OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tomme

Tomme és un formatge de pasta premsada no cuita francès produït arreu de les muntanyes. Pot ser de llet de vaca, d'ovella o de cabra, fet en motlles de 10 a 20 cm de diàmetre, amb un pes de 800 gr a 1 kg. Té una crosta grisosa i dura, que li dona una olor molt forta característica d'aquest tipus de formatges.

## Denominació

A l'àmbit lingüístic francoprovençal, "tomme" fa referència a multitud de formatges que tenen en comú que són elaborats a partir de llet magra o semi-greixa (vaques, ovelles o cabres) que no es cuinen, en contraposició a la fulla. formatges premsats en greix. Sense cuinar vol dir que la quallada no s'escalfa per sobre dels 50 °C. El formatge es premsa abans o després de l'emmotllament i es sala per immersió en un bany de salmorra o per fregament. Els formatges es maduren en cellers frescos i humits. Té una durada des de dues setmanes fins a més d'un any.

## Referències

* ↑ «tomme - Définitions, synonymes, prononciation, exemples» (en francès). Robert en ligne. [Consulta: 2 febrer 2025].
* ↑ Pradal, Magali. La transformation fromagère caprine fermière (en francès). Lavoisier, 2012-06-15, p. 103. ISBN 978-2-7430-1982-2.
* ↑ Chabloz, Alain «Excursion les géographes sur la "voie du fromage"». Le Globe. Revue genevoise de géographie, 163, 1, 2023, pàg. 154–162.
* ↑ «Les fromages à pâte pressée... cuite ou non cuite ?» (en francès). produits-laitiers.com, 20-03-2011. [Consulta: 2 febrer 2025].
* ↑ Froc, Jean. Balade au pays des fromages: Les traditions fromagères en France (en francès). Editions Quae, 2006-12-31, p. 85. ISBN 978-2-7592-0017-7.

## Vegeu també

* Aligot
* Cuina occitana
* Trufada
# Falk Boden

Falk Boden (Elsterwerda, 20 de gener de 1960), va ser un ciclista alemany dels anys 80. Va defensar el colors de la República Democràtica Alemanya, on va guanyar nombroses competicions com a amateur. Amb la reunificació alemanya, es va passar al professionalisme i s'hi va mantenir fins al 1993.
Del seu palmarès destaquen tres Campionats del Món en contrarellotge per equips i una medalla de plata als Jocs Olímpics de Moscou de 1980.

## Palmarès

* 1977
** Campió del món júnior en contrarellotge per equips (amb Thomas Barth, Olaf Ludwig i Andreas Kluge)
* 1978
** Campió del món júnior en contrarellotge per equips (amb Thomas Barth, Olaf Ludwig i Udo Smektala)
** 1r a la Curs ade la Pau júnior
* 1979
** Campió del món en contrarellotge per equips (amb Bernd Drogan, Hans-Joachim Hartnick i Andreas Petermann)
** Campió de la RDA en contrarellotge
** Campió de la RDA en contrarellotge per equips
* 1980
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Moscou en Contrarellotge per equips (amb Bernd Drogan, Hans-Joachim Hartnick i Olaf Ludwig)
** Campió de la RDA en contrarellotge
** Campió de la RDA en critèrium
** 1r de la Volta a la RDA i vencedor d'una etapa
* 1981
** Campió del món en contrarellotge per equips (amb Bernd Drogan, Mario Kummer i Olaf Ludwig)
** Vencedor de 3 etapes de la Sealink Race
* 1982
** Vencedor d'una etapa de la Tour de l'Avenir
** Vencedor d'una etapa del Tour de Loir i Cher
* 1983
** 1r de la Cursa de la Pau
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Marroc
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la RDA
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Renània-Palatinat
* 1984
** Medalla d'or als Jocs de l'amistat en contrarellotge per equips
** 1r de la Volta a la RDA i vencedor d'una etapa
* 1985
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Hainaut Occidental
* 1987
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Hainaut Occidental
* 1988
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Àustria
** Vencedor d'una etapa del Tour de Valclusa
* 1989
** Campió del món en contrarellotge per equips (amb Maik Landsmann, Mario Kummer i Jan Schur)
** 1r al Regio-Tour
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Àustria
** Vencedor d'una etapa del Tour de Valclusa
* 1990
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Saxònia
* 1991
** Campió d'Alemanya en ruta

