OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Narciso Binayán Carmona

Narciso Binayán Carmona (Buenos Aires - 24 de setembre de 1928 - Buenos Aires, 1r de desembre de 2008) va ser un historiador, genealogista i periodista argentí d'origen armeni.

## Biografia

Va ser fill del professor Narciso Binayán Pérez (1896-1970), que va ser fundador i president de la Societat d'Història Argentina i autor de nombrosos treballs històrics, i de Lola Carmona Zinny.
Va ser membre de l'Institut Argentí de Ciències Genealògiques, de la Junta Sabatina d'Especialitats Històriques, de l'Institut Argentí Gallec de Ciències Històriques i Genealògiques, de l'Acadèmia Paraguaiana de la Història, i de la Reial Acadèmia Matritense d'Heràldica i Genealogia, entre d'altres.
Va guanyar el Premi Castañeda de l'Institut Internacional de Genealogia i Heràldica de Madrid el 1981 pel seu treball La turmentada història del primer llibre de genealogia criolla. Va ser condecorat amb la Creu d'Or al Mèrit de Polònia, i amb l'Ordre de Sant Sahag i Sant Mesrob, atorgada pel Catolicós de tots els armenis. També va ser guanyador del Premi Santa Clara d'Assís per la seva trajectòria. Va ser igualment Acadèmic Honorari de l'Acadèmia Costarriquenya de Ciències Genealògiques.
Binayán Carmona va ser periodista del diari La Nación des de l'any 1960. Allí va ser l'autor de la columna Hipòtesi de Conflicte des del 1997 fins al 2003. Va visitar més de 100 països, incloent gairebé tot Europa, Àfrica, Amèrica, i països d'Àsia i Oceania.
Narciso Binayán Carmona va morir a la ciutat de Buenos Aires als 80 anys. Les seves restes van ser cremades i descansen al panteó familiar del Cementiri de la Recoleta.

## Selecció d'obres

És autor de diversos llibres:
* Furlong, Guillermo. «Historia de la casa de la independencia». A: El Congreso de Tucumán (en castellà). Buenos Aires: Theoria, 1966. «Autor del capítol del llibre»
* Entre el pasado y el futuro. Los armenios en la Argentina (en castellà), 1996. ISBN 950906761X.
* Historia genealógica argentina (en castellà). Buenos Aires: Emecé, 1999. ISBN 9500420589.
* Dieciséis estudios genealógicos (en castellà). Buenos Aires: Armerías, 2002. ISBN 9872034001.
És a més autor de diversos articles sobre temes històrics i genealògics:
* La iglesia Oriental en la Argentina (1969),
* La atormentada historia del primer libro de genealogía criolla (1981),
* La genealogía en el Africa negra (1982),
* La familia de los Incas (1992).

## Referències

* ↑ La Goublaye de Ménorval, Yves de. «Narciso Binayán Carmona ya no está entre nosotros» (en castellà). Boletín Electrónico de la ACCG, n. 90 p. 28-34, octubre-desembre 2008. Arxivat de l'original el 2011-10-12. [Consulta: 7 gener 2020].
* ↑ «Falleció Narciso Binayan Carmona» (en castellà). La Nación (Argentina), 01-12-2008.

## Vegeu també

Les seves últimes columnes al diari La Nación (castellà).

## Enllaços externs

* Rodovid alberga la genealogia de Narciso Binayán Carmona
# Associació Europea de Clubs d'Hoquei sobre Patins

L'Associació Europea de Clubs d'Hoquei sobre Patins (en anglès: European Hockey Clubs Association, o també EHCA) és una associació de clubs d'hoquei sobre patins europeus, creada el 5 de setembre de 2019. Fundada per vuit clubs europeus: FC Barcelona, HC Liceo, Reus Deportiu, CE Noia, FC Porto, UD Oliveirense, Sporting CP i SL Benfica, el seu objectiu és defensar els interessos dels clubs a nivell europeu, tenir un paper actiu i assessorar a les organitzacions internacionals del patinatge, així com potenciar la pràctica de l'hoquei sobre patins a tot Europa. Entre d'altres decisions, va comunicar el seu suport a la suspensió de les competicions europees de la temporada 2019-20 degut al risc de contagi públic del COVID-19. Per altra banda, també projecta dissenyar un nou model de Lliga Europea, similar a altres esports professionals, que donaria inici a partir de la temporada 2021-22.

