OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Priska Doppmann

Franziska "Priska" Doppmann (Cham, 10 de maig de 1971) és una ciclista suïssa, ja retirada, que fou professional del 1999 al 2008. Del seu palmarès destaca sobretot el Gran Bucle de 2005, i dos campionats nacionals, un en ruta i un en contrarellotge. Va participar en tres edicions dels Jocs Olímpics, el 2000, 2004 i 2008.

## Palmarès

* 1999
** Campiona de Suïssa en ruta
** Vencedora d'una etapa al Tour de la Drôme
* 2000
** 1a al Gran Premi del cantó d'Argòvia
* 2001
** Campiona de Suïssa en contrarellotge
** 1a al Gran Premi Cham-Hagendorn
** Vencedora d'una etapa al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini
* 2002
** 1a al Tour de Berna
* 2004
** 1a al Gran Premi de les Nacions
** Vencedora de 3 etapes al Tour de la Drôme
* 2005
** 1a al Gran Bucle i vencedora d'una etapa
** 1a al Tour de la Drôme i vencedora de 3 etapes
* 2006
** 1a al Crono de les Nacions-Les Herbiers-Vendée
** 1a a L'hora d'or femenina (CRE)
** Vencedora de 2 etapes al Tour de l'Aude
* 2007
** Vencedora de 2 etapes al Gran Bucle
* 2008
** 1a a l'Open de Suède Vårgårda TTT
** Vencedora d'una etapa al Tour de Feminin-Krásná Lípa
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia

## Referències

* ↑ «DOPPMANN Priska (Franziska)». [Consulta: 7 gener 2024].
* ↑ «National Championship, Road, Elite, Switzerland (Women)». Cycling Archives. [Consulta: 14 març 2015].
* ↑ «Cycling Museum - Franziska DOPPMANN». [Consulta: 7 gener 2024].
* ↑ «Olympedia – Priska Doppmann». [Consulta: 7 gener 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Jean Nuttli

Jean Nuttli (Kriens, 2 de gener de 1974) va ser un ciclista suís, que fou professional entre el 2002 i el 2006. En el seu palmarès destaca el campionat nacional en contrarellotge del 2000.

## Palmarès

* 2000
** 1r al Chrono des Herbiers
* 2001
** Campió de Suïssa en contrarellotge
** 1r al Chrono des Herbiers
** Vencedor d'una etapa al Tour de Poitou-Charentes
** Vencedor d'una etapa al Circuit de La Sarthe
* 2002
** Vencedor d'una etapa al Circuit de La Sarthe
* 2003
** 1r a la Volta a Brandenburg i vencedor d'una etapa
** 1r al Duo Normand (amb Philippe Schnyder)
** Vencedor d'una etapa a la Jadranska Magistrala

## Referències

* ↑ «Jean Nuttli». ProCyclingStats. [Consulta: 30 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Heinz Läuppi

Heinz Läuppi (Trimbach, cantó de Solothurn, 7 de gener de 1936 - Aarau, 27 de novembre de 2001) va ser un ciclista suís professional del 1962 al 1966. Es va especialitzar en el ciclisme en pista on va aconseguir, com amateur, una medalla al Campionat del Món de Mig Fons.

## Palamarès

* 1965
** Campió de Suïssa en mig fons

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Campanar d'Horta

El campanar d'Horta és una torre de rellotge situada al carrer d'Horta, al barri d'Horta de Barcelona, construït el 1949, en substitució de l'anterior campanar de 1845.

## Història

El primer campanar el va construir l'Ajuntament d'Horta el 1845 sobre l'antic escorxador, perquè les campanes del rellotge es sentissin fins a Sant Genís dels Agudells, que era el seu nucli religiós progenitor. Per a sufragar les campanes de bronze, l'Ajuntament va destinar-hi un llegat que dotava a les fadrines d’humil condició que es casaven, amb una unça d’or. Per aquest motiu al campanar se'l coneixia com la Torre de les Noies.
El 13 i 14 de març de 1946 l'Ajuntament de Barcelona el va fer enderrocar perquè amenaçava ruïna. La Caixa de Pensions per a la Vellesa i Estalvis va comprar el solar i hi va edificar el 1949 un edifici, obra de l'arquitecte Enric Sagnier i Villavecchia, sobre el que hi va construir un nou campanar, amb les campanes de l'anterior, donades per l'Ajuntament.