### Resultats al Tour de França

* 1991. Fora de control (10a etapa)
* 1992. No surt (7a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1993. 78è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Jere Lehtinen

Jere Lehtinen (Espoo, Finlàndia 1973) és un jugador d'hoquei sobre gel finlandès, guanyador de quatre medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 24 de juny de 1973 a la ciutat d'Espoo, població situada a l'àrea metropolitana de Hèlsinki. És nebot del nedador Pentti Paatsalo i la gimnasta Arja Lehtinen, ambdós esportistes olímpics.

## Carrera esportiva

Inicià la seva pràctica esportiva en el seu país, esdevenint posteriorment jugador dels Dallas Stars als Estats Units, equip en el qual milita.
Amb 20 anys va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1994 realitzats a Lillehammer (Noruega), on aconseguí guanyar la medalla de bronze, metall que repetí en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1998 realitzats a Nagano (Japó). En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City (Estats Units) finalitzà en cinquena posició i en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 realitzats a Torí (Itàlia) aconseguí guanyar la medalla de plata, perdent la final olímpica davant de Suècia. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 realitzats a Vancouver (Canadà) aconseguí una nova medalla de bronze.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat quatre medalles en el Campionat del Món d'hoquei gel masculí, destacant una medalla d'or aconseguida el 1995.

## Referències

* ↑ «Medaller Jere LEHTINEN» (en castellà). [Consulta: 2 juny 2024].
# Marga Ferré Luparia

Margarita María «Marga» Ferré Luparia (Buenos Aires, 17 de març de 1968) és una política i locutora hispanoargentina, diputada de la sisena i setena legislatures de l'Assemblea de Madrid per Esquerra Unida de la Comunitat de Madrid (IU-CM).

## Biografia

Nascuda el 17 de març de 1968 a Buenos Aires, es va traslladar a Espanya després del Cop d'estat a l'Argentina de 1976. Es va afiliar al Partit Comunista d'Espanya (PCE) i a Esquerra Unida (IU) el 1993. Després de cursar estudis de periodisme, va treballar com a locutora de ràdio i en Comissions Obreres (CCOO).
Membre de la direcció d'Esquerra Unida de la Comunitat de Madrid (IU-CM), va ser inclosa en el nombre 5 de la llista de la formació per a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de maig de 2003 encapçalada per Fausto Fernández Díaz. Escollida diputada per l'efímera sisena legislatura del parlament regional, va integrar la comissió parlamentària d'investigació del Tamayazo. Va repetir de nou com a número 5 de la candidatura d'IU-CM per a les eleccions d'octubre de 2003 i va resultar també escollida diputada autonòmica per a la setena legislatura.
Ha exercit de secretària executiva d'elaboració política i programes d'IU Federal.

## Referències

* 1 2 3 «Marga Ferré». El País, 10-10-2003.
* 1 2 «Ilma. Sra. Dª. Margarita María Ferré Luparia». Assemblea de Madrid. Arxivat de l'original el 2018-07-13. [Consulta: 13 juliol 2018].
* ↑ Junta Electoral Provincial de Madrid: «Junta Electoral Provincial de Madrid. Elecciones a la Asamblea de Madrid de 2003. Candidaturas proclamadas». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 100, 20-04-2003, pàg. 42-62. ISSN: 1989-4791.
* ↑ Junta Electoral Provincial de Madrid: «Junta Electoral Provincial de Madrid. Elecciones a la Asamblea de Madrid de 2003. Candidaturas proclamadas». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 231, 27-09-2003, pàg. 6-28. ISSN: 1989-4791.
* ↑ Riaño, Peio H. «Marga Ferre: “No perseguiremos al que piratee por no tener dinero"». El Español, 17-12-2015.
# Toshiaki Toyoda

Toshiaki Toyoda (豊田利晃, Toyoda Toshiaki) (nascut el 10 de març de 1969, a Osaka) és un director de cinema i guionista japonès.

