OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Klaus Bonsack

Klaus-Michael Bonsack, també conegut amb el nom de Klaus Bonsack (alemany: Klaus-Michael Bonsack) (Waltershausen, 26 de desembre de 1941 - Innsbruck, 5 de març de 2023), fou un corredor de luge alemany que destacà entre les dècades del 1960 i del 1970.

## Biografia

Va néixer el 26 de desembre de 1941 a la ciutat de Waltershausen, població situada a l'estat de Turíngia, que en aquells moments formava part de l'Alemanya ocupada i que avui en dia forma part d'Alemanya.

## Carrera esportiva

Va participar als 22 anys, i en representació de l'encara Alemanya unificada, en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1964 realitzats a Innsbruck (Àustria), on aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova individual masculina de luge i on no finaltizà la seva participació en la prova de parelles masculines. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1968 realitzats a Grenoble (França), i ja sota representació de la República Democràtica Alemanya (RDA), aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova de parelles juntament amb Thomas Köhler, i la medalla de bronze en la prova individual masculina. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1972 realitzats a Sapporo (Japó) aconseguí guanyar una nova medalla de bronze en la prova de parelles, en aquesta ocasió amb Wolfram Fiedler, i finalitzà quart en la prova individual.
Al llarg de la seva carrera aconseguí guanyar 5 medalles en el Campionat del Món de luge, entre elles una medalla d'or en la prova de parelles l'any 1967.

## Referències

* ↑ «DDR-Rodellegende Klaus Bonsack gestorben» (en alemany), 06-03-2023. [Consulta: 6 març 2023].
* ↑ March 6, 2023 FIL website news on Bonsack passing. - accessed March 7, 2023.
* 1 2 3 «Olympedia – Klaus-Michael Bonsack». [Consulta: 13 març 2023].
# Melitta Sollmann

Melitta Sollmann (Gotha, 20 d'agost de 1958) és una conductora de luge alemanya, ja retirada, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya, durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Lake Placid, on guanyà la medalla de plata en la prova individual del programa de luge.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i una de plata al Campionat del món de luge i dues d'or i una de bronze al Campionat d'Europa.

## Referències

* 1 2 «Melitta Sollmann Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 23 febrer 2020].
# Ute Rührold

Ute Rührold (Zerbst, 9 de desembre de 1954), posteriorment Böhme i Klawonn, és una pilot de luge alemanya, ja retirada, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya, durant la dècada de 1970. Es casà, i posteriorment divorcià, amb el jugador d'handbol Wolfgang Böhme.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Sapporo, on guanyà la medalla de plata en la prova individual del programa de luge. Quatre anys més tard, als Jocs d'Innsbruck, revalidà la medalla de plata en la mateixa prova. En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata i una de bronze al Campionat del món de luge i una d'or, una de plata i una de bronze al Campionat d'Europa.

## Referències

* 1 2 3 «Ute Rührold Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de setembre 2011. [Consulta: 22 febrer 2020].
# Wolfgang Winkler

Wolfgang Winkler (Tegernsee, 21 d'octubre de 1940 - Rottach-Egern, 11 de maig de 2001) és un conductor de luge alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Grenoble, on va disputar les dues proves del programa de luge. Guanyà la medalla de bronze en la prova per parelles, junt a Fritz Nachmann, mentre en la prova individual fou onzè. Quatre anys més tard, als Jocs de Sapporo, fou quinzè en la prova individual.
En el seu palmarès també destaquen cinc campionats nacionals.

## Referències

* 1 2 «Wolfgang Winkler Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de juliol 2017. [Consulta: 18 febrer 2020].
# Riccardo Torriani

Riccardo Torriani, conegut popularment com a Bibi Torriani, (Sankt Moritz, 1911 - Coira, Suïssa 1988) fou un esportista suís que destacà en l'hoquei sobre gel i el luge entre les dècades del 1920 i 1950.

## Biografia

Va néixer l'1 d'octubre de 1911. Va morir el 3 de setembre de 1988 a la població de Coira, situada al cantó dels Grisons.