## Referències

* ↑ «Neix la primera associació de clubs europea». L'Esportiu, 05-09-2019. [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ Alcoyent Corominas, Carles. «Els equips d'hoquei patins demanen el final de la Lliga Europea». betevé, 29-04-2020. [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ Martí, Joan. «El projecte de la nova lliga europea s'ajorna un any - 31 maig 2020». L'Esportiu, 31-05-2020. [Consulta: 16 novembre 2020].
# Ànidros

Ànidros (grec: Άνυδρος) o Amorgopula (Αμοργοπούλα) és una petita illa grega deshabitada del sud-est de les Cíclades. Es troba al nord d'Anafi i a l'est d'Íos.

## Referències

* ↑ «Ànidros». ésAdir. [Consulta: 6 febrer 2025].
# Noël Martin

Noël Martin (Jamaica, 23 de juliol de 1959 - Birmingham, 14 de juliol de 2020) va ser un treballador de la construcció anglès d'origen jamaicà, víctima d'un atac neonazi el 1996. En el moment de l'atac va ser un dels molts treballadors de la construcció britànics i irlandesos que treballaven a Alemanya.
El 16 de juny de 1996 a Brandenburg, Alemanya, va ser atacat per neonazis a causa de la seva pell fosca. Els atacants van llançar un bloc de formigó al parabrisa del seu cotxe mentre circulava provocant que el cotxe es desviés de la carretera i xoqués contra un arbre. Com a resultat de l'agressió va quedar tetraplègic i va passar a requerir assistència 24 hores. Després d'haver sobreviscut a la seva dona, va anunciar la seva intenció de sol·licitar el suïcidi assistit, que tindria lloc a Berlín. L'any 2006, durant el seu primer anunci, va fixar el 23 de juny del 2007 com a data del suïcidi. A partir de desembre de 2007, va començar a signar acords amb un metge que l'ajudés al suïcidi, gràcies a la cooperació de l'organització suïssa Dignitas.
Una pel·lícula documental sobre Martin, The Finishing Line, dirigida i produïda per Estephan Wagner, va ser presentada a Channel 4 l'agost de 2009. Tanmateix, Martin es va oposar a la inclusió de dues escenes (referides als tribunals com a escenes d'"elevació" i "cançó") i va sol·licitar una ordre contra Channel 4 impedint-ne la difusió. El novembre de 2009, el jutge Eady va rebutjar la sol·licitud de Martin.
Martin va morir el 14 de juliol de 2020, a seixanta anys, en un hospital de Birmingham, la seva ciutat de residència.

## Referències

* ↑ «Noel Martin meets Liz Carr» (en anglès). BBC News, 16-11-2008. [Consulta: 15 juliol 2020].
* ↑ Connolly, Kate. «Why I just can't go on living, by victim of neo-Nazis» (en anglès). The Guardian, 22-04-2007.
* ↑ Heflik, Roman. «Noel Martin's Final Struggle: Neo-Nazi Victim Battling to the Death». Der Spiegel, 29-09-2006. [Consulta: 15 juliol 2020].
* ↑ «Neo-Nazi victim plans to kill himself in Berlin: report5» (en anglès). Agence France-Presse, 18-12-2007. Arxivat de l'original el 21 de desembre 2007. [Consulta: 15 juliol 2020].
* ↑ Simon, Jane. «The Finishing Line» (en anglès). Daily Mirror, 14-08-2009. [Consulta: 6 novembre 2009].
* ↑ Kögel, Annette. «Neonazi-Opfer Noël Martin gestorben» (en alemany). Der Tagesspiegel, 14-07-2020. [Consulta: 15 juliol 2020].

## Enllaços externs

* The Finishing Line a Internet Movie Database (anglès)
# Bròquil

Els bròquils o bròculs (Brassica oleracea var. botrytis) són plantes comestibles de la mateixa espècie que la col.
Segons les zones dialectals, en alguns llocs se'n diu bròquil verd i bròquil blanc (coliflor) mentre que en altres zones la paraula bròquil només es refereix al bròquil de color verd. La coliflor (blanca) i el bròquil (verd) són de la mateixa varietat (botrytis). En la taxonomia botànica no s'acostuma a diferenciar en subvarietats, cosa que sí que es fa en l'àmbit comercial, en que la coliflor i el bròquil són productes comercialment diferents.
Els bròquils, com algunes altres cols, tenen meristemes en la inflorescència més que no pas botons florals quan arriba el moment de la collita.

