OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Serge Demierre

Serge Demierre (Ginebra, 16 de gener de 1956) és un ciclista suís, ja retirat, que fou professional entre 1977 i 1991. El 1976 va prendre part als Jocs Olímpics d'estiu de Mont-real. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour de França de 1983, així com el Campionat de Suïssa en ruta de 1983.
Una vegada retirat exercí d'entrenador dels equips Helvetia-Fichtel & Sachs (1992) i Post Swiss Team (1999-2000).

## Palmarès

* 1974
** 1r al Tour al País de Vaud
* 1975
** Vencedor d'una etapa al Tour de la RDA
* 1976
** Campió de Suïssa en ruta amater
* 1980
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 1981
** 1r al Trofeu Baracchi (amb Daniel Gisiger)
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Catalunya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Alemanya
* 1982
** 1r a Buch am Irchel
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 1983
** Campió de Suïssa en ruta
** Vencedor d'una etapa del Tour de França i 1r del Premi de la Combativitat
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
* 1984
** 1r a la Ruta d'Or
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1987
** 1r a Sion
** 1r a Lousanne
** Vencedor d'una etapa del Premi Guillem Tell
* 1988
** Vencedor d'una etapa del Tour of Britain
* 1991
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia

### Resultats al Tour de França

* 1982. 72è de la classificació general
* 1983. 71è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. 1r del Premi de la Combativitat
* 1984. Abandona (5a etapa)
* 1991. Fora de control (12a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1980. Abandona (7a etapa)
* 1981. 27è de la classificació general
* 1985. Abandona (14a etapa)
* 1986. 101è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1978. Abandona (7a etapa)

## Referències

* 1 2 «DEMIERRE Serge». [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Serge Demièrre». [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Serge DEMIERRE» (en italià). [Consulta: 18 novembre 2022].
# Aurélien Clerc

Aurélien Clerc (Vevey, 26 d'agost de 1979) és un ciclista suís, ja retirat, que fou professional entre el 2001 i el 2009. En el seu palmarès destaca la victòria a la Nokere Koerse de 2002, així com algunes etapes en curses d'una setmana.

## Palmarès

* 2000
** Campió de Suïssa en ruta sub-23
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Renània-Palatinat
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Navarra
* 2002
** 1r a la Nokere Koerse
** Vencedor de 5 etapes de la Volta a Cuba
** Vencedor de 2 etapes del Tour de Picardia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Eslovènia
* 2003
** Vencedor d'una etapa del Tour de Picardia
* 2004
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Burgos
* 2006
** Vencedor d'una etapa de la Clàssica d'Alcobendas
* 2007
** Vencedor d'una etapa del Circuit Franco-belga
* 2008
** Vencedor d'una etapa dels Tres dies de Flandes Occidental

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2006. 114è de la classificació general
* 2007. Abandona (15a etapa)
* 2008. No surt (5a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2005. 150è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Team-less Aurélien Clerc opts for new career», 21-12-2009.
* ↑ «CLERC Aurélien». [Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Aurelien CLERC» (en italià). [Consulta: 26 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2008-11-11 a Wayback Machine.
# Peter Steiger

Peter Steiger (Schlatt, 23 de gener de 1960) va ser un ciclista suís que combinà la carretera amb el ciclisme en pista on va aconseguir un Campionat del món de Mig fons.

## Palmarès en pista

* 1984
** Campió de Suïssa amateur de mig fons
* 1986
** Campió de Suïssa amateur de mig fons
* 1988
** Campió de Suïssa de mig fons
* 1989
** Campió de Suïssa de mig fons
* 1990
** Campió de Suïssa de mig fons
* 1991
** Campió de Suïssa de mig fons
* 1992
** Campió del món de mig fons

## Palmarès en ruta

* 1989
** 1r a la Bay Classic Series

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Andrea Bellati

Andrea Bellati (Mendrisio, 29 de maig de 1965) va ser un ciclista suís que s'especialitzà amb el ciclisme en pista concretament en Mig Fons. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món amateur de l'especialitat.

## Palmarès

* 1987
** Campió de Suïssa amateur de mig fons
* 1988
** Campió de Suïssa amateur de mig fons
* 1989
** Campió de Suïssa amateur de mig fons
* 1990
** Campió de Suïssa amateur de mig fons

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Katrin Leumann

Katrin Leumann (Basilea, 8 de febrer de 1982) és una esportista suïssa que va competir en ciclisme de muntanya en la disciplina de camp a través, guanyadora d'una medalla d'or al Campionat Mundial de Ciclisme de Muntanya de 2010 i tres medalles al Campionat Europeu de Ciclisme de Muntanya, als anys 2010 i 2012.