## Carrera

Nascut a la prefectura d'Osaka, Toyoda va ser primer un prodigi en el joc de shogi o escacs japonesos. Va assistir a l'aprenentatge (Shōreikai) de l'Associació de Shogi del Japó des dels 9 anys amb l'objectiu de convertir-se en un jugador professional. Però el seu interès es va convertir en el cinema quan tenia 17 anys. Es va traslladar a Tòquio als 21 anys, va començar a treballar amb el productor Genjirō Arato i el director Junji Sakamoto, ajudant aquest últim en la pel·lícula relacionada amb el shogi Ōte, a qui va ajudar a escriure el guió. Va debutar com a director amb la pel·lícula Pornostar l'any 1999, pel·lícula que li va valer el Premi del Sindicat de Nous Directors del Japó. La seva carrera va continuar augmentant a través de pel·lícules com Blue Spring i 9 Souls, però va patir un revés quan va ser arrestat per càrrecs de drogues just abans de l'estrena de Hanging Garden el 2005. Va reprendre la direcció amb la pel·lícula del 2009 The Blood of Rebirth.

## Filmografia selecta

* Oute (王手, Oute) (1991) guió
* Biliken (ビリケン, Biriken) (1996) guió
* Pornostar (ポルノスター, Porunosutā) (1999)
* Blue Spring (青い春, Aoi haru) (2001)
* 9 Souls (ナイン・ソウルズ, Nainu sōruzu) (2003)
* Hanging Garden (空中庭園, Kūchū teien) (2005)
* The Blood of Rebirth (蘇りの血, Yomigaeri no chi 2009)
* Monsters Club (モンスターズクラブ, Monsutāzu kurabu) (2012)
* I'm Flash! (アイム・フラッシュ！, Aimu Furasshu) (2012)
* Crows Explode (2014)
* The Miracle of Crybaby Shottan (2018)
* Noroshi ga Yobu (2019)
* Hakai no Hi (2020)
* Go Seppuku Yourselves (2021)
* Transcending Dimensions (2024)

## Vídeos musicals

* "Kimi to Iu Hana" (Asian Kung-Fu Generation)
* "Siren" (Asian Kung-Fu Generation)
* "Ato 10 Byō de"(Art-School)
* "Lost in the Air" (Art-School)
* "Hakkō" (Rosso)
* "Sangatsu" (Does)

## Referències

* 1 2 3 «Toyoda Toshiaki: Eigakai no itanji». ZakZak, 11-11-2009 [Consulta: 28 febrer 2018].
* ↑ «New Directors Award» (en japonès). Directors Guild of Japan. Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 24 juny 2012].
* ↑ «Koizumi Kyōko no shinsaku eiga: kantoku ga taiho daga, kōkai». Cinema Today, 29-08-2005. [Consulta: 28 febrer 2018].
* ↑ Ferry Hunt. «TFF2012: Interview with Toshiaki Toyoda». TAKE ONE, 15-04-2012. [Consulta: 28 febrer 2018].
* ↑ Raffi Asdourian. «NYAFF Interview: Toshiaki Toyoda, Director of 'Blood of Rebirth'». The Film Stage, 26-07-2010. [Consulta: 28 febrer 2018].
* ↑ «全員切腹». eiga.com. [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ «次元を超える TRANSCENDING DIMENSIONS». eiga.com. [Consulta: 10 desembre 2022].
# Hug I dels Baus

Hug I dels Baus (981-1060), fou el segon fill de Pons el Jove pertanyent a la senyoria dels Baus, a Provença.
Es va casar amb Emaur (o Enaurs o Inauris), filla d'Artaud, vescomte de Cavalló, amb qui tingué tres fills: Guillem Hug dels Baus, que heretà la senyoria, Hug, i Pons-Hug.
Hug és el primer membre de la descendència a portar el nom dels Baus. És per aquesta raó que se'l sol considerar el cap de la dinastia. En fa el seu nom patronímic l'any 1000 aproximadament. Segons una butlla de Benet VIII (1024), és senyor dels Baus, de Montpaon i de Meyrargues.
Hug va aprofitar, com la resta de senyories de Provença, l'apatia de Raül, rei d'Arle, per emancipar-se i esdevenir més forts en els seus dominis.

