OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cotó-en-Pèl

Cotó-en-Pèl és un grup de rock format a València l’any 1976 per Pep Llopis (cantant i teclats), Carles Picó (guitarra), Paco Cintero (baix) i Vicent Cortina (bateria).
La música del grup estava basada en influències de King Crimson, Pink Floyd i Yes i les lletres estaven escrites en valencià.

## Biografia

Pep Llopis i Carles Picó havien coincidit uns anys abans en l’òpera rock “L’home de cotó-en-pèl”, d’on prengueren el nom del grup, al ajuntar-se amb Paco i Vicent.
Van començar fent concerts per la ciutat de València i els voltants i van enregistrar diverses maquetes. En 1977 decideixen autofinançar-se la gravació del seu primer àlbum Holocaust. El disc està format per quatre cançons de rock progressiu amb elements simfònics, jazz i exploracions sonores, especialment amb instruments electrònics com el mellotron o el moog
El mateix any mor el baixista Paco Cintero, quedant el grup paralitzat fins 1979 quan decideixen reprendre l’activitat incloent un nou baixista, Manolo Pérez, i un altre guitarra, Vicent Fontellés. En aquesta època l’estil del grup evoluciona cap el jazz rock.
El grup va realitzant concerts fins l’any 1981 quan Pep Llopis decideix deixar-ho i el grup es dissol. El segon LP que estaven preparant es queda en l’aire i mai s'arriba a enregistrar.

## Referències

* ↑ «Cotó-en-Pèl: un "King Crimson" en València» (en castellà). El Hype, 25-04-2023. [Consulta: 25 abril 2023].
* ↑ «Holocaust - Cotó-en-pel» (en anglés). Discogs.com, 24-04-2023. [Consulta: 24 abril 2023].
* ↑ «Cotó-en-Pèl - Holocaust (Part1)». Youtube, 25-04-2023. [Consulta: 25 abril 2023].
* ↑ «Cotó-en-pèl» (en castellà). La fonoteca, 22-04-2023. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ Pérez de Ziriza, Carlos. Historia del pop rock valenciano en 75 nombres esenciales. Sargantana, p. 52 a 55. ISBN 9788412225679.
# Bisbat de Tlaxcala

El bisbat de Tlaxcala (castellà: Diócesis de Tlaxcala, llatí: Dioecesis Tlaxcalensis) és una seu de l'Església Catòlica a Mèxic, sufragània de l'arquebisbat de Puebla de los Ángeles, i que pertany a la regió eclesiàstica Oriente. L'any 2014 tenia 1.078.327 batejats sobre una població d'1.184.975 habitants. Actualment la seu es troba vacant.

## Territori

La diòcesi comprèn part de l'estat mexicà de Tlaxcala.
La seu episcopal és la ciutat de Tlaxcala, on es troba la catedral de l'Assumpció de Maria Verge. Fins al 1975 la catedral tenia la seu a l'església de Sant Josep, a la mateixa ciutat.
El territori s'estén sobre 4.060  km², i està dividit en 74 parròquies.

## Història

La diòcesi va ser erigida el 23 de maig de 1959, mitjançant la butlla Christianorum gregem del Papa Joan XXIII, prenent el territori dels arquebisbats de Mèxic i de Puebla de los Ángeles. Assenyalar que aquesta darrera portava el nom de "diòcesi de Tlaxcala" entre 1525 al 1903.

## Cronologia episcopal

* Luis Munive Escobar † (13 de juny de 1959 - 10 de febrer de 2001 jubilat)
* Jacinto Guerrero Torres † (10 de febrer de 2001 - 27 de desembre de 2006 mort)
* Francisco Moreno Barrón (28 de març de 2008 - 16 de juny de 2016 nomenat arquebisbe de Tijuana)

