# Christopher Nolan

Christopher Nolan (Londres, 30 de juliol de 1970) és un director, guionista i productor de cinema anglès. Autor de melodrames de personatges, amb antiherois, narratives artificioses i finals sorprenents, treballa sovint amb l'actor Larry Holden i utilitza sovint els flashbacks.

## Biografia
### Primers anys

Christopher Nolan, conegut per la capacitat cerebral de crear films, ha anat de pel·lícules independents de baix pressupost a treballar en alguns dels majors èxits de taquilla de tots els temps. Als 7 anys, Nolan va començar a fer curtmetratges amb una càmera Super 8 del seu pare. Anys més tard, va estudiar Literatura Anglesa al University College London (UCL), on es va convertir en president de l'Associació de Cinema. Va ser durant aquesta època, que va filmar els seus curts Tarantella, Larceny i Doodlebug. A mitjans dels anys 90, roda en 16 mm el seu primer llargmetratge amb un pressupost ínfim i en blanc i negre Following. El seu èxit en diversos festivals, li permet realitzar, dos anys més tard, Memento.

### Carrera artística
#### Memento i Insomnia

Christopher Nolan es donà conèixer amb el seu film Memento (2000). La premissa enginyosa, basada en un relat del seu germà Jonathan Nolan, d'un investigador d'assegurances amnèsic que intenta atrapar l'assassí de la seva esposa sense l'ajuda d'una memòria a curt termini, va donar a Nolan la base per crear la seva major experiència cruament solipsista en la qual el públic ha de compartir la confusió de la figura principal i tractar de donar sentit coherent a una història enfosquida per la desorientació.
Amb la reproducció de la narració principal en ordre invers, amb cada nova escena lligada al final de l'anterior, l'espectador ha d'intentar interpretar cada part de la trama que es desenvolupa sense el benefici del context, escollint la gent, l'acció, i els fets per tal de conservar-los com a peces claus que ens donaran les respostes de la trama. Leonard Shelby (Guy Pearce) viu envoltat per notes i Polaroids que va prenent i tria a mesura que avança, les seves teories i suposicions es basen en els tatuatges del seu cos: la realitat del seu món comença i acaba amb la seva pròpia carn com tota la resta es dissol en la irrellevància. La pel·lícula ofereix respostes, però la resolució és només important en la mesura de què no hi ha un final exacte, ja que és una història sobre la repetició, la repetició d'una rutina que s'ha programat dins de la ment amb la finalitat de seguir vivint.
La catarsi del personatge és inassolible sense la certesa de la veritat i la curació és impossible sense la capacitat de sentir el temps. Nolan utilitza el marc cap enrere per detenir la ment, per poder transmetre a l'espectador el mateix trauma que sofreix en Leonard. Memento és la pel·lícula més pessimista de Nolan, sense la capacitat de formar nous records, Leonard no pot experimentar canvis que ocorren al món, condemnant a si mateix a l'abisme del seva psique en deteriorament. En la seva veu en off de tancament, ell diu: 'Haig de creure que les meves accions encara tenen sentit, fins i tot si no puc recordar-les', però la terrible veritat és que tot, especialment per a Leonard, és efímer.
En realitat, la clau d'aquest film no s'ha de cercar en la història en si, contada de forma fracturada i no lineal, sinó en la manera en què aquesta es va descobrint. Des de llurs imatges inicials (no ordenades cronològicament, per descomptat), Memento harmonitza consumadament estil i continguts. Alguns dels trucs del guió resten prefigurats en el seu film anterior, Following (1998), que també emparellava a l'espectador amb el punt de vista d'un dels personatges.
Després de l'èxit de Memento, Nolan va passar a dirigir el thriller aclamat per la crítica psicològica, Insomnia (2002), protagonitzada per Al Pacino, Robin Williams i Hilary Swank. El remake de la pel·lícula de suspens de Noruec dirigit per Erik Skjoldbjaerg, va consolidar el camí a l'èxit de Nolan, establint-se en el corrent principal. Amb el suport de Skjoldbjaerg, qui, després d'haver expressat públicament la seva admiració per Memento, va signar com a productor executiu, aquesta era una oportunitat per demostrar que Nolan podia tractar amb eficàcia amb els principals estels del cinema.
Al Pacino és un gran policia anomenat Dormer, encarregat de rastrejar a un assassí en el desert d'Alaska quan una adolescent és assassinada. Ràpidament es fa evident que l'escriptor local, Walter Finch, interpretat per Robin Williams, és el responsable. Però quan Dormer mata al seu company per error durant una cacera humana, l'únic testimoni és en Finch qui procedeix a utilitzar aquest coneixement per desviar l'atenció de la seva culpabilitat. En reconèixer el secret més fosc de cadascun, els dos homes es converteixen en miralls d'uns a uns altres, la qual cosa reflecteix la seva complicitat en la mateixa manera com el Joker proporciona el contrapunt a Batman.
Nolan contínuament utilitza diferents mètodes per retratar aquesta línia de confrontació reflexiva entre protagonista i antagonista, Dormer i Finch es delimiten físicament com dos oponents diferents, com són Angier i Brodin en The Prestige, i Bruce Wayne s'enfronta i venç els villans de Batman Begins, The Dark Knight i The Dark Night Rises. En altres casos, Nolan internalitza aquest conflicte en la psicologia dels seus personatges, on el protagonista i l'antagonista són un i el mateix; l'autoengany d'en Leonard (Memento) i les projeccions del subconscient de Cobb (Inception).
Una de les facetes més interessants de les pel·lícules de Nolan és la forma en la qual tracta de col·locar a l'audiència directament en la manera de pensar dels personatges, i en la representació de la falta de somni de Dormer, causada per sentiments de culpa i el sol etern, s'intenta transmetre aquest sentiment de fatiga sense minar l'energia de la pel·lícula i de l'espectador. La incapacitat de Dormer per processar la seva crisi interna condueix a una desintegració gradual del seu funcionament mental fins al punt on la realitat dels esdeveniments i la seva memòria d'ells comença a divergir, creant un altre protagonista perdut en la incertesa de la vida.

