OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tirzepatida

La tirzepatida és un medicament utilitzat per al tractament de la diabetis tipus 2. La tirzepatida s'administra per injecció subcutània (sota la pell). Els efectes secundaris comuns poden incloure nàusees, vòmits, diarrea, disminució de la gana, restrenyiment, molèsties abdominals superiors i dolor abdominal.
El pèptid similar al glucagó tipus 1 (GLP-1) i el polipèptid insulinotròpic depenent de la glucosa (GIP) són hormones implicades en el control del sucre en sang. La tirzepatida és un medicament que utilitza un mecanisme d'acció nou i únic activant els receptors GLP-1 i GIP, la qual cosa condueix a un millor control del sucre en sang. La tirzepatida va ser aprovada per a ús mèdic als Estats Units el maig de 2022. Comercialitzat a Espanya com a Mounjaro.

## Usos mèdics

La tirzepatida està indicada per millorar el control del sucre en sang en adults amb diabetis tipus 2, com a complement a la dieta i l'exercici.
Està en estudi el seu possible ús en l'obesitat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mounjaro- tirzepatide injection, solution», 13-05-2022.
* 1 2 3 4 5 6 7 (13 maig 2022). "FDA Approves Novel, Dual-Targeted Treatment for Type 2 Diabetes". Nota de premsa. Aquest article incorpora text d'aquesta font, la qual és de domini públic.
* ↑ «Dual GIP and GLP-1 Receptor Agonist Tirzepatide Improves Beta-cell Function and Insulin Sensitivity in Type 2 Diabetes». The Journal of Clinical Endocrinology and Metabolism, 106, 2, 1-2021, pàg. 388–396. DOI: 10.1210/clinem/dgaa863. PMC: 7823251. PMID: 33236115.
* ↑ «LY3298176, a novel dual GIP and GLP-1 receptor agonist for the treatment of type 2 diabetes mellitus: From discovery to clinical proof of concept». Molecular Metabolism, 18, 12-2018, pàg. 3–14. DOI: 10.1016/j.molmet.2018.09.009. PMC: 6308032. PMID: 30473097.
* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2024.
* ↑ 324cat. «Fàrmac esperançador contra l'obesitat, amb resultats com els de la cirurgia», 07-06-2022. [Consulta: 8 juny 2022].
# Asiophantes

Asiophantes és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per Kiril Ieskov l'any 1993.
Es pot trobar a la Rússia asiàtica.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Asiophantes pacificus Eskov, 1993
* Asiophantes sibiricus Eskov, 1993

## Referències

* ↑ Eskov, K. Y. «Several new linyphiid spider genera (Araneida Linyphiidae) from the Russian Far East.». Arthropoda Selecta, vol. 2, 3, 1993, pàg. 43–60.
* ↑ «Gen. Asiophantes Eskov, 1993». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Platnick, 2011 : The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Mecynargoides

Mecynargoides kolymensis és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. És l'únic membre del gènere monotípic Mecynargoides.
Fou descrit per primera vegada per Kiril Ieskov l'any 1988,
És un endemisme que es pot trobar a Rússia i Mongòlia.

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ Eskov, K. Y. «Spiders of the genera Mecynargus, Mecynargoides gen. n. and Tubercithorax gen. n. (Aranei, Linyphiidae) in the fauna of the USSR». Zoologicheskiĭ Zhurnal, vol. 67, 1988, pàg. 1822–1832.
* ↑ «Gen. Mecynargoides Eskov, 1988». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Can Vinyes (Maçanet de Cabrenys)

Can Vinyeso Mas Viñas és una masia a uns dos quilòmetres a llevant del poble de Maçanet de Cabrenys (l'Alt Empordà).
L'edifici és de planta rectangular, en procés de restauració, de planta baixa i dues plantes pis, orientat de llevant a ponent i format per quatre crugies perpendiculars a la façana de migdia. Estan cobertes amb voltes de pedruscall suportades per parets de pedra desbastada. A la façana sud i a la segona crugia de ponent hi ha adossada l'escala, sobre un porxo de pedruscall, amb l'arc de la volta amb la línia d'impostes molt marcada, que dona accés a la planta pis, a la que s'accedeix a través d'un arc de mig punt amb grans dovelles i un òval a la clau. Les obertures estan emmarcades amb carreus ben tallats de granet. La coberta és a dues aigües. A la façana de llevant es va adossar un paller cobert amb volta de maó. Exceptuant la façana sud, la resta de façanes tenen construccions adossades, fruit de la rehabilitació, que ens fa pensar en el futur ús com a hotel d'aquest edifici.