## Informació nutricional

Com altres membres de la col (Brassica oleracea), els bròquils són molt nutritius. Uns 100 grams de bròquil tenen unes 20 calories, 2 grams de proteïnes, 4 grams de glúcids, 2 grams de fibra dietètica i una gran quantitat de vitamina C.

## Notes

* ↑ Diari oficial de la Generalitat de catalunya (Termcat) de 19 de novembre de 2010
* ↑ Malatesta, M., Davey, J.C. (1994). "Cultivar identification within broccoli, Brassica oleracea L. var. italica Plenck and cauliflower, Brassica oleracea var. botrytis L.". Acta Horticulturae 407: ISHS Brassica Symposium - IX Crucifer Genetics Workshop «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-10-14. [Consulta: 19 novembre 2010].
* ↑ «Broccoflower at Truestar health encyclopedia», 2007. Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 15 agost 2007].

## Vegeu també

* Bròcoli
* Romanesco
# Smith, Elder & Co.

Smith, Elder & Co. va ser una de les editorials britàniques més destacades per les obres que va publicar al segle xix.
Va ser fundada a Londres pels escocesos George Smith (1789–1846) i Alexander Elder (1790–1876) el 1816, primer com una papereria i llibreria. El 1819 van publicar un primer llibre, un recull de sermons i d'assajos del capellà anglicà John Morison: Sermons and Expositions on Interesting Portions of Scripture. Va continuar amb èxit sota George Murray Smith (1824–1901). Són molt coneguts per la primera edició del Dictionary of National Biography («Diccionari biogràfic nacional» DNB) o encara l'edició de Jane Eyre de Charlotte Brontë el 1847.
Va ser comprada per John Murray a principi de 1900. L'arxiu ara es conserva com a part de l'Arxiu John Murray a la Biblioteca Nacional d'Escòcia a Edimburg a Escòcia.

## Referències

* ↑ «Smith, Elder & Co» (en anglès). Collections Online. British Museum. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ «Smith, Elder, and Company (1816 - 1917):» (en anglès). Geographicus Rare Antique Maps. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ Morison, John. Sermons and Expositions on Interesting Portions of Scripture (en anglès). Smith and Elder, and T. Hamilton, 1819.
* ↑ Brontë, Charlotte. Margareth Smith (ed.). Jane Eyre. (edició crítica). Oxford: Oxford University Press, 2019, p. xxxix. ISBN 978-0-19-252703-5.
# Salvador Estrada i Ribas

Salvador Estrada i Ribas (Barcelona, ? — 1862) va ser un advocat i escriptor català. Va estar dedicat durant anys a l'estudi de la llengua catalana i va treballar possiblement en un diccionari català-castellà. Va guanyar un premi en els Jocs Florals de Barcelona del 1859, i va escriure diverses obres teatrals i poesies en castellà entre elles ¿Qui venç l'amor, que captiva? i Sonet. Les flors són la poesía de la creació.

## Referències

* ↑ «Salvador Estrada i Ribas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sri Jayewardenepura Kotte

Sri Jayawardenepura Kotte (en tàmil: ஸ்ரீ ஜெயவர்தனபுர கோட்டே), més coneguda com Kotte, és la capital legislativa de Sri Lanka des de 1982. La ciutat està ubicada dins de l'àrea metropolitana de la capital executiva, econòmica i judicial de facto, Colombo.
Segons el cens del 2012, la ciutat tenia 107.508 habitants, dels quals el 84,9% són ètnicament singalesos i el 77,1% són budistes.
Ubicada a la zona oriental de Colombo, és una zona majoritàriament residencial, ubicada entre llacunes i pantans que en el passat van ser una àrea pantanosa inhòspita.

## Història

Des del 1415 fins al 1565 va ser la capital de l'antic regne de Kotte, del qual va rebre el seu antic nom (Ciutat de Kotte). Entre el 1450 i el 1477 va ser la ciutat que va unir tota l'illa en una sola autoritat. El 1989 es va convertir en la capital legislativa i la seu del nou parlament al país, a causa de la idea de promoure la ciutat com una zona residencial perquè no estigués tan aglomerat al centre de Colombo.