## Estadístiques

A finals del 2014, la diòcesi tenia 1.078.327 batejats sobre una població d'1.184.975 persones, equivalent al 91,0% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diaques | religiosos | religiosos | parròquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diaques | homes | dones | |
| 1966 | 360.000 | 370.000 | 97,3 | 79 | 63 | 16 | 4.556 | | | 125 | 42 |
| 1970 | ? | 416.608 | ? | 81 | 65 | 16 | ? | | 20 | 176 | 42 |
| 1976 | 576.000 | 600.000 | 96,0 | 93 | 69 | 24 | 6.193 | | 34 | 92 | 46 |
| 1980 | 629.000 | 641.000 | 98,1 | 92 | 79 | 13 | 6.836 | | 23 | 125 | 48 |
| 1990 | 609.000 | 691.000 | 88,1 | 120 | 100 | 20 | 5.075 | | 40 | 245 | 60 |
| 1999 | 885.430 | 952.076 | 93,0 | 149 | 129 | 20 | 5.942 | 1 | 27 | 295 | 64 |
| 2000 | 899.053 | 968.342 | 92,8 | 140 | 120 | 20 | 6.421 | 1 | 42 | 371 | 64 |
| 2001 | 898.000 | 968.342 | 92,7 | 149 | 129 | 20 | 6.026 | 1 | 36 | 372 | 64 |
| 2002 | 846.877 | 962.646 | 88,0 | 140 | 125 | 15 | 6.049 | 1 | 21 | 360 | 62 |
| 2003 | 989.000 | 1.025.015 | 96,5 | 156 | 132 | 24 | 6.339 | 1 | 34 | 361 | 62 |
| 2004 | 990.020 | 1.040.111 | 95,2 | 159 | 137 | 22 | 6.226 | 1 | 32 | 359 | 64 |
| 2010 | 1.055.000 | 1.077.000 | 98,0 | 170 | 149 | 21 | 6.205 | 1 | 37 | 352 | 76 |
| 2014 | 1.078.327 | 1.184.975 | 91,0 | 160 | 143 | 17 | 6.739 | | 19 | 201 | 74 |

## Fonts

* Anuari pontifici del 2015 i anteriors, publicat a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Diocese of Tehuantepec (anglès)
* Pàgina oficial de la diòcesi Arxivat 2010-11-01 a Wayback Machine. (castellà)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org (anglès)
* Butlla Christianorum gregem (llatí)
# Eclesiàstic

«Eclesiàstic» té aquests significats:
* Eclesiàstic (Bíblia), llibre part de la Bíblia
* Eclesiàstic (persona), persona que té un càrrec pertanyent a l'església
* Eclesiàstic (església), amb relació a l'església
# Cova de Savart

La cova de Savart és una cova situada dins del terme municipal de la comuna de Tarascon, a l'Arieja. Conté antigues signatures i grafits del segle xvii.
El lloc també s'utilitza per a la pràctica de l'escalada.

## Espeleometria

El desnivell de la cova de Savart és de 136 m (-8; +128) per a un desenvolupament de 2.800 m.

## Geologia

Les coves de Savart, Lombrives i Nhaus constitueixen un sistema càrstic (xarxa subterrània) de més de catorze quilòmetres de longitud. La cavitat s'ha format en calcàries d’edats juràssiques i eocretàcies.
La cova té grans volums subterranis.

## Notes

* ↑ En espeleologia es defineixen mesures negatives o positives en relació amb un punt de referència que és l'entrada al sistema subterrani situada a més alt d'altitud.
* ↑ En espeleologia el desenvolupament correspon a la longitud acumulada de les galeries interconnectades que formen la xarxa subterrània.

## Referències

* ↑ Nègre, 1990, p. 139.
* ↑ «Grotte de Sabart» (en francès). Climbing Away. [Consulta: 28 agost 2021].
* ↑ Bigot, 2004, p. 160.
* ↑ «Grptte de Sabart» (en francès). Grotte Center. [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «Niaux, Lombrives, Sabart» (en francès). Spéléo Club du Haut Sabarthez. [Consulta: 29 agost 2021].

## Vegeu també

* Sabartés

## Bibliografia

* Bigot, Jean-Yves «[27 Spéléométrie de la France. Cavités classées par département, par dénivellation et développement]» (en francès). Spelunca Mémoires, 2004. ISSN: 0249-0544.
* Nègre, Ernest. Toponymie générale de la France (en francès). Librairie Droz, 1990, p. 708. ISBN 9782600028837.
# Club Deportivo Barrio México

El Club Deportivo Barrio México és un club costa-riqueny de futbol de la ciutat de San José.
Va ser fundat el 9 de maig de 1948. Evolució del nom:
* 1948: Deportivo Nicolás Marín
* 1967: Barrio México
* 1969: Deportivo México
* 1979: Municipal San José
* 1986: Asociación Deportiva Barrio México

