OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Illuminant D65

L'il·luminant estàndard CIE D65 (de vegades escrit D$_{65}$) és un estàndard d'il·luminació d'ús comú definit per la Comissió Internacional d'Il·luminació (CIE). Forma part de la sèrie D d'il·luminants que intenten representar condicions d'il·luminació estàndard a l'aire lliure en diferents parts del món.
D65 correspon aproximadament a la llum mitjana del migdia a Europa occidental/nord d'Europa (que inclou tant la llum solar directa com la llum difosa per un cel clar), per tant, també s'anomena il·luminador de llum diürna. Com que qualsevol il·luminant estàndard es representa com una taula de dades espectrofotomètriques mitjanes, qualsevol font de llum que estadísticament tingui la mateixa distribució de potència espectral relativa (SPD) es pot considerar una font de llum D65. No hi ha fonts de llum D65 reals, només simuladors. La qualitat d'un simulador es pot avaluar amb l'índex de metamerisme CIE.
El CIE posiciona D65 com a il·luminant estàndard de la llum diürna:
«[D65] està pensat per representar la llum diürna mitjana i té una temperatura de color correlacionada d'aproximadament 6500 K. L'il·luminant estàndard CIE D65 s'ha d'utilitzar en tots els càlculs colorimètrics que requereixin una llum diürna representativa, tret que hi hagi raons específiques per utilitzar un il·luminant diferent. Se sap que es produeixen variacions en la distribució de la potència espectral relativa de la llum del dia, especialment a la regió espectral ultraviolada, en funció de l'estació, l'hora del dia i la ubicació geogràfica. »
— ISO 10526:1999/CIE S005/E-1998, Il·luminants estàndard CIE per a colorimetria.
El CIE va introduir tres il·luminants estàndard el 1931:
* R: Simulador de bombetes incandescents
* B: simulador de llum diürna (directe)
* C: Simulador de llum diürna (ombra)
Utilitzant l'observador estàndard de 2°, les coordenades de cromaticitat de l'espai de color CIE 1931 de D65 són${\begin{aligned}x&=0.31271=31.271\%\\y&=0.32902=32.902\%\\z&=0.35827=35.827\%\end{aligned}}$

## Referències

* ↑ Noboru, Ohta. «3.9: Standard and Supplementary Illuminants». A: Colorimetry (en anglès). Wiley, 2005, p. 92–96. DOI 10.1002/0470094745.ch3. ISBN 978-0-470-09472-3.
* ↑ Poynton, Charles A. Digital Video and HDTV: Algorithms and Interfaces (en anglès). Morgan Kaufmann, 2003, p. 224. ISBN 978-1-55860-792-7.
* ↑ Schanda, János. «3. CIE Colorimetry». A: Colorimetry: Understanding the CIE System (en anglès). Wiley, 2007, p. 25–78. DOI 10.1002/9780470175637.ch3. ISBN 978-0-470-04904-4.
* ↑ CIE Technical Report. A Method for Assessing the Quality of Daylight Simulators for Colorimetry (en anglès). París: Bureau central de la CIE, 1999. ISBN 978-92-9034-051-5. Arxivat 2008-04-16 a Wayback Machine.
* ↑ Lam, Yuk-Ming; Xin, John H. Color Research & Application, 27, 4, 8-2002, pàg. 243–251. DOI: 10.1002/col.10061.
# Eoscansor cobrensis

Eoscansor cobrensis és una espècie extinta de sinàpsid de la família dels varanòpids que visqué en allò que avui en dia és Nord-amèrica durant el Carbonífer superior. Se n'han trobat restes fòssils a la formació del canyó El Cobre, a Nou Mèxic (Estats Units). Es tracta de l'única espècie del gènere Eoscansor. Era un varanòpid menut que es diferenciava de la majoria dels altres membres de la seva família per la simplicitat de les seves dents. El nom genèric Eoscansor significa ‘escalador de l'alba’ en llatí, mentre que el nom específic cobrensis significa ‘d'El Cobre’ i es refereix a la seva localitat tipus.

## Referències

* ↑ Lucas et al., 2022, p. 167.
* ↑ Lucas et al., 2022, p. 167 i 169.
* ↑ Lucas et al., 2022, p. 169.

