OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Capell

Cal Capell és un edifici modernista del municipi d'Igualada (Anoia) protegit com a bé cultural d'interès local..

## Descripció

L'entrada d'aquest edifici té un espai d'accés directe al carrer, on podem veure-hi un sostre pintat de tipus floral, amb una cromia on predominen els tons ocres, i uns esgrafiats a les parets de tipus geomètrics. Aquesta part comunica amb el pati cobert per una cúpula de vidre on hi ha l'escala que dona accés al primer pis. El put d'unió d'aquests dos espais ve formant per uns arcs assalmerats, suportats per una parella de columnes amb uns capitells pseudo-jònics. En les parets hi trobem unes obertures allargassades amb llinda esglaonada on, en els brancals veiem uns esgrafiats geomètrics.
Aquests, degut a les formes estructurals, i a les decoracions, són semblants als que empra Josep Puig i Cadafalch a l'interior de la casa Macaya. També són remarcables els ferros forjats que formen les reixes i baranes, de tipus geomètric, que recorden les dissenyades per Antoni Gaudí.
La tribuna és una estructura de ferro i decoració de vidrieres emplomades de colors suaus amb esquemes geomètrics presidits per uns arcs d'inflexió arrodonits com els de l'interior de l'entrada. Aquesta tribuna, junt amb els vidres de l'Ateneu Igualadí de la Classe Obrera, són els més importants i gairebé els únics en la decoració modernista a Igualada.
La tribuna es reformà per iniciativa d'Antoni Capell i Balañà. La recuperació del vidre emplomat, molt pròpia dels vitralls de catedrals medievals, és recuperada pel moviment modernista, igual que altres arts aplicades (ferro forjat, ceràmica, etc.) que, degut a la tendència nascuda a Anglaterra "Arts and Crafts" s'estengué per tot Europa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Capell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# 409 aC

El 409 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Era l'any 345 Ab urbe condita (de la fundació de Roma).

## Esdeveniments

* Sòfocles guanya el primer premi a les Dionísies amb l'obra Filoctetes.
* Alcibíades ocupa la ciutat de Selímbria, a Tràcia.
* Hanníbal, fill de Giscó, va passar l'hivern de l'any 408 aC reunint un exèrcit de mercenaris a Hispània i Àfrica, i a la primavera següent (409 aC) va desembarcar a Lilibèon amb una força d'uns 100.000 homes i va atacar Selinunt, ciutat que va ocupar després d'un setge de només nou dies. La ciutat va ser saquejada, excepte alguns temples, i després destruïda.
* A Roma són elegits cònsols Luci Furi Medul·lí i Gneu Corneli Cos.

## Referències

* ↑ Sommerstein, Alan Herbert. Greek drama and dramatists. Londres: Routledge, 2002, p. 41-42. ISBN 9780415260275.
* ↑ Curtius, Ernst. The history of Greece, vol. 3 : From the termination of the Ionian Revolt to the outbreak of the Peloponnesian War. Nova York: Charles Scribner's Sons, 1897, p. 477.
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XII, 43-44
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 49, 54
# Riu Yellowstone

El Yellowstone o Yellowstone River (en anglès, Yellowstone River) és un afluent del Missouri que neix a les muntanyes Rocoses, a la zona del parc homònim. Té una longitud de 1.080 km. Drena la part occidental dels estats dels Estats Units de Montana i Wyoming.
Considerat el principal afluent de l'alt Missouri, a través dels seus propis afluents drena una àrea amb capçalera a través de les muntanyes i planures altes del sud de Montana i el nord de Wyoming, i s'estén a l'est des de les Muntanyes Rocalloses a les proximitats del parc nacional de Yellowstone. Flueix al nord-est fins a la seva confluència amb el riu Missouri al costat de Dakota del Nord de la frontera, a uns 40 km a l'oest de Williston.
El riu Yellowstone havia estat durant molt de temps una important artèria de transport per als nadius americans. La regió al voltant dels rius Big Horn, Powder i Tongue eren el camp de caça d'estiu tradicional per a nombroses tribus natives americanes: Lakota. Sioux, Crow, Xeiene i Cree. L'or va ser descobert a prop de Virginia City, Montana a la dècada de 1860, i dues de les principals rutes per accedir als jaciments d'or eren la Ruta Bozeman i la Bridger Trail, tots dos seguint Yellowstone durant un curt recorregut. Al segle XIX, els colons europeus-americans depenien del riu per al transport, i generalment entraven a la regió amb vaixell fluvial.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor mundial - Oficina d'Onomàstica - Secció Filològica - Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «Yellowstone River» (en anglès americà). American Rivers. [Consulta: 22 desembre 2024].
* ↑ Morris, Larry E. In the Wake of Lewis and Clark: The Expedition and the Making of Antebellum America (en anglès). Rowman & Littlefield, 2018-12-28, p. 44. ISBN 978-1-4422-6611-7.
* ↑ Danver, Steven L. Native Peoples of the World: An Encyclopedia of Groups, Cultures and Contemporary Issues (en anglès). Routledge, 2015-03-10, p. 429. ISBN 978-1-317-46400-6.
* ↑ Collings, Ellsworth; Enzler, Jerry; England, Alma Miller. The 101 Ranch (en anglès). University of Oklahoma Press, 1971, p. 273. ISBN 978-0-8061-7000-8.

