OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Melcior Marcer i Torrella

Melcior Marcer i Torrella (Barcelona, 1883 - Barcelona, 24 de Novembre del 1972) va ser un enginyer industrial, enginyer químic, geòleg i fotògraf català.

## Biografia

Fill d'ebenista, va aprendre l'ofici i treballà amb el seu pare per a poder costejar-se els estudis. L'any 1907 va obtenir el títol de Batxillerat. Havent acabat el Batxillerat va matricular-se a l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Industrial de Barcelona. Va ser membre dels Estudis Universitaris Catalans on hi publicà diversos articles sobre química i geologia. Fou membre del Centre Excursionista de Catalunya on participà en la creació d'una secció de geologia i geografia física l'any 1908. També va ser membre de la Secció de Fotografia del CEC juntament amb Josep Maria Co i de Triola. L'any 1911 amb altres exalumnes va impartir classes de Geologia amb el títol Geologia Catalana. L'any 1915 va graduar-se en Enginyeria industrial, aquest mateix any constava com a vocal dins de la Secció de Geologia i Geografia del CEC. Formava part de la Comissió de Publicacions de la revista Tècnica (revista de l'Associació d'Enginyers Industrials de Catalunya). L'any 1920 es va casar amb Carme Camps i Bosch amb qui tingué dos fills. Dos anys més tard marxà a París on entrà en contacte amb la International Society of Leather Trades, va ser escollit com a membre dins de la secció espanyola conjuntament amb Lluís Isamat Lazzoli. En finalitzar l'estada a París tornà a Barcelona on treballà per la indústria privada. Tot i això, no va deixar de participar en el foment dels estudis de la Geologia, la Química i la Enginyeria Industrial. L'any 1935 continuava publicant la revista Tècnica. Durant la Segona República tingué un càrrec dins del partit conservador Acció Popular Catalana, amb l'inici de la Guerra Civil el partit va desaparèixer.

## Fons fotogràfic

A l'Arxiu Fotogràfic de Barcelona s'hi troba el fons de Melcior Marcer. Format per un extens recull d'imatges en placa de vidre de temàtica social, familiar, paisatgista, urbana i arquitectònica. Les imatges del fons van ser preses a partir del 1915.

## Enllaços externs

* Publicacions Institut Estudis Catalans. https://publicacions.iec.cat/X.do?LIST.ID=CATALEG&pagingMode=&moduleName=cataleg&subModuleName=cerca_avanzada&method=start&autor=Marcer,%20Melcior
* Fons fotogràfic. https://ajuntament.barcelona.cat/arxiumunicipal/sites/default/files/pdfs_interns/20171204_registre_fons_colleccions_ajbcn.pdf
* Estudis Universitaris Catalans. Geologia Catalana https://www.recercat.cat/bitstream/handle/2072/520690/Aragones_2020.pdf
* Butlletí del Centre Excursionista de Catalunya NÚM. 258. https://ddd.uab.cat/pub/butcenexccat/butcenexccat_a1916m7v26n258.pdf
* Esquela Melcior Marcer i Torrella. http://hemeroteca.lavanguardia.com/preview/1972/11/23/pagina-34/33612576/pdf.html
# Flemming Povlsen

Flemming Povlsen (Brabrand, 3 de desembre de 1966) és un exfutbolista danès de la dècada de 1990.
Fou 62 cops internacional amb la selecció de Dinamarca. Pel que fa a clubs, defensà els colors de 1. FC Köln, PSV Eindhoven i Borussia Dortmund.

## Referències

* ↑ «Flemming Povlsen». worldfootball.net. [Consulta: 26 novembre 2012].
* ↑ Danish national team profile Arxivat 2018-12-30 a Wayback Machine. (danès)
* ↑ Flemming Povlsen Fitxa a Fussballdaten
# Terocèfals

Els terocèfals (Therocephalia) constitueixen un subordre extint de teràpsids euteriodonts carnívors que visqueren des del Permià mitjà i superior fins al Triàsic.

