OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Herentals

Herentals és un municipi belga de la província d'Anvers a la regió de Flandes. Està compost per les seccions de Herentals, Morkhoven i Noorderwijk. Limita al nord-oest amb Vorselaar, al nord amb Lille, al nord-est amb Kasterlee, a l'oest amb Grobbendonk i Herenthout, a l'est amb Olen, al sud-oest amb Heist-op-den-Berg i al sud-est amb Westerlo.

## Evolució de la població
### Segle xix

| Any | 1806 | 1816 | 1830 | 1846 | 1856 | 1866 | 1876 | 1880 | 1890 |
| Població | 804 | 859 | 951 | 1.211 | 1.313 | 1.301 | 1.344 | 1.420 | 1.608 |

### Segle XX (fins a 1976)

| Any | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1947 | 1961 | 1970 | 1976 |
| Població | 7.304 | 8.995 | 10.145 | 12.172 | 14.674 | 17.451 | 18.639 | 18.320 |

### 1977 ençà

| Any | 1977 | 1980 | 1985 | 1990 | 1995 | 2000 | 2005 |
| Població | 23.334 | 23.682 | 24.194 | 24.374 | 25.119 | 25.474 | 25.904 |
| Font: NIS ||||||||

## Agermanaments

* Cosne-Cours-sur-Loire
* IJsselstein
* Alpen

## Personatges il·lustres

* Mario Aerts, ciclista.
* Wout van Aert, ciclista.
* Daniel Willems, ciclista.
# Díocles de Magnèsia

Díocles (en grec antic: Διοκλῆς) fou un escriptor de l'antiga Grècia natural de Magnèsia del Sípil que va viure al segle ii aC.
Va ser autor de dues obres sobre biografies de filòsofs grecs: una, intitulada Compendi dels filòsofs (ἐπιδρομὴ τῶν φιλοσόφων, i altra, intitulada Vides dels filòsofs (περὶ βίων φιλοσόφων), que varen servir com a referent a Diògenes Laerci per la seva obra Vides i opinions de filòsofs eminents. Cap d'aquestes obres no s'ha conservat més que en alguns fragments.

## Referències

* ↑ 4.Diocles of Magnesia a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1010
# Joan Coll i Pujol

Joan Coll i Pujol (Barcelona, 28 de novembre de 1841 - 8 de maig de 1910) fou un advocat i polític català, alcalde de Barcelona i tant diputat com senador a Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Fill de Joan Coll i Montells de Barcelona i de Maria de la O Pujol i Solano natural de Santo Domingo (filla de Pau Pujol i Clanchet comerciant natural de Barcelona i Antònia Solano de Rojas de Santo Domingo). Es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona, en la que fou catedràtic de dret penal el 1883, així com president de l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació de Catalunya el 1888-1889. També era un important propietari de finques. També fou president de la Junta d'Obres del Port de Barcelona i de la Societat Econòmica d'Amics del País.
Considerat germà polític d'Antoni Borrell i Folch, era membre del Partit Conservador, amb el que fou elegit diputat per la circumscripció de Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 1896, i després senador per la província de Barcelona de 1899 a 1904. Fou regidor de l'ajuntament de Barcelona i assolí l'alcaldia de juliol de 1884 a desembre de 1885, de juliol de 1890 a juliol de 1891, de juliol de 1897 a octubre de 1897, de novembre de 1900 a març de 1901 i entre juliol i novembre de 1909 (durant la Setmana Tràgica. Es destacà com a defensor del proteccionisme industrial i va impulsar l'Exposició Universal de Barcelona de 1888.

## Enllaços externs

* «Joan Coll i Pujol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Els senadors catalans
* Fitxa del Senat Arxivat 2010-08-29 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «Naixements.1841.Registre núm.565». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 28-11-1841. [Consulta: 22 juliol 2019].
# Vàlvula de disc autocentrat

La vàlvula de disc autocentrat , originalment patentat a la dècada del 1970 per NEYRPIC, una fàbrica francesa d'equipaments hidràulics, es basa en la propietat dels dolls d'aigua verticals de centrar un disc pla solidari d'un eix articulat en el seu extrem superior el disc sura, se centra i queda en equilibri sense altra intervenció exterior que la reacció de la subjecció, provocant una dispersió radial de l'aigua. Si el punt d'articulació es troba en l'eix vertical del raig, l'equilibri és perfectament estable.
Si amb un esforç suficient s'intenta apropar el disc a la vora de l'orifici, aquest roman sempre perfectament centrat, però redueix progressivament la secció del pas i limita el cabal fins a anul·lar-se. Aquest és el principi del funcionament d'aquesta vàlvula molt senzilla, que s'opera mitjançant un flotador unit per una palanca a la vareta solidària amb el disc pla.
# Pospiviroid

