OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Panamomops

Panamomops és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae . Es pot trobar a la zona paleàrtica.
Fou descrit per primera vegada per Eugène Louis Simon l'any 1884.
És sinònim dels gèneres Lochkovia Miller & Valesová, 1964, Microstrandina Charitonov, 1937, i Panamomopsides Denis, 1962

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Panamomops affinis Miller & Kratochvíl, 1939
* Panamomops depilis Eskov & Marusik, 1994
* Panamomops dybowskii (O. Pickard-Cambridge, 1873)
* Panamomops fagei Miller & Kratochvíl, 1939
* Panamomops fedotovi (Charitonov, 1937)
* Panamomops inconspicuus (Miller & Valesova, 1964)
* Panamomops latifrons Miller, 1959
* Panamomops mengei Simon, 1926
* Panamomops mutilus (Denis, 1962)
* Panamomops palmgreni Thaler, 1973
* Panamomops pamiricus Tanasevitch, 1989
* Panamomops strandi Kolosváry, 1934
* Panamomops sulcifrons (Wider, 1834) (Espècie tipus)
* Panamomops tauricornis (Simon, 1881)

## Referències

* 1 2 «Gen. Panamomops Simon, 1884». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Simon, E. Les arachnides de France. Tome cinquième, deuxième et troisième partie, 1884.
* 1 2 Wunderlich, J. «Zur Synonymie einiger Spinnen-Gattungen und -Arten aus Europa und Nordamerika (Arachnida: Araneae)». Senckenbergiana Biologica, vol. 51, 1970, pàg. 408.
* ↑ Denis, J. «Notes sur les érigonides. XXVI. Notes synonymiques». Bulletin de la Société d'Histoire Naturelle de Toulouse, vol. 99, 1964, pàg. 61.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Fosfocreatina

La Fosfocreatina, N-Metil-N-(fosfonocarbamimidoil)glicina també coneguda com a PCr (Pcr), és una creatina fosforilada, una molècula que serveix de reserva ràpidament mobilitzable de fosfats d'alta energia en músculs esquelètics i cervell. Fou descoberta per Grace i Philip Eggleton de la Universitat de Cambridge i de manera separada per Cyrus Fiske i Yellapragada Subbarow de l'Escola Mèdica de Harvard el 1927.

## Química

La fosfocretina es forma de parts de tres aminoàcids: Arginina (Arg), Glicina (Gly), i Metionina (Met). Pot ser sintetitzada per la formació de guanidinoacetat des de Arg i Gly (en el ronyó) seguida per metilació (cal S-adenosilmetionina (SAM)) a creatina (en el fetge), i fosforilació per creatina kinasa (cal ATP) a fosfocreatina (en el múscul); catabolisme: deshidratació per formar creatina. La fosfocreatina se sintetitza en el fetge i es transporta a les cèl·lules musculars via el corrent sanguini per emmagatzematge.

## Funció

La fosfocreatina pot donar un grup fosfat a l'ADP per formar ATP durant els primers 2 a 7 segons a continuació d'un esforç muscular o neuronal intens. Inversament, un excés d'ATP pot ser usat durant un període de baix esforç per convertir la creatina a fosfocreatina. La presència de creatina kinases (CK-MB, MB per múscul/cervell) en el plasma sanguini és indicatiu de danys en el teixit i serveix per diagnosticar infart de miocardi.

## Referències

* ↑ Saks, Valdur. Molecular system bioenergetics: energy for life. Weinheim: Wiley-VCH, 2007, p. 2. ISBN 9783527317875.
* ↑ Ochoa, Severo. Sherman. David Nachmansohn. 58. National Academies Press, 1989, p. 357–404 (Biographical Memoirs). ISBN 9780309039383.
* ↑ Eggleton, Philip; Eggleton, Grace Palmer «The inorganic phosphate and a labile form of organic phosphate in the gastrocnemius of the frog». Biochemical Journal, 21, 1, 1927, pàg. 190–195. PMC: 1251888. PMID: 16743804.
* ↑ Fiske, Cyrus H.; Subbarao, Yellapragada «The nature of the 'inorganic phosphate' in voluntary muscle». Science, 65, 1686, 1927, pàg. 401–403. DOI: 10.1126/science.65.1686.401. PMID: 17807679.
* ↑ Schlattner, U.; Tokarska-Schlattner, M., and Wallimann, T. «Mitochondrial creatine kinase in human health and disease». Biochimica et Biophysica Acta - Molecular Basis of Disease, 1762, 2, 2006, pàg. 164–180. DOI: 10.1016/j.bbadis.2005.09.004. PMID: 16236486.