## Bibliografia

* Lucas, S. G.; Rinehart, L. F.; Celeskey, M. D.; Berman, D. S.; Henrici, A. C. «A Scansorial Varanopid Eupelycosaur from the Pennsylvanian of New Mexico» (en anglès). Annals of Carnegie Museum, 87, 3, 2022, pàg. 167-205. DOI: 10.2992/007.087.0301.
# ATIS

El sistema d'identificació automàtica del transmissor ( ATIS: Automatic Transmitter Identification System ) és un sistema de ràdio VHF marítim utilitzat i obligat a les vies navegables interiors d'Europa per identificar el vaixell o vaixell que va fer una transmissió de ràdio. La identitat del vaixell s'envia digitalment immediatament després que l'operador de ràdio del vaixell hagi acabat de parlar i alliberi el botó de prémer per parlar del seu transceptor. Això contrasta amb el sistema d'identificació automàtica (AIS) utilitzat globalment en vaixells que transmeten contínuament. La ràdio envia un missatge breu posterior a la transmissió amb la identitat del vaixell i té la forma d'un indicatiu de trucada codificat o d'identitat de servei mòbil marítim, començant pel número "9" i els tres dígits d'identificació marítima específics del país.

## Ús

L'ús d'ATIS a la xarxa de vies navegables transeuropees i a les vies navegables de connexió està obligat pels acords de l'Arranjament regional sobre el servei radiotelefònic a les vies navegables (RAINWAT), que també prohibeixen l'ús de trucades selectives digitals (DSC) quan cal ATIS, excepte en algunes zones properes a la costa o en zones semblants al mar dels Països Baixos.
La base de dades d'identitats de vaixells ATIS la manté l' Institut belga de serveis postals i telecomunicacions (fr) (nl).
El protocol de senyalització ATIS es basa en el que s'utilitza per a la trucada selectiva digital (DSC); amb les transmissions ATIS amb el camp especificador de format establert en un valor de 121.Tot i que les transmissions DSC tenen lloc exclusivament al canal 70, el senyal digital ATIS es transmet al mateix canal VHF que la transmissió de veu: té una durada de 285 mil·lisegons després que s'hagi deixat anar el botó PTT, utilitzant la modificació de freqüència de modulació de freqüència (FSK) entre les freqüències de 1.300 Hz i 2.100 Hz a 1.200 bauds. La part central del missatge es transmet mitjançant codis de 10 bits; cada codi està format per un símbol de 7 bits seguit d'un recompte de 3 bits del nombre de zeros d'aquest símbol.

## Referències

* 1 2 Khan, Raq. «ATIS Licensing FAQ». Radiocommunications licences. Ofcom. Arxivat de l'original el 24 December 2012. [Consulta: 5 desembre 2012].
* ↑ ETSI Secretariat (December 2009). «Part 1: Technical characteristics and methods of measurement». ETSI EN 300 698-1: Electromagnetic compatibility and Radio spectrum Matters (ERM); Radio telephone transmitters and receivers for the maritime mobile service operating in the VHF bands used on inland waterways (V1.4.1) (ETSI).
* ↑ Consultative Committee on International Radio Secretariat (1990). Report 1159: Characteristics of an Automated Identification System for VHF and UHF Transmitting Stations in the Maritime Mobile Service. International Telecommunication Union. p. 150–158.
# Federico García Moliner

Federico García Moliner (Borriana, País Valencià, 1930) és un físic i professor universitari valencià.

## Biografia

Va nàixer el 4 de març de 1930 a la població valenciana de Borriana (Plana Baixa). Va estudiar batxillerat a l'Institut Francisco Ribalta de Castelló de la Plana, per llicenciar-se posteriorment en Ciències Físiques per la Universitat Complutense de Madrid i doctorar-se el 1958 per la Universitat de Cambridge i el 1960 per la Complutense.
Va iniciar la seva carrera professional al Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC), per trasllardar-se ràpidament a la universitat nord-americana d'Illinois, on va ser professor durant tres anys. Al seu retorn al CSIC va continuar els seus treballs en física de l'estat sòlid, camp en el qual va ocupar un important paper desenvolupant una escola espanyola d'investigació que aviat va arribar nivell internacional, estudiant la propietat de la matèria sòlida a partir dels seus àtoms.
Convençut de la importància de la tasca docent, va participar com a professor convidat als programes d'escoles de postgrau, especialment a Itàlia i Escandinàvia, en les quals es van formar generacions de joves científics europeus que van constituir la base per al posterior desenvolupament de la ciència a Europa, i per la seva tasca d'ajuda als científics dels països en vies de desenvolupament també a Iberoamèrica.
Vinculat a les Conferències Pugwash de Ciència i Afers Mundials, el 1992 fou guardonat amb el Premi Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica per les seves contribucions a la física de l'estat sòlid.
Ha estat catedràtic de ciència contemporània a la Universitat Jaume I.

