapidíssima (Alosa sapidissima), espècie de peix de la família dels clupeids present a Amèrica del Nord des de Terranova i Nova Escòcia fins a la Florida central
* Saboga o tallahams (Pomatomus saltator), espècie de peix de l'ordre dels perciformes
* Saboga o Alosa agone, espècie de peix de la família dels clupeids i de l'ordre dels clupeïformes
* Saboga o Alosa alosa, espècie de peix de la família dels clupeids i de l'ordre dels clupeïformes
* Saboga o Alosa fallax, espècie de peix de la família dels clupeids i de l'ordre dels clupeïformes present a l'Atlàntic nord-oriental, la mar Bàltica, la mar Mediterrània i la mar Negra
# La Plana (les Llosses)

La Plana és un mas a uns pocs centenars de metres a l'est de l'església de Sant Sadurní de Sovelles en terme de les Llosses inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

És una masia de planta quadrada que consta de planta baixa, dos pisos i golfes. És coberta per una teulada, de teula àrab, a dues vessants. Té a la façana principal a ponent, lloc on s'hi pot veure una galeria adossada que arriba fins a l'altura del primer pis, i que és porxada a la planta baixa, i de la que cal destacar-ne les dues columnes de pedra de secció quadrada a l'altura del primer pis. Al costat sud s'hi poden veure tres contraforts, tots en molt mal estat, així com una arcada de mig punt actualment tapiada. L'estructura interior respon a les necessitats típiques d'una casa de pagès: planta pel bestiar i magatzems i pis per habitatges.

## Història

Per bé que molt possiblement aquesta masia en substituí una d'anterior, l'actual edifici data de mitjans del segle xviii. La qualitat de l'edifici és signe d'un passat ric. Actualment, però, la casa és en un estat ruïnós, propiciat per l'abandó degut al mal estat de les vies de comunicació. A la construcció original només hi ha estat afegit el cobert-galeria que veiem a la façana principal.

## Referències

* 1 2 «Mas la Plana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Queri (malaltia)

El queri (o ceri, cèrion, quèrion, queri de Cels, quèrion de Cels o tinya queri) és un procés inflamatori agut que és el resultat de la resposta de l'hoste a una infecció per fongs dels fol·licles pilosos del cuir cabellut (ocasionalment la barba) que pot anar acompanyada d'infeccions bacterianes secundàries. Acostuma a aparèixer com a lesions elevades i esponjoses, i normalment es produeix en nens. És una reacció inflamatòria dolorosa amb lesions supuratives profundes al cuir cabellut. Es poden veure fol·licles que descarreguen pus. Pot haver-hi formació de sinus i rarament es produeixen grans semblants a micetomes.
El component inflamatori important el distingeix d'altres formes de tinya del cap (tinea capitis).
Normalment és causada per dermatòfits (infeccions per fongs de la pell que afecten humans i animals) com Trichophyton verrucosum, T. mentagrophytes i Microsporum canis. El tractament són antimicòtics per via oral, com griseofulvina o terbinafina.

## Referències

* ↑ TermCat
* 1 2 3 Uprety, Shraddha; Sharma, Ramesh «Kerion — A Boggy Lump». New England Journal of Medicine, vol. 375, 10, 08-09-2016, pàg. 980. DOI: 10.1056/NEJMicm1514152. PMID: 27602670.
# Estació d'Hostalric

Mapa sinòptic línia R2 :
Hostalric és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada al nord-oest de la població d'Hostalric, a la comarca de la Selva. L'estació es troba a la línia Barcelona-Girona-Portbou i hi tenen parada trens de Rodalies de Catalunya de la línia R2 Nord dels serveis de rodalia de Barcelona i la línia R11 dels serveis regionals, operats per Renfe Operadora.
Aquesta estació de la línia de Girona va entrar en servei l'any 1860 quan va entrar en servei el tram construït per la Camins de Ferro de Barcelona a Granollers (posteriorment esdevindria Camins de Ferro de Barcelona a Girona) entre Granollers Centre i Maçanet-Massanes, com a prolongació del ferrocarril de Barcelona a Granollers.
L'any 2019 va registrar l'entrada de 77.000 passatgers.