## Vegeu també

* Little Bighorn
# José Luis Abilleira Balboa

José Luis Abilleira Balboa (Madrid, 27 d'octubre de 1947) és un ciclista espanyol, ja retirat, que fou professional entre 1969 i 1976. Destacat escalador, en el seu palmarès destaca el Gran Premi de la Muntanya de la Volta a Espanya de 1973 i 1974 o la Clásica de los Puertos.

## Palmarés

* 1969
** Campió d'Espanya de contrarellotge per equips
** 1r de la Clásica de los Puertos
* 1971
** Vencedor d'una etapa de la Volta a La Rioja
* 1972
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Menorca
** Classificació de la muntanya de la Volta a Portugal
* 1973
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Astúries
** 1r al Gran Premi de la Muntanya de la Volta a Espanya
** Classificació de la muntanya de la Volta a Portugal
* 1974
** 1r al Gran Premi de la Muntanya de la Volta a Espanya i de la combinada

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1971. 25è de la classificació general
* 1972. 22è de la classificació general
* 1973. 15è de la classificació general. 1r al Gran Premi de la Muntanya
* 1974. 13è de la classificació general. 1r al Gran Premi de la Muntanya i de la combinada
* 1975. 22è de la classificació general
* 1976. Abandona (16a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 1973. Abandona (3a etapa)
* 1974. 60è de la classificació general

## Referències

* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - José Luis Abilleira Balboa» (en italià). [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ «El día que José Luis Abilleira evitó que Eddy Merckx ganara toda las clasificaciones de la Vuelta a España 1973» (en castellà), 27-10-2023. [Consulta: 4 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa de José Luis Abilleira a sitiodeciclismo.net
# Washington Muñoz

Washington Muñoz (Guayaquil, 26 de juny de 1944) és un exfutbolista equatorià de la dècada de 1960 i entrenador.
Fou 16 cops internacional amb la selecció de l'Equador. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Barcelona SC durant tota la seva carrera.

## Referències

* ↑ «El Universo - Washington Muñoz, el mítico ‘Chanfle’ canario». Arxivat de l'original el 2012-11-03. [Consulta: 22 gener 2019].
* ↑ Decir Chanfle, es decir Washington Muñoz a expreso.ec Arxivat 2019-01-23 a Wayback Machine. 27 JUL 2017
* ↑ Perfil a https://www.ceroacero.es/coach.php?id=6749
* ↑ Perfil a bdfa.com.ar
# Blyth Arena

El Blayth Arena fou un estadi olímpic situat al complex esportiu de Squaw Valley (Estats Units) i que fou utilitzat durant la realització dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1960 en aquest centre esportiu.

## Construcció i us

L'estadi fou construït el 1959 com a seu de la competició d'hoquei sobre gel i patinatge artístic sobre gel d'aquests Jocs, tenint una capacitat de 8.500 persones. No obstant això, durant la realització dels partits d'hoquei sobre gel entre les seleccions dels Estats Units i la Unió Soviètica o Txecoslovàquia la capacitat arribà fins als 10.000 assistents.
El Blyth Arena estava obert per la seva part del sud, tenint en aquesta situació una pista de patinatge de velocitat sobre gel de 400 metres i visió sobre les zones on es realitzaven els salts d'esquí en els trampolins de 70 i 90 metres d'altura.

