OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Societat Espanyola d'Astronomia

La Societat Espanyola d'Astronomia (SEA) és l'associació que representa els astrònoms i astrofísics espanyols. Aquesta associació la formen més de 500 astrofísics professionals i algun astrònom amateur que han contribuït de manera notable a l'astronomia, participant el 2006 en el compromís amb l'ESO.
El seu objectiu principal és contribuir a promocionar el desenvolupament de l'astronomia a Espanya i, de manera particular, la SEA intenta proporcionar un fòrum independent per a la discussió d'assumptes d'interès comú per a la comunitat astronòmica. Per a això compta amb una junta directiva, diversos grups temàtics de treball i organitza una reunió científica bianual.
La societat té diversos serveis per a la comunitat astronòmica:
* Llistes de correu d'informació
* Atenció a mitjans de comunicació
* Butlletí de notícies
* Organització d'un congrés bianual
La SEA s'organitza en diverses comissions o grups de treball temàtics. Actualment són:
* Comissió Científica
* Comissió Pro-Am (professionals-amateurs)
* Comissió de Terminologia Astronòmica
* Comissió Dona i Astronomia
* Comissió d'Ensenyament
* Comissió de Comunicació

## Butlletí

La SEA publica semestralment un Butlletí Informatiu que es distribueix entre els seus socis. En aquest Butlletí s'informa sobre les activitats de la Societat, sobre novetats en el camp de l'astronomia i també conté articles sobre temes científics d'actualitat i ressenyes de tesis doctorals.
Des de l'estiu de 2011, el Butlletí semestral de la Societat Espanyola d'Astronomia s'edita en format electrònic i està accessible per a tot el públic.

## Informe sobre l'estat de l'astrofísica a Espanya

el 2002 per encàrrec de la Societat es va elaborar un estudi de l'estat de l'astrofísica a Espanya del qual es dedueix diverses coses:
* Que el nombre d'astrònoms per milió d'habitants a Espanya era molt menor que en altres països d'Europa (França, Regne Unit, Alemanya).
* Què la recerca en Astrofísica a Espanya tenia un nivell molt alt, i es publicava més en Astronomia que la resta de ciències.
* Era de vital importància l'entrada d'Espanya a l'ESO (finalment s'ha formalitzat l'entrada d'Espanya a ESO
* La importància d'incentivar algunes àrees de l'astronomia espanyola, com ara la Instrumentació.

## Referències

* ↑ SEA en col·laboració amb l'ESO
* ↑ Astróms espanyol en col·laboració amb l'ESO
* ↑ cache de google-2006
* ↑ «web de descàrrega del butlletí de la SEA.». Arxivat de l'original el 2013-06-10. [Consulta: 13 juliol 2011].
* ↑ Informe sobre l'estat de l'astrofísica (2002)

## Enllaços externs

* Pàgina web de la SEA
# Sopa de ceba

La sopa de ceba és un brou en el qual el principal ingredient és la ceba (encara que normalment porta una base de pa). És una sopa molt coneguda. Avui en dia és una de les sopes més populars, fins i tot es pot trobar en forma de sopa instantània a gairebé qualsevol supermercat d'occident.

## Consum

Per a la preparació del plat es tallen unes quantes cebes en forma de brunoise o juliana i posteriorment es fregeixen en mantega (component de la versió denominada "francesa") o qualsevol altre oli vegetal. Tot això es bull posteriorment en aigua i farina (és un tipus de Roux). Se sol servir calenta en una espècie de tassa amb la ceba surant sobre uns trossos de pa blanc.

### Detall addicional de la versió denominada "francesa" (la de Les Halles)

S'elabora amb uns trossos de formatge que suren amb la ceba sobre els esmentats trossos de pa i posteriorment es gratina creant una daurada i cruixent crosta a la superfície. Aquesta sopa se serveix com a entrant en molts restaurants europeus.

## Història

Apareix per primera vegada aquesta "versió francesa" de la sopa de ceba amb el nom de "Soupe d'oignons aux Halles" al segle xviii a les Halles de París (antic mercat d'abasts), era considerada antigament (Revolució francesa) com un plat humil elaborat amb ingredients 'simples', de vegades identificat amb les èpoques d'abstinència.

## Referències

* 1 2 3 Margaret Fulton. Margaret Fulton Favourites: The Much-Loved, Essential Recipes from a Lifetime of Cooking. Hardie Grant Publishing, 30 novembre 2011, p. 24–. ISBN 978-1-74066-906-1 [Consulta: 15 agost 2011].