## Referències

* ↑ «Barral des Baux (1200 - 1268) | Hélène et Thierry vous invitent à partager leurs travaux...». [Consulta: 2 febrer 2025].
# Regina Schleicher

Regina Schleicher (Würzburg, Baviera, 21 de març de 1976) va ser una ciclista alemanya professional del 1999 al 2010. Del seu palmarès destaca el Campionat del món en ruta de 2005.

## Palmarès en ruta

* 1992
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
* 1994
** Campiona d'Alemanya en ruta
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
** Vencedora d'una etapa al Giro a Sicília
* 1995
** Campiona d'Europa sub-23 en Ruta
** Vencedora d'una etapa a la Gracia ČEZ-EDĚ
* 2000
** 1a a la Volta a Nuremberg
** Vencedora d'una etapa a l'Emakumeen Bira
** Vencedora de 2 etapes a l'Albstadt-Frauen-Etappenrennen
* 2001
** Vencedora d'una etapa al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini
* 2002
** 1a al Gran Premi Castella i Lleó
** 1a al Gran Premi de Plouay
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2003
** 1a al Gran Premi Carnevale d'Europa
** Vencedora de 4 etapes al Giro d'Itàlia
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Castella i Lleó
* 2004
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Castella i Lleó
** Vencedora d'una etapa al Tour del Gran Mont-real
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedora d'una etapa al Holland Ladies Tour
** Vencedora d'una etapa al Giro del Trentino
* 2005
** Campiona del Món en ruta
** Campiona d'Alemanya en ruta
** 1a al Gran Premi della Liberazione
** Vencedora de 2 etapes a la Volta a Castella i Lleó
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedora de 3 etapes al Holland Ladies Tour
* 2006
** 1a a la Volta a Nuremberg
** 1a al Gran Premi Carnevale d'Europa
** 1a al Trofeu Alfredo Binda
** 1a al Liberty Classic
** Vencedora de 2 etapes al Giro d'Itàlia
** Vencedora de 2 etapes al Holland Ladies Tour
* 2007
** 1a al Drentse 8 van Dwingeloo
** Vencedora de 2 etapes al Tour del Gran Mont-real
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
** Vencedora d'una etapa al Holland Ladies Tour
** Vencedora d'una etapa al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini
* 2008
** 1a al Gran Premi della Liberazione
** Vencedora d'una etapa al Tour del Gran Mont-real
** Vencedora d'una etapa a l'Emakumeen Bira
** Vencedora d'una etapa al Giro del Trentino
* 2009
** Vencedora d'una etapa al Giro del Trentino

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# John Garrison

John Garrison (West Newton, 13 de febrer de 1909 - Lincoln, 13 de maig de 1988) va ser un jugador d'hoquei sobre gel estatunidenc que va competir durant les dècades de 1920 i 1930. Estudià a la Universitat Harvard.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Lake Placid, on guanyà la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre gel. Quatre anys més tard, als Jocs de Garmisch-Partenkirchen, guanyà la medalla de bronze en la mateixa competició.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del Món d'hoquei gel de 1933, primera que aconseguí la selecció estatunidenca.

## Referències

* 1 2 3 4 «Jack Garrison Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 d’agost 2017. [Consulta: 5 abril 2019].
# Luis Rodríguez de Miguel

Luis Rodríguez de Miguel (Zamora. 3 de juliol de 1910 - 19 d'abril de 1982) fou un jurista i polític espanyol, ministre en els últims governs del franquisme.

## Biografia

Després de llicencia-se en dret va ingressar en la carrera fiscal. En esclatar la guerra civil espanyola es va posar de part del bàndol nacional i en acabar la contesa fou nomenat governador civil de les Illes Balears i de Guipúscoa.
En 1944 fou nomenat Director general de Correus, càrrec que va deixar en 1956 quan fou nomenat sotssecretari del ministeri de la Governació, presidit aleshores per Camilo Alonso Vega. Va ocupar el càrrec fins a 1969. Des de 1955 fou procurador en Corts per l'Organització Sindical. Alhora també era president del Congrés de la Unió Postal de les Amèriques i Espanya.
El 3 de gener de 1974 fou nomenat Ministre de l'Habitatge en el primer govern de Carlos Arias Navarro, i continuà en el càrrec fins a la mort de Franco i la desfeta del XV Govern en desembre de 1975. Aleshores deixà la política i se centrà en la carrera jurídica. El febrer de 1980 fou nomenat fiscal general del Tribunal Suprem d'Espanya, càrrec que va ocupar fins a la seva mort en febrer de 1982.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Luis Rodríguez de Miguel, fiscal del Tribunal Supremo y ex ministro, obituari d'El País
# Laleh Osmany