#### Batman Begins, The Prestige i The Dark Knight

El punt d'inflexió en la carrera de Nolan es va produir quan se li va concedir l'oportunitat de reviure la franquícia de Batman el 2005. En Batman Begins (2005), Nolan va portar a un nivell molt alt la tornada de l'heroi, i la seva interpretació valenta i moderna va ser rebuda amb elogis dels fans i crítics per igual. Va aconseguir teixir el seu punt de vista sobre el crim, així com explorar més a fons les complexitats de la venjança, al llarg de la trama de la pel·lícula. Considerant que el Batman de Tim Burton va veure a l'heroi venjar l'assassinat dels seus pares, la versió de Nolan nega Wayne, i el públic, la satisfacció. La pel·lícula discuteix la moralitat de prendre la venjança personal contra aquells responsables d'infligir la violència.
Mentre que la majoria de les encarnacions anteriors tant sobre la pel·lícula com sobre la TV han estat distretes pels villans enemics de Batman, la intenció de Nolan de fer l'heroi el focus de la seva pel·lícula era la peça clau. La visió de Nolan semblava que les entitats individuals, tot i que diabòliques, són menys perilloses que la por residual produïda com un subproducte d'una cultura progressista que intenta fer front a la delinqüència mitjançant procediments civils. En lloc de la debilitat física, és la por a la gent comuna el que els delinqüents exploten i aprofiten.
En Batman Begins també es tracta el tema d'una venjança plena d'odi, que només podrà ser expulsat amb amor. Aquest tema de la venjança contra l'amor, dels quals es pot concedir el perdó i la redempció, s'explora al llarg de la majoria de les pel·lícules de Nolan. A The Prestige, Angier no pot deixar de banda el seu odi per Borden, que ell creu que va contribuir a la mort de la seva esposa, o la competència obsessiva que el porta a aquest tipus de mesures definitives i dràstiques. En Memento, Leonard no pot viure amb la consciència del seu propi paper en la sobredosi de la seva esposa o del que s'ha convertit, i opta per seguir caçant a la seva presa imaginaria i a Inception, Cobb decideix perdonar-se a si mateix.
Abans de passar a filmar la seqüela de Batman, Nolan va dirigir, va coescriure i va produir el thriller de misteri The Prestige (2006) protagonitzada per Christian Bale i Hugh Jackman. És una història sobre dos mags rivals que tenen com a objectiu crear el millor truc de màgia del món és, possiblement, la revelació més personal d'en Nolan i proporciona una visió fascinant de la voluntat de crear i entretenir. Tot el cinema és, en definitiva, una forma d'art basada enterament en la il·lusió, la capacitat de guanyar-se la confiança d'un públic, persuadir-los sovint contra l'impuls natural... Doncs, té sentit que un director, especialment Nolan que és expert en l'engany i els jocs de mans, elaborés una obra sobre el món de la màgia.
Are you watching closely? són les primeres paraules de la pel·lícula i directament a l'audiència, una estratègia inicial de la classe d'audàcia que només pot venir d'un artista que opera amb plena seguretat que captivarà, enganyarà i sorprendrà al seu públic. El truc al voltant del qual gira la pel·lícula i la competència entre els dos mags és l'home transportat, un aparent acte de teleportació pel qual un home desapareix i després torna a aparèixer en un altre espai més enllà dels límits de temps o gravetat.
El 2008, Nolan va dirigir, va coescriure i va produir The Dark Knight (2008), que va arribar a recaptar més de mil milions de dòlars a la taquilla mundial. Nolan va tornar a Gotham City i va reprendre la història just on l'havia deixat tres anys abans amb la seva re invenció d'èxit de la franquícia de Batman. La pel·lícula va millorar respecte a l'anterior en pràcticament totes les formes possibles, l'acció era a més gran escala, els disseny era més imaginatiu i més clar en la seva execució, i el drama es va intensificar en elevar les apostes a escala personal i prenent el personatge principal més enllà del trauma de la pèrdua soferta per l'assassinat dels seus pares a un lloc molt més fosc i carregat.
Aquesta és la pel·lícula més política de Nolan, utilitzant un gran llenç per fer front al capdavant de la batalla ideològica que va dividir els EUA en l'última dècada. Com a reflex de la crisi que va afectar la nació arran de l'11-S, la figura de Batman és portada fora dels límits establerts, ja sigui per la societat o pel seu propi codi moral per combatre una força de caos i destrucció sense motiu aparent de govern. Com a resultat, la pel·lícula va tenir el dubtós honor de ser recolzada per l'esquerra i la dreta.

#### Inception, The Dark Night Rises i Interestellar

El 2010, Nolan va captivar el públic amb la pel·lícula de suspens de ciència-ficció Inception (2010) amb Leonardo DiCaprio i Marion Cotillard, que va dirigir i va produir a partir del seu propi guió original. El drama va ser un èxit de taquilla a tot el món, guanyant més de $ 800.000.000 de dòlars i convertint-se en una de les pel·lícules més debatudes de l'any.
Hi ha una sèrie d'enllaços temàtics comuns que semblen haver trobat una harmonia i el personatge de Cobb (interpretat per Leonardo DiCaprio) sembla una fusió de tots els protagonistes anteriors que havia creat Nolan, balancejant-se en un punt emocional i psicològic, mentre que aferrant-se al que ell creu és encara real al món que li envolta. Aparentment, Cobb és un malfactor que comercia amb una nova línia d'espionatge corporatiu havent ideat una manera d'infiltrar-se en el subconscient d'una persona i robar informació valuosa. Quan té la tasca de plantar una idea en lloc de l'extracció d'aquesta a canvi de l'oportunitat de tornar a Amèrica, on els seus dos fills l'esperen, la tensió dramàtica de la pel·lícula s'enforteix a través del prisma d'un 'un últim treball' del qual l'èxit o el fracàs determinarà la destinació del 'heroi' en conflicte.
Igual que amb Memento (2000), el catalitzador de tot el que es desenvolupa es remunta a la pèrdua de l'esposa del personatge principal, però mentre que Leonard Shelby estava més preocupat per la venjança, Cobb busca la redempció. Mentre ell i el seu equip descendeixen als diferents nivells de somni que Nolan va dissenyar, són els seus propis dimonis que amenacen d'aclaparar la missió i evitar que torni al món de la vigília, el record dels morts són el guia al personatge però alhora el que el destrueix.
El juliol de 2012 posa punt final a la seva trilogia de Batman amb The Dark Knight Rises, on retornen cares conegudes com a Christian Bale, Gary Oldman, Morgan Freeman i Michael Caine, però també s'incorporen Tom Hardy, Anne Hathaway i Joseph Gordon-Levitt. Aquí, Nolan explora qüestions de la humanitat i el superheroi, lel que els unifica i el que els separa. El tema central que dona forma a l'última parta de la trilogía, és un examen de la funció de transformació en la identitat de Batman.
La pel·lícula torna als orígens de Batman i els sacrificis que va fer Bruce Wayne. Al llarg de la trilogia, Wayne parla d'un temps en el qual és possible que acabi amb la capa, una vegada més convertir-se en home. Aquesta pel·lícula encapsula el fet de despertar de Wayne que igual que en Batman, no té por de res, ni tan sols la mort, sinó per esdevenir Bruce Wayne de nou. Com li pregunta Bane 'Com pots moure't més ràpid del que és possible, lluitar més del que és possible, sense el més poderós impuls de l'esperit: la por a la mort?' El missatge aquí és clar: només un home que té por de la mort pot extreure totes les promeses de la vida. En escapar The Pit, Bruce Wayne retroba la seva por a la mort i utilitza la força que li dona per superar Bane. Però descobreix que també es pot utilitzar per superar la manca d'humanitat de Batman.
El novembre de 2014 estrena Interstellar, un film de ciència-ficció amb un guió escrit pel seu germà Jonathan Nolan, en que el treball del físic teòric Kip Thorne va ser una inspiració per a la pel·lícula de la que a més va ser assessor científic i productor executiu. Un grup d'exploradors liderats pel pilot Cooper (McConaughey) i la científica Amelia (Hathaway) s'embarcquen en la que pot ser la missió més important de la història de la humanitat i emprenen un viatge més enllà de la nostra galàxia en el qual descobriran si els estels poden albergar el futur de la raça humana. Els protagonistes principals són: Matthew McConaughey, Anne Hathaway i Jessica Chastain.

