OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Autorització de treball

L'autorització de treball, anteriorment anomenada permís de treball és, en la legislació espanyola, el document administratiu requerit als ciutadans estrangers perquè puguin treballar a l'estat espanyol.
Està regulat per la Llei Orgànica 4/2000, reformada per la L.O. 14/2003, i coneguda informalment com a Llei d'estrangeria, que estableix el següent:
Els estrangers més grans de 16 anys que desitgin exercir a Espanya una activitat lucrativa, laboral o professional, per compte propi o per compte d'altri, hauran d'obtenir prèviament la corresponent autorització administrativa per a treballar.
Aquest règim no s'aplicarà als qui tinguin la nacionalitat dels Estats membres de la Unió Europea, ni als nacionals de tercers països a qui, per motiu de parentiu, sigui d'aplicació el règim comunitari.

## De l'autorització de treball i els règims especials

* L'article 36, tracta de l'autorització per a la realització d'activitats lucratives. Estableix que per a la contractació d'un estranger l'empresari haurà de sol·licitar l'autorització de l'apartat 1 d'aquest article, la carència de l'autorització per part de l'empresari no invalidarà el contracte de treball respecte als drets del treballador estranger ni serà obstacle per a les prestacions que puguin correspondre-li.
* Article 37: Autorització de treball per compte propi.
* Article 38: L'autorització de treball per compte d'altri.
* Article 39: El contingent de treballadors estrangers el podrà establir el govern.
* Article 40: Supòsits específics, per exemple els refugiats i els estrangers nascuts i residents a Espanya.
* Article 41:Excepcions a l'autorització de treball, per exemple en el cas de tècnics i científics estrangers invitats o contractats per l'Estat i les Comunitats Autònomes, o ens locals o organismes que tinguin per objecte la promoció i desenvolupament de la recerca.
* Article 42: Règim especial dels treballadors de temporada.
* Article 43: Treballadors transfronterers i prestació transnacional de serveis que s'estableixen reglamentàriament

## Vegeu també

* Tancades de sense papers a les esglésies de 2001

## Enllaços externs

* Llei Orgànica 14/2003, de 20 de novembre, de Reforma de la Llei Orgànica 4/2000, d'11 de gener, sobre drets i llibertats dels estrangers a Espanya i la seva integració social (text en català)
# Gal·lípoli (desambiguació)

«Gallipoli» o «Gal·lípoli» té aquests significats:
* Toponímia:
** Tràcia Oriental:
*** Península de Gal·lípoli, península a la banda europea de l'estret dels Dardanels, a Turquia
*** Gal·lípoli o Gelibolu, ciutat principal de la península de Gal·lípoli
** Itàlia:
*** Gallipoli (Pulla), ciutat italiana de la regió de la Pulla
*** Bisbat de Nardò-Gallipoli
* Esdeveniments:
** Batalla de Gal·lípoli (1305), primer setge durant la Venjança Catalana
** Batalla de Gal·lípoli (1306), segon setge durant la Venjança Catalana
** Batalla de Gal·lípoli (1312), enfrontament entre el Regne de Sèrbia i l'Imperi Romà d'Orient, contra els turcoples dirigits per Halil Paixà
** Caiguda de Gal·lípoli (1354) durant les guerres romano-otomanes
** Reconquesta de Gal·lípoli (1366) durant les guerres romano-otomanes
** Batalla de Gal·lípoli (1915) durant la Primera guerra mundial
* Cinema:
** Gal·lípoli (pel·lícula de 1981), pel·lícula del director australià Peter Weir sobre la batalla de Gal·lípoli
** Gallipoli (pel·lícula de 2005), pel·lícula del director turc Tolga Örnek sobre la batalla de Gal·lípoli
* Esport: Tour de Gal·lípoli, competició ciclista
# Thorsten Rund

Thorsten Rund (Lübben, Brandenburg, 25 de febrer de 1976) va ser un ciclista alemany que s'especialitzà en la pista, especialment en la persecució per equips.