## Referències

* ↑ «El Instituto Francisco Ribalta cumple los cien años hoy, día 14 de enero» (en castellà), 14-01-2017. [Consulta: 26 març 2021].

## Enllaços externs

* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica 1992 Arxivat 2010-05-05 a Wayback Machine.
# Nyu blau

El nyu blau (Connochaetes taurinus) és un gran mamífer ungulat de la família dels bòvids, una de les dues espècies de nyus. Mesura 170 centímetres d'alçada a l'espatlla i assoleix una massa corporal de fins a 380 quilograms. Viu a les planes obertes, sabanes arbrades i boscos secs del sud i l'est d'Àfrica i té una longevitat de més de vint anys. Aquest herbívor és un animal pasturador que sovint és observat en herbassars oberts o clarianes en una sabana. El mascle és molt territorial i utilitza marcatges odorífers i altres mètodes per a protegir el seu domini. La població més gran es troba al Serengeti, amb més d'un milió d'exemplars.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Selecció masculina d'handbol de l'Aràbia Saudita

La selecció masculina d'handbol de l'Aràbia Saudita representa Aràbia Saudita en les competicions internacionals d'handbol. Ha participat en 10 campionats del món i ha aconseguit la medalla de bronze en els campionats d'Àsia del 2002, 2008, 2012 i 2022.
La seva primera participació en un mundial fou en el Campionat del Món del Japó de 1997 i la seva primera victòria no va arribar fins al Campionat del Món de Portugal de 2003 quan va derrotar a la selecció d'Argentina per 31-30.

## Historial
### Campionat del món

| Edició | Any | Seu | Posició | PJ | G | E | P | GF | GC |
| IX | 1978 | Dinamarca | No es va classificar | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| X | 1982 | Alemanya | No es va classificar | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| XI | 1986 | Suïssa | No es va classificar | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| XII | 1990 | Txecoslovàquia | No es va classificar | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| XIII | 1993 | Suècia | No es va classificar | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| XIV | 1995 | Islàndia | No es va classificar | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| XV | 1997 | Japó | 21a posició | 5 | 0 | 0 | 5 | 94 | 126 |
| XVI | 1999 | Egipte | 22a posició | 5 | 0 | 0 | 5 | 101 | 132 |
| XVII | 2001 | França | 21a posició | 5 | 0 | 0 | 5 | 92 | 134 |
| XVIII | 2003 | Portugal | 19a posició | 5 | 1 | 0 | 4 | 114 | 155 |
| XIX | 2005 | Tunísia | No es va classificar | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| XX | 2007 | Alemanya | No es va classificar | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| XXI | 2009 | Croàcia | 23a posició | 11 | 1 | 0 | 10 | 235 | 324 |
| XXII | 2011 | Suècia | No es va classificar | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| XXIII | 2013 | Espanya | 19a posició | 7 | 2 | 0 | 5 | 152 | 203 |
| XXIV | 2015 | Qatar | 22a posició | 7 | 1 | 0 | 6 | 136 | 216 |
| XXV | 2017 | França | 20a posició | 7 | 1 | 0 | 6 | 174 | 223 |
| XXVI | 2019 | Dinamarca/Alemanya | 21a posició | 7 | 2 | 0 | 5 | 173 | 214 |
| XXVII | 2021 | Egipte | No es va classificar | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| XXVIII | 2023 | Polònia/Suècia | 29a posició | 7 | 2 | 0 | 5 | 172 | 218 |
| XXIX | 2025 | Croàcia/Dinamarca/Suècia | No es va classificar | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