#### Dunkirk i Tenet

Dunkirk, de 2017, escrita, dirigida i produïda per Christopher Nolan, tracta els fets ocorreguts durant l'evacuació de Dunkerque, en el marc de la Segona Guerra Mundial, i va rebre l'Oscar al millor muntatge, l'Oscar a la millor edició de so i l'Oscar al millor so.
Tenet és una pel·lícula d'espies de 2020 escrita i dirigida per Christopher Nolan i produïda amb Emma Thomas protagonitzada per John David Washington, Robert Pattinson, Elizabeth Debicki, Dimple Kapadia, Michael Caine i Kenneth Branagh. La trama segueix un agent secret que ha de manipular el temps per tal d'evitar la Tercera Guerra Mundial. La clau serà una sola paraula: Tenet. La manera de veure el món d'una altra forma.

## Marca personal
### Etica i filosofia

Totes les pel·lícules de Nolan tenen les seves arrels en les crisis existencials de figures masculines en conflicte que lluiten amb la naturalesa de la identitat, en mons on el temps i l'espai són propensos a canviar de forma precària i imprevisible. Els seus protagonistes són perseguits pels records que estimulen i definexen de forma simultània els seus amors i els seus odis, les seves esperances i les seves pors, la pura essència de cada personatge. Aquests han de seguir endavant en tot moment, impulsats per la seva respectiva necessitat de venjar una mort, atrapar a un assassí, salvar una ciutat o tornar a casa. Les metes dels personatges són simples i elementals, nascudes de la necessitat emocional d'un ésser tan primitiu com ho és l'home.
Els films transmeten la idea de personatges complexos quan no ho són. Això és causat per les narratives no lineals, les construccions laberíntiques, i el ritme incansable que ofereix poc temps per a desconstruir els esdeveniments mentre es veu. En l'escriptura de guions, es reconeix comunament que una pel·lícula es construeix a partir de tres components primaris; guió, narrativa i caràcter. Individualment, poden ser simples o complexos, però si els tres són simples, llavors la pel·lícula esdevé poc satisfactòria i poc desenvolupada. Si els tres són complexos, llavors la pel·lícula pot estar sobrecarregada i pot ser difícil seguir el ritme de la narració sense passar per alt matisos importants. La clau de l'èxit de Nolan es basa en la complexitat de dues peces i una sola simple, que normalment és el caràcter o personatge.
El que emergeix és un retrat de l'home a la deriva en un món on res és segur i la realitat és sovint un concepte abstracte, sempre en procés de canvi. El fet que tots s'aferrin als records selectius amb tanta determinació indica que per a aquest director l'única cosa en aquest món que és real és el que decidim acceptar en la nostra consciència. L'actualitat és molt menys important que la forma en què absorbim, interpolem i recordem, i és aquesta 'realitat creada' la que veritablement importa. Les persones, objectes, esdeveniments estan absorbits pel món. El que queda és la memòria i, que és una persona si no la suma dels seus records?
Prenent aquesta línia de pensament més enllà, un individu és la suma dels records que ell mateix decideix donar prioritat i manipular d'acord amb els seus propis desitjos. Encara que les pel·lícules de Batman de Nolan es mantenen els seus projectes més comercials, la dualitat de Batman/Bruce Wayne és definida en aquesta afirmació del personatge 'Com a home, sóc de carn i os. Jo puc ser ignorat, jo puc ser destruït. Però com a símbol puc ser incorruptible, puc ser etern'.