## Vegeu també

* Pa xopat
# Traquita de feldespat alcalí

La traquita de feldespat alcalí és una roca volcànica (extrusiva) formada a conseqüència del refredament ràpid d'una lava en contacte amb l'atmosfera terrestre. La traquita de feldespat alcalí és una roca traquítica o traquitoide que conté entre un 0 i un 5 per cent de quars; el ràtio de la plagiòclasi respecte al feldespat total és menys de 0,1. En el diagrama QAPF proposat per Streckeisen sol ocupar el camp número 6.

## Referències

* ↑ Alkali Feldspar Trachytic Rock, (en anglès)
# Tribunal de la Penitenciaria Apostòlica

La Sagrada Penitenciaria Apostòlica té la seu al Palau de la Cancelleria, al Vaticà. S'encarrega dels assumptes de consciència i de l'administració d'indulgències.
Els seus orígens es remunten a final del segle xiii, el cardenal encarregat de rebre les confessions pel papa (cardinals cinc confessions pro papa recipit ), és a dir, aquell que tracta tots els assumptes de consciència, tant interns (fins i tot fora de la confessió sacramental) com externs. Aquest cardenal, anomenat de vegades pœnitentiarius (penitenciari), està assistit pels capellans penitenciaris, un per cada una de les basíliques majors de Roma. La Penitenciaria va ser remodelada profundament per Pius V el 1569, Benet XIV el 1744 i Pius X que va reduir les seves competències en assumptes interns.
Les prerrogatives de la Penitenciària actual són obra de Benet XV que li va afegir la secció d'indulgències, encara que únicament s'encarrega de la concessió i de l'ús d'aquestes.
Avui en dia la Penitenciaria és dirigida per un cardenal prefecte, el Penitenciari major, assistit per un regent, dos oficials i un consell de prelats.
# Unió de Comunistes Iranians (Sardebaran)

La Unió de Comunistes Iranians (Sardebaran) (en persa: اتحادیه کمونیست‌های ایران) fou una organització maoista iraniana. Es va formar el 1976 després que s'aliessin diversos grups maoistes que realitzaven accions militars a l'Iran. Tot i que ha passat per diverses crisis ideològiques, i ha experimentat importants canvis en les estratègies i tàctiques, sempre ha mantingut una línia de partit maoista i sempre ha cregut que la iraniana no és una societat capitalista sinó "semicolonial-semifeudal".

## Referències

* ↑ «Watch Union of Iranian Communists (Sarbedaran) Video» (en anglès). OVGuide.com. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Velocitat de grup

La velocitat de grup d'una ona és la velocitat amb la qual les variacions en la forma de l'amplitud de l'ona (també anomenada modulació o envolvent) es propaguen en l'espai. La velocitat de grup es defineix com la relació:
$v_{g}\equiv {\frac {\partial \omega }{\partial k}}$
on:
    v$_g$ és la velocitat de grup,
    ω és la velocitat angular de l'ona, i,
    k és el nombre d'ona.
La funció ω (k), que proporciona ω en funció de k , es coneix com la relació de dispersió. Si ω és directament proporcional a k , llavors la velocitat de grup és exactament igual a la velocitat de fase, com en el cas del buit. En cas contrari, l'ona es distorsionarà a mesura que es vagi propagant. Aquesta dispersió, deguda a les diferents velocitats de fase dels diferents components de l'ona, és un efecte important en la propagació de senyals a través de fibra òptica i en el disseny de polsos curts de làser.
La idea d'una velocitat de grup diferent de la velocitat de fase d'una ona va ser proposada per primera vegada per WR Hamilton l'any 1839, i el primer tractament del mateix va ser per Rayleigh en el seu tractat "Teoria del So" l'any 1877.

## Vegeu també

* Dispersió (física)

## Referències

* ↑ Brillouin, Léon. Wave Propagation in Periodic Structures: Electric Filters and Crystal Lattices. Dover, 2003, p. 75. ISBN 978-0-486-49556-9.

## Enllaços externs

* Web Arxivat 2005-06-15 a Wayback Machine. on s'aprecia la diferència entre la velocitat de grup de la velocitat de fase.
* També es pot veure aquesta altra pàgina en anglès.
# 110a Brigada Mixta (Exèrcit Popular de la República)

La 110a Brigada Mixta va ser una unitat de l'Exèrcit Popular de la República que va participar en la Guerra Civil Espanyola. Durant la major de la contesa va estar desplegada en el front del Centre, sense tenir un paper rellevant.