## Notes

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, Alt Empordà ► Maçanet de Cabrenys, ICGC
* ↑ Text importat de: «Mas Vinyes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Generalitat de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. Llicència CC-0 [Importat: 15 octubre 2017] (Vegeu l'avís legal per a reutilitzacions).
# Madrid (desambiguació)

«Madrid» té aquests significats:
* Toponímia:
** Madrid, capital d'Espanya
** Comunitat de Madrid, comunitat autònoma espanyola corresponent a la província de Madrid
** Madrid (Cundinamarca), municipi colombià al departament de Cundinamarca, pertanyent a l'àrea metropolitana de Bogotà
** Madrid (Alabama), localitat estatunidenca
** Madrid (Colorado), localitat estatunidenca
** Madrid (Iowa), localitat estatunidenca
** Madrid (Maine), localitat estatunidenca
** Madrid (Nebraska), localitat estatunidenca
** Madrid (Nou Mèxic), localitat estatunidenca
** Madrid (Nova York), localitat estatunidenca
** New Madrid, ciutat estatunidenca de Missouri, capital del comtat homònim, situada en una coneguda àrea sísmica
* Organitzacions:
** Atlètic de Madrid, club de futbol de la ciutat espanyola de Madrid
** Reial Madrid Club de Futbol, club esportiu de Madrid, amb seccions de futbol i bàsquet
** Madrid (diari), diari publicat a la capital espanyola entre 1939 i 1971
* Biografies: Miguel de la Madrid, president de Mèxic entre 1982 i 1988
# Montmaurin

«Montmaurin» té aquests significats:
* Montmaurin (Alta Garona), municipi francès al departament de l'Alta Garona (regió d'Occitània)
* Montmaurin (Alts Alps), antic municipi francès al departament dels Alts Alps (regió de Provença – Alps – Costa Blava)
* Montmaurin (Puèi Domat), municipi francès al departament del Puèi Domat (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps)
# Irene Bae

Bae Joo-hyun, més coneguda pel seu nom artístic Irene Bae (coreà: 배주현) (Daegu, 29 de març de 1991), és una cantant, actriu, ballarina i model sud-coreana. Irene forma part del quintet femení Red Velvet, grup de K-pop format el 2014 per SM Entertainment

## Activitat professional
### Presentadora

* 2015 - SMTown: The Stage

### Pel·lícules

* 2015 - Music Bank

### Sèries de televisió

* 2016 - Descendants of the Sun
* 2017 - Women at a Game Company

## Referències

* ↑ Herald, Korea. «SM Entertainment debuts new girl group Red Velvet» (en anglès), 28-07-2014. [Consulta: 15 agost 2024].
* ↑ «뉴스 : 네이버 TV연예». [Consulta: 15 agost 2024].
* ↑ «'역대급 케미' 박보검•아이린, 뮤직뱅크 떠난다 24일 막방…후임은 누구? '관심 UP↑'» (en coreà), 16-06-2016. [Consulta: 15 agost 2024].
* ↑ «‘태양의 후예’ 레드벨벳, 위문공연에 깜짝 등장…송중기-진구 ‘환호’ | 텐아시아», 12-02-2017. Arxivat de l'original el 2017-02-12. [Consulta: 15 agost 2024].
# Gyaling

El gyaling (Tibetà རྒྱ་གླིང་།, Wylie: rgya gling, anglès: també anomenat gya ling, gya-ling, jahlin, jah-lin, jahling, jahlin, rgya-gling etc.) Gyaling significa literalment "flauta xinesa", és un instrument de vent-fusta tradicional utilitzat al Tíbet. Com el seu nom indica, és el corn de doble llengüeta xinès (similar al Suona), i va ser utilitzat principalment als monestirs tibetans durant la puja (cant i oració) i està associat amb les deïtats pacífiques i la idea de devoció.