## Filmografia

| Any | Títol | Com a | Com a | Com a | Com a | Notes | Ref(s) |
| Any | Títol | Director | Productor | Guionista | Altres | Notes | Ref(s) |
| 1989 | Tarantella | Sí | Sí | Sí | Sí | Fotografia, muntatge i actor (sense acreditar). Curtmetratge inèdit. | |
| 1996 | Larceny | Sí | Sí | Sí | Sí | Fotografia i muntatge. Curtmetratge inèdit. | |
| 1997 | Fearville | No | No | No | Sí | Operador de càmera. | |
| 1997 | Doodlebug | Sí | Sí | Sí | Sí | Fotografia, operador de càmera i muntatge. Curtmetratge. | |
| 1998 | Following | Sí | Sí | Sí | Sí | Fotografia i muntatge. | |
| 1999 | Genghis Blues | No | No | No | Sí | Ajudant de muntatge. | |
| 2000 | Memento | Sí | No | Sí | No | | |
| 2002 | Insomnia | Sí | No | No | No | | |
| 2005 | Batman Begins | Sí | No | Sí | No | Guió amb David S. Goyer. | |
| 2006 | El truc final | Sí | Sí | Sí | No | Guió amb Jonathan Nolan. | |
| 2008 | El cavaller fosc | Sí | Sí | Sí | No | Argument amb David S. Goyer. Guió amb Jonathan Nolan. | |
| 2010 | Origen | Sí | Sí | Sí | No | | |
| 2012 | El cavaller fosc: la llegenda reneix | Sí | Sí | Sí | No | Argument amb David S. Goyer. Guió amb Jonathan Nolan. | |
| 2013 | L'home d'acer | No | Sí | Argument | No | Argument amb David S. Goyer. | |
| 2014 | Transcendència | No | Executiu | No | No | | |
| 2014 | Interstellar | Sí | Sí | Sí | No | Guió amb Jonathan Nolan. | |
| 2015 | Emic: A Time Capsule From the People of Earth | No | No | No | Sí | Comissari. Documental curt. | |
| 2015 | Quay | Sí | Sí | No | Sí | Muntatge, fotografia i compositor. Documental curt. | |
| 2016 | Batman contra Superman: L'alba de la justícia | No | Executiu | No | No | | |
| 2017 | Dunkerque | Sí | Sí | Sí | No | | |
| 2017 | Justice League | No | Executiu | No | No | | |
| 2019 | Doll !The Doll's Breath | No | Executiu | No | No | Curtmetratge d'animació. | |
| 2020 | Tenet | Sí | Sí | Sí | No | | |
| 2023 | Oppenheimer | Sí | Sí | Sí | No | | |
Llegenda :
* Indica pel·lícules que encara no s'han estrenat

## Premis i nominacions
### Premis Oscar

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2002 | Oscar al millor guió original | Memento | Nominat |
| 2011 | Oscar a la millor pel·lícula | Origen | Nominat |
| 2011 | Oscar al millor guió original | Origen | Nominat |
| 2018 | Oscar a la millor pel·lícula | Dunkerque | Nominat |
| 2018 | Oscar a la millor direcció | Dunkerque | Nominat |
| 2024 | Oscar a la millor pel·lícula | Oppenheimer | Guanyador |
| 2024 | Oscar a la millor direcció | Oppenheimer | Guanyador |
| 2024 | Oscar al millor guió adaptat | Oppenheimer | Nominat |

### Premis Globus d'Or

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2002 | Globus d'Or al millor guió | Memento | Nominat |
| 2011 | Globus d'Or al millor director | Origen | Nominat |
| 2011 | Globus d'Or al millor guió | Origen | Nominat |
| 2011 | Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica | Origen | Nominat |
| 2018 | Globus d'Or al millor director | Dunkerque | Nominat |
| 2018 | Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica | Dunkerque | Nominat |
| 2024 | Globus d'Or al millor director | Oppenheimer | Guanyador |
| 2024 | Globus d'Or al millor guió | Oppenheimer | Nominat |
| 2024 | Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica | Oppenheimer | Guanyador |

### Premis BAFTA

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2011 | BAFTA a la millor direcció | Origen | Nominat |
| 2011 | BAFTA al millor guió original | Origen | Nominat |
| 2011 | BAFTA a la millor pel·lícula | Origen | Nominat |
| 2018 | BAFTA a la millor direcció | Dunkerque | Nominat |
| 2018 | BAFTA a la millor pel·lícula | Dunkerque | Nominat |
| 2024 | BAFTA a la millor direcció | Oppenheimer | Guanyador |
| 2024 | BAFTA al millor guió adaptat | Oppenheimer | Nominat |
| 2024 | BAFTA a la millor pel·lícula | Oppenheimer | Guanyador |

### Premis César

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2011 | César a la millor pel·lícula estrangera | Origen | Nominat |
| 2018 | César a la millor pel·lícula estrangera | Dunkerque | Nominat |
| 2024 | César a la millor pel·lícula estrangera | Oppenheimer | Nominat |
| 2024 | César d'honor | | Guanyador |

### Premis Goya

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2009 | Goya a la millor pel·lícula europea | El cavaller fosc | Nominat |

### Premis WGA

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2009 | Millor guió adaptat | El cavaller fosc | Nominat |
| 2011 | Millor guió original | Origen | Guanyador |
| 2024 | Millor guió adaptat | Oppenheimer | Nominat |

### Premis AACTA

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2017 | Millor pel·lícula internacional | Dunkerque | Nominat |
| 2024 | Millor pel·lícula internacional | Oppenheimer | Nominat |

### Festival de Sundance

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2001 | Millor guió | Memento | Guanyador |
| 2001 | Gran Premi del Jurat | Memento | Nominat |

### Premis Independent Spirit

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2001 | Independent Spirit al millor director | Memento | Guanyador |
| 2001 | Independent Spirit al millor guió | Memento | Guanyador |
| 2001 | Independent Spirit a la millor pel·lícula | Memento | Guanyador |

### Premis Satellite

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2001 | Millor direcció | Memento | Nominat |
| 2001 | Millor guió original | Memento | Nominat |
| 2001 | Millor pel·lícula de drama | Memento | Nominat |
| 2008 | Millor direcció | El cavaller fosc | Nominat |
| 2010 | Millor direcció | Origen | Nominat |
| 2010 | Millor guió original | Origen | Nominat |
| 2010 | Millor pel·lícula de drama | Origen | Nominat |
| 2017 | Millor direcció | Dunkerque | Nominat |
| 2017 | Millor guió original | Dunkerque | Nominat |
| 2017 | Millor pel·lícula de drama | Dunkerque | Nominat |
| 2020 | Millor pel·lícula de drama | Tenet | Nominat |
| 2023 | Millor direcció | Oppenheimer | Guanyador |
| 2023 | Millor guió original | Oppenheimer | Nominat |
| 2023 | Millor pel·lícula de drama | Oppenheimer | Guanyador |

### Premis Gaudí

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2011 | Gaudí a la millor pel·lícula europea | Origen | Nominat |
| 2018 | Gaudí a la millor pel·lícula europea | Dunkerque | Guanyador |

