OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luise Keller

Luise Keller (Jena, 8 de març de 1984) va ser una ciclista alemanya, professional del 2004 al 2010. Del seu palmarès destaquen dos Campionats nacionals en ruta.

## Palmarès

* 2007
** Campiona d'Alemanya en ruta
* 2008
** Campiona d'Alemanya en ruta
** 1a a la Ruta de França i vencedora de 2 etapes

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Heinz Betz

Heinz Betz (Bad Cannstatt, Stuttgart, 29 de setembre de 1954) va ser un ciclista alemany que s'especialitzà en la pista, on va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món en Puntuació de 1980 per darrere del belga Stan Tourné i l'italià Giovanni Mantovani.
El seu germà Werner també es dedicà al ciclisme.

## Palmarès

* 1976
** Campió d'Alemanya en persecució per equips
* 1977
** Campió d'Alemanya en madison (amb Werner Betz)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1980. 88è de la classificació general

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
# Karl-Heinz Marsell

Karl-Heinz Marsell (Dortmund, 1 d'agost de 1936 - Ídem, 23 de setembre de 1996) fou un ciclista alemany, professional des del 1955 fins al 1966. Va combinar tant el ciclisme en pista com en ruta. L'any 1961 es proclamà Campió del món de mig fons.

## Palmarès en pista

* 1955
** Campió d'Europa de mig fons
* 1957
** Campió d'Europa de mig fons
* 1960
** Campió d'Europa de mig fons
** Campió d'Alemanya en mig fons
* 1961
** Campió del món en mig fons
** Campió d'Alemanya en mig fons
* 1963
** Campió d'Alemanya en mig fons

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Edward Israel

Edward Israel (Kalamazoo, 1 de juliol de 1859 - Cap Sabine, 27 de maig de 1884) va ser un astrònom i explorador polar estatunidenc.
Israel era fill de Mannes i Tillie Israel, els primers jueus en establir-se a Kalamazoo. A la Universitat de Michigan va estudiar astronomia. Just abans de graduar-se, el 1881, un dels professors el va nomenar per a ser astrònom en una expedició oficial dels Estats Units a l'Àrtida. Israel va marxar a Washington, DC, el 28 d'abril de 1881 per unir-se a l'Expedició a la Badia de Lady Franklin amb altres 23 homes sota el lideratge d'Adolphus Greely. Aquest expedició havia rebut l'encàrrec del govern dels Estats Units de recollir informació científica sobre les regions polars. Israel va rebre l'encàrrec de recopilar dades astronòmiques, magnètiques i meteorològiques.
La desafortunada expedició va sortir de Washington el 9 de juny de 1881 i va arribar a Terranova a finals del mes. Des d'allà la tripulació va pujar a un vaixell equipat pet viatjar al Pol i es va dirigir a la badia de Lady Franklin, molt per sobre del cercle polar àrtic. Israel i la resta de la tripulació van passar dos anys en un campament que van anomenar Fort Conger.
El 1882 el vaixell de subministrament anual no va arribar i l'agost de 1883 l'expedició es va quedar sense subministraments. Es van posar en marxa per intentant trobar el vaixell, guiats només per les dades astronòmiques d'Israel. En arribar al cap Sabine es va trobar que el vaixell de subministrament havia xocat amb el gel i s'havia enfonsat.
Els membres de l'expedició van haver de lluitar durant l'hivern de 1883 pràcticament sense subministraments. Morí el 27 de maig de 1884, tres setmanes abans que la tripulació fos rescatada per la Marina dels Estats Units. Massa febles i malalts per enterrar Israel els supervivents de l'expedició van retornar el seu cos a Kalamazoo l'11 d'agost de 1884.
Edward Israel va rebre tots els honors de la ciutat de Kalamazoo en enterrar el seu cos al cementiri jueu. El 1972 l'estat de Michigan va erigir un recordatori a la seva tomba.