Els Pospiviroidae són una família de viroides que inclou PSTVd, el primer viroide descobert. La seva estructura secundària és la clau de la seva activitat biològica. La classificació de la seva família està basada en les diferències en la seqüència de la regió central conservada. El genoma consisteix (en aquest ordre) en un domini terminal LH, un domini patogènic, un domini central conservat, un domini variable, i un dominiterminal RH. La replicació dels Pospiviroidae ocorre d'una manera asimètrica via la polimerasa de l'ARN, l'ARNasa i la ligasa de l'ARN de la cèl·lula hoste.

## Taxonomia

* Família Pospiviroidae
** Gènere Pospiviroid; espècie tipus: Potato spindle tuber viroid
** Gènere Hostuviroid; espècie tipus: Hop stunt viroid
** Gènere Cocadviroid; espècie tipus: Coconut cadang-cadang viroid
** Gènere Apscaviroid; espècie tipus: Apple scar skin viroid
** Gènere Coleviroid; espècie tipus: Coleus blumei viroid 1

## Referències

* ↑ «Pospiviroidae». National Museum of Natural History - Encyclopedia of Life. [Consulta: 20 octubre 2024].
* ↑ Di Serio, Francesco; Owens, Robert A.; Li, Shi-Fang; Matoušek, Jaroslav; Pallás, Vicente «ICTV Virus Taxonomy Profile: Pospiviroidae». Journal of General Virology, 102, 2, 2021, pàg. 001543. DOI: 10.1099/jgv.0.001543. ISSN: 1465-2099. PMC: PMC8116940. PMID: 33331814.
* ↑ «Pospiviroidae». ViralZone. [Consulta: 20 octubre 2024].
* ↑ Di Serio, F. «Pospiviroidae». A: International Committee on Taxonomy of Viruses (ICTV).. ICTV, 2021, p. 001543.

## Enllaços externs

* Extensa informació sobre els pospivirioidae i els viroides Arxivat 2006-04-06 a Wayback Machine.
# Lavandula

Lavandula és un gènere de plantes que té 25-30 espècies dins la família Lamiaceae o labiades. És un gènere originari de la regió mediterrània fins a l'Àfrica tropical i Índia. El gènere inclou plantes anuals, subarbusts o mates i arbusts. Als Països Catalans les espècies més comunes són Lavandula stoechas, L. dentata, L. latifolia i L. angustifolia. Es conreen sobretot els híbrids entre Lavandula latifolia i L. angustifolia, que és un conreu típic de regions de moderada altitud a la Provença. Tenen usos medicinals com a tranquil·litzants, i en perfumeria. Sovint el "perfum de lavanda" però, és una imitació de síntesi química. Hi ha unes 25-30 espècies, que inclouen:
* Lavandula angustifolia, espígol
* Lavandula canariensis
* Lavandula dentata, espígol retallat
* Lavandula hybrida, lavandí
* Lavandula lanata
* Lavandula latifolia, espígol comú, barballó
* Lavandula multifida
* Lavandula pedunculata, caps d'ase, tombarino
De les cinc espècies presents als Països Catalans, les dues menys comunes (L. multifida i L. dentata) són les úniques que no tenen les fulles senceres. De les altres tres, més freqüents, el cap d'ase es distingeix per la seva inflorescència densa amb grans bràctees estèrils acolorides al capdamunt; i el barballó es distingeix de l'espígol per les fulles més amples i els peduncles de la inflorescència normalment ramificats.

## Galeria

* Flors d'espígol
* Flors d'espígol
* Tomaní o cap d'ase (Lavandula stoechas)
* Conreu de Lavandula spp. a Hokkaido, Japó
* Flor de cap d'ase o tomaní (Lavandula stoechas)

## Referències

* ↑ «Lavender | Plant, Herb, Uses, Essential Oil, & Facts | Britannica» (en anglès), 16-01-2025. [Consulta: 27 gener 2025].
* ↑ de Bolòs, Oriol [et al.].. Flora manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 1993. ISBN 84-7306-400-3.