## Historial

La unitat va ser creada el març de 1937, a El Puig, sent formada a partir de reemplaçaments de la quinta de 1936. Al mes següent la 110a BM va ser enviada al front del Centre, sota el comandament del comandant d'infanteria Ángel Ramírez Rull. Al maig la brigada va ser enviada al front d'Extremadura, en previsió que participés en l'anomenat Pla «P»; tornaria al front de Madrid una vegada que l'operació va ser cancel·lada, quedant incorporada a la 15a Divisió del III Cos d'Exèrcit.
Posteriorment passaria a quedar agregada a la 13a Divisió del III Cos d'Exèrcit, cobrint el sector del riu Tajuña. Durant la resta de la contesa la 110a Brigada Mixta va romandre inactiva, sense prendre part en operacions militars de rellevància. A l'octubre de 1938 el comandament de la unitat va recaure en el major de milícies Antonio Molina Vázquez, que seria substituït pel major de milícies Juan del Águila Aguilera després del cop de Casado el març de 1939.

## Comandaments
### Comandants

* Comandant d'infanteria Isidoro Cuerda Lázaro;
* Comandant d'infanteria Ángel Ramírez Rull;
* Comandant d'infanteria Ramón Marvà Macià;
* Major de milícies Antonio Molina Vázquez;
* Major de milíciesJuan del Águila Aguilera

### Comissaris

* Antonio Asencio Lozano;
* Sixto Romo Mendieta, de la UGT;

## Notes

* ↑ Al març de 1939, després del cop de Casado, va passar a assumir el comandament de la 13a Divisió.

## Referències

* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 125, 166.
* 1 2 Engel, 1999, p. 100.
* ↑ Alpert, 1989, p. 355.
* ↑ Engel, 1999, p. 204.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 182.

## Bibliografia

* Alpert, Michael. El ejército republicano en la guerra civil. Siglo XXI Editores, 1989.
* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Martínez Bande, José Manuel. La batalla de Pozoblanco y el cierre de la bolsa de Mérida. Madrid: Editorial San Martín, 1981.
# White Ensign

La White Ensign (en català, l'Ensenya Blanca) anomenada també Saint George's Ensign , (en català,l'ensenya de Sant Jordi ), és la bandera oficial utilitzada per representar la Royal Navy. Està composta d'una creu de Sant Jordi vermella sobre un fons blanc amb la Union Jack al quadrant superior intern (al costat del pal). L'ensenya l'enarboren els vaixells de la Royal Navy i les bases territorials operades per aquesta. El Royal Yacht Squadron i els vaixells que acompanyen el rei també l'enarboren.
De la mateixa manera que el Regne Unit, altres nacions de la Commonwealth utilitzen la White Ensign posant-hi la seva pròpia bandera al quadrant superior intern. Aquí es poden veure les següents:
| Bandera | País | Utilització |
| Royal Australian Navy Ensign | Austràlia | Royal Australian Navy |
| Barbados Naval Ensign | Barbados | Guàrdia costanera de Barbados |
| Canadian Naval Ensign | Canadà | Canadian Forces Maritime Command |
| Fijian Naval Ensign | Fiji | Militar de Fiji |
| Indian Navy Ensign | Índia | Marina índia |
| Jamaican Naval Ensign | Jamaica | Militar de Jamaica |
| Royal New Zealand Navy Ensign | Nova Zelanda | Royal New Zealand Navy |
| South African Navy Ensign | Sud-àfrica | Marina de Sud-àfrica |

## Nota

* ↑ Robert Baden-Powell; Elleke Boehmer. Scouting for Boys: A Handbook for Instruction in Good Citizenship. Oxford University Press, 18 març 2005, p. 291–. ISBN 9780192802460 [Consulta: 21 març 2011].
# Xarxa Alcover

La Xarxa Alcover és un conjunt d'entitats per a la promoció del teatre en català. Es va constituir com a tal el 10 de setembre de 2011.
El 1996 a la Mostra de Teatre d'Alcoi es va fundar el Projecte Alcover amb l'objectiu de crear una escena catalana de teatre en català. El 2011 la Xarxa Alcover neix amb la voluntat de recollir i millorar el projecte Alcover. Els objectius actuals de l'associació Xarxa Alcover són el reforçament de la mobilitat entre l'espai escènic català dels territoris que comparteixen la mateixa llengua i la creació de fòrums de reflexió entorn de la realitat de les arts escèniques catalanes actuals. El 2009 el projecte rebé el Premi Memorial Francesc Macià.