## Referències

* ↑ Traveling Through Time. Ann Arbor, MI: University of Michigan Press, 2005. ISBN 978-0-472-03066-8.
* 1 2 3 4 «Israel, Edward» (en anglès americà). [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ America, Artic Institute of North. «Meet the Explorers» (en anglès), 29-04-2014. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ «Edward Israel Arctic Pioneer», 04-02-2012. Arxivat de l'original el 2012-02-04. [Consulta: 5 gener 2021].
# Fritzi Burger

Fritzi Burger (Viena, 6 de juny de 1910 - Bad Gastein, 16 de febrer de 1999) va ser una patinadora artística sobre gel austríaca que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics de Sankt Moritz on guanyà la medalla de plata en la prova individual del programa de patinatge artístic. Quatre anys més tard, als Jocs de Lake Placid, revalidà la medalla de plata. A la fi d'aquests Jocs es retirà.
Durant la seva carrera també guanyà quatre medalles al Campionat del Món de patinatge, dues de plata i dues e bronze, i quatre més al Campionat d'Europa, una d'or, dues de plata i una de bronze.

## Palmarès
### Individual femení

| Prova | 1927 | 1928 | 1929 | 1930 | 1931 | 1932 | 1933 | 1934 |
| Jocs Olímpics d'Hivern | | 2a | | | | 2a | | |
| Campionat del Món | | 3a | 2a | | 3a | 2a | | |
| Campionat d'Europa | | | | 1a | 2a | 2a | 3a | |
| Campionat d'Àustria | 3a | 1a | 1a | 1a | 1a | 2a | | 3a |

## Referències

* 1 2 «Fritzi Burger Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 de maig 2019. [Consulta: 18 gener 2019].
# Merla d'aigua bruna

La merla d'aigua bruna (Cinclus pallasii) és un ocell aquàtic que habita les muntanyes d'Àsia meridional i central.

## Morfologia

* Fa 22 cm de llargària i 87 g de pes essent la major de les merles d'aigua.
* Semblant a la merla d'aigua d'Europa, però homogèniament bruna, sense la zona blanca pectoral d'aquella.

## Hàbitat i distribució

Aquesta espècie, que no es veu sovint, es troba en alçàries de mitjanes a baixes, al flux de les rieres de muntanya d'Àsia meridional i central.

## Alimentació

La merla d'aigua bruna es pot cabussar en els corrents, a la recerca d'organismes bentònics grans o ficar-se en les parts menys profundes de les rieres i recollir del fondo els organismes més petits. Els adults bussegen més des de desembre fins a abril, que és quan hi ha organismes bentònics més grans. Atès que aquest període és també l'època de reproducció de l'ocell, és quan més menjar cal. Els adults recorreran el riu a peu recollint aliments del fons del corrent la resta de l'any. Els pollets i joves també poden bussejar.

## Reproducció

Ambdós sexes fan un niu esfèric amb una entrada lateral, la capa externa és de molsa, i l'interior de d'arrels i fulles. Ponen 3 - 6, normalment cinc, que coven de 19-20 dies. Els joves abandonen el niu als 23-24 dies.

## Taxonomia

Se n'han distingit tres subespècies:
* Cinclus pallasii dorjei Kinnear 1937
* Cinclus pallasii pallasii Temminck 1820
* Cinclus pallasii tenuirostris Bonaparte 1850

## Referències

* ↑ «Merla d'aigua bruna». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
* ↑ Eguchi, K. (1990) The choice of foraging methods of the Brown Dipper,Cinclus pallasii Journal of Ethology 8(2):121-127
* ↑ Classificació de les merles d'aigua
# Fernand Icart

Fernand Icart (Niça, 3 de desembre de 1921 - Niça, 26 d'agost de 2008) fou un polític francès.
Fill d'Auguste Icart, adjunt de Jean Médecin, va ser en un principi un cap d'empresa reconegut i un actor econòmic de primer pla. Havent reprès i havent desenvolupat la societat familiar de calefacció central fundada pel seu avi el 1866, va ser el fundador de la Chambre économique de la Côte d'Azur el 1953 abans d'esdevenir-ne el president el 1957.
Aquest Republicà independent - va fundar la primera federació a França - després UDF, va debutar a la seva carrera política com a conseller general el 1961. Suplent del general Corniglion-Molinier, el va succeir com a diputat a la seva mort el maig de 1963. Constantment escollit de nou, va ser president de la Comissió de les Finances de l'Assemblea nacional. Després del seu pas al govern, esdevingué l'abril de 1979 un de personatges més importants de l'estat en tant que ponent general del pressupost a l'Assemblea nacional.
El 1981, batut pel socialista Jean-Hugues Colonna, marxava del palau Bourbon però no de la política, ja que aquest home profundament independent era escollit regidor d'oposició de Jacques Médecin.
Marit, pare de quatre nens, va patir el dolor de perdre Philippe, morta el 2005 a l'edat de 55 anys. Allò el marcà fortament i la seva salut començà a declinar a partir d'aquell moment.