## Taxonomia

Ordre Therapsida
* Subordre Therocephalia
** Alopecorhinus
** ?Arnognathus
** Gorynychus
** Trochosuchus
** Família Lycosuchidae
** Família Pristerognathidae
** Scylacosauria Van den Heever, 1994
*** Família Scylacosauridae
*** Infraordre Eutherocephalia Hopson i Barghusen, 1986
**** Família Akidnognathidae (= Annatherapsididae, Euchambersiidae, Moschorhinidae)
**** Família Hofmeyriidae
**** Família Whaitsiidae
**** Superfamília Baurioidea
***** Família Ictidosuchidae
***** Família Ictidosuchopsidae
***** Família Regisauridae
***** Família Lycideopsidae
***** Família Ericiolacertidae
****** Ericiolacerta
****** Silphedosuchus
***** Família Bauriidae
****** Subfamília Bauriinae
****** Subfamília Nothogomphodontinae

## Referències

* Sigurdsen, T. 2006. “New features of the snout and orbit of a therocephalian therapsid from South Africa.” Acta Palaeontologica Polonica 51 (1) 63-75.
* van den Heever, J.A. 1980. " On the validity of the therocephalian family Lycosuchidae (Reptilia, Therapsida)". Annals of the South African Museum 81: 111-125.
* van den Heever, J.A. 1994. "The cranial anatomy of the early Therocephalia (Amniota: Therapsida)." Annals of the University of Stellenbosch 1994: 1-59.
* Therocephalia a Palaeos Arxivat 2006-05-22 a Wayback Machine.
# Txerquessos

Els txerquessos són un grup ètnic del nord-oest del Caucas, que habiten principalment al nord de la república de Karatxai-Txerquèssia (on són l'11% de la població) així com a quatre viles d'Adiguèsia: Khodz, Bletxepsin, Koshekhabl, i Uliap.
Parlen un dialecte txerquès (Kuban-Zelentxuk) del kabardí.
Molts filòlegs inclouen els beslenei de Karatxai-Txerquèssia en la comunitat txerquessa, encara que parlen un dialecte més proper al kabardí, una parla de transició entre l'adigué i el kabardí.
Els txerquessos emigraren de Kabarda entre 1780-1825, s'establiren a les valls altes del Zelentxuk i Urup, des d'on foren desplaçats durant el període 1830-50. Durant el segle xix, a causa de la pressió des de l'Imperi Otomà, molts txerquessos es traslladaren a països de l'Orient Mitjà, on hi foren assimilats, mentre encara hi viuen com una minoria distingible. Molts txerquessos es convertiren a l'islam.

## Referències

* ↑ «Txerquès». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Txerquessos». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Circassians
# Agnòdice

Agnòdice (grec antic: Ἀγνοδίκη) (Atenes, p. segle IV aC - p. segle IV aC) va ser una metgessa grega, natural d'Atenes. Higí diu que els antics no tenien llevadores i moltes dones morien deixant-se portar per la vergonya, ja que els atenesos havien prohibit que cap esclau o cap dona aprengués medicina sota pena de mort. Però Agnòdice, amb ganes d'aprendre la ciència mèdica i animada pel seu pare, es va tallar els cabells, es va vestir d'home i va anar a Alexandria a estudiar amb Heròfil, que era un metge expert en fisiologia i anatomia on es va especialitzar en ginecologia.
Segons el relat d'Higí, quan Agnódice ja havia après medicina i anava a assistir els parts, les dones, que no volien ser examinades per homes, es negaven a veure el metge. Ella, llavors, s'aixecava la roba per mostrar que era dona i així les podia ajudar. Els seus èxits professionals van despertar l'enveja d'altres metges que van acusar Agnòdice de seduir les seves pacients, i la van portar al tribunal de l'Areòpag. Ella es va aixecar novament la túnica per mostrar que era dona, i llavors els metges la van acusar encara amb més força i va ser condemnada a mort. Però es van presentar davant del tribunal les dones d'alguns notables a les quals havia curat i van retreure als jutges que condemnessin aquella que les havia sanat. Llavors els atenesos van canviar la llei per permetre que les dones lliures poguessin estudiar medicina i cobressin pel seu exercici, tot i que s'havien de limitar a l'atenció a altres dones.
S'acostuma a situar la data del seu floruit (època més productiva) cap al 240-230 aC, tenint en compte l'anècdota que la relaciona amb el filòsof estoic Aristó de Quios, deixeble de Zenó, que va viure entre el 320 i el 250 aC. Agnòdice l'hauria guarit d'una obsessió que tenia: creia que una mosca se li posava contínuament al nas.