## Palmarès en pista

* 1993
** Campió del món júnior en Puntuació
** Campió del món júnior en Persecució per equips (amb Ronny Lauke, Dirk Ronellenfitsch i Holger Roth)
* 1999
** Campió d'Alemanya en Madison (amb Guido Fulst)

### Resultats a la Copa del Món

* 1995
** 1r a Manchester, en Persecució per equips
* 1999
** 1r a València, en Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 1992
** Campió d'Alemanya en ruta de debutants
* 1999
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Tarragona

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2003. 143è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Gris mitjà (fotografia)

El gris mitjà és el color que té una superfície que reflecteix el 18% de llum rebuda, absorbint el 82% que resta. És un 18% perquè aquest el punt mitjà exacte de la capacitat que té la pel·lícula o sensor de la càmera de captar amb detall les zones de llum i ombra.
Els fotòmetres en les càmeres donen el seu resultat per un subjecte de to mitjà, d’aquesta forma les medicions sempre subexposen els subjectes de colors clars per fer-los més foscos i a la inversa, sobreexposen els foscos per fer-los més clars.
Quan es tracta d'exposició fotogràfica és rellevant parlar del gris mitjà, el qual fa referència al color de to mitjà (amb un 18% de reflectància) que representa l'exposició correcta d’una imatge. Aquesta exposició correcta la interpreta la càmera a través de la combinació dels factors d’exposició (velocitat d’obturació, obertura de diafragma i sensibilitat ISO).

## Carta gris

La carta gris és un cartró o paper de color gris mitjà, és a dir, que reflecteix un 18% de la llum que rep. Té un ús en fotografia, ja que es pot utilitzar com a referència per avaluar la tonallitat del subjecte fotografiat. Si es mesura l'exposició amb la carta gris, les fotografies apareixeran correctament exposades.

## Vegeu també

* Exposició (fotografia)
* Fotòmetre d'absorció

## Referències

* 1 2 «El gris medio: Entendiendo la exposición en fotografía» (en castellà). Rodrigo González Lillo, 05-08-2011. [Consulta: 14 desembre 2021].
* 1 2 Weston, Chris. Exposición (en castellano). Barcelona: BLUME, 2009. ISBN 978-84-8076-835-1.
* ↑ «Tarjeta de Gris Medio 18% GRATIS». [Consulta: 14 desembre 2021].
# Creu de Sant Isidre (Pla de Santa Maria)

La Creu de Sant Isidre és una creu de terme del Pla de Santa Maria (Alt Camp) situada a la plaça Jacint Verdaguer. Senyalitzava l'encreuament de camins. Al segle XVIII s'hi fa arribar l’aigua: font, abeurador i rentadors. La creu actual és una reproducció moderna.

## Referències

* ↑ Bastardes i Parera, Albert. Les creus al vent. Barcelona: Millà, 1983, p. 221. ISBN 84-7304-083-X.
* ↑ «Edificis i elements singulars». Ajuntament del Pla de Santa Maria.
* ↑ «Creu de la plaça». Pobles de Catalunya.
# Crişana

Crișana (hongarès: Körösvidék, alemany: Kreischgebiet) és una regió històrica del nord-oest de Romania, que rep el nom del riu Criş (Körös) i els seus tres afluents: elCrişul Alb (hon: Fehér-Körös), Crişul Negru (hon: Fekete-Körös) i Crişul Repede (hon: Sebes-Körös). A Romania, el terme de vegades s'estén per incloure zones més enllà de la frontera, a Hongria; en aquesta interpretació, la regió limita a l'est amb les muntanyes Apuseni, al sud amb el riu Mureș, al nord amb el riu Someș i a l'oest amb el riu Tisza, la frontera romanesa-hongaresa la talla en dos. Tanmateix, a Hongria, la zona entre el riu Tisza i la frontera romanesa se sol conèixer com Tiszántúl.
Crişana correspon parcialment a la regió històrica de Partium de l'antic Regne d'Hongria.