## Funcions ministerials

* Ministre de l'Equipament i de la Disposició del territori del govern de Raymond Barre, del 27 de setembre de 1977 al 31 de març de 1978

## Mandats parlamentaris

* 10/05/1963 - 2/04/1967; 30/06/1968 - 26/10/1977: diputat Republicans independents dels Alps Marítims (reemplaça Édouard Corniglion-Molinier, mort).
* 19/03/1978 - 22/05/1981: diputat UDF dels Alps Marítims.

## Enllaços externs

* Fitxa, al web de l'Assemblea Nacional (francès)
# SourceForge

El lloc web SourceForge és viver de projectes de programari lliure, i rebost de codi. SourceForge.net va ser creat per l'empresa VA Software però actualment és gestionat per Geeknet que en comercialitza el programari de viver i ofereix un ample rang de serveis per al cicle de vida de desenvolupament de programari.
Entre els projectes allotjats figuren PostgreSQL i CVS.

## Vegeu també

* GitHub

## Referències

* ↑ Sobre SourceForge

## Enllaços externs

* SourceForge - Lloc web oficial
# Calazi

Un calazi o lipogranuloma de glàndula de Meibom és un quist a la parpella causat per la inflamació d'una glàndula de Meibom obstruïda, localitzat a prop a les pestanyes, en general a la parpella superior. Un calazi es distingeix d'un mussol en que no és dolorós, tendeix a ser més gran i no se sol veure acompanyat per signes de flogosi, la calor despresa per la inflamació. Un calazi eventualment desapareix al cap de pocs mesos, encara que en molts casos cal tractament mèdic, que usualment consisteix en una incisió i compreses tèbies.

## Vegeu també

* Blefaritis
* Ull vermell

## Referències

* J.B. Lippincott. The Wills Eye Manual: Office and Emergency Room Diagnosi and Treatment of Ocular Disease, 1994.
* William Charles Caccamise Sr. Fotografies de diversos estadis d'un chalazion. EyeRounds.org.
*. chalazion (en espanyol), octubre 2006 (Enciclopèdia mèdica en espanyol) [Consulta: 17 octubre 2008].
# Calandra

Una calandra és una màquina que s'empra en els telers o fàbriques de teixits per donar-los brillantor, principalment quan es tracta de teles de cotó.
La calandra s'empra tan aviat per donar l'última pressió als teixits abans de posar-los a la venda per poder fer la seva superfície llisa, unida i consistent. És necessari per als teixits que han de ser sotmesos a la impressió, variant el grau de pressió segons la consistència que hagi de donar-se d'acord amb l'objectiu que es proposa el teixidor.

## Característiques

La calandra es compon de dos o més cilindres laminadors que es toquen. La pressió es gradua per contrapesos, sent varis els cilindres. La tela passa per entre els dos primers cilindres superiors, després entre el segon i tercer i així successivament. El més corrent és que la màquina tingui cinc cilindres i es premsen alhora dues peces de tela passant cadascuna dues vegades per aquest laminador. Dels cilindres, un almenys ha de ser de metall i aquest, perfectament allisat i brunyit en la seva superfície és buit i s'escalfa en general per un corrent de vapor que circula entre aquest cilindre i un altre d'interior que li és concèntric.
Quan per un sistema d'engranatges es donen velocitats diferents als cilindres, augmenta considerablement la lluïssor que pren la tela. A les calandres que funcionen d'aquesta manera se les anomena calandres de llustrar.
Si immediatament abans de passar la tela per la calandra es ruixa lleugerament amb aigua, adquireix un aspecte especial. La bellesa de l'acabat augmenta si durant el cilindratge se li dona a la tela un lleuger moviment de vaivé en el sentit de la seva amplada, (aquest moviment pot aconseguir-se amb un mecanisme especial).