## Referències

* 1 2 3 4 Muñoz Páez, Adela. Sabias. La cara oculta de la ciencia. (en castellà). Penguin Random House, 1/3/2017, p. 71-76. ISBN 9788499927022.
* ↑ «La primera ginecóloga, Agnódice (Siglo IV a.C.)». [Consulta: 21 octubre 2017].
* ↑ «Agnodice de Atenas - Filosofem» (en castellà). [Consulta: 21 octubre 2017].
* ↑ Gai Juli Higí. Faules, 274, 10-13
* ↑ Wolf, J. Ch.. Prosistas griegas: testimonios y fragmentos. Oviedo: KRK Ediciones, 2011, p. 254-255. ISBN 9788483673386.
# Creu de la bassa de l'Hostal

La creu de la bassa de l'Hostal, o creu de terme del Pla de la Bassa, és una creu de terme de Forès (Conca de Barberà). on hi trobem representats els quatre apòstols i un escut circular amb la creu templera. Per sobre hi trobem la creu, amb una base decorada amb motius florals i, a cara i cara, Jesucrist i la Mare de Déu amb el nen; mentre que el peu és de fust octogonal. El capitell és de planta octogonal. La creu es pot observar als afores del poble, sortint en direcció a Passanant, al costat de la bassa que hi ha a l'oest del municipi.

## Referències

* ↑ «Creu de terme de Forès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ «Creu de la bassa de l'Hostal - Forès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Consell Comarcal de la Conca de Barberà. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2021. [Consulta: 24 setembre 2020].
# Manija

Manija Dalérovna Sanguín (rus: Манижа Далеровна Сангин; Duixanbe, 8 de juliol del 1991) és una cantant russa.

## Biografia

Manija va néixer el 1991 a Duixanbe, el capital de l'antiga República Socialista Soviètica del Tadjikistan. El seu pare era metge, la seva mare psicòloga i modista. Els seus pares es van divorciar quan era petita. El seu pare sempre es va oposar a una carrera de música per la seva filla, perquè segon ell, no era compatible amb l'islam. Més tard va canviar el seu nom de naixement, Khamràieva, a Sanguín, de la seva àvia que li va fer costat en la decisió de dedicar-se a la música. El 1994 va fugir amb la seva família a Moscou a causa de l'esclat de la Guerra Civil del Tadjikistan. Va estudiar Psicologia a la Universitat Estatal Russa d'Humanitats.
El 2017 va publicar el seu primer àlbum, Manuscript. El 2021 va guanyar la preselecció russa pel Festival de la Cançó d'Eurovisió 2021, que va tenir lloc a la ciutat neerlandesa de Rotterdam, amb la cançó Russian Woman.

## Referències

* ↑ «Manizha's 'Russian Woman' wins on International Women's Day» (en anglès). Eurovision.tv, 08-03-2021. [Consulta: 9 abril 2021].
# Cases Carme Vidal

Les Cases Carme Vidal són un conjunt de dos edificis situats a la cantonada dels carrers de Cros i del Rei Martí, al barri de Sants de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Consten de planta baixa, tres pisos i terrat. La façana principal és la que dona al carrer de Cros, on cada edifici té tres portes d'arc rebaixat a la planta baixa; la central, més estreta, es correspon a la porta d'entrada a l'immoble i les laterals a comerços. Als pisos superiors hi ha quatre obertures d'arc pla per pis; les de primer pis donen a dos balcons correguts i els altres pisos a balcons individuals. Aquests són de ferro forjat.
El parament de la façana imita carreus de pedra i té una gran decoració vegetal i floral a la part superior de les obertures a uns frisos que la recorren horitzontalment. El coronament és de línies ondulants a mode de frontons arrodonits separats entre ells per ulls de bou farcits de plantes i flors.
La façana del carrer del Rei Martí té una sola obertura allindada per planta seguint el mateix eix longitudinal. Una motllura, que segueix la línia de la llosana dels balcons de l'altre façana, separa els diferents nivells. El parament és de falsos carreus amb els frisos amb motius vegetals que son continuació dels del carrer Cros. Les llindes de les finestres estan decorades amb un senzill relleu vegetal. La façana queda rematada per una motllura per sobre de la qual hi ha un mur llis que fa de tancament al terrat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cases Carme Vidal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* «Cases Carme Vidal». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Fluorur d'estronci

El fluorur d'estronci és un sòlid cristal·lí blanc, trencadís i estable, el qual està constituït per fluor i estronci amb
fórmula $SrF_{2}$.