## Referències

* ↑ «La Xarxa Alcover rebrà el Premi Memorial Francesc Macià». La Veu. Revista Cultural de la Universitat d'Alacant, 21-03-2012. Arxivat de l'original el 3 de març 2016 [Consulta: 1r novembre 2015]. Arxivat 3 de març 2016 a Wayback Machine.
* ↑ «Les 5 obres seleccionades per la Xarxa Alcover de Teatres per al 2013 i el 2014». web. Diari Ara. [Consulta: 1r novembre 2015].
* ↑ Serra, Montserrat «Xarxa Alcover: teatre de tot el país per a tot el país». Vilaweb, 13-02-2013 [Consulta: 1r novembre 2015].
* ↑ http://www.xarxaalcover.cat/que-es-la-xarxa-alcover/

## Enllaços externs

* Xarxa Alcover - Lloc web oficial
# The River (pel·lícula de 1984)

The River és una pel·lícula dramàtica dirigida per Mark Rydell i protagonitzada per Sissy Spacek, Mel Gibson i Scott Glenn. Basada en una història real escrita per Robert Dillon i Julian Barry sobre uns agricultors que, sense saber-ho, accepten una feina com a esquirols en una fàbrica metal·lúrgica després que les seves collites hagin estat destruïdes per una riuada. Es va estrenar el 19 de desembre de 1984, i va constituir un fracàs comercial aconseguint només 11,5 milions de dòlars. Tot i això, fou nominada en quatre categories en els Premis Oscar de 1984 que foren l'Oscar a la millor actriu per Sissy Spacek, a la millor banda sonora, al millor so i a la millor fotografia.

## Argument

Tom i Mae Garvey són una parella treballadora que viu amb els seus dos fills en una granja de l'est de Tennessee que ha estat propietat de la família d’en Tom durant generacions. Ells i molts dels seus veïns han patit moments difícils degut a les inundacions, ja que la propietat està al costat d'un riu. Joe Wade, que també va créixer a la zona i ara dirigeix l'empresa de farinera local que estableix els preus del gra a la zona, està treballant entre bastidors per comprar les propietats al llarg del riu ja que vol construir una presa. La presa generaria electricitat, però el que és més important per a Joe, proporcionaria oportunitats de reg per a propietats lluny del riu, com la seva. En Tom ja no li agrada en Joe perquè ell i la Mae solien ser parella. Les maniobres d'en Joe, juntament amb la molts altres problemes agrícoles, fan que cada cop sigui més difícil per a Tom i Mae mantenir la seva granja. Tom està decidit a evitar l'execució hipotecària a la seva granja per lo que comença a treballar en una siderúrgica sense saber que treballant-hi esdevé un esquirol. S'acaba la vaga i ha de tornar a casa amb la seva família i treballar a la granja. La família Garvey s’ha quedat sola mentre en Tom treballa i la Mae pateix un accident a la granja on perd molta sang i gairebé el braç. Al final són capaços de mantenir la granja i tenir una bona collita.

## Repartiment

* Sissy Spacek (Mae Garvey)
* Mel Gibson (Tom Garvey)
* Shane Bailey (Lewis Garvey)
* Becky Jo Lynch (Beth Garvey)
* Scott Glenn (Joe Wade)
* Don Hood (Senador Neiswinder)
* Billy "Green" Bush (Harve Stanley)
* James Tolkan (Howard Simpson)
* Jack Starrett (capatàs Swick)

## Premis i nominacions

| Categoria | Nominats | Resultat |
| Millor actriu | Sissy Spacek | Nominat |
| Millor banda sonora | John Williams | Nominat |
| Millor so | Nick Alphin, Robert Thirlwell, Richard Portman i David M. Ronne | Nominat |
| millor fotografia | Vilmos Zsigmond | Nominat |

## Referències

* ↑ «The River - Fiche Film» (en francès). La Cinémathèque française. [Consulta: 15 març 2023].
* ↑ «The River» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 15 març 2023].
* ↑ «The River» (en anglès). Box Office Mojo. [Consulta: 15 març 2023].
* ↑ «The 57th Academy Awards (1937) Nominees and Winners» (en anglès). Academy of Motion Picture Arts and Sciences. [Consulta: 15 març 2023].