## Demolició

En finalitzar els Jocs les estructures de fusta dels salts d'esquí no tingueren manteniment per la qual cosa s'anaren deteriorant amb el temps. El 1963 la pista de patinatge de velocitat fou eliminada per construir una zona d'aparcament. Després d'un pèssim manteniment, l'any 1983 l'estadi fou destruït després de la caiguda d'una part de l'estructura a conseqüència d'una important nevada.
# Pitch-and-putt

El pitch-and-putt és un esport regulat com a tal, semblant al golf, que es juga en camps on els forats tenen distàncies més curtes (fins a 120 metres), es pot disposar de tres pals, se surt des d'una superfície artificial i té sistema de hàndicap propi.
La Federació Internacional de Pitch and Putt ha estat l'encarregada de redactar unes regles comunes entre els diversos països per harmonitzar les característiques pròpies de cadascun d'ells, establint la llargada màxima de forat en 90 metres i la llargada màxima d'un camp de 18 forats en 1200 metres.

## Orígens

El pitch and putt neix a Irlanda la primera meitat del segle xx. Té el seu origen en les colònies de vacances populars, on amants del golf arriben a construir petites rèpliques dels camps grans per satisfer la seva afició a aquest esport. A diferència del golf, es pot considerar un esport popular, ja que no cal tant de temps per fer una partida, no cal ser soci de cap club per poder jugar, i els preus són assequibles. Per exemple, amb una dotzena d'euros n'hi ha prou per anar a jugar entre setmana.
És un esport que es pot practicar a quasi qualsevol edat, des de nens fins a persones grans, i permet gaudir de la natura que envolta els camps.

## El Pitch and putt a Catalunya

A Catalunya és introduït per en Martin Whitelaw cap a finals dels 80, i el primer camp que es construeix és a Solius (Girona). Des d'aleshores la seva popularitat va creixent, fins al punt de sobrepassar els 10.000 abonats a l'Associació Catalana de Pitch&Putt (ACPP) durant l'any 2004.
L'any 1999 l'Associació Catalana de Pitch and Putt, juntament amb les associacions d'Irlanda, Gran Bretanya, França, Països Baixos i Itàlia, constitueixen l'Associació Europea de Pitch and Putt (EPPA).
A principis de 2006 es crea la Federació Catalana de Pitch and Putt (FCPP), sense que això impliqui la desaparició de l'ACPP.
L'any 2006, durant la celebració de la 2a Copa del Món a Teià (el Maresme), es constitueix la Federació Internacional de Pitch and Putt (FIPPA), formada per les federacions o associacions d'Austràlia, Catalunya, França, Gran Bretanya, Països Baixos, Irlanda, Itàlia, Noruega, San Marino, Suïssa i Xile. La seu s'estableix a Barcelona i el primer president és l'irlandès Mervyn Cooney.
La Selecció Catalana de Pitch and Putt va guanyar les dues primeres edicions de la Copa del Món, l'any 2004 a Itàlia i l'any 2006 a Catalunya. A la Copa del Món 2008 va ocupar la tercera posició. Al darrer Campionat d'Europa disputat a Sardenya l'any 2007 va quedar en segona posició.
L'any 2005 es crea una Lliga Interclubs d'abast mundial amb la participació de dos clubs catalans i un format innovador on cada equip juga al seu camp i després es comparen els resultats, sense la necessitat d'haver de desplaçar-se.

## Referències

* ↑ «Pitch-and-putt». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Federació Catalana de Pitch & Putt
# Camisa incandescent

Una camisa incandescent o maneguet incandescent és un dispositiu que genera una llum blanca molt brillant quan és escalfat per una flama. Consisteix en una malla de teixit (avui dia, cotó - niló) impregnada en una dissolució de nitrat de tori al qual s'afegeixen altres metalls amb diferents objectius, per exemple el ceri augmenta la brillantor de la llum emesa mentre que el beril·li augmenta la resistència de la camisa. Avui dia encara s'utilitza en llanternes de càmping portàtils, llums de querosè i algunes làmpades d'oli.
A principis del segle xxi el tori es va substituir per l'itri, ja que el diòxid de tori és radioactiu, per motius de seguretat per als treballadors que intervenien en el procés de fabricació es va substituir per l'itri encara que, no obstant això, la seva utilització pels usuaris plantejava un risc mínim per a la salut.