## Enllaços externs

* Human Metabolome Database at the University of Alberta
# Lluís d'Armagnac

Louis d'Armagnac (1472 - Cerignola, 28 d'abril de 1503) fou un noble i cap militar francès. comte de Guisa, duc de Nemours i virrei de Nàpols.
Tercer fill de Jaume d'Armagnac, el 1491 el rei de França Lluís XII li va concedir el títol de Comte de Guisa que després de la mort del seu oncle Carles V de Maine havia passat a mans de la corona francesa. El 1500, morts els seus dos germans grans, va heretar el títol de duc de Nemours.
Va liderar l'exèrcit francès que el 1501 va ocupar el Regne de Nàpols, sent nomenat virrei en nom de Lluís XII. Durant la segona guerra italiana es va enfrontar a les tropes aragoneses de Gonzalo Fernández de Córdoba, sent derrotat en la batalla de Cerignola, on va morir. Els seus títols nobiliaris van passar a la seva germana Margarida d'Armagnac.
# Nemosia

Nemosia és un gènere d'ocells de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* Tàngara encaputxada (Nemosia pileata Boddaert, 1783)
* Tàngara de gorja castanya (Nemosia rourei Cabanis 1870)

## Referències

* ↑ «Nemosia Vieillot, 1816» (en anglès). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Nemosia (Nemosia sp.) - Avibase». [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Tanagers and allies – IOC World Bird List». [Consulta: 31 gener 2025].
# Phoenicircus

Phoenicircus és un gènere d'ocells de la família dels cotíngids (Cotingidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* Cotinga roja de la Guaiana (Phoenicircus carnifex Linnaeus, 1758)
* Cotinga roja collnegra (Phoenicircus nigricollis Swainson, 1832)

## Referències

* ↑ «Phoenicircus (Phoenicircus sp.) - Avibase». [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Phoenicircus Swainson, 1832» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Cotingas, manakins, tityras, becards – IOC World Bird List». [Consulta: 31 gener 2025].
# Quatre motets pour un temps de pénitence

Quatre motets pour un temps de pénitence (Quatre motets per a un temps de penitència), FP 97, són quatre motets sacres composts per Francis Poulenc entre 1938 i 1939. Els va escriure sobre textos llatins per a la penitència, partitures per a quatre veus no acompanyades.

## Estructura i textos

Els quatre motets són:
* Timor et tremor
* Vinea mea electa
* Tenebrae factae sunt
* Tristis est anima mea
El text del primer motet, Timor et tremor (Temor i tremolor), combina els versos dels salms 54 i 30, que Orlande de Lassus també havia compost com a motet. Els altres tres motets es basen en tres responsoris de la Setmana Santa⁣: Vinea mea electa (Vinya que m'estimava com a meva), un responsori per a les matinals de Divendres Sant, Tenebrae factae sunt (La foscor va caure sobre la Terra), un responsori per a les matinades del Dissabte Sant, i Tristis est anima mea (Trista és la meva ànima), un responsori de les matines del Dijous Sant.
La representació de l'obra té una durada aproximada de 13 minuts.