## Enllaços externs

* The River al catàleg de l'American Film Institute
# Can Espanya-Serra

Can Espanya Serra és un edifici neogòtic, que data de l'any 1900. Es distingeix per la seva original façana, que té caps de figures mitològiques, d'al·legories religioses i d'altres iconografies simbòliques. A la façana, hi ha vint-i-vuit carasses, com la Fe, el Mercuri i la Medusa, a més de bisbes i reis.
A la cantonada que mira a la Portella, hi ha un rellotge de sol molt singular, portat per un àngel en posició hieràtica, a més, té un filacteri que posa el següent missatge: Ultima multis (La darrera [hora] per a molts).
L'interior té un pati neogòtic amb arcs rebaixats i amb una notable escala amb barana constituïda per setze plafons amb motllures i relleus artístics.
Al solar de l’edifici, s'hi trobava un casal antic que era propietat de Pere de Sala, l’any 1576. Al segle XVII va passar a ser propietat de la família Guaita. Posteriorment, els segles XVIII i XIX va ser habitada pels Serra, una família molt reconeguda, amb membres com Bonaventura Serra i Ferragut (1728-1784). Ell va ser un erudit, investigador i escriptor molt important per la il·lustració a Mallorca.
L’antic edifici va passar per herència a la família Espanya l’any 1892. Després, fou reedificat i convertit en l'Hostal Isabel II. Recentment ha estat rehabilitat com a edifici d’habitatges plurifamiliar.

## Referències

* ↑ Valero Martí, Gaspar; Bonnín, Biel; Sastre, Vicenç. Itineraris pel centre històric de Palma. 3a. edició revisada. Palma: Ajuntament de Palma, 1993. ISBN 978-84-87159-49-7.
* 1 2 3 4 Valero, 1993.
# Ermitage Amsterdam

Emitage Amsterdam és una part de l'Ermitage de Sant Petersburg, Rússia, ubicat a la vora del riu Amstel a Amsterdam. El museu està localitzat en l'Amstelhof, un edifici d'estil clàssic de 1681. Va mostrar petites exposicions en l'adjacent edifici Neerlandia des del 24 febrer de 2004 fins que el museu principal va obrir el 19 de juny de 2009.
És actualment el més gran satèl·lit de l'Ermitage, amb una àrea total de 12.846 m² i amb l'objectiu de fer accessibles les seves col·leccions a més persones. L'àrea d'exposició cobreix 2.172 m2 i conté dues sales grans d'exposició i habitacions d'exposició més petites. La resta de l'espai inclou sales de lectura, oficines i allotjaments de personal i un restaurant.
La estructura va obrir el 1682 com a casa de jubilació per a dones ancianes amb el nom de Diaconie Oude Vrouwen Huys i ubicat a la vora de l'est del riu Amstel. A partir de 1817, l'estructura va albergar també homes ancians, i va ser rebatejat Diaconie Oude Vrouwen- en Mannenhuis. L'edifici es va anomenar Amstelhof (Tribunal Amstel) el 1953.
El museu alberga dues exposicions permanents, una sobre les relacions dels Països Baixos i Rússia i l'altre detalla la història de l'edifici Amstelhof . Les exposicions provisionals normalment són planificades per sis-mesos.
* Plànol de l'Ermitage
* Keizersvleugel (al costat de Nieuwe Keizersgracht)
* part posterior de l'edifici
* President rus Dmitri Medvédev i la Reina Beatriu a l'obertura oficial de l'Ermitage Amsterdam el 20 de juny de 2009

## Referències

* ↑ History of the Building Arxivat 2012-01-05 a Wayback Machine., Hermitage Amsterdam. Consulta 14 abril 2013.
* ↑ From Amstelhof to Hermitage Amsterdam Arxivat 2011-12-19 a Wayback Machine., Hermitage Amsterdam. Consulta 14 abril 2013
* ↑ Activiteitenverslag 2013, Hermitage Amsterdam. Consulta 28 Juny 2014. (neerlandès)
* ↑ Cathelijne Broers takes over as director of De Nieuwe Kerk and the Hermitage Amsterdam, Hermitage Amsterdam, 2011. Consulta 14 abril 2013.
* 1 2 3 Visit, Hermitage Amsterdam. Retrieved on 2013-04-14.
* ↑ «Hermitage to open 20 June 2009». Hermitage Amsterdam [Consulta: 7 gener 2012].
* ↑ «The formal opening of the Hermitage Amsterdam Centre». State Hermitage Museum, 19-06-2009 [Consulta: 7 gener 2013].
* ↑ «The Hermitage Amsterdam Centre: History of the Project». State Hermitage Museum. Arxivat de l'original el 5 de gener 2013. [Consulta: 7 gener 2013].
* ↑ «History of the Building». Hermitage Amsterdam. Arxivat de l'original el 5 de gener 2012. [Consulta: 7 gener 2012].
* ↑ «Permanent Presentations at the Hermitage Amsterdam». Hermitage Amsterdam. [Consulta: 7 gener 2012].
* ↑ «Hermitage to open 20 June 2009». Hermitage Amsterdam. Arxivat de l'original el 13 de maig 2016. [Consulta: 7 gener 2012].