## Referències

* ↑ «The Administrative Capital of Sri Lanka since 1982 is Sri Jayewardenepura Kotte.». Official Sri Lanka government website. Arxivat de l'original el 2014-12-20. [Consulta: 7 gener 2015].
* ↑ «Department of Census and Statistics Sri Lanka – Population by ethnicity and district according to Divisional Secretary's Division, 2012». Arxivat de l'original el 2016-11-01. [Consulta: 6 novembre 2023].
* ↑ «Department of Census and Statistics Sri Lanka – Population by divisional secretariat division, religion and sex- 2012».
* ↑ Aiyangar, S. Krishnaswami; de Silva, Simon; M. Senaveratna, John «The Overlordship of Ceylon in the Thirteenth, Fourteenth and Fifteenth Centuries.». The Journal of the Ceylon Branch of the Royal Asiatic Society of Great Britain & Ireland, vol. 28, 74, 1921, pàg. 127. JSTOR: 43483739.
# Llista de topònims de Cànoes

Llista de topònims (noms propis de lloc) de Cànoes (Rosselló).
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) |
| Sant Quirc i Santa Julita de Cànoes | Cànoes | església Ús: església | Estil: arquitectura romànica Dedicat a: Quirze i Julita de Tars | 42° 39′ 07″ N, 2° 50′ 09″ E﻿ / ﻿42.6519°N,2.8358°E﻿ / 42.6519; 2.8358 69.9 msnm | monument històric inventariat | Église Saint-Cyr-et-Sainte-Julitte de Canohès |
| casa de la vila de Cànoes | Cànoes | instal·lació Ús: seu del govern local | | 42° 39′ 18″ N, 2° 49′ 56″ E﻿ / ﻿42.6549030506108°N,2.8322309807228°E﻿ / 42.6549030506108; 2.8322309807228 fr:1 AV EL CRUSAT, 66680 CANOHES | | Town hall of Canohès (Pyrénées-Orientales) |
| cementiri de Cànoes | Cànoes | cementiri | | 42° 38′ 54″ N, 2° 50′ 12″ E﻿ / ﻿42.6484°N,2.8368°E﻿ / 42.6484; 2.8368 | | |
| tomba d'Auguste Estrade | Cànoes | tomba | Arquitecte: Viggo Dorph-Petersen 1896 Alt: 11m Dedicat a: Auguste Estrade Delcros | | | |
# Llista de topònims de Trullars

Llista de topònims (noms propis de lloc) de Trullars (Rosselló).
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## església

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | Sant Aciscle de Trullars | Trullars | església | Estil: arquitectura romànica Anomenat per: Iscle de Còrdova Dedicat a: Iscle de Còrdova | 42° 36′ 41″ N, 2° 48′ 28″ E﻿ / ﻿42.6114°N,2.80772°E﻿ / 42.6114; 2.80772 91.5 msnm | | Église Saint-Assiscle de Trouillas | |
| | Santa Maria del Mas Déu | Trullars | església | | 42° 36′ 26″ N, 2° 50′ 11″ E﻿ / ﻿42.6072222222°N,2.8365°E﻿ / 42.6072222222; 2.8365 Catalunya del Nord 100 msnm | | Chapelle Sainte-Marie de Masdéu | |

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Commons (més fotos) |
| Masdéu | Trullars | comanda | Estil: arquitectura romànica | 42° 36′ 26″ N, 2° 50′ 11″ E﻿ / ﻿42.607246°N,2.83651°E﻿ / 42.607246; 2.83651 42° 36′ 26″ N, 2° 50′ 13″ E﻿ / ﻿42.6073°N,2.83694°E﻿ / 42.6073; 2.83694 | Commanderie du Mas Deu |
| Recinte fortificat de Trullars | Trullars | edifici | | 42° 36′ 41″ N, 2° 48′ 28″ E﻿ / ﻿42.611376°N,2.807889°E﻿ / 42.611376; 2.807889 | Trullars (Rosselló) |
| Sant Salvador de Cirà | Trullars | abadia | | 42° 36′ 18″ N, 2° 50′ 45″ E﻿ / ﻿42.6048888889°N,2.84580555556°E﻿ / 42.6048888889; 2.84580555556 | Abbaye Saint-Sauveur de Sira |
| Viaducte del Rard | Trullars Vilamulaca | viaducte d'una línia ferroviària d'alta velocitat | Travessa: Rard Hi passa: LAV Perpinyà-Figueres Llarg: 180m Anomenat per: Rard | 42° 35′ 58″ N, 2° 50′ 52″ E﻿ / ﻿42.599309013850714°N,2.8477065903737344°E﻿ / 42.599309013850714; 2.8477065903737344 | |
| casa de la vila de Trullars | Trullars | instal·lació Ús: seu del govern local | | 42° 36′ 36″ N, 2° 48′ 29″ E﻿ / ﻿42.6100820497053°N,2.80817863041703°E﻿ / 42.6100820497053; 2.80817863041703 fr:AV DES ALBERES, 66300 TROUILLAS | |
# Enrico Gasparotto