## Descripció

La primera torre era octogonal, amb dues campanes de bronze dalt de tot. La més gran donava les hores i la més petita els quarts. Duen una llegenda que diu 'A expensas de los Vecinos del Pueblo de Horta'. També tenen gravades les imatges de sant Joan i sant Gaudenci copatrons de la localitat. En la campana dels quarts es veu també l'efígie de sis donzelles cobertes amb mantons en honor al sacrifici de les noies casadores.
La torre actual és quadrada, sobre un edifici de 4 plantes, amb l'oficina bancària a la planta baixa, una biblioteca a la primera planta, i habitatges als pisos superiors. El rellotge funciona elèctricament, il·luminat interiorment per poder veure les hores de nit. Les campanes, amb una estructura metàl·lica, situades a la part superior.

## Referències

* 1 2 Solé, Pedro «Vuelven las campanas». Ideal. Acción Católica de San Joan de Horta, 25 mar´1949.
* ↑ Giménez i Compte, Carlota. L'Abans: Recull gràfic de la Vall d'Horta (1861 - 1978). El Papiol: Efadós, juny 2012. ISBN 978-84-15232-22-3.
* 1 2 3 4 «El campanar d'Horta». El Pou, 12-2012.
* ↑ «El campanar laic d'Horta». La Vanguardia, 23-09-2012.
# Radians per segon

Els radians per segon (símbol: rad·s$^{−1}$ o rad/s) és la unitat del Sistema Internacional d'Unitats de la velocitat angular, denotada per la lletra ω (omega). Els radians per segon es defineixen com el canvi d'orientació d'un objecte, en radians, cada segon.
Taula comparatòria entre la velocitat angular i la freqüència :
| Velocitat angular (ω) | Freqüència $f={\frac {w}{2\pi }}$ |
| 2π rad/s | 1 Hertz (Hz) |
| 1 rad/s | Aproximadament 0.159155 Hz |
| 1 rad/s | Aproximadament 57.29578 graus per segon |
| 1 rad/s | Aproximadament 9.5493 revolucions per minut (RPM) |
| 0.1047 rad/s | Aproximadament 1 RPM |
A causa que els radians són una magnitud adimensional, els radians per segon són dimensionalment equivalent als Hertz, tots dos són definits com a s$^{−1}$. Cal llavors gran cura per evitar confondre la freqüència angular (o velocitat angular) ω i la freqüència $f$.

## Referències

* ↑ «CUB - Sistema internacional d'unitats < Física < Casos particulars < Símbols < Abreviacions < Convencions < Llibre d'estil». [Consulta: 28 maig 2020].
* ↑ «What is radian per second (rad/s or rad/sec)? - Definition from WhatIs.com» (en anglès). [Consulta: 28 maig 2020].
# Portada/article gener 1
## Bot Halkett

Un bot Halkett és un tipus de bot inflable lleuger que fou dissenyat pel tinent Peter Halkett (1820-1885) durant la dècada del 1840. Aquests bots intentaven solucionar les dificultats per navegar a l'Àrtic canadenc: es necessitava una embarcació prou lleugera per ser transportada per terra i prou robusta per ser utilitzada en les extremes condicions meteorològiques de la zona.
El primer disseny de Halkett consistia en un bot plegable i inflable fabricat en tela impregnada de cautxú. Quan estava desinflat, el casc del bot es podia dur a sobre com si fos un abric o una capa, el rem com un tirapeu i la vela i el pal com un paraigua; només hi cabia una persona.
# Vescomtat d'Agde

El vescomtat d'Agde fou una jurisdicció feudal d'Occitània, de curta durada a finals del segle ix, unida després amb el vescomtat de Besiers.

## Llista de vescomtes d'Agde (cap al 900 vescomtes d'Agde i Besiers)

* Boso c. 880-900
* Adelaida vescomtessa de Besiers c. 900-?
* Teude (fill) ?-936
* Jonus (fill) 936-960
* Reinard II (fill) 960-967
* Guillem I (fill) 967-994
* Garsenda (filla) 994-1034
* Guillem de Carcassona (fill) 1034
* Pere I (II de Carcassona) 1034-1059
* Roger I (III de Carcassona) 1059-1067
* Ramon I (II de Carcassona) (fill de Guillem) 1067-1068
* Garsenda, Adelaida, Ermengarda, comtesses de Carcassona i Rasès 1068-1069
* Ermengarda de Carcassona (a Besiers i Agde) 1069-1101
* Bernat Ató I (fill, IV Trencavell) 1082-1129 (vescomte de Carcassona, Rasès, Agde, Albi i Nimes)
* Bernat Ató II (fill, V Trencavell) 1129-1159
* Bernat Ató III (fill, VI Trencavell) 1159-1214
* Simó de Montfort 1214-1218
* Amalric de Montfort 1218-1224
* Ramon II Trencavell 1224-1227
* A França 1227-1240
* Ramon II Trencavell 1240-1247
* cedit a la corona francesa 1247