## Palmarès

* Copa costa-riquenya de futbol:
** 1967, 1972

## Referències

* ↑ Costa Rica – Foundation Dates of Clubs – RSSSF
* ↑ Cumpleaños canela Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. – UNAFUT (castellà)
* ↑ Alejandro Fonseca Hidalgo. «Otro nombre y mismas deudas» (en castellà). diarioextra.com, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 28 agost 2010. [Consulta: 13 setembre 2011].
* ↑ Antecedentes Importantes del C. D. Barrio México Arxivat 2015-02-06 a Wayback Machine. – Barrio México (castellà)
* ↑ Costa Rica 1978/79 – RSSSF
* ↑ Costa Rica – Name Changes – RSSSF
# Reserva Nacional de Caça de l’Alt Pallars

La Reserva Nacional de Caça de l’Alt Pallars és la més gran de Catalunya, te 81.772 ha i està situada a cavall de les comarques del Pallars Sobirà i l’Alt Urgell.
Es va declarar per la Llei 37/1966, del 31 de maig de l’estat espanyol. El seu objectiu inicial era fomentar, conservar i protegir les espècies cinegètiques que hi vivien per permetre’n, posteriorment, el seu aprofitament.

## Geografia

Geogràficament comprèn les parts altes de les valls d’Àneu, la vall de la Bonaigua, la vall de Cardós, la vall Ferrera i una part de les Valls de Valira.
Una gran part de la RNC es solapa amb el Parc Natural de l’Alt Pirineu. Algunes valls de la part de la Bonaigua es comparteixen també amb el Parc Nacional d’Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
En el seu moment arribava també a les valls més altes de la Val d’Aran, però en virtut de les competències que, en matèria de conservació del medi ambient estant traspassades al Conselh Generau d’Aran, es van modificar els límits de la RNC, per treure’n aquests territoris del Naut Aran.

## Fauna cinegètica

Hi ha fins a set espècies d’ungulats cinegètics que viuen al seu interior: l'isard, el cabirol, el cérvol, la daina, el mufló, la cabra salvatge i el senglar.
Tots ells, menys l’isard i el senglar, han sigut introduïts per la ma de l’home en un moment o altre. Cinc es poden considerar espècies autòctones, encara que el cabirol, el cérvol i l'herc (la cabra salvatge pròpia dels Pirineus) s'hi van extingir a principis del segle XX o finals del segle xix, i han sigut reintroduïdes. El mufló i la daina són espècies al·lòctones alliberades als Pirineus pel seu interès cinegètic.
L’isard, el cérvol, el cabirol i la cabra són espècies cinegètiques amb un aprofitament regulat. La seva caça es fa amb un permís nominal, per acostament i acompanyats sempre per un guarda de la reserva. El nombre de permisos està previst al Pla tècnic de gestió anual. Els permisos poden ser de trofeu o selectius (animals que s’abaten per a millorar la dinàmica de la població). El senglar es caça en batudes, organitzades per les colles de caçadors locals.
La daina i el mufló són espècies cinegètiques al.loctones que poden competir amb altres espècies pròpies del país. L’objectiu de la gestió d’aquestes espècies hauria de ser controlar-ne les poblacions allà on sigui molt abundant i evitar-ne l’expansió cap a zones on encara no s’hagi establert.
En el moment de la creació de la RNC, també es consideraven espècies cinegètiques l'ós bru, el gall fer i el llop que actualment estan catalogades com a espècies protegides.
La RNC de l’Alt Pallars és l’única de Catalunya amb presència permanent de l’ós bru.

## Referències

* ↑ «Alt Pallars». Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Ley 37/1966, de 31 de mayo, sobre creación de Reservas Nacionales de Caza». BOE.
* ↑ «LLEI 8/2012, del 25 de juny, de modificació dels límits i la denominació de la Reserva Nacional de Caça de l'Alt Pallars - Aran». Generalitat de Catalunya (DOGC).
* ↑ Fernández Gil, Juan, et al. Guia de la Reserva Alt Pallars. Generalitat de Catalunya, 2016. ISBN 978-84-393-9433-4.
# El Bac

«el Bac o el Bach» té aquests significats:
* El Bac (Camprodon), mas al municipi de Camprodon (Ripollès)
* El Bac (Figaró-Montmany), mas al municipi de Figaró-Montmany (Vallès Oriental)
* El Bac (Oristà), masia al terme d'Oristà (Lluçanès)
* El Bac de Collsacabra, masia de Rupit i Pruit (Osona)
* el Bac (Maçanet de Cabrenys), masia a l'Alt Empordà
* El Bac de Roda, masia al terme municipal de les Masies de Roda (Osona)
* El Bac de la Roda, masia i veïnat al terme municipal d'Ogassa (Ripollès)
# El jugador (pel·lícula)