Enrico Gasparotto (Sacile, 22 de març de 1982) és un ciclista italià. És un esprintador que corre a les files de l'equip Bahrain-Merida.
Inicialment, es va dedicar al futbol (arribant a jugar a l'equip juvenil de l'AC Milan), però va abandonar-lo per a dedicar-se al ciclisme. Després d'una bona trajectòria com a amateur, va passar a professional l'any 2005 amb l'equip Liquigas-Bianchi. Ja va tenir bones actuacions des del principi, i el mes de maig va aconseguir la seva primera victòria com a professional amb una etapa a la Volta a Catalunya. La gran sorpresa, emperò, va venir el juny, quan es va adjudicar el campionat italià de ciclisme en ruta, superant ciclistes de renom com Filippo Pozzato i Massimo Giunti. En acabar-se la temporada va fer un top-10 a la París-Tours.
L'any 2006 va ser desafortunat per Gasparotto, que va sofrir continus problemes físics, especialment una mononucleosi que va afectar-lo durant l'hivern i una pneumònia que va agafar durant la primavera. No va aconseguir la primera victòria de la temporada fins al Memorial Cimurri, que seria el seu únic triomf el 2006.
Gràcies a la victòria de Liquigas a la contrarellotge per equips que va obrir el Giro d'Itàlia de 2007, Gasparotto va poder dur la maglia rosa durant dues etapes. També va dur la maglia bianca de millor ciclista jove.
Posteriorment va fitxar per l'equip continental Barloworld i la gran temporada que va realitzar va cridar l'atenció a l'equip Lampre, per al qual ha fitxat l'any 2009, amb la intenció d'ajudar Damiano Cunego a les clàssiques.

## Palmarès

* 2003
** Vencedor d'una etapa de l'Giro del Friül-Venècia Júlia
* 2005
** Campió d'Itàlia en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
* 2006
** 1r al Memorial Cimurri
* 2008
** Vencedor de l'UCI Europe Tour
** 1r al Ster Elektrotoer i vencedor d'una etapa
** 1r al Giro de Romagna
** Vencedor d'una etapa als Tres dies de La Panne
* 2009
** Vencedor de la classificació dels esprints a la Volta a Suïssa
* 2010
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
* 2012
** 1r a l'Amstel Gold Race
* 2016
** 1r a l'Amstel Gold Race

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2007. 97è de la classificació general
* 2008. 92è de la classificació general
* 2009. 60è de la classificació general
* 2010. Abandona (11a etapa)
* 2012. 66è de la classificació general
* 2014. 67è de la classificació general
* 2017. 76è de la classificació general
* 2019. 69è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2009. 82è de la classificació general
* 2010. 68è de la classificació general
* 2011. 78è de la classificació general
* 2012. No surt (2a etapa)
* 2020. 120è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2013. 95è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Enrico Gasparotto mata a Freire en la orilla» (en castellà). Marca, 12-04-2015. [Consulta: 16 abril 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Enrico Gasparotto a www.sitiodeciclismo.net
* Web oficial d'Enrico Gasparotto Arxivat 2008-12-01 a Wayback Machine.
# Bernardo Rogora

Bernardo Rogora (Solbiate Olona, Llombardia, 6 de desembre de 1911 - Solbiate Olona, 9 de desembre de 1970) va ser un ciclista italià que va córrer entre 1933 i 1941. Era germà del també ciclista Giovanni Rogora. Els seu èxits més importants els aconseguí el 1934, quan guanyà la Volta a Catalunya i dues etapes d'aquella edició.

## Palmarès

* 1933
** 1r a la Milà-Mòdena
* 1934
** 1r a la Volta a Catalunya, vencedor de 2 etapes i 1r de la classificació de la muntanya.
* 1937
** Campió d'Itàlia de ciclocròs

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1933. 24è de la classificació general
* 1934. 12è de la classificació general
* 1936. 25è de la classificació general
* 1937. 8è de la classificació general
* 1939. 10è de la classificació general
* 1940. 13è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «ROGORA Bernardo». [Consulta: 6 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Bernardo ROGORA» (en italià). [Consulta: 6 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès de Bernardo Rogora a siteducyclisme.net
# Giovanni Cuniolo

Giovanni Cuniolo (Tortona, Piemont, 3 de gener de 1884 - Tortona, 25 de desembre de 1955) va ser un ciclista italià que va destacar a començament del segle xx, sent professional entre 1903 i 1913. Els seus èxits més destacats foren 3 campionats d'Itàlia de ciclisme en ruta (1906, 1907, 1908), una Volta a Llombardia (1909) i una etapa del Giro d'Itàlia de 1909.