## Disseny

L'aspecte del gyaling és semblant a un oboè amb un cos llarg de fusta dura i una campana de coure. L'instrument està generalment cobert amb adorns de vidres de colors. La llengüeta doble, que es fabrica a partir d’una sola tija d’herba pantanosa, es posa sobre un petit canal metàl·lic que sobresurt per la part superior. Té vuit forats en un sistema normalitzat.
Per tocar un gyaling cal una tècnica anomenada respiració circular, en què l’instrument emetrà constantment un so lineal, fins i tot mentre el músic inspira. La llengüeta està totalment endinsada a la boca de l'intèrpret però sense tocar-la; els llavis pressionen el canal pla de metall situat per sota de la canya. L'intèrpret afina l'instrument amb la respiració. La manera de tocar un gyaling varia segons el llinatge i el ritual.

## Ús en el ritual

Una orquestra ritual budista tibetana típica bas la instrumentació en un gyaling, dungchen, kangling, dungkar (petxines de cargol), drillbu (timbres), silnyen (platerets) i, el més important, el cant. Junts, creen amb la música un estat d'ànim per convidar o convocar divinitats.
Sovint, l'estil d'actuació és similar a la d'una cornamusa, amb moltes notes estranyes curtes i ràpides.

## Galeria

* Ghyaling al National Museum of World Cultures and the World Museum.
* Monjo al Key Monastery Spiti, Himachal Pradesh, Índia.
* Tharlam Monastery, Boudha, Kathmandu, Nepal
* Tocant el gyaling al Lingshed Monastery

## Vegeu també

* Xeremia
* Suona
* Budisme tibetà

## Referències

* ↑ Kunga Sonam Dronma. «The Vajrakilaya Puja of the Khon Lineage» (en anglès). www.hhthesakyatrizin.org. Arxivat de l'original el 18 January 2011. [Consulta: 27 setembre 2011].
* ↑ «Shawms (Rgya Gling) on Exhibit at the National Music Museum» (en anglès). orgs.usd.edu, 09-10-2010. Arxivat de l'original el 15 September 2011. [Consulta: 27 setembre 2011].
* ↑ «EBSCOhost Discovery Service: Rgya-gling 1». 0-ehis.ebscohost.com.ignacio.usfca.edu. [Consulta: 27 setembre 2011].
* ↑ «Dakini Music - gyaling» (en anglès). www.chagdud.org. Arxivat de l'original el 5 August 2007. [Consulta: 27 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Clip de música tradicional tibetana
* Informació de la respiració circular amb el gyaling
# Molí Blanc

El Molí Blanc és un antic molí paperer de Torrelavit (Alt Penedès), situat a 288 m a l'est de Can Comas, prop del Riu de Bitlles. Està protegit pel Pla Especial Urbanístic de Protecció dels Molins Paperers de Torrelavit, del 2013.

## Descripció

De planta rectangular, està compost de planta baixa i dos pisos, el superior era utilitzat com a assecador dels papers. Presenta les obertures disposades simètricament a totes les façanes, en fileres de vuit a nivell del primer pis i de dotze al pis superior a les façanes de llevant i de ponent, més estretes, i de dotze a nivell del primer pis i setze a nivell del pis superior a les façanes nord i sud, més allargassades. L'antiga porta d'accés, més ample que les finestres, es troba a la planta baixa de la façana de llevant, situada a la part esquerra d'aquesta, amb una sola finestra al seu costat esquerre, i cinc més al dret. Totes les obertures són d'arc carpanell. L'aparell constructiu dels murs de l'edifici és fet en maó, típic en construccions industrials. A la banda sud, el molí té adossat un altre edifici, reconvertit per a ús residencial, té la planta quadrada, amb planta baixa, pis principal, segon pis i golfes, amb teulada de teula àrab a doble vessant amb el carener paral·lel a la façana principal, orientada al sud-est i cantoneres de carreus de pedra. Presenta una disposició simètrica de les obertures, amb porta d'arc carpanell al centre de la planta baixa, finestra quadrada a la banda esquerra i un curiós portal de carreus de calcària, relativament ben escairats als muntants i irregulars a l'arc rebaixat superior. Al primer pis hi ha tres finestres disposades a sobre les obertures de la planta baixa, totes tres amb marc de calç de color blanc; la del centre és una porta amb barana, les laterals són finestres quadrades. Al pis superior hi ha vuit finestres estretes d'arc carpanell. A la façana oest hi ha una altra porta d'accés situada a l'extrem esquerre, amb tres finestres més alineades a la seva dreta. A nivell del primer pis hi ha vuit finestres d'arc carpanell, i a la part superior, corresponent a les golfes, n'hi ha cinc, més petites.