## Carrera esportiva

Torriani participà en l'equip suís que en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1928 disputats a Sankt Moritz aconseguí la medalla de bronze. Tornà a participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1936 disputats a Garmisch-Partenkirchen, si bé l'equí suís fou un dels grans derrotats i no passà de la primera ronda. En la realització dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 novament a Sankt Moritz Torriani fou l'escollit per realitzar el Jurament Olímpic a l'inici dels Jocs i participà en els jocs en l'equip suís d'hoquei sobre gel, aconseguint novament la medalla de bronze.
A la dècada del 1950 inicià la seva participació en el mundial de luge, aconseguint el segon lloc l'any 1957 en el campionat disputat a Davos.

## Referències

* ↑ (anglès) www.olympic.org
* ↑ (anglès) www.hickoksports.com Arxivat 2012-12-04 at Archive.is
# Tenchi Muyō!

Tenchi Muyō! (天地無用!, Tenchi Muyō!) (天地無用!, Tenchi Moltō!), és una sèrie d'anime, manga i novel·les lleugeres, creada per Kajishima Masaki i Hiroshi Hayashi. Tenchi Muyo és un dels primers èxits per AIC, que ha realitzat sèries com El Hazard, Battle Athletes, Oh My Goddess!, A més, aquest manga és pioner en el concepte de l'harem anime, que consisteix en un home sense molts talents, que conviu amb dones molt eixelebrades i diferents entre si. Molt popular, posteriorment, a sèries com Love Hina.
A Catalunya es van emetre 7 OVAs per Televisió de Catalunya el 1996.

## Argument

Tenchi Masaki és un adolescent de 17 anys; aquest es troba a Ryoko, una pirata espacial que està fugint de Mihoshi, una policia espacial, la qual es queda sense la seva nau després de tenir un accident. Aquesta, fent-li creure que ella és la víctima, aconsegueix quedar-se amb la família Masaki. Després, rebent un missatge d'auxili de la policia, assisteix Ayeka, una princesa del planeta Jurai; a la seva arribada comença la discòrdia entre les dues noies, que són Ryoko i Ayeka, que lluiten per l'amor de Tenchi. Aquest últim i els altres s'assabenten d'una llegenda explicada per l'avi de l'esmentat Tenchi, que diu que en una cova que es troba al seu poble va ser tancat un follet des de fa 700 anys, el qual va ser tancat doncs era perillós, per la curiositat de tots van trencar el segell que ho tancava i la seva sorpresa va ser veure que no era un follet, sinó una científica química anomenada Washu, que va ser expulsada del planeta Jurai per traïció a aquesta. Kiyone, la camarada de Mihoshi, és enviada en la seva cerca; quan aquesta arriba, veu a totes les persones més buscades del planeta Jurai. Sasami, la germana menor d'Ayeka, arriba en la seva cerca i decideix quedar-se allí per tenir cura de la seva germana.

## Personatges

| Principals Tenchi Masaki Ryōko Hakubi Ayeka Masaki Jurai Sasami Masaki Jurai Washū Hakubi Mihoshi Kuramitsu Ryō-Ōki Noike Kamiki Jurai Kiyone Makibi Sakuya Kumashiro Yuughy | Secundaris Nobuyuki Masaki Katsuhito Masaki Tennyo Masaki Airi Masaki Azaka y Kamidake Minami Kuramitsu Azusa Masaki Jurai Funaho Misaki Masaki Jurai Tsunami Tokimi Nagi Minagi Naja Akara Matori Tsugaru |

## Referències

* ↑ «Mangaphile». Manga Mania. Dark Horse [United Kingdom], 1, 9, 3-1994, pàg. 4. ISSN: 0967-1315.
* ↑ «Interview with Hiroki Hayashi». AIC Anime English Website. Anime International Company, 01-02-2011. Arxivat de l'original el 5 juliol 2011. Arxivat de juliol 5, 2011, a Wayback Machine.
# Francisco José Navarro Aliaga

Francisco José "Fran" Navarro Aliaga (nascut el 3 de febrer de 1998) és un futbolista valencià que juga com a davanter al club de la Primeira Liga FC Porto.

## Carrera de club
### València

Nascut a València, Navarro es va traslladar de jove per la mateixa ciutat des del Llevant UD al València CF, on va jugar principalment amb el filial de Segona Divisió B. Va tenir la seva única convocatòria amb el primer equip per al partit de la Lliga a casa contra el Vila-real CF el 26 de gener de 2019, a causa de la lesió de Kévin Gameiro; però no va deixar la banqueta de suplents en una victòria per 3-0.
L'11 de juliol de 2019, Navarro va ser cedit al KSC Lokeren Oost-Vlaanderen de la primera divisió B belga per a la següent temporada. Va marcar el seu primer gol com a professional el 26 de setembre, en una derrota per 4-2 a la pròrroga davant el Royal Antwerp FC a la setena ronda de la copa nacional, i va marcar el seu únic gol a la lliga el 5 d'octubre en una victòria per 3-2 contra els líders OH Leuven.