## Línia

* Línia 270 (Barcelona-Hostalric-Portbou)

## Serveis ferroviaris

| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Rodalia de Barcelona |||||
| Aeroport Sants | Riells i Viabrea-Breda | Maçanet-Massanes | Maçanet-Massanes |
| Serveis regionals de Rodalies de Catalunya |||||
| Barcelona-Sants | Riells i Viabrea-Breda | Maçanet-Massanes | Girona Figueres Portbou / Cervera de la Marenda |

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R2 Nord». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2011-09-27. [Consulta: 11 gener 2012].
* ↑ «Conegueu la línia R11». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2012-01-13. [Consulta: 11 gener 2012].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2019. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2024-03-28. [Consulta: 29 setembre 2022].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Renfe Operadora
# Estació de Cardedeu

Mapa sinòptic línia R2 :
Cardedeu és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada al sud del centre històric de la població de Cardedeu, a la comarca del Vallès Oriental. L'estació es troba a la línia Barcelona-Girona-Portbou i hi tenen parada trens de Rodalies de Catalunya de la línia R2 Nord dels serveis de rodalia de Barcelona, operats per Renfe Operadora.
Aquesta estació de la línia de Girona va entrar en servei l'any 1860 quan va entrar en servei el tram construït per la Camins de Ferro de Barcelona a Granollers (posteriorment esdevindria Camins de Ferro de Barcelona a Girona) entre Granollers Centre i Maçanet-Massanes, com a prolongació del ferrocarril de Barcelona a Granollers.
Està adaptada a persones amb mobilitat reduïda, ja que disposa de pas soterrani amb rampes, a més té connexió amb el BUC (Bus Urbà de Cardedeu). L'actual edifici data de 1972 quan es va enderrocar la vella estació que estava situada uns 150 metres mes avall en direcció Granollers.
L'estació actualment disposa de les dues vies generals (vies 1 i 2) i una via desviada a la dreta (via 3). Hi ha dues andanes laterals a les vies generals i una de les quals dona servei també a la via 3. Les andanes es troben comunicades a través d'un pas inferior dotat de rampes i escales fixes. L'edifici de viatgers se situa a l'esquerra de les vies, mirant sentit Portbou, i és d'una sola planta. El seu interior acull el vestíbul amb sala d'espera, taquilla i màquines de venda automàtica de bitllets i portes de control d'accés a les andanes. Completen les instal·lacions de l'estació una zona d'aparcament a la dreta de les vies.«02.Línia Barcelona-Granollers-Girona-Figueres-Portbou». La web dels trens da Catalunya. Bernat Borràs, 19-10-2004. [Consulta: 5 octubre 2019].
L'any 2019 va registrar l'entrada de 942.000 passatgers.

## Serveis ferroviaris

Rodalia de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Aeroport Sants | Les Franqueses-Granollers Nord | | Llinars del Vallès | Sant Celoni Maçanet-Massanes |

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R2 Nord». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2011-09-27. [Consulta: 11 gener 2012].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2019. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2024-03-28. [Consulta: 28 setembre 2022].

## Vegeu també

* Llista d'estacions d'Adif a Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Estadi George Capwell

L'Estadi George Capwell és un estadi esportiu de la ciutat de Guayaquil, Equador. És propietat i seu del club Emelec.
El nom de l'estadi fa referència a George Lewis Capwell, nascut als Estats Units, qui viatjà a l'Equador per treballar a la Empresa Eléctrica del Ecuador. Allí fundà el club C.S. Emelec per als treballadors de la companyia, el 28 d'abril de 1929. La construcció de l'estadi començà el 24 de juny de 1943 i fou inaugurat el 21 d'octubre de 1945, amb un partit de beisbol entre Emelec i Oriente. El primer partit de futbol es disputà el 2 de desembre del mateix any amb el partit Emelec 5 - Manta-Bahia 4. Té una capacitat per a 40.020 espectadors. Fou una de les seus de la Copa Amèrica de futbol de 1993.

## Referències

* ↑ «Emelec empató con el New York City en la reinaguración de su Estadio». Emelec, 09-02-2017.
* ↑ «Serie a 2017 Primera Etapa - Attendance». worldfootball.net.
* ↑ «Perfil». StadiumDB. [Consulta: 9 abril 2024].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2017-07-22. [Consulta: 21 juliol 2017].
* ↑ «Copa América 1993». Martín Tabeira rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].
# Estadi Nakivubo

L'Estadi Nakivubo, oficialment Nakivubo War Memorial Stadium, fou un estadi esportiu de la ciutat de Kampala, a Uganda.
L'estadi fou inaugurat el 1926, essent remodelat l'any 1954 pel govern colonial britànic.
L'estadi fou tancat temporalment per deutes l'any 2013 i l'any 2011. Fou tancat definitivament el 2015 i demolit el 28 de febrer de 2017.
Fou la seu dels clubs SC Villa, Simba FC i KCCA FC. Tenia una capacitat de 30.000 espectadors.