## Propietats

És gairebé insoluble en aigua. Igual que en CaF$_2${\textstyle CaF_{2}} i BaF$_2${\textstyle BaF_{2}}, SrF$_2${\textstyle SrF_{2}} mostra conductivitat superiónica a temperatures elevades.
El fluorur d'estronci és transparent a la llum en les longituds d'ona de llum ultraviolada (150 nm) a l'infraroig (11 µm). Les seves propietats òptiques són intermèdies per fluorur de calci i fluorur de bari.

## Preparació

El fluorur d'estronci es prepara per reacció del clorur d'estronci amb gas fluor, o per acció de l'àcid fluorhídric en carbonat d'estronci. Es pot fer a través d'electrosíntesi usant gas fluor combinat amb clorurs d'estronci o àcid fluorhídric.

## Estructura

El sòlid adopta l'estructura de la fluorita. En la fase de vapor de la molècula d' SrF$_2${\textstyle SrF_{2}} és no lineal amb un angle F-Sr-F d'aproximadament 120 °. Aquesta és una excepció a la teoria RPECV que prediuen una estructura lineal. Alguns càlculs s'han citat a proposar que les contribucions dels orbitals en l'exterior per sota de la capa de valència són els responsables. Una altra proposta és que la polarització del nucli d'electrons de l'àtom d'estronci crea una distribució aproximadament tetraèdrica de càrrega que interactua amb els llaços Sr-F.

## Usos

El fluorur d'estronci s'utilitza com un material òptic per a una petita gamma d'aplicacions especials, per exemple, com un recobriment òptic de les lents i també com un vidre termoluminescent dosímetre. Un altre ús és com un portador d'estronci-90 radioisòtop en els generadors termoelèctrics de radioisòtops.

## Perills

Pot causar irritacions als ulls i la pell, i és perjudicial quan s'inhala o s'ingereix. Així mateix, els que l'utilitzen han de tenir precaució amb la protecció per als ulls i han d'emprar guants.

## Referències

* ↑ «Strontium_fluoride». www.chemeurope.com. [Consulta: 10 gener 2017].
* ↑ Ropp, R.C.. Encyclopedia of the Alkaline Earth Compounds (en anglés). Newnes, 31 dic. 2012, p. 56. ISBN 0444595538, 9780444595539.
* ↑ «What is Strontium fluoride - cpd-cpd.com». www.cpd-cpd.com. Arxivat de l'original el 2017-01-13. [Consulta: 10 gener 2017].
* ↑ «Strontium Fluoride» (en anglés). Arxivat de l'original el 2019-12-22. [Consulta: 5 gener 2017].
* ↑ http://sioris.net/msds/D7-SrF2.pdf Arxivat 2017-01-08 a Wayback Machine. (en Anglès)
# Nilüfer Hatun

Nilüfer Hatun fou concubina (hatun) del sultà otomà Orhan i mare de Murat I. Va ser la primera esclava d'origen cristià que es va convertir en mare d'un sultà otomà. El riu que pasa per Bursa, i un pont porten el seu nom. Fou enterrada en una türbe a Bursa al costat d'Orhan.

## Referències

* ↑ J. Von Hammer, Histoire de l'Empire Ottoman, París 1835
# Imma Gallardo Barceló

Imma Gallardo Barceló (l'Hospitalet de Llobregat, 12 de setembre de 1966) és una política catalana. Professionalment és tècnica superior d'educació infantil a l'Ajuntament de Rialp.
Militant de Convergència Democràtica de Catalunya primer i associada al Partit Demòcrata Europeu Català des de la seva fundació el 2016 fins al 30 d'agost de 2020, quan se'n dona de baixa i s'incorpora a Junts per Catalunya.
Des de les eleccions municipals de 2007 és regidora a l'ajuntament de Sort. Va formar part de l'equip de govern del 2007 al 2015, i va ser tinent d’alcalde de 2011 a 2015 i cap de llista de Junts per Sort a les eleccions municipals de 2019. Ha estat regidora fins al febrer de 2022, quan presentà la dimissió.
L'any 2016 fou escollida consellera nacional del Partit Demòcrata pel Pallars Sobirà amb un 94,74% dels vots i membre de l'executiva de l'àmbit temàtic d'esports. L'any 2015 fou membre de la candidatura de Junts pel Sí a les eleccions al Parlament en la catorzena posició i l'any 2017 fou número 3 per Lleida a les llistes de Junts per Catalunya per les eleccions al Parlament, on fou escollida diputada.