## Història

La camisa incandescent de gas moderna va ser un dels molts invents de Carl Auer von Welsbach, un químic que va estudiar les terres rares en la dècada de 1880 i que havia estat alumne de Robert Bunsen. Ignaz Kreidl va treballar amb ell en els seus primers experiments per crear la camisa de Welsbach. El seu primer procés va utilitzar una barreja de 60% d'òxid de magnesi, 20% d'òxid de lantani i 20% d'òxid d'itri, al que va anomenar "Actinophor" i el va patentar en 1885. Aquests mantells originals emetien una llum de color verd i no van tenir gaire èxit. La primera empresa de Carl Auer von Welsbach es va establir a Atzgersdorf en 1887, però va fer fallida el 1889. En 1890 va descobrir que el tori era superior al magnesi i el 1891 va perfeccionar una nova barreja de diòxid de tori al 99% i diòxid de ceri a l'1 % que donava una llum molt més blanca i va produir un maneguet més resistent. Després d'introduir comercialment aquesta nova camisa el 1892, es va estendre ràpidament per tot Europa. La camisa incandescent de gas va seguir sent un element important en l'enllumenat públic fins a la introducció generalitzada de la il·luminació elèctrica a principis del 1900.

## Vegeu també

* Incandescència
* Enllumenat de gas
* Campingaz
* Llanterna Coleman

## Referències

* ↑ Aladdin Mantle Lamp Co.
* ↑ Greenwood, Norman N.; Earnshaw Chemistry of the Elements. 2a edició. Butterworth-Heinemann, 1997. ISBN 0-08-037941-9.

## Enllaços externs

* Auer von Welsbach
* Document at New Jersey Consumer and Environmental Health Services containing a description of contamination at former factory site at Camden, New Jersey.
* Gutenberg project: Scientific American October 2, 1886, article on the Clamond Gas Burner.
* The International Guild of Lamp Researchers Arxivat 2019-08-08 a Wayback Machine.
* The Straight Dope - Are camp lanterns radioactive? Arxivat 2008-07-20 a Wayback Machine.
# 503

El 503 (DIII) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià.

## Esdeveniments
### Imperi Romà d'Orient

* Guerra romano-persa: l'emperador Anastasi I envia un exèrcit de 52.000 homes a Armènia, que és vençut. Els romans inicien un setge fallit de la ciutat persa d'Amida, situada sobre el Tigris, sense aconseguir-ho. El xahanxà Kobad I envaeix Osroene i assetja Edessa (nord de Mesopotàmia).

## Referències

* ↑ Greatrex i Lieu, 2002, p. 69–71.

## Bibliografia

* Greatrex, G.; Lieu, S. N. C.. The Roman Eastern Frontier and the Persian Wars (Part II, 363–630 AD) (en anglès). Routledge (Taylor & Francis), 2002. ISBN 0-415-14687-9.
# Serra de la Penya-rúbia

La serra de la Penya-rúbia, en castellà Peñarrubia o Peña Rubia, és una alineació muntanyosa entre els termes municipals de Villena, Saix i Biar, a la comarca de l'Alt Vinalopó (País Valencià). Arriba als 931 metres d'alçada al Peñón de Peñarrubia.
La serra presenta una orientació de nord-est a sud-oest, com la resta de serres del Sistema Bètic valencià en la que s'inclou. Presenta grans pendents i presenta una continuïtat orogràfica amb la veïna serra del Flare pel nord-est, on el coll de Penya-rúbia (740 m) fa de divisòria. Les principals altures són, a més del ja esmentat Peñón de Peñarrubia, el Alto del Fraile (893 m) i el Peñón Alto (886 m).
Pel nord, la serra esdevé el darrer flanc meridional de la vall de Biar abans d'obrir-se als Plans de Villena.
La serra està protegida sota la figura de Lloc d'importància comunitària (LIC) de la Xarxa Natura 2000 de la Unió Europea dins dels límits del LIC del Maigmó i les serres de la Foia de Castalla.

## Referències

* ↑ Toponímia dels Pobles Valencians. Biar, 2012.
* ↑ «N2K ES5212008 dataforms». [Consulta: 17 gener 2025].
# Pys

Pys és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 97 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Pys era de 97 persones. Hi havia 34 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 13 parelles sense fills i 17 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 35 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 43 habitatges eren cases. Dels 35 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 4 en tenien quatre i 28 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Pys el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 8 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 61 persones, 44 eren actives i 17 eren inactives. De les 44 persones actives 38 estaven ocupades (24 homes i 14 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 17 persones inactives 2 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Pys hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia una escola elemental integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Pys a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Pys a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# No teisme