## Referències

* ↑ KAMOGA, JONATHAN. «Ham’s shopping grounds create mixed feelings» (en anglès britànic). The Observer - Uganda. Arxivat de l'original el 2021-06-09. [Consulta: 2 setembre 2020].
* ↑ FOAC. «Sports in Uganda: Stadia in Uganda». Fortune of Africa.com (FOAC), 07-07-2017. Arxivat de l'original el 1 de desembre 2017. [Consulta: 7 juliol 2017].
* ↑ Reporter. «M7 Directs Ham Enterprises to Redevelop Nakivubo Staadium». Mukono: Red Pepper, 31-03-2015. Arxivat de l'original el 23 d’abril 2019. [Consulta: 7 juliol 2017].
* ↑ Mukisa, Farahani. «Museveni gives away Nakivubo», 30-03-2015. [Consulta: 7 juliol 2017].
* ↑ Manishimwe, Wilson. «FDC youth mull court action over leasing of Nakivubo land», 06-03-2017. [Consulta: 7 juliol 2017].
* ↑ Andrew Jackson Oryada. «Tax Authority Finally Re-opens Nakivubo Stadium». Kampala: Uganda Radio Network, 07-05-2013. [Consulta: 7 juliol 2017].
* ↑ Red Pepper Reporter. «URA Closes Nakivubo Stadium Over Tax Areas», 26-03-2013. [Consulta: 7 juliol 2017].
* ↑ Businge, Julius. «URA closes Nakivubo Stadium over unpaid taxes», 26-03-2013. [Consulta: 7 juliol 2017].
* ↑ «How Hamis waved Museveni’s order to take over Nakivubo land» (en anglès). Daily Monitor. [Consulta: 9 setembre 2021].
* ↑ SMC. «Nakivubo Stadium renovations almost complete». Londres: Stadia-magazine.com (SMC), 2013. Arxivat de l'original el 29 de juliol 2017. [Consulta: 7 juliol 2017].
# Estadi Víctor Agustín Ugarte

L'Estadi Víctor Agustín Ugarte és un estadi esportiu de la ciutat de Potosí, Bolivia.
L'estadi va ser inaugurat el 1992, anomenant-se Estadi San Clemente fins a l'any 2000. Aquest any fou rebatejat Mario Mercado Vaca Guzmán. L'any 1997 fou ampliat en capacitat fins als 13.000 espectadors i el 2008 es remodelà fins als 32.000 adoptant el nom en honor al futbolista Víctor Agustín Ugarte.
Té una capacitat per a 32.000 espectadors i és la seu dels clubs Real Potosí i Nacional Potosí. La seva situació, a 4.000 metres per sobre del nivell del mar, un dels més elevats del món, ha estat sovint motiu de controvèrsies per la manca d'oxigen que pateix el cos humà a aquesta altitud.

## Referències

* ↑ «La Hinchada Realista Ratifica su Lealtad al Campeón Real Potosí» (en spanish). realpotosi.blogcindario.com, 08-11-2007. Arxivat de l'original el 2008-03-13. [Consulta: 25 desembre 2008].
* ↑ «Detalles del estadio Victor Agustin Ugarte de Potosí». BoliviaGol.com. [Consulta: 16 maig 2020].
* ↑ «Estadio potosino cambiará de nombre en homenaje a Víctor Agustín Ugarte.» (en castellà). ANF, 10-08-2007. [Consulta: 16 maig 2020].
* ↑ «Estadio Mario Mercado Vaca Guzmán Tickets - Seating Maps, Charts, Plans & Soccer Tickets». www.worldfootballtravel.com. [Consulta: 16 maig 2020].
* ↑ «Estadio Victor Agustín Ugarte - Soccerway». us.soccerway.com. [Consulta: 16 maig 2020].
* ↑ «Estadio Víctor Agustín Ugarte - Real Potosí» (en anglès britànic). Football Tripper. [Consulta: 16 maig 2020].
# Carlos Tobar