## Vegeu també

* Fàbrica de paper
* Calandratge

## Referències

* ↑ «Calandra». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* laplasturgie.fr.
# Carta credencial

Una carta credencial és el document que el cap d'estat d'un estat sobirà dirigeix a un altre cap d'estat, comunicant-li el nomenament de determinada persona (per a la qual prèviament s'haurà obtingut el placet) com a ambaixador davant d'aquest altre país.
El seu estil és solemne i la seva redacció extraordinàriament protocolar, diversa d'un país a l'altre. Contenen en essència, el nom i títols de la persona designada, el reconeixement de les seves qualitats per exercir el càrrec i el prec que se'l tingui per legitim representant de l'estat acreditant.
Són lliurades per l'ambaixador en una cerimònia formal de presentació de cartes credencials que generalment té lloc poc temps després de la seva arribada a la nova destinació.
Fins que aquesta presentació es realitzi l'ambaixador no està oficialment reconegut pel país receptor i, per tant, no pot actuar en qualitat de tal, tot i que la presentació de les còpies d'estil li permeten ja una certa activitat. Se les anomena "cartes credencials" a causa que en elles cal el cap d'estat destinatari que concedeixi "ple crèdit" a tot el que l'Ambaixador manifesti en representació del seu Govern.
# Alogi

Els alogi (ἄλογοι, també anomenats Alogians) van ser un grup d'heretges cristians a l'Àsia Menor que van sorgir al voltant de l'any 170 dC. El que sabem d'ells es deriva dels seus oponents, en particular de Sant Epifani I de Constància.

## Nom

Epifani va ser qui va encunyar el seu nom d'alògia; com un joc de paraules (anti-Logia) perquè estaven en contra de la doctrina cristiana del logos. En el seu llibre (Panarium) dona testimoni de la llarga llista de les heretgies que van sorgir en el primer segle, i que havien rebutjat tant l'Evangeli segons Joan com l'Apocalipsi. I que atribuïen els dos llibres del Nou Testament a Cerintos el gnòstic qui era realment un enemic de l'apòstol.
Les bíblies modernes tradueixen Logos per Verb o Paraula. Així tenim el text en la Bíblia Catalana Interconfessional:
"En el principi existia el qui és la Paraula. La Paraula estava amb Déu i la Paraula era Déu..." Evangeli segons Joan: 1,1.

## Creences

Pel que fa a les seves creences, Epifani afirma que negaven la continuació dels dons espirituals de l'església en oposició als Montanistes. Els Alogi negaven explícitament la doctrina de logos de Joan (capítol 1) i neguen la seva autoria mitjançant la comparació del seu Evangeli amb els Evangelis sinòptics. Epifani criticà el seu mètode comparatiu i el va considerar com estúpid.
"Sant Epifani (Haer. LI) ofereix un relat de les heretgies que no acceptaven ni l'Evangeli segons Joan ni el seu Apocalipsi. I que atribuïen els dos llibres del Nou Testament a Cerintos, que en realitat era un enemic de l'Apòstol.
Epifani sostenia que Cerintos no podria haver escrit l'Evangeli de Joan, ja que Cerintos negava la divinitat de Crist, i l'Evangeli ensenya la seva divinitat. També deia que no podrien rebutjar rotundament la divinitat de Crist, sinó només el Logos en la manera que la doctrina es presenta dins l'Evangeli. També va afirmar que negar la paraula Logos de l'Evangeli de Joan, era una doctrina de la carn.
Epifani, els distingeix clarament dels Ebionites, i dels Docetistes. Alguns posen en dubte la seva existència a causa del fet que creuen que Epifani tenia una gran capacitat per exagerar i multiplicar les heretgies.

## Enllaços externs

* Article sobre els Alogi, Volumen 1 de The Catholic Encyclopedia (anglès)
* Article sobre tels "Alogi" en The New Schaff-Herzog Encyclopedia of Religious Knowledge, 1:135. (anglès)
* Catholic Encyclopedia: Montanists (anglès)
# Nadia Hilker

Nadia Hilker (Múnic, 1 de desembre de 1988) és una actriu i model alemanya. Hilker es va donar a conèixer el 2014 quan va interpretar el paper principal de Louise a la pel·lícula de terror Spring. Des del 2016 fins al 2017 va interpretar a la guerrera Luna a la sèrie de televisió distòpica The 100 de The CW Television Network. Des del 2018 va interpretar a Magna, personatge de la sèrie de televisió The Walking Dead.