### Gil Vicente

Navarro es va traslladar al Gil Vicente FC de la Primeira Liga de Portugal el 26 de juny de 2021, amb un contracte de tres anys. En el seu debut a la lliga el 9 d'agost, va marcar dos gols en una victòria per 3-0 sobre el visitant Boavista FC. Amb 16 gols en 32 partits, va acabar quart entre els màxims golejadors de la lliga, i el seu equip es va classificar per Europa per primera vegada amb la cinquena posició i un lloc a la UEFA Europa Conference League.
La temporada 2022–23, Navarro va marcar 17 gols, després d'haver estat titular els 34 partits; aquest balanç va incloure doblets en victòries fora del CS Marítimo, Casa Pia AC i a casa del Boavista. Va acabar tercer com a màxim golejador de la lliga conjuntament amb João Mário del SL Benfica, per darrere de Mehdi Taremi del FC Porto i Gonçalo Ramos del Benfica.

### Porto

El 5 de juliol de 2023, el FC Porto va fitxar Navarro amb un contracte de cinc anys, per una quota de traspàs de 7 milions d'euros.

## Referències

* ↑ (en castellà) , 26-01-2019.
* ↑ (en castellà) , 26-01-2019.
* ↑ «El Valencia cede a Fran Navarro al Lokeren» (en castellà). Be Soccer, 11-07-2019.
* ↑ «Croky Cup - L'Antwerp, dernier qualifié pour les huitièmes, bat Lokeren 4-2 après prolongations» (en francès). RTL Group, 26-09-2019.
* ↑ «Proximus League - Lokeren verrast leider OHL in Leuven» (en dutch). , 05-10-2019.
* ↑ «Fran Navarro reforça Gil Vicente até 2024» (en portuguès). Record, 26-06-2019.
* ↑ «PortuGOAL Figure of the Week: Fran Navarro's debut double gets Gil Vicente off to a flyer». , 10-08-2021.
* ↑ «Darwin Núñez é o melhor marcador da Liga, Taremi em segundo» (en portuguès). , 15-05-2022.
* ↑ «Taremi é o melhor marcador do campeonato» (en portuguès). Rádio Renascença, 27-05-2023.
* ↑ «Oficial: Fran Navarro é o primeiro reforço do FC Porto para 2023/24» (en portuguès). O Jogo, 05-07-2023.

## Enllaços externs

* Francisco José Navarro Aliaga a BDFutbol
# Salarça

Salarça és un veïnat de masies disseminades al voltant d'una plana de la riera de Salarça. Formà una parròquia independent fins que l'any 1857 es va unir al municipi de Beget (la Garrotxa), que al seu torn l'any 1969 va passar a formar part del municipi de Camprodon, al Ripollès. Per tant, Salarça és geogràficament part de l'Alta Garrotxa. Al cens de l'any 2007 tenia 14 habitants.

## Geografia

Està situada en la vall del mateix nom, orientada d'oest a est seguint la riera de Bolòs i de Salarça. La riera neix al Puig Dot -a l'oest- i circula vers l'est fins a formar una petita plana al·luvial en la confluència amb la riera de Bac Morell, per esmunyir-se tot seguit i confluir amb la riera de Beget un parell de quilòmetres més enllà. La majoria de les cases del veïnat se situen al voltant d'aquesta plana d'ús agrícola.
Hi ha alguns masos destacats com El Beç, a 605 m. una masia de dos grans edificis orientada a sud i edificada sobre el costat nord de la riera de Salarça.

## Economia

La vall disposa d'una casa de turisme rural i un petit centre d'equitació. La resta es sustenta per l'agricultura i la ramaderia.

## Infraestructures

Hi arriba una pista que surt des de Font Rubí o bé des de la carretera entre Beget i Rocabruna.

## Cultura

A l'Est del veïnat, dalt d'un turó, es troba l'església romànica de Sant Valentí de Salarça, consagrada l'any 1168 i catalogada com bé cultural d'interès local.