### Premis David di Donatello

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2011 | David di Donatello a la millor pel·lícula estrangera | Origen | Nominat |
| 2018 | David di Donatello a la millor pel·lícula estrangera | Dunkerque | Guanyador |
| 2024 | David di Donatello a la millor pel·lícula estrangera | Oppenheimer | Nominat |

## Referències

* ↑ Debruge, Peter. «Film Review: Christopher Nolan's 'Dunkirk'», 17-07-2017. Arxivat de l'original el 23 juliol 2017.
* ↑ Solanich, Irene. «‘Tenet’: arriba el nou trencaclosques de Nolan». El Cinèfil, 23-08-2020. [Consulta: 25 agost 2020].
* ↑ «Tenet». Surt de casa, 21-08-2020. [Consulta: 25 agost 2020].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 «Christopher Nolan». British Film Institute. Arxivat de l'original el 11 març 2016. [Consulta: 9 març 2018].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 «Christopher Nolan – Complete Filmography». Turner Classic Movies. Arxivat de l'original el 8 setembre 2014. [Consulta: 9 març 2018].
* ↑ «16 Things You Didn't Know About Christopher Nolan». Screen Rant, 17-07-2017. Arxivat de l'original el 8 desembre 2019. [Consulta: 7 desembre 2019].
* ↑ «Alien, Yet Familiar». The New York Times, 23-05-2013. Arxivat de l'original el 23 maig 2013. [Consulta: 9 març 2018].
* ↑ «Paramount Teams with Google Play for 'Interstellar' Time-Capsule Promo (Video)». Variety, 20-11-2014. Arxivat de l'original el 17 març 2015 [Consulta: 2 maig 2018].
* ↑ «The Doll's Breath». Illuminations Media. [Consulta: 11 setembre 2019].
* ↑ Sharf, Zack. «'Tenet,' Explained: 11 Things You Need to Know About Christopher Nolan's Action Epic». IndieWire, 15-08-2019. Arxivat de l'original el 2 desembre 2019. [Consulta: 12 desembre 2019].