## Carrera

Nadia ha estat a la càmera de nombroses revistes nacionals i internacionals i empreses de moda i ha rodat anuncis publicitaris, entre d'altres, per Clearasil i C&A. Amb el modelatge, finalment va començar a actuar. Al llargmetratge ARD Zimmer mit Auntie, va interpretar el paper principal femení al costat de Jutta Speidel i Ingo Naujoks. Després van seguir nombroses aparicions a la sèrie i altres papers en pel·lícules de televisió com L'altra dona de Rosamunde Pilcher amb Rupert Everett i Natalia Wörner. El 2014 va assumir el paper de protagonista femenina al llargmetratge Spring.
Un curtmetratge que va protagonitzar Hilker va ser In the Gallery de Kai Sitter. El projecte es va estrenar a Múnic l’agost del 2013. L’objectiu principal de la pel·lícula és la relació entre cinc personatges diferents, les seves trobades en un espai tancat i la seva interacció entre ells. En aquesta pel·lícula, va compartir el paper principal amb l'actor i productor Seren Sahin. La pel·lícula va celebrar la seva estrena el maig del 2014 a Berlín al Moviemento i Kino Babylon. A la galeria ha rebut comentaris positius en revistes i diaris de cinema turc.
Del 2016 al 2017, Hilker va protagonitzar set episodis de la sèrie de televisió de ciència-ficció The 100.
El 2018, Hilker es va unir al repartiment de la sèrie de televisió AMC The Walking Dead, interpretant a un personatge anomenat Magna.
El 2020, Hilker va estar en un episodi de la segona temporada de la sèrie de televisió The Edge of Reality

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Paper |
| 2014 | Spring | Louis |
| 2016 | The Divergent Series: Allegiant | Nita |
| 2016 | Persecució al límit | Rowena |

### Televisió

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2010; 2014 | Alarm für Cobra 11 – Die Autobahnpolizei | | episodis: 15x02-18x01 |
| 2010; 2012 | SOKO München | Tina Pfeifer | episodis: 36x06-38x06 |
| 2011; 2015 | Soko Stuttgart | | episodis: 3x12-6x15 |
| 2012 | Der letzte Bulle | Romy Weidner | episodi: 3x12 |
| 2012 | The Other Wife | Gemma Kendall | minisèrie |
| 2016–2017 | The 100 | Luna kom Floukru | 7 episodis |
| 2018–2022 | The Walking Dead | Magna | 30 episodis |
| 2020 | The Twilight Zone | Channing Carp | episodi: 2x06 |

## Referències

* ↑ Moore, Sam. «The Walking Dead's new star Nadia Hilker details her 'dangerous' character Magna» (en anglès), 07-11-2018. [Consulta: 1r setembre 2021].
* ↑ In the gallery
* ↑ ressort=tp&dig=2014%2F04%2F30%2Fa0035&cHash=ed544c260835d6709a5aa5107777ef19 cinema event
* ↑ com/o-isim-spielbergin-goz-hapsinde-haberi/94510 Ajanshaber
* ↑ Medyaradar

## Enllaços externs

* Nadia Hilker a Internet Movie Database (anglès)
# Cuina solar

El forn solar o cuina solar és un sistema de cocció de menjar basat en la captura dels rajos emesos pel Sol. Com que no utilitzen cap combustible, les organitzacions humanitàries estan promovent el seu ús a escala mundial per ajudar a evitar la desforestació i la desertització.
Les cuines solars es divideixen en dues famílies:

## Avantatges i desavantatges
### Avantatges

* Són ecològiques i no contaminen.
* Fomenten l'ús d'energies renovables.
* Fa qué disminueixi la deforestació.
* S'economitza quant a diners utilitzats en la cocció d'aliments.
* És una bona solució en llocs on el clima permet el seu ús quotidià.
* És un benefici en països i llocs on els recursos energètics per cuinar són escassos o de costos massa alts.
* És un bon mitjà per a fer menjar sense gastar energia.