### Campionat d'Àsia

| Edició | Any | Seu | Posició |
| I | 1977 | Kuwait | 8a posició |
| II | 1979 | Xina | No es va classificar |
| III | 1983 | Corea del Sud | 5a posició |
| IV | 1987 | Jordània | No es va classificar |
| V | 1989 | Xina | 5a posició |
| VI | 1991 | Japó | 10a posició |
| VII | 1993 | Bahrain | 4a posició |
| VIII | 1995 | Kuwait | No es va classificar |
| IX | 2000 | Japó | Es va retirar |
| X | 2002 | Iran | 3 |
| XI | 2004 | Qatar | 5a posició |
| XII | 2006 | Tailàndia | Es va retirar |
| XIII | 2008 | Iran | 3 |
| XIV | 2010 | Líban | 4a posició |
| XV | 2012 | Aràbia Saudita | 3 |
| XVI | 2014 | Bahrain | 6a posició |
| XVII | 2016 | Bahrain | 4a posició |
| XVIII | 2018 | Corea del Sud | 4a posició |
| XIX | 2020 | Kuwait | 7a posició |
| XX | 2022 | Aràbia Saudita | 3 |
| XXI | 2024 | Bahrain | 9a posició |

## Referències

* ↑ «Perfil de selecció» (en anglès). IFH. [Consulta: 8 febrer 2025].
# Manuel Marrero Cruz

Manuel Marrero Cruz (nascut l'11 de juliol de 1963) és un polític cubà que exerceix actualment com a primer ministre de Cuba, i el primer des que Cuba va ressuscitar el càrrec de primer ministre el desembre de 2019 després de l'abolició de 43 anys del càrrec des del 1976 fins al 2019.
L'últim primer ministre abans de l'abolició el 1976 va ser Fidel Castro. Marrero és la primera persona que va ocupar el càrrec de primer ministre de Cuba en 43 anys. Membre del Partit Comunista de Cuba, va ser durant molt de temps ministre de Turisme del país des de 2004 fins al seu nomenament al càrrec de primer ministre el desembre de 2019. Durant el seu mandat com a ministre de Turisme, el turisme cubà va ser testimoni d'una enorme resiliència. Marrero és arquitecte i va treballar a Gaviota, el braç turístic de l'exèrcit cubà, on també ocupava el rang de coronel.
Després del referèndum constitucional cubà del 2019, el càrrec de primer ministre de Cuba es va restablir per primera vegada des que Fidel Castro el va ocupar per última vegada el 1976. El president Miguel Díaz-Canel va nomenar formalment Marrero per ocupar el càrrec de primer ministre, i el seu nomenament com a primer ministre va ser ratificat per unanimitat per 594 diputats de l'Assemblea Nacional. El límit de mandat per als primers ministres segons la nova constitució cubana és de cinc anys.

## Referències

* ↑ «Cuba names Manuel Marrero Cruz as first prime minister since 1976». BBC News, 21-12-2019.
* ↑ «Cuba names Manuel Marrero Cruz prime minister.». CNN, 21-12-2019.
* ↑ «Cuba names prime minister in move to lighten presidential load». Reuters, 21-12-2019.
* ↑ «Cuba names first PM in decades as new constitution decentralises presidential power» (en anglès australià). , 22-12-2019.
* ↑ «Rubio: ‘Bureaucrats' to blame for softening Trump Cuba policy». , 08-11-2017.
* ↑ «Cuba chooses first prime minister since 1970s». Global News, 21-12-2019.
* ↑ «Cuba is about to name first prime minister in 40 years». The Yucatan Times, 21-12-2019.

## Enllaços externs

* Biografia de CIDOB (castellà)
# Daura

Daura és una ciutat de Nigèria a l'estat de Katsina. És la capital de l'emirat tradicional de Daura i d'una àrea de govern local (LGA) amb una població de 219.721 habitants.
La ciutat es troba en una zona de sabana a la intersecció de les carreteres de la ciutat de Katsina, Kano, Zango i Zinder (Níger). És un antic assentament, el nom del qual significa "ferrer" en llengua tuareg, que va ser fundat per una reina i va ser governat per dones en els segles IX i X. És la llar espiritual del poble haussa: una llegenda molt coneguda d'Àfrica occidental relata que Bayajida (Abuyazidu), un fill del rei de Bagdad, va matar Sarki, la serp fetitxe a la font de la ciutat, i es va casar amb la reina regnant de Daura. Els seus descendents es van convertir en els set governants dels haussa Bakwai (Els set veritables Estats Haussa). Per tant, Daura es va convertir en un estat Haussa que s'estenia a l'altra banda de les fronteres de l'actual Nigèria, cap a Níger. Daura ciutat es va convertir en un centre de les caravanes de sal i potassa des del desert del Sàhara i d'esclaus, cuir i productes agrícoles des del sud; però mai va guanyar la preeminència política o militar de Katsina (79 quilòmetres a l'oest) o de Kano (117 quilòmetres al sud).
El comerç local a la ciutat de Daura és principalment la melca, el mill, la ceba, cacauet, cotó i cuirs i pells; es crien vaques, cabres, ovelles, cavalls i rucs tants pels haussa com pels fulanis. Teixit del cotó i la recol·lecció de cacauet (per a l'exportació) són activitats econòmiques importants. La ciutat és servida per una oficina governamental de salut i un dispensari. També és la seu d'un consell de govern local.