## Bibliografia

* 501. Director de Cine, pag. 629 de Steven Jay Schneider. Editorial Grijalbo
* VÁZQUEZ SANTOS, Héctor Hugo. Cristopher Nolan: los laberintos de la mente. [en línia] (consulta, 3 de gener 2014)
* CINE DIVERGENTE. Cristopher Nolan, wizard or magician Arxivat 2015-05-25 a Wayback Machine.. [en línia] (consulta, 28 de desembre 2013)
Premis de Christopher Nolan :
Oscar al millor director1929–1950
Frank Borzage (1928; drama)
Lewis Milestone (1928; comèdia)
Frank Lloyd (1929)
Lewis Milestone (1930)
Norman Taurog (1931)
Frank Borzage (1932)
Frank Lloyd (1933)
Frank Capra (1934)
John Ford (1935)
Frank Capra (1936)
Leo McCarey (1937)
Frank Capra (1938)
Victor Fleming (1939)
John Ford (1940)
John Ford (1941)
William Wyler (1942)
Michael Curtiz (1943)
Leo McCarey (1944)
Billy Wilder (1945)
William Wyler (1946)
Elia Kazan (1947)
John Huston (1948)
Joseph L. Mankiewicz (1949)
Joseph L. Mankiewicz (1950)
1951–1975
George Stevens (1951)
John Ford (1952)
Fred Zinnemann (1953)
Elia Kazan (1954)
Delbert Mann (1955)
George Stevens (1956)
David Lean (1957)
Vincente Minnelli (1958)
William Wyler (1959)
Billy Wilder (1960)
Jerome Robbins i Robert Wise (1961)
David Lean (1962)
Tony Richardson (1963)
George Cukor (1964)
Robert Wise (1965)
Fred Zinnemann (1966)
Mike Nichols (1967)
Carol Reed (1968)
John Schlesinger (1969)
Franklin J. Schaffner (1970)
William Friedkin (1971)
Bob Fosse (1972)
George Roy Hill (1973)
Francis Ford Coppola (1974)
Miloš Forman (1975)
1976–2000
John G. Avildsen (1976)
Woody Allen (1977)
Michael Cimino (1978)
Robert Benton (1979)
Robert Redford (1980)
Warren Beatty (1981)
Richard Attenborough (1982)
James L. Brooks (1983)
Miloš Forman (1984)
Sydney Pollack (1985)
Oliver Stone (1986)
Bernardo Bertolucci (1987)
Barry Levinson (1988)
Oliver Stone (1989)
Kevin Costner (1990)
Jonathan Demme (1991)
Clint Eastwood (1992)
Steven Spielberg (1993)
Robert Zemeckis (1994)
Mel Gibson (1995)
Anthony Minghella (1996)
James Cameron (1997)
Steven Spielberg (1998)
Sam Mendes (1999)
Steven Soderbergh (2000)
2001–2020
Ron Howard (2001)
Roman Polanski (2002)
Peter Jackson (2003)
Clint Eastwood (2004)
Ang Lee (2005)
Martin Scorsese (2006)
Joel Coen i Ethan Coen (2007)
Danny Boyle (2008)
Kathryn Bigelow (2009)
Tom Hooper (2010)
Michel Hazanavicius (2011)
Ang Lee (2012)
Alfonso Cuarón (2013)
Alejandro G. Iñárritu (2014)
Alejandro G. Iñárritu (2015)
Damien Chazelle (2016)
Guillermo del Toro (2017)
Alfonso Cuarón (2018)
Bong Joon-ho (2019)
Chloé Zhao (2020)
Jane Campion (2021)
Daniel Kwan i Daniel Scheinert (2022)
Christopher Nolan (2023)
César d'honor1976–2000
Ingrid Bergman (1976)
Diana Ross (1976)
Henri Langlois (1977)
Jacques Tati (1977)
Robert Dorfmann (1978)
René Goscinny (1978)
Marcel Carné (1979)
Charles Vanel (1979)
Walt Disney (1979)
Pierre Braunberger (1980)
Louis de Funès (1980)
Kirk Douglas (1980)
Marcel Pagnol (1981)
Abel Gance (1981)
Alain Resnais (1981)
Georges Dancigers (1982)
Alexandre Mnouchkine (1982)
Jean Nény (1982)
Andrzej Wajda (1982)
Raimu (1983)
René Clément (1984)
Georges de Beauregard (1984)
Edwige Feuillère (1984)
Christian-Jaque (1985)
Danielle Darrieux (1985)
Christine Gouze-Rénal (1985)
Alain Poiré (1985)
Maurice Jarre (1986)
Bette Davis (1986)
Jean Delannoy (1986)
René Ferracci (1986)
Claude Lanzmann (1986)
Jean-Luc Godard (1987)
Serge Silberman (1988)
Bernard Blier (1989)
Paul Grimault (1989)
Gérard Philipe (1990)
Jean-Pierre Aumont (1991)
Sophia Loren (1991)
Michèle Morgan (1992)
Sylvester Stallone (1992)
Jean Marais (1993)
Marcello Mastroianni (1993)
Gérard Oury (1993)
Jean Carmet (1994)
Jeanne Moreau (1995)
Gregory Peck (1995)
Steven Spielberg (1995)
Lauren Bacall (1996)
Henri Verneuil (1996)
Charles Aznavour (1997)
Andie MacDowell (1997)
Michael Douglas (1998)
Clint Eastwood (1998)
Jean-Luc Godard (1998)
Pedro Almodóvar (1999)
Johnny Depp (1999)
Jean Rochefort (1999)
Josiane Balasko (2000)
Georges Cravenne (2000)
Jean Pierre Léaud (2000)
Martin Scorsese (2000)
2001–present
Darry Cowl (2001)
Charlotte Rampling (2001)
Agnès Varda (2001)
Anouk Aimée (2002)
Jeremy Irons (2002)
Claude Rich (2002)
Bernadette Lafont (2003)
Spike Lee (2003)
Meryl Streep (2003)
Micheline Presle (2004)
Jacques Dutronc (2005)
Will Smith (2005)
Hugh Grant (2006)
Pierre Richard (2006)
Marlène Jobert (2007)
Jude Law (2007)
Jeanne Moreau (2008)
Roberto Benigni (2008)
Romy Schneider (2008)
Dustin Hoffman (2009)
Harrison Ford (2010)
Quentin Tarantino (2011)
Kate Winslet (2012)
Kevin Costner (2013)
Scarlett Johansson (2014)
Sean Penn (2015)
Michael Douglas (2016)
George Clooney (2017)
Penélope Cruz (2018)
Robert Redford (2019)
Jean-Pierre Bacri (2021)
Cate Blanchett (2022)
David Fincher (2023)
Agnès Jaoui/Christopher Nolan (2024)
Independent Spirit al millor director1980s
Joel Coen / Martin Scorsese (1985)
Oliver Stone (1986)
John Huston (1987)
Ramón Menéndez (1988)
Steven Soderbergh (1989)
1990s
Charles Burnett (1990)
Martha Coolidge (1991)
Carl Franklin (1992)
Robert Altman (1993)
Quentin Tarantino (1994)
Mike Figgis (1995)
Joel Coen (1996)
Robert Duvall (1997)
Wes Anderson (1998)
Alexander Payne (1999)
2000s
Ang Lee (2000)
Christopher Nolan (2001)
Todd Haynes (2002)
Sofia Coppola (2003)
Alexander Payne (2004)
Ang Lee (2005)
Jonathan Dayton i Valerie Faris (2006)
Julian Schnabel (2007)
Tom McCarthy (2008)
Lee Daniels (2009)
2010s
Darren Aronofsky (2010)
Michel Hazanavicius (2011)
David O. Russell (2012)
Steve McQueen (2013)
Richard Linklater (2014)
Tom McCarthy (2015)
Barry Jenkins (2016)