## Referències

* ↑ «TOULOUSE NOBILITY». Arxivat de l'original el 2024-10-08. [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ «Lou Tresor dóu Felibrige». [Consulta: 1r febrer 2025].
# Amigdalectomia

La amigdalectomia consisteix en la remoció quirúrgica de les amígdales.
Aquesta intervenció quirúrgica la porta a terme l'otorrinolaringòleg. Es realitza sota anestèsia general i dura aproximadament 30 minuts.
Aquesta cirurgia es realitza tant en nens com en adults.

## Indicacions

Els principals motius que porten a decidir aquesta intervenció quirúrgica estan relacionats amb:
* Roncs i apnees del son.
* Amigdalitis recurrent.
* Antecedent de dues o més abscessos periamigdalins (acumulació de pus en l'espai entre la càpsula amigdalina i el teixit faringi en què aquesta s'insereix).
* Halitosi (mal alè) que no respon amb altres mesures. Aquesta halitosi normalment apareix per l'acumulació de càseum.
El postoperatori requereix com a mesures bàsiques una dieta tova i freda i la ingesta d'analgèsics per tractar el mal de gola els primers dies.

## Mites sobre l'amigdalectomia

* Baixen les defenses després d'operar-se d'amígdales: No existeix cap informe a escala internacional que indiqui aquesta situació. En canvi, s'observa sovint que els pacients operats d'amígdales tenen menys infeccions que els no operats.
* És molt petit per operar-se: No hi ha edat mínima per realitzar aquesta intervenció encara que el més comú és que es faci després dels 2 anys de vida.
* Les amígdales poden tornar a créixer: Les amígdales no tornen a créixer. Hi ha confusions de vegades amb les adenoides, que poden tornar a créixer excepcionalment després d'operades en els nois menors de 3 anys.

## Vegeu també

* Adenoamigdalectomia

## Enllaços externs

* Cirugia-amigdalas
# Banda Ka

La Banda Ka és un rang de freqüències utilitzat en les comunicacions via satèl·lit. El rang de freqüències en les quals opera la banda Ka són les compreses entre els 18 GHz i 31 GHz. Disposa d'un ampli espectre d'ubicacions i les seves longituds d'ona transporten grans quantitats de dades, però són necessaris transmissors molt potents i és sensible a interferències ambientals.
Aquesta banda també és utilitzada en alguns models de radar (a Espanya es fa servir tant per radars fixos com mòbils) pels serveis de control de trànsit (tant nacionals com regionals i municipals).
Veneçuela, integrarà en el seu primer satèl·lit aquesta nova tecnologia.

## Bandes de microones

L'espectre de microones es defineix usualment com l'energia electromagnètica que va des d'aproximadament 1 GHz fins a 100 GHz de freqüència, encara que un ús més antic inclou freqüències una mica més baixes. La majoria de les aplicacions més comunes es troben dins del rang d'1 a 40 GHz. Les bandes de freqüències de microones, segons la definició de la Radio Society of Great Britain (RSGB), es mostren en el següent quadre :
| banda L | 1 to 2 GHz |
| banda S | 2 to 4 GHz |
| banda C | 4 to 8 GHz |
| banda X | 8 to 12 GHz |
| banda K$_u$ | 12 to 18 GHz |
| banda K | 18 to 26.5 GHz |
| banda K$_a$ | 26.5 to 40 GHz |
| banda Q | 30 to 50 GHz |
| banda U | 40 to 60 GHz |
| banda V | 50 to 75 GHz |
| banda E | 60 to 90 GHz |
| banda W | 75 to 110 GHz |
| banda F | 90 to 140 GHz |
| banda D | 110 to 170 GHz |

## Fonts

* R. Ludwig, P. Bretchko, RF Circuit Design, Theory and Applications, Prentice Hall NJ, 2000.
* http://www.tech-faq.com/ka-band.shtml
* http://hypertextbook.com/facts/2000/MaxLipkin.shtml
* http://www.itwissen.info/definition/lexikon/K-Band-K-band.html Arxivat 2013-12-21 a Wayback Machine.
# Balmar

Balmar és un comú occità del Llenguadoc, que administrativament forma part del departament de l'Alta Garona a la regió d'Occitània. Està situat a la part est de la conurbació de Tolosa. En el cens de 2022 tenia 17.431 habitants i un territori de 16,59 km².