## Referències

* ↑ «Daura» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 27 gener 2025].
# Transició

«Transició» té aquests significats:
* Ciències socials:
** Transició democràtica espanyola, pas del règim franquista a la democràcia espanyola
** Transició democràtica a Moçambic, que es va produir entre 1990 i 1994 quan es van celebrar les primeres eleccions
** Transició demogràfica, la fase intermèdia entre el règim demogràfic tradicional i l'actual
** Transició de l'esclavisme al feudalisme, vegeu antiguitat tardana
** Transició energètica, transició a una economia sostenible mitjançant l'energia renovable, l'eficiència energètica i el desenvolupament sostenible
* Ciències naturals:
** Metall de transició, metall situat a la part central del sistema periòdic
** Transició de fase o canvi d'estat
** Transició de fase quàntica, un terme de la mecànica quàntica
** Transició quàntica, canvi brusc de l'estat físic d'un sistema quàntic
** Transició isomèrica, procés de desintegració radioactiva
** Transició isotroponemàtica, pas d'una fase fluida isòtropa a una fase fluida anisòtropa
** Temperatura de transició vítria, temperatura a la qual es presenta una pseudotransició termodinàmica en materials vítrics
** Transició (mutació): en genètica, un tipus de mutació de l'ADN
* Audiovisuals: Transició (cinema), mètode de juxtaposar dues escenes
# Fernando Richart Montesinos

Fernando Richart Montesinos (Cas­telló, 1858 - íd. 1884) fou un pintor del País Valencià.
Va cultivar la pintura d'història i costumista. Es va formar en l'Escola de Belles Arts de Sant Carles de València. Va participar en nombrosos certàmens artístics i mostres, va ser premiat amb medalla de plata en l'Exposició Provincial de 1879, organitzada per l'Ajuntament de València, i va obtindre el mateix guardó en la Nacional de Belles arts de 1884 pel llenç titulat "Entrada triomfal a València del rei don Jaume el Conqueridor (1238)" que conserva el Museu del Prado.

## Referències

* ↑ «Richart Montesinos, Fernando» (en castellà). Museo Nacional del Prado. Arxivat de l'original el 2018-10-20. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Presentación de“La Entrada triunfal en Valencia del Rey Don Jaime El Conquistador (1884) de Fernando Richart Montesinos Castellón, Museo Bellas Artes 2011 Noticias Castellón y provincia» (en castellà). Vive Castellón, 04-10-2011. [Consulta: 25 gener 2025].
# In Search of a Midnight Kiss

In Search of a Midnight Kiss (lit. ‘En busca d'un petó a mitjanit’) és una pel·lícula estatunidenca del 2008 dirigida per Alex Holdridge.

## Referències

* ↑ Fotogramas novembre 2008

## Enllaços externs

* Pàgina de la pel·lícula Arxivat 2009-07-06 a Wayback Machine.
# Kesh (sikhisme)

El Kesh, en el sikhisme, és l'acció de deixar-se créixer el cabell, com un símbol de respecte cap a la Creació de Déu. La pràctica del kesh, és una de les 5 K, els símbols ordenats pel Guru Gobind Singh el 1699, com un mitjà per professar la fe del sikhisme. El cabell es pentina dues vegades al dia amb la kanga (una pinta de fusta), una de les 5 K, i és lligat amb un simple nus, conegut com a Joora o Rishi knot. Aquest nus és normalment sostingut amb la kanga, i el cabell es cobreix després amb un turbant.