## Vegeu també

* Llista de museus dels Països Baixos

## Enllaços externs

* Ermitage Amsterdam, web oficial
# Till I Come Back to You

Till I Come Back to You és una pel·lícula muda dirigida per Cecil B. DeMille i protagonitzada per Bryant Washburn i Florence Vidor. Basada en un guió de Jeanie MacPherson, la pel·lícula, una flagrant peça de propaganda bèl·lica, es va estrenar l'1 de setembre de 1918.

## Argument

Yvonne von Krutz, una belga, viu amb el seu marit alemany Karl, amb qui es va veure obligada a casar-se, i el seu germà petit Jacques en una masia al camp belga. A l'inici de la Primera Guerra Mundial, el rei Albert s'atura a la casa durant la seva retirada on troba el petit Jacques jugant a ser soldat. El rei li diu que sigui valent i que esperi "fins que jo retorni". Amb la invasió alemanya de Bèlgica, Karl s'uneix a les forces alemanyes, i Jacques és portat a un orfenat per ser educat com a alemany i on treballarà fabricant municions.
Quan Karl és fet presoner, el capità Strong, un enginyer nord-americà, assumeix la identitat de l'alemany i es presenta a la granja dels von Krutz amb una carta falsificada del marit. Allà descobreix un subministrament subterrani d'explosius prop de la granja. També descobreix que ella no és alemanya i Strong li descobreix la seva verdadera identitat. Mitjançant un túnel, els nord-americans planegen fer explotar els explosius. Per salvar Jacques i un grup de nens de la fàbrica de municions, però, Jefferson els envia a través del túnel fins a les línies americanes, però es s’equivoquen de túnel per lo que Strong es veu obligat a desactivar la mina. Jefferson es veu sotmès a una cort marcial, però el rei Albert de Bèlgica, que s'ha fet amic del petit Jacques, intercedeix en el seu nom. En assabentar-se que Karl ha estat assassinat, Jefferson segueix el seu romanç amb Yvonne.

## Repartiment

* Bryant Washburn (capità Jefferson Strong)
* Florence Vidor (Yvonne)
* Gustav von Seyffertitz (Karl Von Drutz)
* Winter Hall (rei Albert)
* George E. Stone (Jacques)
* Julia Faye (Susette)
* Lillian Leighton (Margot)
* Clarence Geldart (coronel dels EUA)
* Mae Giraci (Rosa)
* C. Renfeld (pare de Rosa)
* William Irving (Stroheim)
* Frank Butterworth (Hans)
* Monte Blue (soldat americà)
* Wallace Beery
* Tully Marshall

## Referències

* 1 2 Birchard, Robert S. Cecil B. DeMille's Hollywood (en anglès). University Press of Kentucky, 2004-06-29, p. 127. ISBN 978-0-8131-2636-4.
* 1 2 Higashi, Sumiko. Cecil B. DeMille and American Culture: The Silent Era (en anglès). University of California Press, 1994-12-02, p. 207. ISBN 978-0-520-91481-0.
* ↑ «Till I Come Back to You – Cecil B. DeMille» (en anglès americà). [Consulta: 25 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Till I Come Back to You al catàleg de l'American Film Institute
# Siletz

«Siletz» té aquests significats:
* Ètnia siletz, grup ètnic oriünd d'Oregon
* Siletz (ciutat), ciutat al comtat de Lincoln (Oregon, Estats Units)
* Reserva Siletz, reserva índia al comtat de Lincoln, Oregon, Estats Units, propietat de les Tribus Confederades Siletz
* Tribus Confederades d'Indis Siletz, confederació política reconeguda de tribus ameríndies amb seu a Oregon