«El jugador» té aquests significats:
* El jugador (pel·lícula de 1955), dirigida per Allan Dwan i interpretada per John Payne
* El jugador (pel·lícula de 2009), dirigida per Mark Neveldine i Brian Taylor, i interpretada per Gerard Butler
* El jugador (pel·lícula de 2011), dirigida per Don Handfield i interpretada per Kurt Russell
# Serafí I

Serafí I (en grec Σεραφεὶμ Α') va ser patriarca de Constantinoble els anys 1733 i 1734.
Procedia de la regió d'Acarnània. Va ser metropolità de Nicomèdia i va ser elegit com a patriarca el mes de març de 1733, però al cap d'un any i mig va dimitir i es va exiliar a Lemnos, pel setembre de 1734, per negar-se a cedir a les pressions dels otomans que volien que els armenis gestionessin el Sant Sepulcre.
Des de Lemnos va anar a Terra Santa i allà va viure fins a la seva mort. Durant el seu patriarcat, Marc Eugènic va ser canonitzat.

## Referències

* ↑ «Σεραφεὶμ Α'» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 12 agost 2023].
# Difusió general

La difusió general (en anglès broadcast) són aquells sistemes de comunicació on hi ha un emissor i múltiples receptors.

## Tipus de sistemes de difusió general

Entenem com difusió general tota manera de fer arribar informació des d'un emissor fins a múltiples receptors. Així, es podria dir que la premsa escrita va ser el primer medi de difusió general que va existir. A mesura que la tecnologia ha anat avançant, s'han creat nous medis de difusió d'informació, tecnologies que utilitzen la comunicació punt a multipunt, com pot ser la ràdio o la televisió, que tenen un emissor per a múltiples receptors, o les xarxes informàtiques, que tenen un emissor (servidor) que atén a les peticions d'informació (receptors).

## Televisió i ràdio

Ambdós sistemes tenen la cobertura limitada, segons la potència del seu emissor. Quan tenim un sistema de difusió de poca potència, el senyal només arriba a una àrea petita. Es diu que el sistema té una cobertura a nivell local i en aquest grup entrarien les estacions de ràdio i de televisió locals. Quan es vol aconseguir una cobertura a nivell nacional s'utilitzen repetidors de senyal amb la fi de què el senyal arribi a tots el receptors. Una altra manera de difondre el senyal als receptors és mitjançant un satèl·lit, amb el satèl·lit es pot aconseguir una cobertura gairebé continental. Amb les noves tècniques de digitalització, s'han creat nous estàndards per a la difusió d'àudio DAB o televisió DVB. Aquests estàndards permeten una millor optimització de l'espectre radioelèctric. La digitalització de l'àudio i el vídeo també permet un nou tipus de difusió, com la televisió per Internet o la Ràdio per Internet.

## Xarxes informàtiques

En la radio i la televisió, s'emet en broadcast contínuament, mentre que en les xarxes informàtiques hi ha maneres diferents de comunicar-se:
* Broadcast: La informació arriba a tots els nodes de la xarxa.
* Multicast: La informació arriba a múltiples nodes, però no a tots.
* Unicast: La informació només arriba a un node.
* Anycast: La informació s'envia al més proper o al millor.
* broadcast
* anycast
* multicast
* unicast
Per exemple, en una xarxa d'àrea local, és possible la difusió de qualsevol trama de dades a totes les estacions de la xarxa, per fer-ho es posa com a adreça MAC de destí una direcció especial, que en ethernet és: FF.FF.FF.FF.FF.FF. A diferència dels sistemes mencionats, les xarxes informàtiques i el seu conjunt, Internet, són el medi de difusió que té una cobertura mundial, ja que el medi pel que viatja la informació no és l'aire, sinó tota una xarxa de xarxes interconnectades. Internet s'ofereixen serveis com World Wide Web, difusió per web, streaming, podcàsting… que han fet que la difusió d'informació, tant escrita com audiovisual augmenti d'una manera considerable. Un clar exemple és el portal web YouTube, on cada dia els usuaris carreguen milers de vídeos que els altres usuaris poden veure a través de streaming.