## Referències

* ↑ Boia, Lucian. Romania: Borderland of Europe (en anglès). Reaktion Books, 2001-01-01. ISBN 9781861891037.
* ↑ White, George W. Nationalism and Territory: Constructing Group Identity in Southeastern Europe (en anglès). Rowman & Littlefield, 2000. ISBN 9780847698097.
# Cérvola

La Cérvola (o cervulus en llatí) és el nom d'una festa romana pagana, probablement més antiga i d'origen gal, que se celebrava durant les calendes del mes de gener (1 de gener) per commemorar el canvi de cicle solar o cap d'any. Aquesta festa relaciona amb la figura mitològica del cérvol, ben present a la mitologia celta o gal·la, especialment amb el déu Cernunnos. A més, la cérvola blanca era una figura mitològica important pels gals.
Segons el folklorista i mitòleg escocès Robert Chambers, el ritual sembla haver estat prohibit, censurat i reciclat en la cristiana Missa del ruc (Festum Asinorum), també celebrada a Catalunya, una festivitat que honora el paper del ruc a la Bíblia, especialment la fugida de la família sagrada a Egipte després del naixement de Jesús. Si la teoria de Chambers fos certa, s'hauria substituït la figura del cérvol per la del ruc bíblic.
També a la mitologia clàssica grega hi ha la figura de la Cérvola de Cerinea, consagrada a la deessa Artemisa, que el déu Hèrcules va caçar, en el seu tercer treball, segons ens expliquen Eurípides i Píndar. A la deessa Diana, l'arquera i caçadora, també se la representa acompanyada d'una cérvola o a la deessa Saraswati, de la mitologia hindú.

## Referències

* ↑ Miles, Clement A.. Christmas in Ritual and Tradition, 1912. from Chapter XIII: Masking, the Mummers' Play, the Feast of Fools, and the Boy Bishop, "Mr. Chambers's theory is that the ass was a descendant of the cervulus or hobby-buck who figures so largely in ecclesiastical condemnations of Kalends customs."
* ↑ "It took place on the kalends of January and was a kind of New Year's festival, at which people exchange strenae (étrennes, 'gifts') dressed up as animals or old women, and danced through the streets singing, the applause of the populace. According to DuCange (s.v. cervulus), sacrilegious songs were sung. This happened even in the vicinity of St. Peter's in Rome" >Jung, C. G.. The archetypes and the collective unconscious. Princeton, N.J: Princeton University Press, 1968, p. 257 fn. 3. ISBN 0-691-01833-2.
# Després de tu

Després de tu és una sèrie de televisió valenciana coproduïda per À Punt, TV3 i IB3 i la primera de la història com a resultat d'una col·laboració entre eixos tres canals dels Països Catalans. És una comèdia dramàtica pensada per a un públic familiar i té dues temporades de 42 episodis. Es va estrenar el 6 de febrer del 2022 en una emissió simultània pels tres canals públics, que es va emetre per parells els diumenges. La primera temporada tingué un cost de 1,1 milions d'euros, que es repartiren entre les tres televisions. El 23 d'abril de 2023 es va estrenar la segona temporada.

## Argument

Pau és un pare de família que intenta refer la vida després de la mort sobtada de Raquel, la seua dona. Aquest procés de dol no serà gens fàcil, ni per a Pau ni per als seus fills adolescents, dels quals mai s'ha ocupat del tot i que viuen el dol a la seua manera. L'únic que ajuda Pau a superar eixe tràngol és el fet que pot veure i parlar amb Raquel com si estiguera viva i sense que ningú se n’adone.