## Història

Possiblement es tracta del Molí de Baix que s'esmenta al fogatge de 1553, quan era un molí draper. Posteriorment s'anomenà Molí Blanc i canvià a molí paperer, molt més rendible.

## Referències

* ↑ «Natura i patrimoni a l’entorn dels rius Mediona-Bitlles, Anoia i Lavernó i el Centre d’Interpretació de l’Aigua de Torrelavit». Eix, 5-2017.
* 1 2 «Molí Blanc». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Perxador

El perxador o perxadora és la persona que condueix una barca amb l'ajuda d'una perxa, què no és més que un pal llarg d'aproximadament 4 o 5 metres i un diàmetre d'entre 6 i 10 centímetres. Aquesta eina és tradicionalment de canya, encara que també n'hi ha d'alumini. A més a més, cal un bon domini. Generalment s'utilitza aquesta tècnica en aigües poc profundes o pantanoses com ara l'albufera de València, al Delta de l'Ebre, etc.

## Referències

* ↑ Polet, Josep. «Barquets de pertxar», 14-03-2018. [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ Ballester, Laura «Perxadors de tota l'Albufera es desafien a Silla». Levante EMV, 31-07-2009 [Consulta: 11 febrer 2021].
# Muntanya de Sant Mamet

La Muntanya de Sant Mamet és una serra dels prepirineus catalans situada a cavall dels municipis d'Alòs de Balaguer, Artesa de Segre, Vilanova de Meià i Camarasa, a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 1.391 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Dominic Klemme

Dominic Klemme (Lemgo, Rin del Nord-Westfàlia, 31 d'octubre de 1986) va ser un ciclista alemany, professional del 2006 al 2014.
En el seu palmarès destaca la victòria al Gran Premi de Lillers de 2008 i Le Samyn de 2001.
Els seus germans Daniel i Dennis també s'han dedicat al ciclisme.

## Palmarès

* 2007
** Campió d'Alemanya en ruta sub-23
* 2008
** 1r al Gran Premi de Lillers-Souvenir Bruno Comini
** 1r a la Druivenkoers Overijse
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Turíngia
** Vencedor d'una etapa al Rothaus Regio-Tour
** Vencedor de 2 etapes al Tour de l'Avenir
* 2011
** 1r a Le Samyn

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2010. 162è de la classificació general
* 2014. Abandona (14a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2011. No surt (5a etapa) (degut a la mort del seu company d'equip Wouter Weylandt)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Fritz Harnest

Fritz Harnest (Múnic, 16 d'agost de 1905 - Traunstein, 28 de gener de 1999) va ser un pintor, gravador i artista de collage alemany. Va ser un creador d'art modern abstracte a Alemanya després de la Segona Guerra Mundial.

## Biografia

Harnest va estudiar a l'Acadèmia de Belles Arts de Múnic del 1921 al 1929. Va viatjar freqüentment a França entre 1930 i 1931 amb el pintor alemany Otto Baumann. Va deixar de pintar després de la presa del poder nazi, però més tard va reprendre la seva carrera, creant xilografies i murals. De 1940 a 1945 va treballar com a intèrpret a Stalag VII-A de Moosburg. L'any 1959 va ser partícip de II. documenta a Kassel.

## Art a l'espai públic

* Finestra de colors a l'escala de la Universitat Tècnica de Múnic.
* Ceràmica a les parets d'una escala a l'oficina d'impostos de Säckingen (amb Richard Bampi).