Jordan Peele (2017)
Barry Jenkins (2018)
Gemans Safdie (2019)
2020s
Chloé Zhao (2020)
Maggie Gyllenhaal (2021)
Daniel Kwan i Daniel Scheinert (2022)
Independent Spirit al millor guió
Horton Foote (1985)
Oliver Stone (1986)
Neal Jimenez (1987)
Ramón Menéndez i Tom Musca (1988)
Gus Van Sant i Daniel Yost (1989)
Charles Burnett (1990)
Gus Van Sant (1991)
Neal Jimenez (1992)
Robert Altman i Frank Barhydt (1993)
Quentin Tarantino i Roger Avary (1994)
Christopher McQuarrie (1995)
Joel Coen i Ethan Coen (1996)
Kevin Smith (1997)
Don Roos (1998)
Alexander Payne i Jim Taylor (1999)
Kenneth Lonergan (2000)
Christopher Nolan (2001)
Mike White (2002)
Sofia Coppola (2003)
Alexander Payne i Jim Taylor (2004)
Dan Futterman (2005)
Jason Reitman (2006)
Tamara Jenkins (2007)
Woody Allen (2008)
Scott Neustadter i Michael H. Weber (2009)
Stuart Blumberg i Lisa Cholodenko (2010)
Alexander Payne, Jim Rash, i Nat Faxon (2011)
David O. Russell (2012)
John Ridley (2013)
Dan Gilroy (2014)
Tom McCarthy i Josh Singer (2015)
Barry Jenkins i Tarell Alvin McCraney (2016)
Greta Gerwig (2017)
Nicole Holofcener i Jeff Whitty (2018)
Noah Baumbach (2019)
Emerald Fennell (2020)
Maggie Gyllenhaal (2021)
Daniel Kwan i Daniel Scheinert (2022)
Cord Jefferson (2023)
Premi Saturn al millor director 1970s
Mel Brooks (1974/75)
Dan Curtis (1976)
George Lucas / Steven Spielberg (1977)
Philip Kaufman (1978)
Ridley Scott (1979)
1980s
Irvin Kershner (1980)
Steven Spielberg (1981)
Nicholas Meyer (1982)
John Badham (1983)
Joe Dante (1984)
Ron Howard (1985)
James Cameron (1986)
Paul Verhoeven (1987)
Robert Zemeckis (1988)
James Cameron (1989/90)
1990s
James Cameron (1991)
Francis Ford Coppola (1992)
Steven Spielberg (1993)
James Cameron (1994)
Kathryn Bigelow (1995)
Roland Emmerich (1996)
John Woo (1997)
Michael Bay (1998)
Lilly Wachowski i Lana Wachowski (1999)
2000s
Bryan Singer (2000)
Peter Jackson (2001)
Steven Spielberg (2002)
Peter Jackson (2003)
Sam Raimi (2004)
Peter Jackson (2005)
Bryan Singer (2006)
Zack Snyder (2007)
Jon Favreau (2008)
James Cameron (2009)
2010s
Christopher Nolan (2010)
J. J. Abrams (2011)
Joss Whedon (2012)
Alfonso Cuarón (2013)
James Gunn (2014)
Ridley Scott (2015)
Gareth Edwards (2016)
Ryan Coogler (2017)
Jordan Peele (2018/2019)
J. J. Abrams (2019/2020)
Matt Reeves (2021/2022)
Premi Saturn al millor guió Dècada del 1970
William Peter Blatty (1973)
Ib Melchior/Harlan Ellison (1974/75)
Jimmy Sangster (1976)
George Lucas (1977)
Elaine May i Warren Beatty (1978)
Nicholas Meyer (1979)
Dècada del 1980
William Peter Blatty (1980)
Lawrence Kasdan (1981)
Melissa Mathison (1982)
Ray Bradbury (1983)
James Cameron i Gale Anne Hurd (1984)
Tom Holland (1985)
James Cameron (1986)
Michael Miner i Edward Neumeier (1987)
Gary Ross i Anne Spielberg (1988)
William Peter Blatty (1989/90)
Dècada del 1990
Ted Tally (1991)
James V. Hart (1992)
Michael Crichton i David Koepp (1993)
Jim Harrison i Wesley Strick (1994)
Andrew Kevin Walker (1995)
Kevin Williamson (1996)
Mike Werb i Michael Colleary (1997)
Andrew Niccol (1998)
Charlie Kaufman (1999)
Dècada del 2000
David Hayter (2000)
Steven Spielberg (2001)
Scott Frank i Jon Cohen (2002)
Fran Walsh, Philippa Boyens, i Peter Jackson (2003)
Alvin Sargent (2004)
Christopher Nolan i David S. Goyer (2005)
Michael Dougherty i Dan Harris (2006)
Brad Bird (2007)
Christopher i Jonathan Nolan (2008)
James Cameron (2009)
Dècada del 2010
Christopher Nolan (2010)
Jeff Nichols (2011)
Quentin Tarantino (2012)
Spike Jonze (2013)
Christopher i Jonathan Nolan (2014)
Lawrence Kasdan, J. J. Abrams, i Michael Arndt (2015)
Eric Heisserer (2016)
Rian Johnson (2017)
Bryan Woods, Scott Beck, i John Krasinski (2018/19)
Quentin Tarantino (2019/20)
Dècada del 2020
Guillermo del Toro i Kim Morgan (2021/22)
James Cameron, Rick Jaffa i Amanda Silver (2022/23)
Premi de Los Angeles Film Critics Association al millor guió1975–2000
Joan Tewkesbury (1975)
Paddy Chayefsky (1976)
Woody Allen i Marshall Brickman (1977)
Paul Mazursky (1978)
Robert Benton (1979)
John Sayles (1980)
John Guare (1981)
Larry Gelbart i Murray Schisgal (1982)
James L. Brooks (1983)
Peter Shaffer (1984)
Terry Gilliam, Charles McKeown i Tom Stoppard (1985)
Woody Allen (1986)
John Boorman (1987)
Ron Shelton (1988)
Gus Van Sant i Daniel Yost (1989)
Nicholas Kazan (1990)
James Toback (1991)
David Webb Peoples (1992)
Jane Campion (1993)
Quentin Tarantino i Roger Avary (1994)
Emma Thompson (1995)
Joel Coen i Ethan Coen (1996)
Curtis Hanson i Brian Helgeland (1997)
Warren Beatty i Jeremy Pikser (1998)
Charlie Kaufman (1999)
Kenneth Lonergan (2000)
2001–present
Christopher Nolan (2001)
Alexander Payne i Jim Taylor (2002)
Shari Springer Berman i Robert Pulcini (2003)
Alexander Payne i Jim Taylor (2004)
Noah Baumbach / Dan Futterman (2005)
Peter Morgan (2006)
Tamara Jenkins (2007)
Mike Leigh (2008)
Jason Reitman i Sheldon Turner (2009)
Aaron Sorkin (2010)
Asghar Farhadi (2011)
Chris Terrio (2012)
Richard Linklater, Ethan Hawke i Julie Delpy (2013)
Wes Anderson (2014)
Tom McCarthy i Josh Singer (2015)
Iorgos Lànthimos i Efthimis Filippou (2016)
Jordan Peele (2017)
Nicole Holofcener i Jeff Whitty (2018)
Noah Baumbach (2019)
Emerald Fennell (2020)
Ryusuke Hamaguchi i Takamasa Oe (2021)
Todd Field (2022)
Premi del Cercle de Crítics de Cinema de Florida al millor guióGuió (1996–2009)
Joel Coen i Ethan Coen (1996)
Curtis Hanson i Brian Helgeland (1997)
Marc Norman i Tom Stoppard (1998)
Alexander Payne i Jim Taylor (1999)
David Mamet (2000)