## Història

Poulenc va tornar a la música sacra per primera vegada l'any 1937 quan va compondre la Missa brevis Messe en sol majeur (Missa en sol). Després va escriure els quatre motets, en diferents moments. Va escriure Timor et tremor l'últim, a Noizay el gener de 1939, i el va dedicar a l'Abbé Maillet. Hi va compondre Vinea mea electa el desembre de 1938 i el va dedicar a Yvonne Gouverné. Tenebrae factae sunt va ser el primer dels quatre motets, escrits a Noizay al juliol, dedicats a Nadia Boulanger. Poulenc va compondre Tristis est anima mea a París el novembre de 1938 i el va dedicar a Ernest Bourmauck. Els motets estan escrits per a un cor mixt a capella, de vegades encara més dividit.
La primera actuació va ser cantada el febrer de 1939, probablement a París, per Les Petits Chanteurs à la Croix de Bois, repetida en diverses esglésies de París durant la Setmana Santa, segons una ressenya de Claude Chamfray.
A Catalunya es va estrenar el 16 de desembre de 1990 al Palau de la Música de Barcelona interpretat per l'Orfeó Català.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Schmidt, 1995, p. 288.
* ↑ Bowen, 2008.
* 1 2 Schulz, 2016.
* ↑ Quatre motets pour un temps de pénitence a Allmusic. Consulta el 2022-01-03.
* ↑ Lace, 2000.
* ↑ Schmidt, 1995, p. 289.
* ↑ Schmidt, 1995, p. 292.
* ↑ «Programa de mà». Palau de la Música. [Consulta: 28 gener 2025].

## Bibliografia

* Bowen, Meurig. «Francis Poulenc (1899–1963): Quatre motets pour un temps de pénitence (1938–39)». Hyperion Records, 2008. [Consulta: 28 desembre 2016].
* Lace, Ian. «Francis Poulenc (1899–1963) / Libertè – Francis Poulenc a cappella». musicweb-international.com, 2000. [Consulta: 4 gener 2016].
* Schmidt, Carl B. The Music of Francis Poulenc (1899–1963): A Catalogue. Oxford: Clarendon Press, 1995. ISBN 978-0-19-816336-7.
* Schulz, Ingo. «Francis Poulenc (1899–1963): Quatre motets pour un temps de pénitence (1938–39)» (en alemany). emmaus.de, 2016. [Consulta: 28 desembre 2016].
# Yu Huan

Yu Huan (floruit segle III) fou un historiador de l'estat de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes de la Xina.

## Vida

Yu Huan nasqué a la regió de Jingzhou, que es trobava en l'actual Xi'an, Shaanxi. És conegut per escriure Weilüe i Dianlüe, el qual segons el Llibre de Sui, es compon de 33 i 89 volums, respectivament. El Llibre Vell de Tang llista 38 volums del Weilüe i 50 del Dianlüe, mentre que el Llibre nou de Tang llista el Weilüe amb 50 volums.
Cap d'aquests treballs ha sobreviscut; així i tot, un volum del Weilüe es troba citat en un extens peu de pàgina de Registres dels Tres Regnes en la 30a secció sobre Wuhuan, Xianbei i Dongyi per Pei Songzhi durant el segle V. Servia de guia addicional a les Regions occidentals del llibre.
Segons el Shitong, Yu Huan arribà a ser batle de Luoyang, capital de l'estat de Cao Wei (220-265). Malgrat que sembla que mai va deixar la Xina, va recollir una gran quantitat d'informació sobre les nacions a l'oest de la Xina, com ara Pàrtia, l'Índia, l'Imperi romà i les rutes cap allà. Part d'aquesta informació arribà a la Xina prou després dels temps de Yu Huan; també es troba en les seccions que tracten les regions occidentals dels Registres del Gran Historiador, el Llibre de Han, i el Llibre del Han Tardà.
Tot i la inclusió d'informació moderna (a vegades fantasiosa), el Weilüe conté materials nous i fiables. La majoria de la seua informació és de la fi del segle II i començaments del III. És aquesta nova informació la que situa el Weilüe com una font tan valuosa del temps de la dinastia del Han Oriental, abans que la Xina fos aïllada d'Occident per guerres civils al llarg de les seues fronteres durant el segle ii.

## Vegeu també

* Llistes de persones dels Tres Regnes

## Referències

* ↑ Liu, Zhiji. Shitong. 12. 1577. Beijing: Zhonghua Book Company, 1961.
* 1 2 3 4 Hill, John E. The Peoples of the West from the Weilüe 魏略 by Yu Huan 魚豢: A Third Century Chinese Account Composed between 239 and 265 CE. University of Washington, 2004.
* ↑ Chavannes, Édouard. Les pays d'occident d'après le Wei lio. T’oung pao Ser, 1905, p. 519-520.
# Johnny Kitagawa