Laleh Osmany és una activista que va iniciar la campanya WhereIsMyName pels drets de les dones a revelar els seus noms. A l'Afganistan, fer servir el nom d'una dona en públic està mal vist. Només s'ha de fer constar el nom del pare en un certificat de naixement. Quan una dona es casa, el seu nom no apareix a les invitacions de casament; quan està malalta, el seu nom no apareix a les receptes mèdiques i, quan mor, el seu nom no apareix al seu certificat de defunció ni tan sols a la seva làpida.
Després d'una lluita de tres anys, el 2020 el govern afganès va acordar permetre les mares afganeses que els seus noms estiguessin impresos als DNI nacionals dels seus fills.
Va aparèixer a la llista de les 100 Dones de la BBC publicada el 23 de novembre de 2020.

## Referències

* ↑ «WhereIsMyName: Afghan women campaign for the right to reveal their names» (en anglès). BBC News, 24-07-2020.
* ↑ «BBC 100 Women 2020: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 23-11-2020.
# Albert Richter

Albert Richter (Colònia, Rin del Nord-Westfàlia, 14 de novembre de 1912 - Lörrach, 2 de gener de 1940) fou un ciclista alemany, especialista en el ciclisme en pista, concretament en la prova de Velocitat. El 1932 va guanyar el Campionat del Món de Velocitat amateur, i de 1933 a 1939 va obtenir set medalles en la categoria professional competint amb grans ciclistes com el belga Jef Scherens, el neerlandès Arie van Vliet o el francès Louis Gérardin.
Opositor al nazisme, Richter es va negar sempre a fer la salutació feixista o a portar el mallot amb l'esvàstica. Fidel sempre al seu entrenador, el jueu Ernst Berliner, el 31 de desembre de 1939 va ser detingut per la Gestapo quan intentava fugir a Suïssa i va ser trobat mort tres dies més tard en una presó de Lörrach.
En record seu existeix un velòdrom a Colònia amb el seu nom.

## Palmarès

* 1932
** Campió del món en Velocitat amateur
** 1r al Gran Premi de París amateur
* 1933
** Campió d'Alemanya en Velocitat
* 1934
** Campió d'Alemanya en Velocitat
** 1r al Gran Premi de París
** 1r al Gran Premi de l'UCI
* 1935
** Campió d'Alemanya en Velocitat
** 1r al Gran Premi de l'UVF
* 1936
** Campió d'Alemanya en Velocitat
* 1937
** Campió d'Alemanya en Velocitat
* 1938
** Campió d'Alemanya en Velocitat
** 1r al Gran Premi de París
** 1r al Gran Premi de l'UVF
* 1939
** Campió d'Alemanya en Velocitat
** Campió d'Alemanya en Velocitat
** 1r al Gran Premi de Berlín

## Referències

* ↑ «El alemán Richter gana el titulo de velocidad amateur». Mundo Deportivo, 04-09-1932 [Consulta: 23 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Joseph Albert Sullivan

Joseph Albert Sullivan (Scarborough, 8 de gener de 1901 - Scarborough, 30 de setembre de 1988) va ser un jugador d'hoquei sobre gel, metge i polític canadenc. Era germà del també jugador d'hoquei sobre gel Frank Sullivan.
Nascut a Toronto, Ontario, es va graduar a la Facultat de Medicina de la Universitat de Toronto el 1926. El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics de Sankt Moritz, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre gel.
El 1930 va començar a exercir de metge, especialitzant-se en otorrinolaringologia. Durant la Segona Guerra Mundial va exercir de capità a la Royal Canadian Air Force. Després de la guerra passà a fer de professor associat a la Universitat de Toronto. Entre 1957 i 1985 fou senador en representació de la divisió senatorial de North York, Ontario.