## Vegeu també

* Enfinestrament
# Can Bordils

Can Bordils és un dels casals més antics que hi ha a Palma, va ser reconstruït al segle XIII sobre fonaments i elements de l'època musulmana, és un casal d’estil gòtic. Té finestres renaixentistes gràcies a la reforma de 1554. A la sobrellinda d'aquestes finestres, hi destaquen els escuts de Sureda-Zanglada i dels Sureda-Moyà.
A principi dels anys quaranta, l’arquitecte Forteza reformà la casa. Actualment, la castra és de planta quadrada amb arcs sostinguts per pilars hexagonals. A l’interior es conserva un enteixinat del segle XVI.
Aquest casal va pertànyer a moltes persones, a l’any 1282 pertanyia al jueu Maimó Biniferaix, a l’any 1450 el va adquirir Salvador Sureda i Safont i realitza més reformes a l’any 1554, l’any 1647 passa a ser propietat de la familia Bordils i a l’ any 1808 als Villalonga-Escalada, finalment, el 1982, el casal de Can Bordils passa a pertànyer a l'Ajuntament de Palma.
Actualment està obert al públic i es pot visitar al carrer de l’Almudaina, 9.

## Referències

* ↑ Valero Martí, Gaspar; Bonnín, Biel; Sastre, Vicenç. Itineraris pel centre històric de Palma. 3a. edició revisada. Palma: Ajuntament de Palma, 1993. ISBN 978-84-87159-49-7.
* 1 2 Valero, 1993.

## Enllaços externs

* Can Bordils (Can Villalonga-Escalada o Can Sureda-Zanglada)
* Monuments: l'Arxiu Municipal de Palma (Can Bordils) Arxivat 2024-01-29 a Wayback Machine.
# Esclarmonda

«Esclarmonda» té aquests significats:
* Esclarmonda de Foix o Esclarmonda la Gran (després de 1151 - 1215), membre de l'església càtara
* Esclarmonda de Foix i de Cardona (Comtat de Foix, ~1250 - Perpinyà, ~1315), infanta del comtat de Foix i reina consort del Regne de Mallorca (1276-1285)
* Esclarmonda (prenom), prenom femení català
* Esclarmonda (abadessa), abadessa de Sant Nicolau de Camprodon entre el 1322 i el 1332.
* Esclarmonde, òpera en quatre actes composta entre 1886 i 1888 per Jules Massenet.
Viccionari
# Endoftalmitis

L'endoftalmitis és una inflamació de l'interior de l'ull. És una possible complicació de les cirurgies intraoculars, particularment la cirurgia de cataractes, amb possible pèrdua de la visió i del mateix ull. La causa infecciosa és la més comuna i s'han aïllat diversos fongs i bacteris com la causa de l'endoftalmitis. Altres causes inclouen un trauma penetrant, reacció al·lèrgica i la retenció intraocular de cossos estranys. Les injeccions intravitreals exposen els pacients al risc d'endoftalmitis, però amb una taxa d'incidència menor del 0,05%.

## Signes i símptomes

En caos d'endoftalmitis, usualment es troba una història de cirurgia intraocular recent o trauma ocular penetrant. En alguns casos d'endoftalmitis endògena l'extensió de la infecció pot haver estat hematògena (via el corrent sanguini).
L'endoftalmitis usualment està acompanyada de dolor greu, pèrdua de visió i enrogiment de la conjuntiva i l'episclera. Pot estar present l'hipopi.
L'1-3% dels casos d'infeccions de sang candidal inclouen endoftalmitis.

## Causes

* Bacteris: N. meningitidis, Staphylococcus aureus, S. epidermidis, S. pneumoniae, altres streptococcus spp., Propionibacterium acnes'', Pseudomonas aeruginosa, altres organismesgram-negatius.
* Virus: Herpes simplex virus.
* Fongs: Candida spp. Fusarium
* Paràsits: Toxoplasma gondii, Toxocara.

## Tractament

El pacient necessita examen urgent d'un oftalmòleg qui normalment decideix una intervenció urgent de potents antibiòtics en l'ull. Es pot requerir una vitrectomia), i evisceració .

## Referències

* 1 2 3 4 Forbes BA, Sahm DF, Weissfeld AS. Bailey & Scott's Diagnostic Microbiology. 12th Edition. Mosby Elsevier, 2007. p. 834.
* ↑ Dossarps, Denis; Bron, Alain M.; Koehrer, Philippe; Aho-Glélé, Ludwig S.; Creuzot-Garcher, Catherine «Endophthalmitis after intravitreal injections: Incidence, presentation, management, and visual outcome». American Journal Ophthalmology, 160, 1, 2016, pàg. 17–25.e1. DOI: 10.1016/j.ajo.2015.04.013. PMID: 25892127.
* ↑ Kim CH, Chen MF, Coleman AL «Adjunctive steroid therapy versus antibiotics alone for acute endophthalmitis». Cochrane Database Syst Rev, 2, 2017, pàg. CD012131. DOI: 10.1002/14651858.CD012121.pub2. PMID: 28225198.