John Hiromu Kitagawa o simplement conegut com a Johnny Kitagawa (ジャニー喜多川, Los Angeles, 1931—Tòquio, 9 de juliol de 2019) fou un productor musical de talents, fundador de l'agència Johnny & Associates, dedicada a la promoció de joves japonesos en el camps dels idols. Era considerat el productor de talents masculins de més èxit al Japó.
Fill d'un sacerdot budista, va néixer i créixer a la ciutat de Los Angeles. Kitagawa va abandonar els Estats Units pel Japó després de l'esclat de la guerra al Pacífic, i no va tornar fins a finals de la dècada de 1940 i, més tard, va servir a l'armada estatunidenca, ensenyant anglès durant la Guerra de Corea als orfes.
El 1950 va decidir traslladar-se al Japó durant l'ocupació americana. Allà estabí l'agència Johnny & Associates l'any 1963, que amb el temps ha arribat a ser la de major èxit a nivell masculí, amb grups com SMAP, Arashi o KAT-TUN. L'agència va fundar un precedent al país, com el mateix Kitagawa va relatar:
| « | Vaig començar en una era en la qual els nois, talents masculins, no cantaven i ballaven al Japó [...] Allò va ser un repte, i es va convertir en una propaganda única en el món de l'entreteniment, quelcom sense precendents. | » |
Sobre la seva persona s'ha rumorejat que era homosexual i, a més, se'l va acusar que s'aprofitava dels nois menors que té al seu càrrec. Tanmateix, els presumptes fets foren investigats i revocats per la justícia japonesa l'any 2003.
Kitagawa té tres records Guinness: per la major quantitat de concerts produïts, amb unes xifres de 8.419 entre el 2000 i el 2010; el major nombre de singles produïts que han quedat en la posició número 1 de les llistes de vendes, uns 232, amb dades basades en les llistes d'entre 1974 i 2010; finalment, pel nombre d'actes o representacions d'èxit que ha produït, amb un total de 35.
Va morir el 9 de juliol de 2019 als 87 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 Poole, Robert Michael «Johnny Kitagawa, Japanese Music Legend, Speaks Out» (en anglès). Newsweek, 17-12-2012 [Consulta: 3 desembre 2013].
* ↑ Hoover, William D. Historical Dictionary of Postwar Japan (en anglès). Plymouth: Scarecrow Press, 2011, p. 145.
* ↑ Greenfeld, Karl Taro. Speed Tribes: Days and Night's with Japan's Next Generation (en anglès). Nova York: HarperCollins Publishers, 1995, p. 187.
* ↑ «Three Labels' 360 Views» (en anglès). Billboard. Billboard [Nova York], 120, 2, 12-01-2008, pàg. 20.
* ↑ Stevens, Carolyn S. Japanese Popular Music: Culture, Authenticity and Power (en anglès). Nova York: Routledge, 2008, p. 76.
* ↑ «Adele Scoops Triple World Record Success in News Guinness Records 2012 Edition» (en anglès). Guinness World Records, 14-09-2011 [Consulta: 3 desembre 2013].
* ↑ «Japanese Producer Johnny Kitagawa produces the Most #1 Acts by an Individual» (en anglès). Guinness World Records, 10-12-2012 [Consulta: 3 desembre 2013].
* ↑ Yamaguchi, Mari «Japanese entertainment tycoon Johnny Kitagawa dies at 87». AP News, 10-07-2019.

## Vegeu també

* Johnny & Associates
# Harold McMunn

Harold McMunn (Ontario, 6 d'octubre de 1902 - Winnipeg, 5 de febrer de 1964) va ser un jugador d'hoquei sobre gel canadenc que va competir durant les dècades de 1910 i 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de Chamonix, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre gel. A nivell de clubs va jugar al Winnipeg Falcons entre 1919 i 1923 i posteriorment al Toronto Granites.