### Inconvenients

* Cal més temps per cuinar.
* Depèn de les condicions del temps per poder cuinar. No és possible a l'hivern amb dies ennuvolats o amb pluja.
* Cal una temperatura elevada.

## Referències

* ↑ «World's Largest 38500-meal Solar Kitchen in India». inhabitat. Arxivat de l'original el 30 de març 2019. [Consulta: 4 juny 2014].
* ↑ «WHO: Household Air Pollution and Health». World Health Organization. [Consulta: 12 maig 2014].
* ↑ «Solar Cookers: Varieties and Styles». CantinaWest. [Consulta: 4 juny 2014].
* ↑ «WHO: Household Air Pollution and Health». World Health Organization. [Consulta: 15 maig 2014].

## Vegeu també

* Forns solars d'alta temperatura
* Cuina domèstica
* Cuina de gas

## Enllaços externs

* Cuinant amb el Sol wiki
* Cuinant amb el Sol: Plànols de Cuines Solars
# Progrés i Desenvolupament

Progrés i Desenvolupament (hebreu: קידמה ופיתוח, Kidma VePituah‎; àrab: تقدم وتطور, Taqaddum wa-Taṭawwur) fou un partit polític d'Israel creat pels àrabs d'Israel i associat al Mapai de David Ben-Gurion. Fou una de les llistes satèl·lit àrabs creades amb la finalitat de captar vots àrabs i incloure els àrabs israelians en el funcionament de l'Estat per tal de demostrar que jueus i àrabs podien coexistir pacíficament. Es presentà a les eleccions legislatives d'Israel de 1959 i va obtenir l'1,3% dels vots i dos escons, el partit àrab més votat a la Kenésset. Els escons foren ocupats per Ahmed A-Dahar i Elias Nakhleh, i com a associat a Mapai, participà en el govern de coalició.
A les eleccions de 1961 el partit va augmentar els seus vots fins a l'1,6%, encara que fou superat per Cooperació i Germandat, que va obtenir l'1,9% dels vots. Va obtenir dos escons per A-Dahar i Nakhleh, i va ser novament part dels tres governs de coalició en el 5è Kenésset.
A les eleccions de 1965 el partit va augmentar el seu percentatge de vot fins a l'1,9%, situant-se per davant de Cooperació i Germandat i recuperar el seu lloc com a partit més popular àrab-israelià. Es va unir al govern de coalició de Levi Eshkol, i A-Dahar va ser substituït per Seif El-Din El-Zubi, fins llavors diputat per la Llista Democràtica de Natzaret (al primer Kenésset) i la Llista Democràtica pels Àrabs Israelians (en el segon i tercer Kenésset). Durant la sessió de la Kenésset del partit breument es va fusionar amb Cooperació i Germandat per a formar Cooperació i Desenvolupament, encara que la unió es va trencar poc després de la seva formació. Cap al final de la sessió Nakhleh es va separar del partit per formar el Germandat Judeo-Àrab, encara que va ser elegit a la següent Kenésset com a membre de Cooperació i Germandat.
A les eleccions de 1969 va augmentar fins al 2,1% dels vots, tot i que només va obtenir dos escons. Jabr Moade (ex Llista Democràtica dels Àrabs Israelians que s'havia separat de Cooperació i Germandat per formar el Partit Drus després del trencament de Cooperació i Desenvolupament) ocupa el segon lloc, i el partit va ser inclòs en el govern de coalició de Golda Meir. Moade va ser nomenat viceministre de Comunicacions l'octubre de 1971, convertint-se en tot just el segon àrab-israelià a unir-se al gabinet.
A les eleccions del 1973 el partit va obtenir només l'1,4% dels vots, encara que mantingué els seus dos escons. Tot i que van ser exclosos del govern de Golda Meir tot i ser alineats amb el Partit Laborista Israelià, quan la va substituir Isaac Rabin aquest els va convidar de nou a la coalició governant i Moade va recuperar el seu càrrec ministerial.
Durant la sessió de la Kenésset del partit es va convertir breument en part de l'Alineació, abans de fusionar-se amb la Llista Àrab per als Beduïns i els Vilatans per formar la Llista Àrab Unida.

## Referències

* ↑ «Progress and Development» (en anglès). The Israel Democracy Institute.

## Enllaços externs

* Història del partit a la pàgina web de la Kenésset