## Referències

* ↑ Digital, Pallars. «Els tres regidors de Junts per Tremp es donen de baixa del PDECat per fer costat a Puigdemont | Pallars Digital». [Consulta: 10 març 2022].
* ↑ Gallardo Barceló, Imma. «Darreres reflexions d'una regidora d'una petita capital de comarca del Pirineu», 15-06-2015. [Consulta: 21 novembre 2017].
* ↑ Digital, Pallars. «Imma Gallardo serà l’alcaldable de Junts per Catalunya a Sort | Pallars Digital». [Consulta: 10 març 2022].
* ↑ Pirineus, Viure als. «Imma Gallardo dimiteix com a regidora a l'Ajuntament de Sort i serà substituïda per Agustí Cotonat» (en castellà). [Consulta: 10 març 2022].
* ↑ «Eleccions Consell Nacional territori». Partit Demòcrata Europeu Català, 12-11-2016. Arxivat de l'original el 1 de desembre 2017. [Consulta: 21 novembre 2017].
* ↑ «Eleccions d'àmbit». Partit Demòcrata Europeu Català, 25-11-2016. Arxivat de l'original el 1 de desembre 2017. [Consulta: 21 novembre 2017].
* ↑ «27-S. Eleccions al Parlament de Catalunya». Lleida.com, 2015. [Consulta: 21 novembre 2017].
* ↑ «Llista de Junts per Catalunya per a les eleccions catalanes del 21-D». El País, 19-11-2017. [Consulta: 21 novembre 2017].
# Font del Dragó

La Font del Dragó de Teià es troba al Parc de la Serralada Litoral, la qual és una de les fonts menys conegudes i més encantadores del susdit parc pel seu entorn net i tranquil.

## Entorn

Als seus encontorns, quan la van construir els membres de l'ADF de Teià, hi van plantar tot un jardí botànic amb arbres que tenia en testos un dels seus membres. Hi ha dos roures, un cirerer d'arboç, alzines, pins i una olivera -arbre no autòcton d'aquestes contrades-. Es van plantar allà, prop de l'aigua, per poder-los regar amb facilitat mentre fossin joves.

## Descripció

Té un broc molt divertit, que s'assembla a un gripau, però qui el va fer diu que és un dragó. L'aigua baixa per canonada des d'una font natural, la Font dels Ajupits, 40 metres més amunt seguint el camí per on hem pujat. A la pica on es recull l'aigua una munió de capgrossos va fent la seua.

## Accés

És ubicada a Teià: situats al mirador de la Cornisa, cal prendre la pista que surt en direcció SO a tocar del mirador i que baixa cap a Teià. A 520 metres, a la dreta i en pujada, surt un corriol. El prenem i a 50 m trobarem la font. Coordenades: x=443553 y=4596077 z=353.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàgs. 118-119.

## Enllaços externs

* Wikiloc Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)
* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)
# Carme Obradors i Domènech

Carme Obradors i Domènech (Sabadell, 15 de març de 1925 - Sabadell, 15 de febrer de 1986) fou una assistenta social catalana, de la primera promoció de l'Escola Catòlica sabadellenca.
L'any 1963 va començar a treballar com a assistent social de Càritas al barri de Campoamor, on prengué consciència de la mala planificació urbanística i de les pèssimes condicions en què vivien els immigrants procedents del sud de l'estat. Fomentà les actuacions socials per sobre de la beneficència tradicional de l'ONG cristiana, fomentant la integració dels immigrants al teixit associatiu de la ciutat, la participació de la dona, la igualtat entre homes i dones en les tasques del dia a dia, i demostrant que la tasca d'assistenta social havia de ser remunerada.
Durant els anys 1960 va impulsar amb mossèn Josep Maria Canals i Lamiel («Mossèn Dinamita»), vicari de la parròquia de Gràcia i militant del Front Nacional de Catalunya, la creació de l'Associació de Veïns. Des de l'associació lluitaren per aportar millores al barri, aconseguint l'obertura d'un dispensari mèdic i organitzant activitats per a infants i joves. Obradors fou la principal impulsora de la cooperativa d'habitatges “La Vanguardia”. I va donar cobertura i suport als moviments antifranquistes com els sindicats CCOO i l'USO, o partits polítics com el PSUC, el PSC o la LCR.
Fruit del seu treball al barri de Campoamor és la tesi El sudoeste de Sabadell, que va ser finalista del Premi Nova Terra del 1964 i es va publicar el 1966 amb el títol de La integración del suburbio en la comunidad urbana. Obradors va col·laborar també en diverses publicacions ciutadanes, com Eufòria, Alba o Sabadell, i durant divuit anys va treballar com a assistenta social a la Mútua d'Assegurances de Terrassa.