## Palmarès

* 1904
** 1r de la Copa del Re
** 1r del Campionat del Piemont
* 1905
** 1r del Campionat del Piemont
** 1r de la Tortona-Serravalle-Novi-Tortona
** 1r de la Copa del Re
** 1r de la Copa Megardi
** 1r de la Copa Savona
** 1r de la Copa Ivrea
* 1906
** Campió d'Itàlia en ruta
** 1r de la Milà-Erba-Lecco-Milà
** 1r de la Novi-Milà-Novi
** 1r de la Milà-Pavia-Milà
* 1907
** Campió d'Itàlia en ruta
** 1r a la Milà-Màntua
** 1r del Campionat del Piemont
** 1r de la Lecco-Milà-Bèrgam-Lecco
** 1r de la Bolonya-Lugo-Ravenna-Rimini-Bolonya
** 1r de la Copa Ivrea
* 1908
** Campió d'Itàlia en ruta
** 1r de la Milà-Mòdena
** 1r de la Copa Rho
** 1r de la Copa Savona
** 1r del Giro de Romanya
** 1r del Circuit bolonyès
* 1909
** 1r de la Volta a Llombardia
** 1r de la Copa Bastoggi
** 1r de les Tres Copes Parabiago
** 1r de la Copa Brèscia
** 1r de la Copa Rho
** 1r de la Copa Savona
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1910
** 1r del Giro dels Alps Orobiche
** 1r de la Copa Bastoggi

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1909. Abandona (3a etapa). Vencedor d'una etapa
* 1910. Abandona (3a etapa)

## Notes

* ↑ Storia di Giovanni Cuniolo (italià)

## Enllaços externs

* Palmarès de Giovanni Cuniolo a memoire-du-cyclisme.eu (francès)
* Fitxa de Giovanni Cuniolo a sitiodeciclismo.net
# Vittorio Adorni

Vittorio Adorni (Parma, 14 de novembre de 1937 - Parma, 24 de desembre de 2022) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1961 i 1970. Durant els anys de professionalisme aconseguí 60 victòries, destacant el campionat del món de ciclisme, el Giro d'Itàlia de 1965 i 11 etapes al Giro.
En retirar-se del ciclisme professional va fer de comentarista de televisió i director esportiu durant alguns anys, dirigint els equips Salvarani i Bianchi-Campagnolo. Actualment, forma part del cos directiu de la Unió Ciclista Internacional.

## Palmarès

* 1961
** 1r a la Coppa San Geo
* 1962
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1963
** Vencedor de 2 etapes al Giro d'Itàlia
* 1964
** 1r al Giro de Sardenya
** Vencedor de 2 etapes al Giro d'Itàlia
* 1965
** 1r al Giro d'Itàlia i vencedor de 3 etapes
** 1r al Tour de Romandia i vencedor de 2 etapes
* 1966
** 1r a la Volta a Bèlgica i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi de Lugano
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça
* 1967
** 1r al Tour de Romandia i vencedor d'una etapa
** 1r a la Copa Bernocchi
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1968
** Campió del món de ciclisme en ruta
** 1r al Circuit de Larciano
** 1r al Gran Premi Baden-Baden (amb Ferdinand Bracke)
** Vencedor d'una etapa a la Tirrena-Adriàtica
* 1969
** Campió d'Itàlia en ruta (Giro de la Província de Reggio de Calàbria)
** 1r a la Volta a Suïssa i vencedor de 2 etapes
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Romandia
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa a la Tirrena-Adriàtica
* 1970
** Vencedor d'una etapa al Tour de Romandia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1961. 28è de la classificació general
* 1962. 5è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1963. 2n de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1964. 4t de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1965. 1r de la classificació general. Vencedor de 3 etapes
* 1966. 7è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1967. 4t de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1968. 2n de la classificació general
* 1969. 12è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1970. 10è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1962. Abandona (7a etapa)
* 1964. 10è de la classificació general
* 1965. Abandona (9a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1968. 5è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Morto Vittorio Adorni: vinse il Giro nel 1965 e il Mondiale» (en italià). Gazzetta dello Sport, 24-12-2022. [Consulta: 24 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Vittorio Adorni a sitiodeciclismo.net
* Palmarès de Vittorio Adorni a memoire-du-cyclisme.eu