## Repartiment

* Sergio Caballero com a Pau
* Verònica Andrés com a Raquel
* Roberto Hoyo com a Òscar
* Carla Pascual com a Alba
* Amparo Moreno com a Encarna
* Carles Sanjaime com a Artur
* Borja Espinosa com a Valentí

## Producció i rodatge

Després de tu és la primera sèrie de televisió produïda conjuntament per À Punt, TV3 i IB3, amb les productores Albena i Minoria Absoluta. Ha costat 1.150.000 euros, dels quals À Punt ha pagat el 65%; TV3, el 25%; i IB3, el 10% restant. El rodatge es va allargar set setmanes i hi van participar setanta persones, amb una mitjana de 16 pàgines de guió gravades diàriament i sobretot al Centre de Producció de Programes de Burjassot —per bé que algunes escenes exteriors són filmades a Burjassot mateix, aixina com a València i Godella. El gener de 2023 va començar el rodatge de la segona temporada, que consta de 22 capítols de 25 minuts.
La direcció de la producció és de Carles Alberola i Chon González, mentre que els guions són obra de Júlia Cot, Patrícia Pardo, Gualalupe Sáez, Jordi López Casanovas i el mateix Chon González.

## Referències

* ↑ Martín, Daniel. «'Després de tu', la comèdia sobre el dol d'À Punt, TV3 i IB3». Ara, 02-02-2022.
* ↑ Fernández, Daniel Martín. «'Després de tu', la comèdia sobre el dol d'À Punt, TV3 i IB3». Diari Ara, 02-02-2022. [Consulta: 22 març 2024].
* ↑ «La sèrie - Després de tu». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, n.d. [Consulta: 7 febrer 2022].
* ↑ Camps, Esperança. «‘Després de tu’, la nova sèrie de televisió que emetran simultàniament À Punt, TV3 i IB3». VilaWeb, 02-02-2022.
* 1 2 Maceda, Víctor «‘Després de tu’, una sèrie de qualitat per a les nits de diumenge d'À Punt, TV3 i IB3». El Temps, 03-02-2022 [Consulta: 7 febrer 2022].
* ↑ «"Després de tu" comença a rodar la segona temporada». CCMA, 17-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
# Dineutró

El dineutró és una partícula formada per dos neutrons. Va ser observada per primera vegada el 2012 al National Superconducting Cyclotron Laboratory (NSCL) de la Michigan State University en el procés de desintegració de l'isòtop ¹⁶Be, molt ric en neutrons (12 neutrons en lloc de 5 com a l’isòtop estable). El dineutró resultant té una vida mitjana molt curta. Igual que el diprotó, el dineutró no forma un estat lligat, encara que es troba a prop del límit d'estabilitat. La raó d'aquest fet rau en una combinació del principi d'exclusió de Pauli (els neutrons han de formar un estat singlet amb spins antiparal·lels) i el fet que la força nuclear és més forta quan els nucleons tenen spins paral·lels. La manca d'estabilitat dels dineutrons es pot visualitzar posant "Z=0" a la Fórmula de Weizsäcker i veient com els termes relacionats amb el principi de Pauli porten a una energia d'enllaç final negativa (és a dir, a un estat no lligat).
La recerca de desintegracions amb emissió de dineutrons s'havia intentat abans amb altres nuclis rics en neutrons, com l'heli-10 i l'hidrogen-5, però aquests estats preferien l'emissió de neutrons individuals. En el cas del beril·li-16, el nucli intermedi produït quan s'emet un neutró seria encara més inestable que el nucli inicial. Teòricament, s'havia predit que en nuclis rics en neutrons i amb nombre parell de neutrons, com l’heli-6 i -8, aquests podien formar estats parells (via un aparellament de tipus parells Cooper).
A la família d'estats multi-neutrons, el dineutró és el representant més petit. L'únic estat lligat conegut d'aquesta sèrie és l'estrella de neutrons. A diferencia del dineutró, no és la força nuclear sinó la força de la gravetat la responsable de la seva estabilitat. També hi ha controvertits resultats experimentals d’estats lligats tetraneutró.