## Significat

El kesh és un senyal de devoció a Déu, el kesh fa recordar als sikhs que han d'obeir la voluntat de Déu. Durant el ritual del Amrit Sanchar en 1699, el Gurú Gobind Singh, va explicar el motiu per a això:
"Els meus sikhs no faran servir la navalla d'afaitar. Per a ells l'ús de la navalla per afaitar-se la barba serà tan pecaminós com l'incest. Per a la khalsa aquest símbol estarà prescrit, perquè els sikhs puguin ser classificats com a purs."
Els sikhs creuen que honren a Déu no tallant-se el pel del cos, ja que és Déu qui ens ha regalat el pèl. La pràctica del kesh, juntament amb el pentinat del cabell, fent servir la kanga (una pinta de fusta), és una mostra de respecte cap a Déu, i cap a tots els seus regals. Tan important és el kesh, que durant la persecució dels sikhs sota l'Imperi Mogol, els seguidors del sikhisme preferien la mort abans que afaitar-se la barba, o tallar-se el cabell, encara que això els hauria permès poder amagar-se i salvar les seves vides.

## Tendències modernes

En els temps moderns, la moda de portar el cabell curt, ha rivalitzat amb la tradició. Aproximadament la meitat dels homes sikhs de l'Índia, han abandonat el turbant, i es tallen el cabell. Els motius per a això van des de la simple conveniència, per evitar haver de pentinar-se diàriament, i lligar-se els cabells, o bé perquè els seus pares es tallen els cabells, i els seus fills han decidit tallar-se el cabell ells també, o per la pressió social de la cultura majoritària, i per ajustar la seva aparença a la moda.

## Referències

* ↑ Young Men Get Haircuts, Annoying Their Elders.
* ↑ «'Pagri not very attractive, out of tune with times'». Arxivat de l'original el 2012-10-24. [Consulta: 11 agost 2017].

## Enllaços externs

* Gurdwara de Barcelona
# Abd-Al·lah ibn Wahb ar-Rassibí

Abd-Al·lah ibn Wahb ar-Rassibí —àrab: عبد الله بن وهب الراسبي, ʿAbd Allāh b. Wahb ar-Rāsibī— o, més senzillament, Abd-Al·lah ibn Wahb (m. en 658) fou un cap kharigita membre de la tribu àrab dels Bajila, de mal nom Dhu-l-Thafinat (‘el de les Callositats’).
Va combatre a Iraq a les ordres de Sad ibn Abi-Waqqàs i en la batalla de Siffin a les ordres d'Alí ibn Abi-Tàlib, amb el que va trencar llavors per la decisió de l'arbitratge, i es va unir als dissidents a Harura.
Estant a Kufa fou nomenat cap (emir) dels kharigites, i va morir en la batalla de Nahrawan el 17 de juliol del 658, que va posar fi al domini kharigita a Kufa.

## Notes

* ↑ Les callositats eren al front, per causa de les nombroses prosternacions.
* ↑ Algunes fonts indiquen erròniament el seu càrrec com a califa.

## Referències

* Gibb, H.A.R. «ʿAbd Allāh b. Wahb». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 15 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/abd-allah-b-wahb-SIM_0068>
# Fortalesa de Yongtai

La fortalesa de Yongtai és un poble i una fortalesa històrica del municipi de Sitan, comtat de Jingtai, ciutat de Baiyin, Gansu, a la República Popular de la Xina. Construït el 1608 pels governants de la dinastia Ming, per tal de defensar-se dels atacs de les minories del nord, hi va estacionar 2.000 soldats d'infanteria i 500 unitats de cavalleria. Tot el fort està tancat per un mur de terra batuda que inclou torres defensives. A causa de la desertització, el poble ara està majoritàriament abandonat, passant de 1500 persones als anys 1950 a unes 100 actualment.

## Referències

* ↑ «Turtle-shaped Yongtai ancient city in NW China's Gansu» (en anglès). China News Service. [Consulta: 6 octubre 2019].
* ↑ «A Slow Odyssey: The Great Wall of China» (en anglès). Radio Times. [Consulta: 6 octubre 2019].
* ↑ «Yongtai village, 400-year-old 'turtle city'» (en anglès). China Daily. [Consulta: 6 octubre 2019].
* ↑ «永泰古城：军事要塞的样板城_科学探索_科技时代_新浪网» (en xinès). Tech.sina.com.cn. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «甘肃永泰古城因生态恶化人口锐减变枯城(图)_新闻_腾讯网» (en xinès). News.qq.com. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «永泰古城 | 放完羊，看星星，被大西北戈壁上的这座龟城感动到了！_旅游_央视网» (en xinès). Travel.cctv.com. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «甘肃景泰县：永泰古城最大修复项目完成-新华网» (en xinès). Xinhuanet.com. Arxivat de l'original el 2019-10-06. [Consulta: 9 febrer 2025].