## Referències

* ↑ «Populations de référence 2022» (en francès). INSEE, 19-12-2024. [Consulta: 1r febrer 2025].
Viccionari
# Batalla de Serres (1196)

La batalla de Serres (en búlgar: Битка при Сяр grec: Μάχη Σερρών των) va tenir lloc el 1196 a prop de la ciutat de Serres en la moderna Grècia entre els exèrcits búlgar i romà d'Orient. El resultat va ser una victòria búlgara.

## Orígens del conflicte

Després de l'inici de la revolta contra el domini romà d'Orient el 1185 i especialment després de la victòria a Triavna els búlgars fermament van prendre la iniciativa de la guerra. Com a resultat dels seus esforços, els búlgars van començar la captura de les regions de Tràcia i Macedònia dels romans d'Orient, l'exèrcit búlgar va utilitzar les seves fortaleses al nord dels Balcans i l'Danubi, com a base per a la guerra.
Entre 1190 i 1195 molts pobles del sud i sud-oest van ser confiscats. Durant la seva preparació per a una tercera campanya contra Bulgària, l'emperador romà d'Orient Isaac II Àngel va ser destronat pel seu germà Aleix III Àngel, qui va oferir la pau a l'emperador búlgar. Ivan Assèn I va demanar el retorn de totes les terres búlgares, tot i saber que era impossible que els romans d'Orient acceptessin, i va continuar la lluita.

## Batalla

Aquest mateix any, l'exèrcit búlgar va avançar profundament cap al sud-oest i va arribar a les proximitats de Serres, mentre pel camí prenia moltes fortaleses. Durant l'hivern, els búlgars es van retirar cap al nord, però al següent any van reaparèixer i van derrotar un exèrcit romà d'Orient encapçaalt pel sebastocràtor Isaac, prop de la ciutat. En el curs de la batalla, la cavalleria de l'enemic va ser envoltada, els romans d'Orient van patir fortes baixes i el seu comandant va ser capturat.

## Conseqüències

En setge d'un retorn triomfal, el camí de tornada a la capital búlgara, Tàrnovo, va acabar tràgicament. Molt poc abans d'arribar a la ciutat de Tàrnovo, Ivan Assèn I va ser assassinat per Ivanko, un cosí seu que va ser subornat pels romans d'Orient. No obstant això, els seus intents d'aturar els búlgars van fallar: Ivanko no va poder prendre el tron i va fugir a Constantinoble. Els búlgars van avançar més durant el regnat de Kaloian (1197-1207).
# Ciutadella de Magúncia

La Ciutadella de Magúncia o Zitadelle Mainz és una fortalesa de traça italiana construïda el 1660 a Magúncia i que formava part de la fortalesa de Magúncia.
El seu edifici barroc, es va construir a partir d'una abadia de l'Orde de Sant Benet al voltant de l'any 1050. Va ser residència temporal dels prínceps electors de Magúncia, i més tard "fortalesa" de la Confederació Germànica. El 1919 (Tractat de Versalles (1919)) va ser desmantellada per les tropes franceses. Era part d'un sistema militar de forts de la ciutat de Magúncia, anomenat Festung Mainz (fortalesa de Magúncia).
Avui dia és propietat de la ciutat de Magúncia i alberga el museu històric de la ciutat, el museu històric de la fortalesa i diverses dependències administratives.

## Galeria

* La porta major de la ciutadella
* Cenotafi de Drus dins la ciutadella
* Ciutadella de Magúncia.
# Coliflor

La coliflor, bròcul blanc, bròquil blanc, colflori o floricol és una varietat cultivar del Grup Botrytis, derivat de l'espècie Brassica oleracea, membre del gènere Brassica dins la família de les brassicàcies (Brassicaceae). La part de la planta que s'utilitza com a aliment són les inflorescències immadures, que es cullen abans que es desenvolupin les flors.
Addicionalment pot rebre els noms de bròquil, pinya i pinya de col. També s'han recollit les variants lingüístiques col flori, col-a-fiori, col-a-flors, col-flor, col-i-flor i colflor.

## Descripció

És un tipus de col obtingut per selecció artificial per tal que els brots florals estiguin agrupats i tinguin color blanc. En altres aspectes (fulles, tija, necessitats climàtiques) és molt semblant a la col i encara més al bròquil però menys rústega (suporta només glaçades lleugeres). La varietat romanesco té una estructura piramidal.