## Referències

* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
* ↑ «Municat, municipis i comarques de Catalunya». Generalitat de Catalunya, 2007. [Consulta: 10 gener 2013].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya 1:25.000». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2016].
* ↑ «Pat.mapa». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2013].
# Klara and the Sun

Klara and the Sun és una pel·lícula distòpica de ciència-ficció dirigida per Taika Waititi i escrita per Dahvi Waller, basada en la novel·la homònima de Kazuo Ishiguro. Serà protagonitzada per Jenna Ortega i Amy Adams.
El rodatge va començar el gener de 2024 amb el títol de treball Tears and Rain, amb escenes rodades als Silverlight Studios a Wānaka. La producció es va dur a terme a Auckland a principis d'abril.

## Premissa

Un robot anomenat Klara existeix per alleujar la solitud d'aquells amb qui viu.

## Repartiment

* Jenna Ortega com a Klara
* Amy Adams com a Chrissie
* Mia Tharia com a Josie
* Aran Murphy com a Rick
* Natasha Lyonne com a gerent
* Simon Baker com el pare de Josie
* Steve Buscemi

## Referències

* ↑ Fleming, Mike Jr. «Sony & Elizabeth Gabler's 3000 Pictures Win Nobel Author Kazuo Ishiguro's Upcoming 'Klara And The Sun'». Deadline Hollywood, 27-07-2020. [Consulta: 20 març 2021].
* 1 2 Simich, Richardo «Taika Waititi’s new movie set to bring more big stars to NZ, Jenna Ortega rumoured - Spy». New Zealand Herald, 31-01-2024.
* ↑ «Taika Waititi film shoot at Silverlight». Wanaka App, 30-01-2024. [Consulta: 23 febrer 2024].
* ↑ Walwiri-Smith, Lyric. «Jenna Ortega, Taika Waititi shut down central Auckland street». Stuff, 07-04-2024. [Consulta: 9 abril 2024].
* ↑ Kroll, Justin. «Amy Adams In Talks To Star Opposite Jenna Ortega In 3000 Pictures Adaptation Of 'Klara and the Sun'». Deadline Hollywood, 01-02-2024. [Consulta: 1r febrer 2024].
* 1 2 Grobar, Matt. «Mia Tharia & Aran Murphy Join Amy Adams, Jenna Ortega In Taika Waititi Film Klara And The Sun». Deadline Hollywood, 07-02-2024. [Consulta: 7 febrer 2024].
* 1 2 Kroll, JJustin. «Natasha Lyonne And Simon Baker Join 3000 Pictures' 'Klara And The Sun' Adaptation». Deadline Hollywood, 21-02-2024. [Consulta: 21 febrer 2024].
* ↑ Jenna Ortega Settles Into Fame Ahead of Wednesday Season 2 and a Beetlejuice Sequel
# Josep Corredor Matheos

Josep Corredor Matheos (Alcázar de San Juan, 1929) és un crític d'art i escriptor en castellà que viu a Catalunya.

## Biografia

El 1936, la seva família es va establir a Barcelona i va estudiar dret a la Universitat de Barcelona. Ha col·laborat com a critíc a les revistes i diaris Destino, La Vanguardia, Cuadernos de Arquitectura, i a Nous Horitzons de Mèxic. En el camp de la crítica de l'art i la biografia, ha publicat nombrosos llibres i s'ha involucrat profundament en el món de l'art català i espanyol. És membre de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran.
S'ha dedicat a la poesia en castellà, i se'l considera com a membre de la Generació de 1950, tot i la influència rebuda del budisme i de la cultura oriental.
Entre altres guardons, ha rebut el Premi Boscà de Poesia de 1961, la Creu de Sant Jordi de 1988, el Premi d'Arts Plàstiques de la Generalitat de Catalunya de 1993, el Premi Nacional de Traducció i el Premio Nacional de Poesia de 2005.

## Obres
### Poesia

* Ocasión donde amarte (1953)
* Poesía 1951-1975
* Poesía 1970-1994
* El don de la ignorancia (2005)

### Traduccions

* Poesía catalana contemporánea, antologia bilingüe, selecció i traducció del català de Josep Corredor Matheos. Madrid: Espasa-Calpe, 1983. Va rebre el Premio nacional de traducción entre lenguas españolas el 1984.
* Ocho siglos de poesía catalana. Antología bilingüe. Josep M. Castellet i Joaquim Molas (eds.), traducció de J. Batlló i Josep Corredor Matheos. Madrid: Alianza, 1969.