Carlos Rodolfo Tobar i Guarderas (Quito, 4 de novembre de 1853-Barcelona, 19 d'abril de 1920) fou un escriptor, catedràtic, polític i diplomàtic equatorià.
Fill de Manuel Tobar y Lasso i Francisca Guarderas Villacís, tots dos de famílies tradicionals de Quito, es va doctorar en medicina a la Universitat Central de l'Equador l'any 1880, de la qual posteriorment va ser degà de la Facultat de Filosofia i rector en dues ocasions. Va tenir una àmplia trajectòria diplomàtica i exercí d'ambaixador de l'Equador a l'Argentina, Espanya i a la Societat de Nacions. L'any 1904, actuant com a Ministre Plenipotenciari, al Brasil, li va correspondre signar el Tractat Tobar-Rio Branco entre el Brasil i l'Equador, condicionat al final del conflicte amb el Perú. Va ser l'autor de l'anomenada Doctrina Tobar.
El 1912, després de l'assassinat d'Eloy Alfaro i Julio Andrade es va instal·lar a Barcelona, fins a la seva mort. Va ser membre de l'Acadèmia Equatoriana de la Llengua i de la Reial Acadèmia de la Història.

## Obres publicades

* De todo un poco. Universidad Central del Ecuador. Quito.
* Brochadas. Imprenta del Gobierno. Quito, 1885.
* Más brochadas: Malos dibujos - Tres discursos. Imprenta de Luis Tasso Serra. Barcelona, 1888.
* Breves consideraciones acerca de educación: conferencia leída el 19 de abril de 1898 en la Sección de Ciencias Antropológicas y Sociológicas del Congreso Científico Latino-Americano de Buenos Aires. Imprenta de la Universidad Central. Quito, 1902.
* Consultas al diccionario de la lengua: Algo que le falta en el Vocabulario académico y de lo que sobra en el de los ecuatorianos, etc.. Imp. Atlas Geográfico de Alberto Martín, Barcelona, 1907.
* Quand viendra la paix. 1918.
* Timoleón Coloma. Editorial El Conejo. Quito, 1984.
* Relación de un veterano de la Independencia. Casa de la Cultura Ecuatoriana: Campaña Nacional Eugenio Espejo por el Libro y la Lectura. Quito, 2002. ISBN 9978-92-218-0, ISBN 9789978922187

## Referències

* 1 2 3 4 ; Neira; Picicci; Rodríguez-Arenas La novela ecuatoriana del siglo XIX (en castellà). Doral, Estats Units: Stockcero, Inc., 2012, p. 250, pp. 127-155. ISBN 1934768529, ISBN 9781934768525
* ↑ Tobar, Carlos Rodolfo (1853-1920).
* ↑ Avilés Pino, Efrén. «Tratado Tobar – Río Branco». [Consulta: 21 juny 2020].
* ↑ Borja, Rodrigo. «Doctrina Tobar» (en castellà). [Consulta: 27 juliol 2023].
# Casa Barona

La Casa Barona és un edifici situat a la gran via del Marqués del Túria número 70 a la ciutat de València. És obra de l'arquitecte valencià Francisco Javier Goerlich.
L'edifici és un projecte de l'arquitecte Francisco Javier Goerlich realitzat el 1914 per encàrrec de Tomás Barona. Està inspirada en la façana de la casa Heribert Pons construïda per Alexandre Soler en els nombres 19 i 21 de la Rambla de Catalunya a Barcelona.
És una de les primeres obres del prestigiós arquitecte valencià. El seu estil arquitectònic s'emmarca dins del modernisme valencià, sent un dels pocs edificis en els quals l'arquitecte es decantaria per aquest estil formal juntament amb la propera casa Castelló.
Consta de planta baixa, quatre altures i àtic en la part central. La façana té una divisió simètrica dividida en tres parts. L'estil modernista es pot apreciar principalment en l'acurat disseny de la forja de les baranes i de totes les reixes i en l'ornamentació floral de diferents elements de la façana. Destaquen en tota la façana els finestrals tripartits i bipartits amb columnes. Està rematat per una torrassa en la part central amb una major profusió d'ornamentació que en la resta de l'edifici.

## Referències

* ↑ Daniel., Benito Goerlich,. La Arquitectura del eclecticismo en Valencia : vertientes de la arquitectura valenciana entre 1875 y 1925. 2ª ed. Valencia: Ajuntament de València, 1992, p. Pàgina 352. ISBN 8486908728.
* 1 2 3 Fitxa de la casa Barona en el Col·legi d'Arquitectes de València. "Guia d'Arquitectura de València" CTAV 2007.

## Bibliografia

* Daniel., Benito Goerlich,. La Arquitectura del eclecticismo en Valencia : vertientes de la arquitectura valenciana entre 1875 y 1925. 2ª ed. Valencia: Ajuntament de València, 1992, ISBN 8486908728.
# Aturada respiratòria

Una aturada respiratoria és el cessament de la respiració. Es tracta d'una emergència mèdica, ja que generalment precedeix o coincideix amb una aturada cardíaca.
Les causes inclouen la sobredosi d'opiacis, traumatisme cranial, l'anestèsia, el tètanus, o ofegament. L'aturada respiratòria es tracta inicialment amb ventilació artificial, juntament amb el tractament de la causa probable.