## Referències

* 1 2 «Harold McMunn Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de març 2010. [Consulta: 20 febrer 2018].
# Lluís de França (gran delfí)

Lluís de França, el Gran Delfí -le Grand Dauphin en francès- (1 de novembre de 1661, castell de Fontainebleau o Versalles - Medon, 14 d'abril de 1711) fou Príncep del Regne de França amb el tractament d'altesa reial que des del seu naixement fins a la seva mort portà el títol de Delfí de Viennois corresponent als hereus al tron francès. Anomenat gran delfí per una barreja entre el seu inherent títol com a hereu francès i la seva enorme estatura física en el moment del seu naixement es predigué que seria fill de rei i pare de rei però que mai seria rei per dret propi.
El Gran Delfí no jugà cap paper polític destacable en el govern del seu pare, el Rei Sol, tan sols en el conflicte de la Guerra de successió espanyola, el gran delfí tingué un paper mínimament destacable en cedir els seus drets dinàstics al tron espanyol al seu fill, el duc d'Anjou. En néixer fou nomenat hereu del tron de França i per això va ser conegut tota la vida com "El Gran Delfí". Lluís va destacar com a cap militar prestigiós entre els francesos. Va tenir un paper prominent en la Guerra de Successió Espanyola.
El Gran Delfí ha passat a la història més per la seva afició a la caça i a l'art que no pas per la seva trajectòria política. Gran col·leccionista d'art com queda palès en la decoració de la seva residència de Medon i les seves estances de Versalles i gran caçador, segons la llegenda les seves insistents caceres provocaren l'extinció dels llops a l'Illa de França. Va morir el l'any 1711 als 50 anys de causes naturals, abans de morir el seu pare i sense arribar a heretar la corona de França.

## Família

Fou el fill primogènit del rei Lluís XIV de França i Maria Teresa d'Àustria. Era net per línia paterna de Lluís XIII de França i Anna d'Espanya i per línia materna Felip IV de Castella i de la princesa Isabel de França. El 7 de març de 1680 es casà a Châlons-sur-Marne amb la princesa Maria Anna de Baviera, filla de l'elector Ferran Maria de Baviera i de la princesa Enriqueta Adelaida de Savoia. La parella tingué tres fills:
* SAR el príncep Lluís de França, nat a Versalles el 1682 i mort al mateix palau el 1712. Es casà amb la princesa Maria Adelaida de Savoia.
* SM el rei Felip V d'Espanya, nat a Versalles el 1683 i mort a Madrid el 1746. Es casà en primeres núpcies amb la princesa Maria Lluïsa de Savoia i en segones núpcies amb la princesa Isabel de Farnesi.
* SAR el príncep Carles de França, nat a Versalles el 1686 i mort a Versalles el 1714. Es casà amb la princesa Lluïsa Elisabet d'Orleans.
# Harry Watson

Harry Watson (Saint John's, 14 de juliol de 1898 - London, 11 de setembre de 1957) va ser un jugador d'hoquei sobre gel canadenc que va competir entre 1913 i 1932.
Nascut a Saint John's, Terranova, Watson va viure a Anglaterra i Winnipeg, abans de traslladar-se a Toronto quan tenia 15 anys. Jugà amb el Whitby Athletics a l'Ontario Hockey Association, el St. Andrews College i el Toronto Aura Lee abans de lluitar a la Primera Guerra Mundial. Durant la guerra serví a la Royal Flying Corps, on fou un as de l'aviació.
Després de la guerra tornà a jugar a hoquei, amb els Toronto Dentals i els Toronto Granites, amb qui guanyà l'Allan Cup de 1921-22 i 1922-23. El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de Chamonix, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre gel.
En acabar els Jocs deixà l'hoquei en un segon pla i tot i no retirar-se fins a 1932 sols va jugar esporàdicament.
El 1962 fou inclòs al Hockey Hall of Fame i el 1998 a l'IIHF Hall of Fame.

## Referències

* ↑ Harry Watson a theaerodrome.com
* 1 2 3 «Harry Watson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 28 gener 2019].
* ↑ Hockey Hall of Fame. Honoured Members: Hockey Hall of Fame. Bolton, Ontario: Fenn Publishing, 2003, p. 59.. ISBN 1-55168-239-7.
# Heini Meng

Heini Meng (Davos, 20 de novembre de 1902 - Melbourne, 13 d'agost de 1982) va ser un jugador d'hoquei sobre gel suís que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics de Sankt Moritz, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre gel.
Amb l'HC Davos, amb qui jugà entre 1921 i 1934, guanyà la lliga suïssa de 1926, 1927 i de 1929 a 1934. Entre 1934 i 1938 jugà al Grasshopper Club Zürich. També guanyà l'or al Campionat d'Europa de 1926 i la medalla de bronze el 1924 i 1925.