## Conreu

La coliflor no suporta bé calor, en el cas de la varietat cultivar Snowball Y, per exemple, la inflorescència no es comença a formar si la temperatura és superior a uns 26 ℃. Per això és una planta típica de les estacions fredes.

## Usos

Normalment la coliflor es menja cuita bullida. També es pot menjar crua o adobada en vinagre. A la Catalunya Nord es prepara l"amanida blanca i verda" amb coliflor, mongetes verdes, formatge i una salsa vinagreta.
Tallada a trossos es poden preparar plats tradicionals com la coliflor gratinada amb beixamel al forn. Un altre plat clàssic on la coliflor és l'ingredient principal és la coliflor amb seques, plat senzill que es menja amb un raig d'oli d'oliva. Les restes d'aquest plat són ideals per reescalfar a la paella amb uns trossets de cansalada.
La coliflor combina molt bé amb altres verdures (mongeta tendra, pastanaga, patata) en guisats o saltats per a acompanyar carns i peixos. El guisat de coliflor amb altres llegums també es pot barrejar amb arròs blanc i salsa de soia per fer un arròs fregit a l'estil de la cuina xinesa.
A l'esfera urbana catalana, el mot coliflor s'utilitza per acomiadar becaris sense que se sentin ofesos. Un cop el becari sent la paraula coliflor haurà de marxar de l'empresa sense dir ni piu. El terme s'ha incorporar en algunes cançons de trap fet a Catalunya.

## Referències

* 1 2 «coliflor». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 31 desembre 2023].
* ↑ «Brassica oleracea (Botrytis Group)» (en anglès). North Carolina Extension Gardener Plant Toolbox. North Carolina State University. [Consulta: 31 desembre 2023].
* 1 2 «Brassica oleracea (Botrytis Group)» (en anglès). Missouri Botanical Garden. [Consulta: 31 desembre 2023].
* ↑ «Cauliflower» (en anglès). College of Agricultural Sciences. Department of Horticulture. Oregon State University, 01-02-2010. [Consulta: 31 desembre 2023].
* ↑ Eliana Thibaut i Comalada, La cuina tradicional de la Catalunya Nord
* ↑ «Mongetes amb coliflor - Gastroteca». Arxivat de l'original el 2010-01-23. [Consulta: 1r juliol 2009].

## Enllaços externs

* Cuina tradicional - Col-i-flor al forn amb beixamel
# Confederació de Targowica

La Confederació de Targowica (en polonès Konfederacja targowicka ) va ser una confederació formada per magnats de la República de les Dues Nacions (Polònia i Lituània) el 27 d'abril de 1792, a Sant Petersburg, amb el suport de l'emperadriu Caterina II de Rússia. La confederació s'oposava a la Constitució del 3 de maig, en particular als articles que limitaven els privilegis de la noblesa. L'acta de fundació de la confederació va ser escrita per Vassili Popov, cap d'estat major del príncep Grigori Potiomkin. Se suposa que aquesta acta va ser proclamada a la petita ciutat de Targowica (ara Província de Kirovohrad, a Ucraïna) el 14 de maig de 1792. Quatre dies més tard, dos exèrcits russos envaïen la República de les Dues Nacions sense cap declaració de guerra.
Els homes de la confederació de Targowica van derrotar les forces lleials a la República de les Dues Nacions i al rei Estanislau II Poniatowski en la Guerra russopolonesa de 1792. Com a conseqüència, el rei, Poniatowski, es va unir formalment a la confederació. La seva victòria va propiciar la segona partició de Polònia i va posar els fonaments de la tercera partició i dissolució definitiva de l'estat polonès i lituà.
El mot "targowiczanin", com s'anomenava als membres de la confederació, va esdevenir un epítet despectiu en la política polonesa, amb el significat de "traïdor estúpid", i encara s'empra actualment.