### Crítica d'art

* Cerámica popular española (1970)
* Ceràmiques de Miró-Artigas (1974)
* Ceràmica Popular Catalana (1978)
* Los carteles de Miró (1981)
* La joguina a Catalunya (1982)
* Arquitectura industrial a Catalunya (1984)
* FAD, dels Bells Oficis al disseny actual (1984)
* El sagrat en l'art (1995)
* Artesanía de España (1999), amb Julio Caro Baroja

### Biografies

* Joan Brotat (1965)
* Leandre Cristòfol (1967)
* Angelina Alòs (1967)
* Emília Xargay (1968)
* Francesc Torres Monsó (1968)
* "Apa" (1970)
* Joan Miró (1972 i 1975)
* García-Llort (1974)
* Pere Gastó Vilanova (1974)
* Subirachs (1975)
* Maria Girona (1976)
* Ponç (1978)
* B. Palencia (1979)
* Guinovart (1981)
* Grau Santos (1986)
* Tamayo (1987)
* Arranz Bravo (1989)
* Montserrat Gudiol (1990)
* Pallarés (1991)
* Joan Rebull (1991)
* Antoni Tàpies (1992)
* Apel·les Fenosa (1993)
* Gregorio Prieto Muñoz (1998)
* Albert Ràfols-Casamada (2000)
* Jaume Mercadé (2001)
* Romà Vallès (2001)
* Miguel Milà (2001)
* Joan Capella (2011)

## Referències

* 1 2 3 4 «Josep Corredor Matheos». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Petita biografia i poemes
# Cep (grup de bolets)

Els ceps són bolets carnosos, anuals, massissos però no endurits com cuir o suro; grans, ben arrelats; barret sec o greixós, pot ser lleument viscós en temps humit, i amb cutícula o pell aferrada, que no es separa amb facilitat; esponja blanca en el jove, finalment groc verdosa, mai blaveja al frec. Cama sovint robusta, fins i tot obesa; de superfície llisa i d’un color homogeni, amb un reticle com a mínim a la seva part més superior. Carn dolça, perfectament blanca en el centre del barret i que no canvia de color un cop tallada (immutable). Més abundants en anys de pluges intermitents, no contínues. Micorrízics de coníferes o planifolis, segons les espècies.

## Espècies de ceps

Les espècies més corrents de ceps són:
* Boletus pinophilus, cep rogenc
* Boletus edulis, cep
* Boletus reticulatus, cep d'estiu
* Boletus aereus, sureny

## Referències

* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
# SNK - Demòcrates Europeus

SNK - Demòcrates Europeus (txec SNK - Evropští Demokraté) és un partit polític de la República Txeca dirigit per Helmut Dohnálek. El primer president d'aquest partit va ser Jana Hybášková. Fou creat el gener de 2006 de la unió de dos petits partits: SNK Unió d'Independents (SNK sdružení nezávislých) dirigit per l'ex ministre d'afers exteriors Josef Zieleniec, i Demòcrates Europeus (Evropští demokraté) dirigit per l'antic alcalde de Praga Jan Kasl.

## Demòcrates Europeus

Demòcrates Europeus es va fundar l'estiu de 2002 per l'exalcalde de Praga Jan Kasl. Va renunciar al seu càrrec en protesta per la política del Partit Democràtic Cívic al govern municipal. Va ser fundat sobretot com un partit de Praga i a les eleccions municipals de 2002 va obtenir 15 escons. Fou la segona força política a la ciutat. El 2004 va obtenir un senador. Kasl fou el seu cap fins a la fusió amb el SNK el 2006. Es van presentar plegats a les eleccions europees de 2004 i van obtenir tres eurodiputats: Josef Zieleniec, Jana Hybášková i Tomáš Zatloukal.