## Referències

* 1 2 «Heini Meng Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 11 febrer 2018].
# Herman Murray

Herman Murray (Quebec, 12 de maig de 1909 - Montreal, 27 de novembre de 1998) va ser un jugador d'hoquei sobre gel quebequès que va competir durant la dècada del 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Garmisch-Partenkirchen, on guanyà la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre gel. Amb el Royal Montreal Hockey Club guanyà l'Allan Cup de 1939.

## Referències

* 1 2 «Herman Murray Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 29 de juliol 2017. [Consulta: 18 abril 2019].
# Hugh Plaxton

Hugh Plaxton (Barrie, 16 de maig de 1904 - Mississauga, 1 de desembre de 1982) va ser un jugador d'hoquei sobre gel canadenc que va competir durant la dècada de 1920. Era germà de Herbert Plaxton i cosí de Roger Plaxton, ambdós jugadors d'hoquei sobre gel.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics de Sankt Moritz, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre gel. Estudià dret a la Universitat de Toronto i en retirar-se de l'hoquei entrà en el món de la política. Va ser escollit parlamentari en les eleccions federals del Canadà de 1935.

## Referències

* 1 2 3 «Hugh Plaxton Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 24 febrer 2018].
# Jack Cameron

Jack Cameron (Ottawa, 3 de desembre de 1900 - Danville, 29 de novembre de 1981) va ser un jugador d'hoquei sobre gel canadenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de Chamonix, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre gel. A nivell de clubs va jugar al Toronto Granites, amb qui guanyà l'Allan Cup de 1922.

## Referències

* 1 2 «Jack Cameron Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de març 2010. [Consulta: 15 febrer 2018].
# Joseph Fitzgerald

Joseph Fitzgerald (Massachusetts, 10 d'octubre de 1904 - Needham, 20 de març de 1987) va ser un jugador d'hoquei sobre gel estatunidenc que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Lake Placid, on guanyà la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre gel.

## Referències

* ↑ «Joe Fitzgerald Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 5 abril 2019].
# Karel Wälzer

Karel Wälzer (Plzeň, Imperi Austrohongarès, 28 d'agost de 1888 - ?) va ser un jugador d'hoquei sobre gel txecoslovac que jugava de porter i va competir a començaments del segle xx.
El 1920, un cop superada la Primera Guerra Mundial, va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla de bronze en la competició d' hoquei sobre gel.
Va disputar tres edicions del Campionat d'Europa d'hoquei sobre gel, el 1912 i 1914 representant Bohèmia guanyà la medalla d'or, però l'edició de 1912 fou anul·lada perquè hi va participar Àustria de manera irregular. El 1921, representant Txecoslovàquia, guanyà la medalla de plata.

## Referències

* 1 2 «Karel Wälzer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de novembre 2012. [Consulta: 7 novembre 2017].
# Katja Riipi

Katja Riipi (Sodankylä, 26 d'octubre de 1975) és una jugadora d'hoquei sobre gel finlandesa, ja retirada, que va competir entre el 1994 i el 2011. Jugava de davantera.
El 1998 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Nagano, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre gel. Quatre anys més tard, als Jocs de Salt Lake City, fou quarta en la mateixa competició.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles de bronze al Campionat del món i una de bronze al Campionat d'Europa. Amb la selecció finlandesa jugà un total de 176 partits. A nivell de clubs va jugar a l'Oulun Kärppiä, Tampereen Ilvestä, Itä-Helsingin Kiekkoa i Hämeenlinnan Pallokerhoa. Posteriorment va jugar a Suïssa amb el Team Lugano.

## Referències

* ↑ «Petra Vaarakallio Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 30 març 2020].
* ↑ Siukonen, Markku. Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000 (en finès). Graface Jyväskylä, 2001, p. 276. ISBN 951-98673-1-7.
* ↑ Torvinen, Jukka. Jääkiekkokirja 2007–2008 (en finès). Egmont Kustannus Oy Ab, 2007, p. 204–205, 213, 234. ISBN 952-469-617-7.
* ↑ «Liisa-Maria Sneck». eliteprospects.com. [Consulta: 31 març 2020].