## Referències

* 1 2 3 «Joe Sullivan Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 6 juny 2018].
# Una noche con Adela

Una noche con Adela és una pel·lícula espanyola de thriller de venjança del 2023 rodada en pla seqüència dirigida per Hugo Ruiz protagonitzada per Laura Galán.

## Argument

La trama transcorre en un Madrid poc fotogènic. Després d'acabar el seu torn de nit, trista i trastornada escombriaire Adela porta a terme un pla meticulós per exercir una venjança brutal sobre els que l'han fet mal i l'han convertit en deixalla humana.

## Repartiment

* Laura Galán com Adela
* Jimmy Barnatán com Javi
* Litus com Bolo
* Raudel Raúl com Rafael
* Rosalía Omil com mare d’Adela
* Fernando Moraleda com pare d’Adela
* Beatriz Morandeira com Lidy
* Gemma Nierga
* Paco Martínez

## Producció

La pel·lícula és una producció de Muertos de Envidia Company i FTFCam, en associació amb #Conunpack i amb el suport de l'Ajuntament de Madrid. It was shot in Madrid.

## Estrena

La pel·lícula es va estrenar mundialment a la llista 'Midnight' del Festival de Cinema de Tribeca el 8 de juny de 2023. També es va projectar el 21 d'octubre de 2023 al Festival Internacional de Cinema d'Albacete Abycine amb seu a Albacete per a la seva estrena espanyola. Distribuïda per #Conunpack, fou estrenada als cineems espanyols l’1 de desembre de 2023.

## Recepció

Alfonso Rivera de Cineuropa va escriure que el "gir inesperat" de la segona part de la pel·lícula constitueix un "ganxo directe" "a les coses més sagrades, que enganxarà l'espectador a la recerca de noves (i poderoses) emocions en aquests temps impregnades de dolçor malaltissa, insipidesa, la nostra addicció als "m'agrada" i la correcció política".

## Reconeixements

| Any | Premi | Categoria | Nominat | Resultat | Ref |
| 2024 | XXXVIII Premis Goya | Millor fotografia | Diego Trenas | Pendent | |

## Referències

* 1 2 3 Rivera, Alfonso. «Review: One Night with Adela», 14-06-2023.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Úbeda-Portugués, Alberto. «Los estrenos del 1 de diciembre. 'Una noche con Adela'. Implacable venganza», 26-11-2023.
* ↑ «Una noche con Adela». [Consulta: 27 novembre 2023].
* 1 2 Rosado, Ricardo. «La salvaje 'Una noche con Adela', protagonizada por Laura Galán tras el éxito de 'Cerdita', se estrenará en el Festival de Tribeca», 19-04-2023.
* ↑ «El festival de Tribeca premia como mejor director novel al español Hugo Ruiz», 16-06-2023. Arxivat de l'original el 2 de desembre 2023. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «‘Una Noche con Adela’ se estrena el 1 de diciembre», 23-11-2023.
* ↑ «Premios Goya 2024: '20.000 especies de abejas' arrasa en nominaciones por delante de Bayona y Erice», 30-11-2023.

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a YouTube
# Pèrgoles de la plaça del Rosesar

Les Pèrgoles de la plaça del Rosesar són una obra noucentista de Castell d'Aro, Platja d'Aro i s'Agaró (Baix Empordà) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Conjunt format per diferents elements constructius que conformen la plaça del Roserar. L'espai de la plaça queda limitat per una estructura en pèrgola perimetral i que uneix l'espai públic amb el privat. Una mateixa estructura conforma l'espai de plaça, i entra dins parcel·les privades conformant part del jardí. Aquesta està formada per una doble jàssera i biguetes de formigó, sobre pilars quadrats. La pèrgola central està formada per pilars quadrats revestits amb pedra. Entre les jàsseres s'estén una coberta feta de diferents capes de rasilla, amb un motiu geomètric a la part inferior. Acompanyant les pèrgoles hi ha uns murets baixos que serveixen de banc, que en part tenen motius geomètrics amb ceràmica vitrificada aplacada

## Referències

* ↑ «Pèrgoles de la plaça del Rosesar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 octubre 2017].