El no teisme és el conjunt de creences religioses o no religioses caracteritzades per l'absència de la creença explícita en un déu o déus. El no teisme s'ha utilitzat generalment per descriure l'apatia o el silenci envers Déu i es diferencia de l'ateisme, el no teisme no necessàriament descriu ateisme o la no creença absoluta Déu; s'ha utilitzat com a terme general per resumir diverses posicions diferents i fins i tot mútuament excloents com ara agnosticisme, ignosticisme, ietsisme, escepticisme, panteisme, ateisme, ateisme fort o positiu, ateisme implícit i apateisme. S'utilitza en els camps de l'apologètica cristiana i el liberalisme religiós.
Dins de l’abast de l’agnosticisme no teístic, el filòsof Anthony Kenny distingeix entre els agnòstics que consideren incerta l’afirmació que «Déu existeix» i els no-cognitivistes teològics que consideren que cap discussió sobre Déu no té sentit. No obstant això, alguns agnòstics no són no teistes, sinó més aviat teistes agnòstics.
Altres opinions filosòfiques relacionades sobre l'existència de deïtats són l'ignosticisme i l'escepticisme. A causa de les diverses definicions del terme Déu, una persona podria ser atea en termes de certes concepcions dels déus, mentre que es manté agnòstica en altres termes.

## Referències

* ↑ Williams, J. Paul; Horace L. Friess «The Nature of Religion». Journal for the Scientific Study of Religion. Blackwell Publishing, 2, 1, 1962, pàg. 3–17. DOI: 10.2307/1384088. JSTOR: 1384088.
* ↑ Starobin, Paul. «The Godless Rise As A Political Force». The National Journal.
* ↑ «Nontheism vs. Atheism: What's the Difference?» (en anglès). [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ Kenny, Anthony «Worshipping an Unknown God». Ratio, 19, 4, 2006, pàg. 442. DOI: 10.1111/j.1467-9329.2006.00339.x.
* ↑ Smith, George H. Atheism: The Case Against God, 1979, p. 10–11. ISBN 9780879751241.

## Vegeu també

* Falsabilitat
* Humanisme secular
* Lliurepensament
# Televisión Melilla

Televisió Melilla és un canal de televisió espanyol en obert que funciona com l'emissora pública de Melilla. És operada per l'empresa pública RTV Melilla, propietat de la Ciutat Autònoma de Melilla. Va ser llançada a l'aire el 1994.

## Referències

* ↑ «Música i ball solidaris amb Càritas» (en castellà), 09-12-2013. [Consulta: 19 març 2023].
# Palau Gritti Morosini

El palau Gritti Morosini o palau Gritti, és un edifici històric italià situat en el sestiere de San Marco a Venècia. S'assenta en la plaça o Campo Sant'Angelo a meitat del camí que uneix Campo Manin i Campo Santo Stefano.

## Història i descripció

A manca de dades precises, el més probable és que aquest edifici es construís en el segle xvi, en ple Renaixement, per la qual cosa constitueix un exemple precursor d'arquitectura neogòtica.La façana principal, en maó, presenta polífores de quatre obertures d'arc gòtic, amb característiques particulars en cadascuna de les seves plantes i dotades de muralletes o petites balustrades en pedra llaurada. Destaquen els revestiments de marbre i l'esquerdejat policrom entorn de les finestres de la primera planta noble i del portal.

## Referències

* ↑ I Palazzi di Venezia. Roma: Newton & Compton, 2007, p. 206. ISBN 978-88-541-0820-2.
# Puerto Esperanza (Misiones)

Puerto Esperanza és una localitat i municipi argentí situat al nord-oest de la província de Misiones. És capçalera del departament Iguazú, i està situat aproximadament a 60 km de les Cascades de l'Iguaçú. Malgrat el seu nom, la localitat es troba a uns 5 quilòmetres de l'embarcador sobre el riu Paraná. La ciutat s'estén entre el riu Paraná i la ruta Nacional Núm. 12, que és també la seva principal via de comunicació, i l'enllaça al nord amb Wanda i Puerto Iguazú, i al sud amb María Magdalena i Eldorado.
Es localitza a una latitud de 26° 01’ 22.4’ Sud i una longitud 54° 36’ 47.8’’ Oest, sobre una altura de 185 msnm. Té una superfície de 625 km² i la seva població el 2001 era de 15.579 habitants. Les seves principals activitats econòmiques són el repoblament, una planta de cel·lulosa instal·lada a les rodalies i el cultiu de l'herba mate.

## Referències

* ↑ Ziman, Ladislao. La Selva Vencida. Crónica del Departamento Iguazú por Ladislao Ziman y Alfonso Scherer. Primera. Buenos Aires: Marymar Ediciones S.A..