## Honors

* 1961: 2n premi a la II. Internationalen Triennale Grenchen per a gràfics originals de colors, Suïssa
* 1969: medalla d'honor a la Triennale Internazionale della Xilographia Contemporanea Capri, Itàlia
* 1996: Bundesverdienstkreuz der Bundesrepublik Deutschland

## Referències

* ↑ Fritz Harnest at: „oxford art online“
* ↑ Fritz Harnest – Das eigene Ringen um die Kunst., ISBN 978-3-00-020719-8
* ↑ Oberste Baubehörde München: Bildwerk – Bauwerk – Kunstwerk. Bruckmann, Münchel 1990, S. 160–161. ISBN 3-7654-2308-4
* ↑ „Maria Schüly – Richard Bampi, Keramiker der Moderne“, Stuttgart 1993, S. 251 Nr. 313. ISBN 978-3-925369-14-8

## Bibliografia

* (en alemany) Harnest, Fritz. In: Allgemeines Künstlerlexikon. Die Bildenden Künstler aller Zeiten und Völker (AKL). Band 69, de Gruyter, Berlin 2010, ISBN 978-3-598-23036-3.
* Joseph Harnest, Stephan Harnest, Peter Schunda: Fritz Harnest – Das eigene Ringen um die Kunst., Übersee 2007, ISBN 978-3-00-020719-8.
* Ruth Negendanck: Künstlerlandschaft Chiemsee. Fischerhude 2008, S. 179–204. ISBN 978-3-88132-286-7
# Partènion

El Partènion (grec: Παρθένιο; grec antic: Παρθένιον; llatí: Parthenium) són unes muntanyes de Grècia a la frontera entre Arcàdia i l'Argòlida que s'alcen a més de 1.200 metres. Al Partènion hi havia el pas que portava d'Argos a Tègea, el qual estava consagrat al déu Pan i encara ara s'anomena així (en grec modern Παρθένι 'Parthéni').

## Notes

* ↑ Es tracta de la versió moderna del grec antic. Abans que fos restituït, la serralada es s'anomenava Ρόϊνο.

## Referències

* ↑ Smith, 1854.

## Bibliografia

* Smith, William. «Parthenium». A: Dictionary of Greek and Roman Geography. William Smith Ed., 1854 [Consulta: 12 febrer 2021].
# Les Santes Maries de la Mar

Les Santes Maries de la Mar (en occità: lei Santei Marias de la Mar, o col·loquialment Lei Santas; a l'època medieval la Vila de la Mar o Nòstra Dòna de la Mar; oficialment en francès: Les Saintes-Maries-de-la-Mer) és una ciutat occitana i un lloc de pelegrinatge al departament de Boques del Roine i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava. L'any 1999 tenia 2.478 habitants.
És el principal nucli de població dins de l'àrea central de la Camarga.

## Cultura

L'església que dona nom al poble fou construïda prop de la desembocadura del Petit Roine, i tenia una posició estratègica important, ja que en el moment de la seva edificació, als segles ix i xii, els pirates castigaven la costa i calia defensar-se contra les invasions.
L'església domina el poble i és visible a 10 km des de l'interior. Es tracta d'una veritable fortalesa, formada d'una nau única, sense ornamentacions i de 15 m d'alçària. La teulada, a la qual s'hi accedeix, està envoltada d'un camí de ronda, amb merlets, i va servir de talaia. El cor i l'absis són superats per una torrassa en hemicicle que tanca l'antiga sala del cos de guàrdia dita «capella alta». Els murs de l'església són perforats de troneres. Servia de refugi per a la població i s'hi troba fins i tot un pou d'aigua dolça. Actualment, l'estàtua de Sara, element essencial del patrimoni dels gitanos, es troba a la cripta, a la dreta de l'altar. El pelegrinatge gitano a les Santes Maries de la Mar se celebra cada mes de maig i reuneix membres d'aquest col·lectiu de tot França, però especialment de gitanos catalans, àmpliament presents a tota la Camarga.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 000 | 644 | 783 | 530 | 543 | 837 | 910 | 669 | 1 013 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 083 | 1 000 | 1 006 | 951 | 926 | 918 | 1 159 | 1 025 | 1 446 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 531 | 1 439 | 1 413 | 1 352 | 1 567 | 1 723 | 1 564 | 1 687 | 2 207 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2 179 | 2 244 | 2 120 | 2 045 | 2 232 | 2 479 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1945-1972 | Roger Delagnes | PS |
| 1972-1995 | Hubert Manaud | PS |
| 1995- | Roland Chassain | UMP |

## Referències

* ↑ «Les Santes Maries de la Mar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fàbregas, Alícia. «Asistí a la mayor fiesta gitana de toda Europa» (en castellà). VICE, 02-06-2017. [Consulta: 5 desembre 2024].
* ↑ Casanova, Eugeni. «10. Les Santes Maries de la Mar, la gran festa dels gitanos catalans». A: Els gitanos catalans de França. Llengua, cultura i itineraris de la gran diàspora. Lleida: Pagès Editors, 2016, p. 289-315. D.L. L-1457-2016. ISBN 978-84-9975-805-3.