## Reconeixement

Al novembre de 2011 la ciutat de Sabadell li va dedicar una plaça.

## Referències

* 1 2 3 «Carme Obradors, plaça de». Ajuntament de Sabadell. Nomenclàtor. [Consulta: 11 març 2014].
* 1 2 Santamaria, Antonio. «Carme Obradors (1925-1986), assistent social i escriptora», 09-12-2018. [Consulta: 15 març 2022].
* ↑ «Carme Obradors, una de les primeres assistents socials de Sabadell i promotora de la cooperativa d'habitatge de Campoamor». Radiosabadell.fm. [Consulta: 15 març 2022].
* ↑ Musset i Pons, Assumpta. Sabadell sud: La Creu de Barberà, Campoamor, Espronceda i Les Termes. Sabadell: Museu d'Història de Sabadell (MHS), 2007, p. 25.
# Montsec (desambiguació)

«Montsec» té aquests significats:

## Edificis

Montsec de Pedroneta, masia d'Àger (la Noguera).

## Orografia

* Serra del Montsec, serralada calcària repartida entre les comarques de la Noguera i el Pallars Jussà.
** Montsec d'Ares, sector central de la Serra del Montsec.
** Montsec de Rúbies, serra entre el congost dels Terradets (Noguera Pallaresa) i la Serra de Comiols.
** Montsec d'Estall, serra de la comarca aragonesa de la Baixa Ribagorça.
* Montsec de Garreta, muntanya de 1.221 metres al municipi d'Àger (la Noguera).
* Montsec de Calafí, serra d'Àger (la Noguera).
* Montsec de Badià, serra d'Àger (la Noguera).
* Montsec d'Alzina, serra del municipi de Sant Esteve de la Sarga (Pallars Jussà)
* Montsec d'Alsamora, serra a Sant Esteve de la Sarga (Pallars Jussà)
* Montsec de Sant Esteve, serra de Sant Esteve de la Sarga (Pallars Jussà)
* Montsec de Castellnou, serra de Sant Esteve de la Sarga (Pallars Jussà)

## Parcs naturals

* Espai d'Interès Natural del Montsec

## Etimologia de Montsec

Se sol dir, erròniament, que Montsec té una etimologia semblant a la de la serra del Cis, perquè Cis vindria de *cisum 'tallat', i séc vol dir 'plec' o 'solc', i per extensió 'tall', de manera que cis i séc venen a dir el mateix. De la mateixa manera, també se sent a dir, en alguns parlants, que Montsec ve de *monte sectus que voldria dir 'muntanya tallada'.
En el primer cas, aquest cisum no té explicació (en tot cas el ll. MONTEM SCISSUM 'muntanya tallada', participi del verb SCINDERE 'fendre', 'tallar en dues parts'). En el segon cas, tan sols hem de precisar que el ll. sectus, -a, -um és un pp. que vol dir sec. SECTIO (sectio, -onis) vol dir veritablement 'tall'; però això ja no té res a veure amb el Montsec.
En la majoria dels casos, esbrinar l'origen dels noms és una feina àrdua, de vegades incerta; però també cal dir que en alguns casos és francament simple. Montsec podria violer dur que el nom indica: una muntanya seca.
Montsec prové, com bé diuen Alcover-Moll, en el Diccionari català-valencià-balear, del llatí MONTE SICCU 'muntanya seca'. Joan Coromines confirma en l'Onomasticon cataloniae que l'etimologia "s'explica perquè són muntanyes seques relativament i de poca vegetació, en relació, evidentment, amb altres serres veïnes de vegetació molt més abundant".