## Vegeu també

* Apnea (medicina)
# Estela dels voltors

L'Estela dels voltors és una estela, o sigui un monòlit en forma de pilar o de làpida que té una funció commemorativa, amb una sèrie de gravats sobre de la victòria del rei Eannatum I de Lagash sobre Umma, a finals del període dinàstic arcaic. Es va fer cap a 2450 aC. Està feta de pedra calcària i fa uns 1,8 metres d'alt. Està decorada pels dos costats. Eannatum, vencé al rei d'Umma, cosa que va posar a Lagash en una posició hegemònica a Sumer. Aquesta estela és el document historiogràfic més antic que es coneix i el primer monument de guerra. Va ser descoberta l'any 1881 a Ngirsu (la moderna Telloh) a l'Iraq per Édouard de Sarzec. El nom d'aquesta estela ve del fet que s'hi representen voltors i llops devorant els cadàvers dels vençuts.

## Bibliografia

* Asimov, Isaac. «Los sumerios - La guerra». A: El Cercano Oriente. Madrid: Alianza Editorial, 1986. ISBN 978-84-206-3745-7.
* Margueron, Jean-Claude. «La época del Dinástico Arcaico». A: Los mesopotámicos. Fuenlabrada: Cátedra, 2002. ISBN 84-376-1477-5.

## Referències i enllaços externs

* Louvre Museum: Near Eastern Antiquities : Mesopotamia Arxivat 2011-06-15 a Wayback Machine.
* http://www.britannica.com/EBchecked/topic/565090/Stele-of-the-Vultures
* Air University Arxivat 2011-03-03 a Wayback Machine.
* http://www.thenagain.info/Classes/Sources/UmmaLagash.html
* http://proteus.brown.edu/mesopotamianarchaeology/998 Arxivat 2010-07-20 a Wayback Machine.
* http://www.usu.edu/markdamen/ANE/slides/m022_sumer2.pdf Arxivat 2011-06-09 a Wayback Machine.
# Llibre de Baruc

El llibre de Baruc és un llibre deuterocanònic de l'Antic Testament, del grup dels Llibres profètics i dins dels anomenats «profetes menors» per motiu de la seva poca extensió. En les bíblies catòliques es troba entre les Lamentacions i Ezequiel. En les bíblies catòliques conté també la Carta de Jeremies, que forma el capítol sisè (aquesta carta és un llibre a part en la bíblia de l'església ortodoxa).

## Canonicitat

Com que el text més antic que posseïm de Baruc està en grec (i es dubta si és traducció d'un original hebreu o si va ser escrit directament en grec, almenys la introducció), se'l considera Deuterocanònic, és a dir, se l'ha exclòs de les bíblies jueves i protestants, mentre que pels catòlics i ortodoxos és inspirat i, per tant, canònic.

## Autor

El llibre és atribuït a Baruc, fill de Neria i secretari del profeta Jeremies (cf. Bar 1, 1), i hauria sigut escrit poc després de la destrucció de Jerusalem a mans de Nabuconodosor l'any 587 aC (cf. Bar 1, 2).
Per la crítica moderna el llibre és el conjunt de diversos texts, escrits cap al segle ii aC (o, com a molt prompte, el segle iii aC), i atribuïts posteriorment a Baruc. Així doncs, pertany a la literatura anomenada pseudonímica o pseudoepigràfica (que atribueix uns escrit a un personatge del passat).

## Estructura

El llibre de Baruc està format per les següents parts:
* Pròleg (Bar 1, 1-14)
* Pregària dels deportats (Bar 1, 15 - 3, 8)
* Poema sapiencial (Bar 3, 9 - 4, 4)
* Escrit profètic de consolació (Bar 4, 5 - 5, 9)
* Carta de Jeremies (Bar 6)
Les pregàries, de caràcter cultural, formen el cant dels exiliats. En elles, el poble reconeix la manera espantosa en què ha pecat i sol·liciten a Déu l'alliberació dels seus sofriments.

## Referències

* 1 2 3 Bíblia Catalana Interconfessional, Introducció a Baruc
* 1 2 «Baruc». Biblija.net. Societat Bíblica. [Consulta: 31 gener 2025].

## Enllaços externs

* «Llibre de Baruc». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.