## Enllaços externs

* Flora Europaea: Lavandula.
* Flora of China: Lavandula.
* Selfsufficientish - Lavender Lavandula - Labiatae family. Inclou usos medicinals, conreu i receptes.
# FK Bunyodkor Tashkent

El FK Bunyodkor Taixkent (uzbek Bunyodkor, ciríl·lic: Бунёдкор; rus Бунёдкор) és un club de futbol Uzbek de la ciutat de Taixkent.

## Història

Bunyodkor significa "creador" en idioma uzbek. El club va ser creat el 6 de juliol de l'any 2005 amb el nom de Neftgazmontaj-Quruvchi, sovint abreujat Kuruvchi (en uzbek "constructor"). Començà jugant el campionat de la regió de Taixkent fins que ascendí a la segona divisió del país, que guanyà el mateix any, ascendint a la primera categoria la temporada 2007-2008.
L'agost de 2008 canvià el seu nom per l'actual, Bunyodkor.
El club té una bona relació amb el FC Barcelona, amb qui disputà partits amistosos a Taixkent i concertà entrenaments al Camp Nou. Diversos jugadors del Barça també hi van fer uns clínics de formació, Andrés Iniesta i Carles Puyol, juntament amb Cesc Fàbregas.
El setembre del 2008 fitxà al brasiler Rivaldo, així com entrenadors brasilers importants, com Zico i el 2009 Luiz Felipe Scolari.

## Palmarès

* Lliga uzbeka de futbol:
** 2008, 2009, 2010, 2011, 2013
* Copa uzbeka de futbol:
** 2008, 2010, 2012, 2013

## Entrenadors

| Any | Entrenador |
| 2009-present | Luiz Felipe Scolari |
| 2009 | Hikmat Irgashev |
| 2009 | Amet Memet |
| 2008-2009 | Zico |
| 2007-2008 | Mirdjalal Kasimov |

## Referències

* ↑ «Kuruvchi Renamed to Bunyodkor». Arxivat de l'original el 2008-09-01. [Consulta: 15 novembre 2009].
* ↑ «Agreement with Kuruvchi FC», 23-07-2008. Arxivat de l'original el 2013-01-22. [Consulta: 24 juliol 2008].
* ↑ «Master-class with Spain football stars was successful». Arxivat de l'original el 2008-07-30. [Consulta: 15 novembre 2009].
* ↑ «Rivaldo leaves AEK, bound for Uzbekistan», 27-08-2008. Arxivat de l'original el 2011-06-22. [Consulta: 22 setembre 2008].
* ↑ «Brazil soccer great Zico to coach Uzbekistan's Bunyodkor for one year», 22-09-2008. [Consulta: 22 setembre 2008].
* ↑ «Felipão deixa elite e assume time de Rivaldo no Uzbequistão», 09-06-2009. Arxivat de l'original el 2009-06-12. [Consulta: 9 juny 2009].
* ↑ «Uzbekistan - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Uzbekistan Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Robert Lechner

Robert Lechner (Bruckmühl, Baviera, 22 de gener de 1967) fou un ciclista alemany. Del seu palamarès destaca sobretot la medalla medalla de bronze als Jocs Olímpics de Seül a la prova de Quilòmetre Contrarellotge.
Un cop retirat va reconèixer que s'havia dopat al llarg de la seva carrera.

## Palmarès en pista

* 1986
** Campió d'Alemanya amateur en Quilòmetre
* 1988
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Seül en Quilòmetre contrarellotge
** Campió d'Alemanya amateur en Quilòmetre

## Palmarès en ruta

* 1991
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Baviera

## Referències

* ↑ «El ciclista alemán Lechner reconoce haberse dopado». terra.com, 27-02-2008 [Consulta: 8 gener 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Partit de la Independència Estoniana

El Partit de la Independència Estoniana (en estonià Eesti Iseseisvuspartei, EIP) va ser un partit polític estonià fundat el 1999 com a successor del Partit del Futur Estonià.
El programa del partit promovia la filosofia "Estònia com un espai geopolític autàrquic" i un imperatiu geopolític associat a la neutralitat entre l'Est i l'Oest. El programa del partit afirmava que Estònia és extraordinàriament rica en recursos naturals (molts dels quals segueixen latents) i que està situada en un important espai geopolític. Per tant, també era contrari que Estònia pertanyi a la Unió Europea, a la qual acusava de neocolonitzar Estònia. El partit va recomanar rebutjar els suggeriments del Fons Monetari Internacional i donava suport al fet que Setomaa sigui part d'Estònia i no pas de Rússia.
Els que se li oposaven afirmaven que el partit estava infiltrat per neonazis estonians. Això era rebutjat pel llavors líder del partit, Vello Leito, i pel membre Tauno Rahnu (que estava considerat nazi, però que desacreditava les afirmacions). Un dels exmembres principals, el finlandès ètnic Risto Teinonen, també va ser acusat de tenir opinions nazis.