Christopher Nolan (2001)
Charlie i Donald Kaufman (2002)
Sofia Coppola (2003)
Alexander Payne i Jim Taylor (2004)
Larry McMurtry i Diana Ossana (2005)
William Monahan (2006)
Diablo Cody (2007)
Simon Beaufoy (2008)
Scott Neustadter i Michael H. Weber (2009)
Guió original (2010–present)
Christopher Nolan (2010)
Michel Hazanavicius (2011)
Rian Johnson (2012)
Spike Jonze (2013)
Wes Anderson i Hugo Guinness (2014)
Tom McCarthy i Josh Singer (2015)
Efthimis Filippou i Iorgos Lànthimos (2016)
Jordan Peele (2017)
Boots Riley (2018)
Ronald Bronstein i Benny i Josh Safdie (2019)
Lee Isaac Chung (2020)
Wes Anderson (2021)
Park Chan-wook i Jeong Seo-Gyeong (2022)
Celine Song (2023)
Guió adaptat (2010–present)
Aaron Sorkin (2010)
Alexander Payne, Nat Faxon i Jim Rash (2011)
Chris Terrio (2012)
John Ridley (2013)
Gillian Flynn (2014)
Adam McKay i Charles Randolph (2015)
Whit Stillman (2016)
James Ivory (2017)
Nicole Holofcener i Jeff Whitty (2018)
Greta Gerwig (2019)
Charlie Kaufman (2020)
Jane Campion (2021)
Sarah Polley (2022)
Tony McNamara (2023)
Premi Associació de Crítics de Cinema Dallas–Fort Worth al millor director1990s
Kevin Costner (1990)
Oliver Stone (1991)
Clint Eastwood (1992)
Steven Spielberg (1993)
Quentin Tarantino (1994)
Mike Figgis (1995)
Joel Coen (1996)
James Cameron (1997)
Steven Spielberg (1998)
Sam Mendes (1999)
2000s
Steven Soderbergh (2000)
Ron Howard (2001)
Peter Jackson (2002)
Peter Jackson (2003)
Martin Scorsese (2004)
Ang Lee (2005)
Martin Scorsese (2006)
Joel Coen i Ethan Coen (2007)
Danny Boyle (2008)
Jason Reitman (2009)
2010s
David Fincher (2010)
Alexander Payne (2011)
Kathryn Bigelow (2012)
Alfonso Cuarón (2013)
Alejandro G. Iñárritu (2014)
Alejandro G. Iñárritu (2015)
Barry Jenkins (2016)
Guillermo del Toro (2017)
Alfonso Cuarón (2018)
Sam Mendes (2019)
2020s
Chloé Zhao (2020)
Jane Campion (2021)
Daniel Kwan i Daniel Scheinert (2022)
Christopher Nolan (2023)
Premi Bram Stoker al millor guió
Alex Proyas / Bill Condon (1998)
M. Night Shyamalan (1999)
Steven Katz (2000)
Christopher Nolan i Jonathan Nolan (2001)
Brent Hanley (2002)
Don Coscarelli (2003)
Charlie Kaufman, Michel Gondry i Pierre Bismuth / Simon Pegg i Edgar Wright (2004)
Jessica Sharzer (2011)
Joss Whedon i Drew Goddard (2012)
Glen Mazzara (2013)
Jennifer Kent (2014)
David Robert Mitchell (2015)
Robert Eggers (2016)
Jordan Peele (2017)
Meredith Averill (2018)
Jordan Peele (2019)
Leigh Whannell (2020)
Mike Flanagan, James Flanagan i Jeff Howard (2021)
Scott Derrickson i C. Robert Cargill / Matt i Ross Duffer (2022)
Premi Online Film Critics Society al millor guió original
Paul Thomas Anderson (1997)
Andrew Niccol (1998)
Charlie Kaufman (1999)
Cameron Crowe (2000)
Alejandro Amenábar / David Lynch (2001)
Todd Haynes (2002)
Sofia Coppola (2003)
Charlie Kaufman (2004)
George Clooney i Grant Heslov (2005)
Guillermo del Toro (2006)
Diablo Cody (2007)
Jim Reardon i Andrew Stanton (2008)
Quentin Tarantino (2009)
Christopher Nolan (2010)
Woody Allen (2011)
Wes Anderson i Roman Coppola (2012)
Spike Jonze (2013)
Wes Anderson (2014)
Tom McCarthy i Josh Singer (2015)
Taylor Sheridan (2016)
Jordan Peele (2017)
Boots Riley (2018)
Bong Joon-ho i Han Jin-won (2019)
Emerald Fennell (2020)
Michael Sarnoski i Vanessa Block (2021)
Martin McDonagh (2022)
David Hemingson (2023)
Premi del Sindicat de Guionistes dels Estats Units al millor guió original Drama original (1969–1983)
William Goldman (1969)
Francis Ford Coppola i Edmund H. North (1970)
Penelope Gilliatt (1971)
Jeremy Larner (1972)
Steve Shagan (1973)
Robert Towne (1974)
Frank Pierson (1975)
Paddy Chayefsky (1976)
Arthur Laurents (1977)
Nancy Dowd, Robert C. Jones & Waldo Salt (1978)
Mike Gray, T. S. Cook & James Bridges (1979)
Bo Goldman (1980)
Warren Beatty & Trevor Griffiths (1981)
Melissa Mathison (1982)
Horton Foote (1983)
Comèdia original (1969–1983)
Paul Mazursky & Larry Tucker (1969)
Neil Simon (1970)
Paddy Chayefsky (1971)
Peter Bogdanovich, Buck Henry, David Newman & Robert Benton (1972)
Melvin Frank & Jack Rose (1973)
Mel Brooks, Norman Steinberg, Andrew Bergman, Richard Pryor & Alan Uger (1974)
Robert Towne & Warren Beatty (1975)
Bill Lancaster (1976)
Woody Allen & Marshall Brickman (1977)
Larry Gelbart & Sheldon Keller (1978)
Steve Tesich (1979)
Nancy Meyers, Harvey Miller & Charles Shyer (1980)
Steve Gordon (1981)
Don McGuire, Larry Gelbart & Murray Schisgal (1982)
Lawrence Kasdan & Barbara Benedek (1983)
Guió original (1984–present)
Woody Allen (1984)
William Kelley & Earl W. Wallace (1985)
Woody Allen (1986)
John Patrick Shanley (1987)
Ron Shelton (1988)
Woody Allen (1989)
Barry Levinson (1990)
Callie Khouri (1991)
Neil Jordan (1992)
Jane Campion (1993)
Richard Curtis (1994)
Randall Wallace (1995)
Joel Coen i Ethan Coen (1996)
James L. Brooks & Mark Andrus (1997)
Marc Norman & Tom Stoppard (1998)
Alan Ball (1999)
Kenneth Lonergan (2000)
Julian Fellowes (2001)
Michael Moore (2002)
Sofia Coppola (2003)
Pierre Bismuth, Michel Gondry, & Charlie Kaufman (2004)
Paul Haggis & Bobby Moresco (2005)
Michael Arndt (2006)
Diablo Cody (2007)
Dustin Lance Black (2008)
Mark Boal (2009)
Christopher Nolan (2010)
Woody Allen (2011)
Mark Boal (2012)
Spike Jonze (2013)
Wes Anderson & Hugo Guinness (2014)
Tom McCarthy & Josh Singer (2015)
Barry Jenkins & Tarell Alvin McCraney (2016)
Jordan Peele (2017)
Bo Burnham (2018)
Bong Joon-ho & Han Jin-won (2019)
Emerald Fennell (2020)
Adam McKay & David Sirota (2021)
Daniel Kwan i Daniel Scheinert (2022)
David Hemingson (2023) :