## Resultats electorals

* eleccions legislatives txeques de 2002: SNK - 2,78% - sense escons
* Senat de 2002: SNK - 2 escons, ED - sense escons
* Eleccions municipals de Praga 2002: SNK - sense escons, ED - 15 escons
* Senat de 2004: SNK - 1 escó, ED - 1 escó
* Eleccions europees de 2004 SNK i ED en coalició - 11,02% - 3 escons
* Eleccions legislatives txeques de 2006: 2,1% - sense escons
* 2006 Senat: sense escons
* 2008 Senat: sense escons

## Enllaços externs

* Web oficial
# Estípit (micologia)

En micologia, l'estípit o cama és la mena de tija que dona suport al pileus o capell de molts bolets. Com els altres teixits del bolet, excepte l'himeni, l'estípit està compost de teixit estèril d'hifes. En alguns casos tanmateix l'himeni fèrtil s'estén una mica cap avall de l'estípit.
No tots els fongs disposen d'estípit.
El benefici evolutiu de disposar d'estípit es considera que és el de facilitar la dispersió de les espores. Un fong alçat per sobre del sòl facilita l'acció del vent i del pas dels animals per a dispersar-ne les espores.

## Característiques a tenir en compte

* Textura de l'estípit (fibrosa, ferma, etc.)
* Si conserva restes d'anell o volva.
* Si l'estípit està fos amb la base.
* Mida general i forma.
* Si l'estípit sota terra forma una mena de rizoma.

## Ornamentació de la superfície

* Escamós
* Finament escamosa, granulosa
* Pigallat
* Reticulat
* Zonat
* Fibrós
* Acanalat
* Solcat
# Can Cabasses

Can Cabasses és un barri de Parets del Vallès (Vallès Oriental), es un barri històric format per les masies de Can Mular, Can Roget, Can Julià, Can Tiano, Can Miqueló, Can Cristòfol i Can Sidro Coix, aquestes masíes daten d'abans del S.XVIII, dins el barri podem trobar la mina de Can Berenguer construïda l'any 1780, i un espai natural que és un dels pulmons de Parets, anomenat la verneda de Can Sidro Coix, que es un petit bosc d'alzines i pins amb un sotabosc de romaní, farigola i gatoses. Cap a les terres de ponent pdem trobar la masia de Can Gabia o també anomenada Can Fin. El barri agafa el nom d'una antic mas anomenat Can Cabassa, era un mas que ocupava tot el barri actual de l'escorxador fins al riu Tenes, la masía que data del 1553 estava situada a la cara nord del camí de la pedra del diable i lleugerament enlairada per la cara de migdia que donava a l'actual carrer Torres i Bages, dalt d'un petit turonet. Aquesta masía es va enderrocar i amb el temps es varen anar construint les diferents masies que conformen el barri.

## Llocs d'interès

La masia més important que podem trobar en aquest barri es Can Roget, antigament anomenada Ca la Capó, que era la residència de la llevadora del poble, en aquesta masia també va néixer el primer alcalde de Parets després de la segregació de Mollet, en Llorenç Armadans i Farrés i més tard hi va néixer Ramon Casals i Basart també alcalde de Parets. Aquesta masia és troba a dins d'un projecte de re-urbanització del barri, on estava previst el seu enderrocament, però la pressió popular i una recollida de firmes la va salvar.

## Actualitat

L'any 2025 començaran les obres de re-urbanització del barri amb la creació de 400 habitatges, tot i l'oposició dels ecologistes ja que el sòl esta contaminat, per una filtració de productes químics d'una empresa propera que va ser desmantellada, i al des contaminar les terres que ocupava l'empresa, a traves dels aqüífers i la mina de Can Berenguer, la contaminació va afectar la Verneda de Can Sidro Coix, i el barri de Can Cabasses.

## Referències

* ↑ Garcia Pey, Enric. Recull Onomàstic de Parets del Vallès. Parets del Vallès: Ajuntament de Parets, 2001, p. 247. ISBN 84-920387-7-2 [Consulta: 27 agost 2017].
* ↑ Maria Carme Macià i Gracia «La Segregació de Parets del Vallès». Revista Notes, 2005 [Consulta: 25 agost 2017].
* ↑ «Més d'un miler de firmes per salvar les masies de Can Cabassa a Parets». Diari Contrapunt, 20-07-2017 [Consulta: 25 agost 2017]. Arxivat 25 August 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Història de Parets». Ajuntament de Parets. Arxivat de l'original el 1 de juliol 2017. [Consulta: 25 agost 2017].
* ↑ «Urbanització del Nou Espai Central». SomParets. [Consulta: 26 gener 2025].