## Resultats electorals
### Eleccions legislatives

| Any | Vots | Vots | Vots | Escons | Escons | Pos. |
| Any | # | % | ± | # | ± | Pos. |
| 2003 | 2,705 | 0.5 | | 0 / 101 | = | 9è |
| 2007 | 1,273 | 0.2 | 0.3 | 0 / 101 | = | 9è |
| 2011 | 2,571 | 0.4 | 0.2 | 0 / 101 | = | 9è |
| 2015 | 1,047 | 0.2 | 0.2 | 0 / 101 | = | 9è |
| 2019 | No hi van participar. | No hi van participar. | No hi van participar. | No hi van participar. | No hi van participar. | No hi van participar. |

## Referències

* ↑ «Iseseisvuspartei - Doctrine (English)», 03-08-2012. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Iseseisvuspartei - Jaan Hatto demokraatiast», 08-06-2014. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Tartus rünnati mustanahalist vahetusüliõpilast» (en estonià), 13-09-2007. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Kapo kahtlustab soomlast Eesti riigi vastases tegevuses - Eesti Päevaleht», 07-02-2011. [Consulta: 25 gener 2025].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2005-08-01 a Wayback Machine.
# Segle XVII aC

El segle XVII aC és un període que comprèn els anys inclosos entre el 1700 aC i el 1601 aC. Hi conviuen pobles a la prehistòria amb d'altres força avançats, com Babilònia.

## Política

La dinastia XVI d'Egipte regna però sotmesa als hikses. Les civilitzacions de l'edat del bronze europees es diferencien culturalment segons les muntanyes que separen cada zona. Babilònia manté els territoris conquerits per Hammurabi però amb desordres interns. A la Xina puja al poder la dinastia Shang després de revoltes aïllades el segle anterior. Hattusilis I governa els hitites.

## Economia i societat

Es produeix l'erupció minoica al final del període, que causarà un canvi climàtic que afectarà a tot Europa i nord d'Àfrica durant el segle posterior, amb un refredament global que malmetrà molts conreus.
La talassocràcia minoica serà un model per a altres pobles mediterranis, entre ells els grecs. Els comerciants esdevenen la classe privilegiada, adquirint rangs de noblesa. La burocràcia estatal per gestionar els seus patrimonis augmenta. La divisió social augmenta a l'Índia, en un moviment que serà l'origen de les castes.

## Invencions i descobriments

S'introdueix el llevat al pa a Egipte, si bé no es va popularitzar fins molt més endavant. A les tauletes d'Enuma anu enlil babilòniques es conserven registres astronòmics de rellevància, inclosos els càlculs sobre el pas de Venus. Comença a usar-se el cautxú en aplicacions experimentals.

## Art, cultura i pensament

S'escriu el papir d'Ipuwer, un document que relata diverses desgràcies que assolen Egipte i que han estat identificades com una de les fonts possibles de les plagues mencionades a la Bíblia que enviaria Moisès (si bé la cronologia difereix, ja que en aquest període hauria viscut Jacob, anterior a l'Èxode).
Segons les troballes arqueològiques, el rei Minos, de caràcter mític, hauria viscut en aquesta època.

## Referències

* ↑ Baillie, M. G. L. & Munro, M. A. R. (1988). "Irish tree rings, Santorini and volcanic dust veils". Nature 332
# Erik Axel Karlfeldt

Erik Axel Karlfeldt (Folkärna, 20 de juliol de 1864 - Engelbrekt, 8 d'abril de 1931), pseudònim d'Erik Axel Eriksson, fou un poeta suec guardonat amb el Premi Nobel de Literatura l'any 1931.