## Vegeu també

* Maria de Clopas
* Maria Salomé
* Sara la Negra
# Dexketoprofèn

El dexketoprofèn és un fàrmac pertanyent a la família dels antiinflamatoris no esteroidals (AINE). Està indicat en el tractament simptomàtic del dolor agut de diversa etiologia. També és conegut com a dexketoprofèn trometamol.
A l'Estat espanyol està comercialitzat com a EFG, Enantyum, Adolquir, Ketesse, Fenodex; gels diversos.

## Referències

* ↑ «Dexketoprofeno». vademecum.es. [Consulta: 27 desembre 2010].
* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2024.
# Oliver!

Oliver! és una pel·lícula dirigida per Carol Reed l'any 1968. Basada en el musical del mateix nom de Lionel Bart, el qual al seu torn es basava en la novel·la de Charles Dickens Oliver Twist. Va aconseguir 6 Oscars de 12 nominacions: millor pel·lícula, director, direcció artística, so, banda sonora adaptada.Ha estat doblada al català.

## Argument

Oliver (Mark Lester), un nen orfe, fuig de l'orfenat en el qual es troba reclòs i arriba a Londres on és acollit per una banda de nens delinqüents dirigits per Fagin (Rom Moody) i Bill Sikes (Oliver Reed).

## Repartiment

* Ron Moody - Fagin
* Oliver Reed - Bill Sikes
* Harry Secombe - Mr. Bumble
* Mark Lester - Oliver Twist
* Jack Wild - The Artful Dodger
* Hugh Griffith - El Magistrat
* Shani Wallis - Nancy
* Joseph O'Conor - Mr. Brownlow
* Peggy Mount - Mrs. Bumble
* Leonard Rossiter - Mr. Sowerberry
* Hylda Baker - Mrs. Sowerberry
* Kenneth Cranham - Noah Claypole
* Megs Jenkins - Mrs. Bedwin
* Sheila White - Bet
* Wensley Pithey - Dr. Grimwig

## Premis i nominacions
### Premis

* 1969: Oscar honorífic per Onna White pels seus mèrits coreogràfics
* 1969: Oscar a la millor pel·lícula
* 1969: Oscar al millor director per Carol Reed
* 1969: Oscar a la millor direcció artística per John Box, Terence Marsh, Vernon Dixon i Ken Muggleston
* 1969: Oscar al millor so
* 1969: Oscar a la millor banda sonora per Johnny Green
* 1969: Globus d'Or a la millor pel·lícula musical o còmica
* 1969: Globus d'Or al millor actor musical o còmic per Ron Moody

### Nominacions

* 1969: Oscar al millor actor per Ron Moody
* 1969: Oscar al millor actor secundari per Jack Wild
* 1969: Oscar al millor guió adaptat per Vernon Harris
* 1969: Oscar a la millor fotografia per Oswald Morris
* 1969: Oscar al millor vestuari per Phyllis Dalton
* 1969: Oscar al millor muntatge per Ralph Kemplen
* 1969: Globus d'Or al millor director per Carol Reed
* 1969: Globus d'Or al millor actor secundari per Hugh Griffith
* 1969: Globus d'Or a la millor nova promesa masculina per Jack Wild
* 1969: BAFTA a la millor pel·lícula
* 1969: BAFTA al millor actor per Ron Moody
* 1969: BAFTA a la millor direcció artística per John Box
* 1969: BAFTA al millor vestuari per Phyllis Dalton
* 1969: BAFTA al millor director per Carol Reed
* 1969: BAFTA al millor muntatge per Ralph Kemplen
* 1969: BAFTA a la millor nova promesa per Jack Wild
* 1969: BAFTA a la millor banda sonora per John Cox i Bob Jones

## Referències

* ↑ «Oliver». esadir.cat.
* ↑ «Oliver». The New York Times.