## Enllaços externs

* Endophthalmitis a eMedicine
* Fungal Endophthalmitis a eMedicine
# Carl Blos

Carl Blos (Mannheim, 24 de novembre de 1860 - Múnic, 19 de novembre de 1941) va ser un pintor alemany de retrats, paisatges i gèneres.

## Vida i obra

Va començar les seves lliçons d'art de 1878 a 1880, a la Kunstgewerbeschule (escola d'arts i oficis) de Karlsruhe. De 1881 a 1883, va continuar els seus estudis a l’Acadèmia de Belles Arts allà, sota la direcció de Karl Hoff. El 1887, havia completat els seus estudis a l'Acadèmia de Belles Arts de Múnic, on el seu principal instructor era Wilhelm Lindenschmit. Durant els seus dos últims anys allà, també va treballar al taller de Lindenschmit.
Va ser guardonat amb la medalla de l'Acadèmia el 1884 i va rebre una petita medalla d'or a la Große Berliner Kunstausstellung de 1896.
Més tard, es va convertir en membre del Luitpold-Gruppe moderadament progressista. El 1902, va ser nomenat professor a la seva alma mater, l'Acadèmia de Múnic.
El 1905 va rebre la Großen Medaille el 1905 i el Premi Lenbach de la ciutat de Munic el 1937. Diverses obres seves es van vendre a la Große Deutsche Kunstausstellung de 1939, una exposició destinada a posar en valor l'art que va ser aprovat pel Partit Nazi.

## Referències

* ↑ «Matrikeldatenbank - Akademie der Bildenden Künste München». [Consulta: 13 setembre 2024].
* ↑ Haus der Deutschen Kunst (Munich, Germany). «Ankäufe des Führers aus der "Grossen Deutschen Kunstausstellung 1939"» (en anglès), 1939. [Consulta: 13 setembre 2024].

## Bibliografia

* Ludwig Tavernier, "Blos, Carl", Dins: Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart, Vol. 4: Bida–Brevoort, Wilhelm Engelmann, Leipzig 1910 (en línia)
* "Carl Blos", Dins: Hans Vollmer (Ed.): Allgemeines Lexikon der bildenden Künstler des XX. Jahrhunderts. Vol.1: A–D., EA Seemann, Leipzig 1953, pàg.236
* "Blos, Carl" A: Allgemeines Künstlerlexikon. Die Bildenden Künstler aller Zeiten und Völker, Vol.11, Saur, 1995, pàg.604ISBN 3-598-22751-5
* Horst Ludwig: "Blos, Carl". A: Horst Ludwig (Ed.): Münchner Maler im 19. Jahrhundert. Vol.1, Verlag F. Bruckmann, München 1981, pàg.102ISBN 978-3-8307-0111-8
# FSC

FSC té els següents significats:
* Federació Socialista Catalana, Federació Catalana del PSOE integrada posteriorment al Partit dels Socialistes de Catalunya
* Federació Sardanista de Catalunya, associació d'entitats dedicades al foment de la sardana a Catalunya
* Federació de Sords de Catalunya, organisme que s'ocupa de l'esport per a persones amb sordesa de Catalunya
* Germans de les Escoles Cristianes de La Salle (del seu nom en llatí Fratres Scholarum Christianorum), institut religiós masculí dedicat a l'educació
* Federació de Serveis a la Ciutadania, federació de branca del sindicat Comissions Obreres
* Forest Stewardship Council, anglès per a «consell d'intendència del bosc», una organització no governamental que acredita una etiqueta ecològica de fusta i lleny de boscs de gestió sostenible
* Ferrocarril Suburbà de Carabanchel, línia de metro històrica, integrada actualment al Metro de Madrid
* Faint Source Catalogue, catàleg astronòmic
* Fluid supercrític, fluid en condicions de temperatura i pressió per sobre del seu punt crític químic
* Flux sanguini coronari, quantitat de sang arribant al cor en un moment donat
* Flux sanguini cerebral, quantitat de sang arribant al cervell en un moment donat
* FSC també és el codi UCI del Funvic Soul Cycles-Carrefour, un equip ciclista professional del Brasil