## Biografia

Va néixer al sí d'una família de miners. L'any 1889, adoptà el nom d'Erik Axel Karlfeldt per a distanciar-se del seu pare, el qual havia estat condemnat a la presó per un delicte criminal. Va estudiar a la Universitat d'Uppsala i, més endavant, fou nomenat docent en una escola de Djursholm, suburbi d'Estocolm, i en una escola per a adults. En finalitzar els seus estudis, aconseguí entrar a treballar a la Kungliga Biblioteket (Biblioteca Reial de Suècia), càrrec que ocupà durant 5 anys.
El 1904, fou escollit membre de l'Acadèmia Sueca, ocupant la cadira número 11. El 1905, va ser escollit membre de l'Institut Nobel de l'Acadèmia i, el 1907, del Comitè Nobel. L'any 1912, fou nomenat secretari permanent de l'Acadèmia, càrrec que va mantenir fins a la seva mort. Karlfeldt morí el 8 d'abril del 1931 a la ciutat d'Estocolm.

## Obra literària

Com a poeta, va aconseguir des de l'inici de la seva obra una gran popularitat, i figura avui dia com un dels poetes suecs més estimats de tots els temps. Dotat amb gran sentit de l'humor i fantasia, la natura i la vida al camp solen ser els temes principals de les seves obres,
L'any 1931, fou guardonat amb el Premi Nobel de Literatura, honor que havia rebutjat el 1918, pel conjunt de la seva obra.

## Obra seleccionada

* 1895: Vildmarks och kärleksvisor
* 1898: Fridolins visor
* 1901: Fridolins lustgård och Dalmålningar på rim
* 1906: Flora och Pomona
* 1918: Flora och Bellona
* 1927: Hösthorn

## Enllaços externs

* «Erik Axel Karlfeldt» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Thomas Button

Sir Thomas Button (mort l'abril de 1634) va ser un oficial i explorador gal·lès de la Royal Navy que el 1612-1613 va dirigir una expedició que va intentar, sense èxit, localitzar l'explorador Henry Hudson i va navegar pel Pas del Nord-oest. Amb tot, aquest viatge fou molt important a nivell de descobriments, com ara les terres que ell anomenà Nova Gal·les del Nord i del Sud, a la badia de Hudson, la Terra de Carey's-Swans-Nest, els caps de Southampton i Pembroke, l'illa de Mansel, l'illa de Button (al davant de la punta de la península del Labrador, a l'inici de l'estret de Hudson) i la petita badia de Button, a la propera badia de Hudson, propera a la desembocadura del riu Churchill.

## L'expedició a la badia de Hudson

Button va salpar d'Anglaterra a principis de maig de 1612, en búsqueda de Henry Hudson, que l'any anterior havia estat abandonat per la seva tripulació amotinada a la badia de Hudson. Va marxar amb dos vaixells, el Resolution i el Discovery i Robert Bylot com a pilot, que havia participat amb Hudson en el viatge de l'any anterior.
Va entrar a l'estret de Hudson, batejant a una illa que trobà a l'inici del pas amb el nom del seu vaixell, Illa Resolution. Tot seguit s'internà en les aigües del que avui en dia s'anomena badia de Hudson fins a arribar a terra en un punt que anomenà Hopes Checkt. Va continuar fins a arribar a la desembocadura d'un riu que va anomenar Nelson en memòria de Robert Nelson, capità del Resolution que mórí allà. Van passar l'hivern a Port Nelson, sent aquest molt dur i provocant la mort de molts dels seus homes. La primavera següent es dirigí cap al nord per buscar el Pas del Nord-oest, en una zona que anomenà Nova Gal·les. Al juliol arribà al punt més al nord de la ruta, a una latitud 65° N, en el que avui en dia es coneix com a Roes Welcome Sound. Van perdre el Resolution per culpa del gel i a l'agost arribà a una nova illa que anomenà illa de Mansel. El setembre de 1613 arribà a Anglaterra.
Button va ser nomenat cavaller per Jaume I. Va continuar la seva exitosa carrera naval, convertint-se en almirall, nomenat 'Admiral of the King's Ships on the coast of Ireland' for the rest of his career. Tot i la seva posició a la Royal Navy va tenir una llarga disputa amb l'Almirallat britànic, que en el moment de la seva mort encara no està resolt.