## Referències

* 1 2 3 Daniel Stone, The Polish-Lithuanian state, 1386-1795, University of Washington Press, 2001, pg. 282-285 1]
* ↑ Tanisha M. Fazal, "State death: the politics and geography of Conquest, occupation, and annexation", Princeton University Press, 2007, pg. 108 2]
* ↑ Patrice M. Dabrowski, "Commemorations and the shaping of modern Poland", Indiana University Press, 2004, pg. 101 # v = onepage & q = Targowica & f = false 3
# Datació d'ossos

La datació d'ossos és un mètode per esbrinar si un conjunt d'ossos trobats en el mateix nivell estratigràfic estan associats entre si. Un mètode útil per a estimar si diversos ossos associats en el mateix dipòsit estratigràfic tenen en realitat la mateixa edat relativa és l'anàlisi química, mitjançant l'estudi dels seus continguts de nitrogen, fluor i urani. Es basa en el fet que dos ossos enterrats en el mateix tipus de sediment haurien de tenir les mateixes proporcions de fluor, un element present en la terra i que es dissol en l'aigua, de tal manera que pot ser incorporat al fòssil amb el pas del temps.

## Comprovació

En el dipòsit, els ossos perden gradualment el seu contingut en proteïnes, especialment el col·lagen. L'indicador més útil d'aquesta perduda és el nitrogen, que en ossos moderns ronda el 4%. La velocitat d'aquesta reacció depèn de la temperatura, el contingut bacteriològic, químic i de la humitat del jaciment arqueològic.
El fluor i l'urani, al contrari, s'incrementen amb el pas del temps. La velocitat d'aquest procés depèn de la quantitat que hagi d'aquests elements en les aigües subterrànies que es filtren en el dipòsit. Els percentatges de fluor i urani depenen, com en el cas del nitrogen, de factors locals.
Així, tots aquests índexs de canvi són massa incerts per fer-ne la base d'un mètode de datació absoluta, però si són útils a l'hora de distingir ossos d'edats diferents trobats junts en una mateixa unitat estratigràfica dins d'un jaciment.

## Exemple d'aplicació

En els anys cinquanta, va ser utilitzat per desvetllar la falsificació de Home de Piltdown. Es va trobar a Sussex el 1912 fragments d'un crani humà i una mandíbula d'aparença simiesca. Es va arribar a pensar que es tractava d'un «baula perduda" entre els humans i els micos. L'home de Piltdown ( Eoanthropus dawsoni ) va tenir un lloc reconegut en els llibres de text fins a 1953, moment en què es va descobrir, gràcies a aquest mètode, que el crani era recent (uns 620 anys aproximadament) i la mandíbula pertanyia a un orangutan. Tant el crani com la mandíbula havien estat tractats amb un pigment anomenat dicromat de potassi i havien llimat les dents d'aquesta última perquè donessin una imatge antiga.

## Vegeu també

* Estratigrafia
* Estratigrafia arqueològica
* Datació relativa
* Datació radiomètrica

## Referències

* ↑ Tots CICESE. 20y% 20Tecnolog% EDa Deu grans fraus de la ciència, 24 novembre 2003 [Consulta: 8 març 2010].

## Bibliografia

* VVAA, Ciències, metodologies i tècniques aplicades a l'arqueologia . Fundació La Caixa, Barcelona, 1992. ISBN 84-7929-293-8
* Bahn, Paul, Introducció a l'arqueologia . Madrid, Accent Editorial, 1998. ISBN 84-483-0403-9
* Renfrew C. i P. Bahn, Arqueologia. Teories, mètodes i pràctica . Madrid, Akal, 1993. ISBN 978-84-460-2590-0
# Efecte piezoresistiu

La piezoresistivitat és la propietat d'alguns materials conductors i semiconductors, la resistència dels quals canvia quan se'ls sotmet a un esforç mecànic (tracció o compressió) que els deformi.
Aquest canvi és degut a la variació de la distància interatòmica (en el cas dels metalls) i a la variació de la concentració de portadors (en el cas dels semiconductors).
La resistència dels materials piezoresistius depèn de la temperatura (especialment en el cas dels semiconductors).
# Fractura de Galeazzi

La fractura de Galeazzi és un tipus especial de fractura de l'avantbraç, on existeix compromís a nivell de la diàfisi radial en conjunt a una luxació en l'articulació distal ràdio-ulnar. La lesió produeix una disrupció a nivell de l'articulació del canell. És anomenada així en honor del cirurgià italià Ricardo Galeazzi (1866-1962) de l'institut de Rachitici de Milà, qui va descriure la lesió el 1934. No obstant això, aquesta lesió va ser per primera vegada descrita el 1842 per Cooper. Passa entre 3 a 7% del total de fractures de canell. Té una major freqüència en homes. La lesió està associada a caigudes amb el braç i mà en hiperextensió.

## Referències

* ↑ Ertl, MD, Janos P. «Galeazzi Fracture». EMedicine, 04-12-2007. [Consulta: 6 novembre 2009].