## Referències

* ↑ Spyrou, A.; Kohley, Z.; Baumann, T.; Bazin, D.; Brown, B. A. «First Observation of Ground State Dineutron Decay: $^{16}\mathrm{Be}$». Physical Review Letters, 108, 10, 09-03-2012, pàg. 102501. DOI: 10.1103/PhysRevLett.108.102501.
* ↑ Schirber, Michael «Nuclei Emit Paired-up Neutrons» (en anglès). Physics, 5, 09-03-2012.
# Don't Call It Love

Don't Call It Love és una pel·lícula muda de la Famous Players-Lasky dirigida per William C. deMille i protagonitzada per Agnes Ayres, Jack Holt i Nita Naldi. Basada en la novel·la “Rita Coventry” de Julian Leonard Street i la subseqüent adaptació teatral de Hubert Osborne, es va estrenar el 6 de gener de 1924. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Richard Parrish és un home ric que s'ha cansat de les contínues atencions de la seva promesa, Alice Meldrum. Finalment, fascinat per Rita Coventry, una diva de l'òpera voluble que creu en la passió com a forma de millorar el seu art, abandona Alice. Rita tracta Richard de la mateixa manera i l’abandona per iniciar un romanç amb Patrick Delaney, un afinador de pianos i músic ocasional. Parrish intenta recuperar Alice i ho acaba aconseguint després d’insistir molt. Mentrestant, Rita es casa amb Delaney i marxen de lluna de mel. Tanmateix, la prima donna, incorregible, promet als seus managers tornar aviat perquè vol “comprovar” el nou tenor.

## Repartiment

* Agnes Ayres (Alice Meldrum)
* Jack Holt (Richard Parrish)
* Nita Naldi (Rita Coventry)
* Theodore Kosloff (Luigi Busini)
* Rod La Rocque (Patrick Delaney)
* Robert Edeson (Henry Van Courtlandt)
* Julia Faye (Clara Proctor)

## Referències

* ↑ «“Don’t Call It Love». Film Daily XXVI, 75, 30-12-1923, pàg. 11.
* 1 2 Institute, American Film. The American Film Institute Catalog of Motion Pictures Produced in the United States (en anglès). University of California Press, 1997, p. 196. ISBN 978-0-520-20969-5.
* ↑ «Don't Call It Love» (en anglès). AFI|Catalog. [Consulta: 27 gener 2022].
* ↑ «Don't Call It Love» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 27 gener 2022].

## Enllaços externs

* Don't Call It Love al catàleg de l'American Film Institute
# Dona mediterrània

Dona mediterrània és una escultura de Lluïsa Granero situada a la punta de Sant Sebastià de Sitges, de l’any 2007.
És una figura femenina nua, de bronze, pentinada amb monyo que es representa amb els braços lleugerament separats del cos i amb les mans mirant cap a terra. Dreta damunt d’una petita peanya, també de bronze, és de mida gairebé natural (180 cm) i està situada de cara al mar, com si mirés l’horitzó.
Originalment l'estàtua es va crear per l'exposició que l’any 2007 es va fer a la Fragata però el maig del mateix any va ser objecte d’actes vandàlics que li van trencar un braç i la van llençar al mar. L’Ajuntament de la vila la va recuperar, es va fer càrrec de la seva restauració i la va incorporar al patrimoni monumental de Sitges. Finalment, l’octubre de 2009 es va col·locar en el seu emplaçament actual a la platja de Sant Sebastià, en el marc dels actes amb motiu del Dia de l’artista.
Segons la mateixa escultora, Dona mediterrània representa una Venus, una dona forta que contempla la plenitud de Sitges. Els nus femenins i la dona mediterrània són dues constants en l’obra de Lluïsa Granero, que en aquesta escultura va reunir tots els atributs de les seves peces anteriors. Així, el modelat dels volums simples, la robustesa del cos, les formes arrodonides i la serenor de la figura femenina contribueixen a crear un arquetip de dona molt personal que va més enllà de l’homenatge a la tradició clàssica i del noucentisme tardà en què sovint s'ha encasellat a l’autora. Ferma defensora del modelat i de la senzillesa en el treball, en l'escultura l’artista deixa veure la immediatesa, la naturalitat i l’austeritat del modelat primer en fang, sense que la posterior producció en bronze n’amagui els trets.