## Referències

* ↑ Lloyd, John Edward; Jenkins, R.T.. The Dictionary of Welsh Biography, Down to 1940. Cardiff: William Lewis, 1958, p. 60.
* ↑ Robert Hood, C. Stuart Houston. To the Arctic by Canoe, 1819-1821: The Journal and Paintings of Robert Hood, Midshipman with Franklin. Google Books, 1994, p. 23. ISBN 9780773512221 [Consulta: 28 setembre 2008].
* ↑ Robert Hood, C. Stuart Houston. To the Arctic by Canoe, 1819-1821: The Journal and Paintings of Robert Hood, Midshipman with Franklin. Google Books, 1994, p. 16. ISBN 9780773512221 [Consulta: 28 setembre 2008].
* ↑ Evans, C.J.O.. Glamorgan, its History and Topography. Cardiff: William Lewis, 1948, p. 147.

## Enllaços externs

* Biografia al Dictionary of Canadian Biography Online
* Manitoba Historical Society Biography of Button
# Rukn al-Dawla Daud

Dàüd Rukn-ad-Dawla (m. el 1144) fou emir ortúkida de Hisn Kayfa i després de Khartpert. Era fill de Sukman I, a qui va succeir a la seva mort a Hisn Kayfa (vers 1105) mentre un altre germà, Ibrahim, l'havia succeït a Mardin. El 1124, en morir el seu cosí Balak Nur-ad-Dawla, va fer-se amb Khartpert.
Com a emir a Hisn Kayfa va reconèixer sempre la supremacia del seu oncle Ilghazi I i més d'un cop li va enviar soldats. Però a la mort d'aquest, el 1122, no estava disposat a reconèixer la mateixa posició a Timurtaix; a la mort de Balak es va apoderar ràpidament de Khartpert; quan Timurtaix es va apoderar de Mayyafarikin a la mort del seu germà Shams al-Dawla Sulayman (1124 o 1130) Daud també aspirava a la successió però va actuar tard. Potser per això va sorgir una rivalitat entre els dos cosins. Segons Ibn al-Athir els turcmans del Diyar Bakr eren més fidels a Daud que a Timurtaix, al que consideraven més hàbil; el mateix historiador diu que era capaç de retornar a la lluita pocs dies després d'una derrota.
En una data indeterminada entre 1123 i 1125, va acompanyar al sobirà d'Akhlat en una campanya contra Geòrgia segons diu Mateu d'Edessa. A partir del 1126 amb Imad-ad-Din Zengi nomenat atabeg de Mossul, les seves aspiracions es van veure compromeses. Zengi va assetjar el mateix 1126 la fortalesa de Nisibin, que pertanyia a Timurtaix de Mardin i Mayyafarikin, i aquest va demanar ajut a Daud, i li va prometre la ciutat. Zengi va interceptar un colom missatger enviat per Timurtaix al governador de Nisibin, i va substituir el missatge aconseguint que la guarnició es rendís a les seves forces. Aquest èxit de Zengi, seguit el 1128/1129 de la conquesta d'Alep, van obligar els emirs ortúkides a aliar-se entre ells i amb altres emirs turcmans.
El 1130 es va signar una aliança amb Ilaldi el governant d'Amida i amb altres caps turcmans dirigida contra Zengi; però l'exèrcit combinat fou derrotat per l'atabeg a Sarja, i Zengi va ocupar Dara i Sarja. L'aliança amb Timurtaix va arribar al seu final i cadascun va tornar a ocupar-se dels seus afers interns, amb Timurtaix acceptant l'hegemonia de Zengi.
El 1131 Daud va ocupar diverses fortaleses al sud del llac Van, incloent les fortaleses de Qatalbas i Batasa i la important ciutat d'Isird. El 1134 Timurtaix i Zengi es van enfrontar a Daud als afores d'Amida i Daud fou derrotat. Però una vegada Zengi va sortir del Diyar Bakr, Daud, enfadat pels territoris perduts (que Zengi havia entregat a Timurtaix) va iniciar una campanya contra el seu cosí; aquest estava tan espantat que fins i tot va arribar a enderrocar el rabad i altres suburbis de Mayyafarikin perquè pensava que no podria sostenir aquestes parts contra les depredacions del seu rival. Zengi havia aconseguit enfrontar als dos cosins l'un contra l'altra i podia estar tranquil per aquesta banda.
El 1141/1142 va arribar a un acord amb Timurtaix. Sembla que l'emir de Mardin buscava una aliança amb Daud i amb el comtat d'Edessa a la que s'oposava Zengi.
Va morir el 1144. El va succeir el seu fill Kara Arslan
Beilicats d'Anatòlia :