## Referències

* ↑ «Parc escultòric de Sitges. Un museu al carrer - Dona mediterrània». Ajuntament de Sitges. [Consulta: 8 març 2021].
* 1 2 «Una escultura de Luisa Granero embelleix la platja de Sant Sebastià». [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ Rodríguez Samaniego, Cristina. Luisa Granero: retrospectiva. Vilassar de Mar: Museu Monjo, 2009.
# Dragon Li

Dragon Li, (狸花猫 en xinès), és un gat considerat com una raça domèstica de la subespècie del gat xinès, Felis silvestris catus. Es reconegué per primera vegada com una raça a finals de 2003. Encara que aquesta teoria segueix sent una mica controvertida, tot i que tampoc ha estat refutada científicament, i és àmpliament acceptada com l'origen d'aquesta raça de gat xinès.

## Altres noms

Li Hua Mao és el nom més freqüent de la raça a la Xina, el nom xinès Dragon Li ha estat utilitzat internacionalment per reflectir el caràcter simbòlic a la Xina corresponent al mític drac xinès.

## Descripció

Aquest gat posseeix cos fort, poderós i gruixut, amb cames musculoses. Les seves potes són rodones, i la seva cua és de longitud mitjana. La capa de pel del Dragon Li és d'un únic color marró daurat a la panxa, i atigrat amb ratlles a l'esquena. Té un cap rodó i ulls grans, lluminosos amb forma d'ametlla. Els seus ulls són de color verd o groc. Les orelles són de grandària mitjana i arrodonides en les puntes, amb el distintiu d'inflexió.

## Característiques

El Dragon Li és molt intel·ligent i un bon company. Aquests gats són molt actius i els agrada jugar. Són animals fidels, però no gaire afectuosos. No obstant això, no són exigents. Són independents i es porten bé amb altres animals domèstics. Són tolerants amb els nens.

## Hàbitat

Els gats de la raça Dragon Li s'adapten millor a les llars amb un molt espai perquè puguin ser actius. Encara que poden tolerar als nens, no són mascotes ideals per a les llars amb nens petits. Si els nens són menors de deu anys o així, el Drac Li probablement no sigui el gat ideal.

## Referències

* 1 2 Barrett, Timothy Hugh. The religious affiliations of the Chinese cat : an essay towards an anthropozoological approach to comparative religion. Londres: School of Oriental & African Studies, University of London, 1998. ISBN 0-7286-0288-1.
* 1 2 «Breed Profile: The Chinese Li Hua» (en anglès). The Cat Fanciers' Association, 07-01-2015. Arxivat de l'original el 2015-01-07. [Consulta: 1r maig 2022].
* ↑ Chen, Huiwen; 陈慧文.. Mao dian yi luo kuang. Di 1 ban. Tianji: Bai hua wen yi chu ban she, 2006. ISBN 7530643622.

## Enllaços externs

* The International Cat Association (anglès)
# EFREI Paris

EFREI Paris, antigament l'École française d'électronique et d'informatique, és una escola privada d'enginyeria francesa situada a Villejuif, Illa de França, al sud de París. Els seus cursos, especialitzats en tecnologia de la informació i gestió, s'imparteixen amb el suport de l'estat. EFREI va ser fundada l'any 1936 com a École Française de Radioélectricité. El màster de dos anys ofereix 12 especialitats: Sistemes d'Informació i Cloud Computing, Business Intelligence, Enginyeria de programari, Seguretat SI, Imatge i Realitat Virtual, IT per a Finances, Bioinformàtica, Big Data, Aviònica i Espai (sistemes encastats), Intel·ligent. Sistemes i Robòtica, Noves Energies i Sistemes Intel·ligents, Xarxa i Virtualització.

## Graduats famosos

* Pol Pot, polític cambotjà que va néixer a Prek Sbauw (Província de Kompong Thon) el 19 de maig de 1928

## Referències

* ↑ L’Efrei, grande école privée d’ingénieurs, va bientôt s'implanter à Reims
* ↑ «Vierzon intéresse des grandes écoles mais apparemment pas les bonnes». Arxivat de l'original el 2021-12-26. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ L’Epita et l’Efrei rejoignent le campus Cyber de la Défense

## Enllaços externs

* EFREI Paris - Lloc web oficial