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 2004
** Campiona de Suïssa en Camp a través
* 2008
** Campiona de Suïssa en Camp a través
* 2009
** Campiona de Suïssa en Camp a través
* 2010
** Campiona del món en Camp a través per relleus (amb Thomas Litscher, Ralph Näf i Roger Walder)
** Campiona d'Europa en Camp a través
** Campió d'Europa en Camp a través per relleus (amb Thomas Litscher, Ralph Näf i Roger Walder)
* 2013
** Campiona de Suïssa en Camp a través

## Palmarès en ciclocròs

* 2006-2007
** Campiona de Suïssa en ciclocròs

## Referències

* ↑ «Katrin Leumann» Arxivat 2012-11-14 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Katrin Leumann» en The-sports.org (anglès)

## Enllaços externs

* Katrin Leumann - Lloc web oficial
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Walter Baumgartner

Walter Baumgartner (Weiach, 4 d'octubre de 1953 - 3 d'octubre de 2024) va ser un ciclista suís. Durant la seva carrera esportiva combinà la carretera amb la pista, on obtingué els majors èxits. En el seu palmarès destaquen quatre medalles als Campionats del món.

## Palmarès en pista

* 1978
** Campió de Suïssa en puntuació

## Palmarès en ruta

* 1979
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Baixa Saxònia
* 1984
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Christoph Sauser

Christoph Sauser (Sigriswil, cantó de Berna, 13 d'abril de 1976) va ser un ciclista suís, que va competir en ciclisme de muntanya. Del seu palmarès destaca la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Sydney del 2000 i els quatre campionats del món.

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 1998
** Campió d'Europa sub-23 en Camp a través
* 1999
** Campió de Suïssa en Camp a través
* 2000
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Sydney en Camp a través
** Campió de Suïssa en Camp a través
* 2001
** Campió de Suïssa en Camp a través
* 2002
** Campió de Suïssa en Camp a través
* 2003
** Campió de Suïssa en Camp a través
* 2004
** 1r a la Copa del món en Camp a través
* 2005
** 1r a la Copa del món en Camp a través
* 2006
** Campió de Suïssa en Camp a través
** Campió de Suïssa en Marató
* 2007
** Campió del món en Marató
** Campió d'Europa en Marató
* 2008
** Campió del món en Camp a través
* 2011
** Campió del món en Marató
* 2012
** Campió de Suïssa en Marató
* 2013
** Campió del món en Marató
** Campió de Suïssa en Marató
* 2014
** Campió d'Europa en Marató

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Thomas Frischknecht

Thomas Frischknecht (Uster, cantó de Zúric, 17 de febrer de 1970) va ser un ciclista suís, que va competir en ciclisme de muntanya i ciclocròs. Del seu palmarès destaca la medalla de plata als Jocs Olímpics d'Atlanta de 1996 i nombroses medalles en diferents campionats del món.
El seu pare Peter i el seu fill Andri també s'han dedicat al ciclisme.

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 1992
** 1r a la Copa del món en Camp a través
* 1993
** Campió d'Europa en Camp a través
** 1r a la Copa del món en Camp a través
* 1994
** Campió de Suïssa en Camp a través
* 1995
** 1r a la Copa del món en Camp a través
* 1996
** Medalla de plata als Jocs Olímpics d'Atlanta en Camp a través
** Campió del món en Camp a través
** Campió de Suïssa en Camp a través
* 1997
** Campió de Suïssa en Camp a través
* 1998
** Campió de Suïssa en Camp a través
* 2003
** Campió del món en Marató
* 2005
** Campió del món en Marató

## Palmarès en ciclocròs

* 1988
** Campió del món júnior en ciclocròs
* 1991
** Campió del món amateur en ciclocròs
* 1997
** Campió de Suïssa en ciclocròs
* 1999
** Campió de Suïssa en ciclocròs
* 2002
** Campió de Suïssa en ciclocròs

## Palmarès en ruta

* 1995
** Vencedor de 2 etapes al Gran Premi Guillem Tell

## Notes

* ↑ El francès Jérôme Chiotti, vencedor inicial, va ser desqualificat posteriorment per dopatge

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Damián Lanza

Damián Lanza (castellà: Damián Enrique Lanza Moyano) (Cuenca, 10 d'abril de 1982) és un exfutbolista equatorià de la dècada de 2000.
Fou cinc cops internacional amb la selecció de l'Equador amb la qual participà en el Mundial de 2006. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Genoa i Barcelona SC.

## Referències

* ↑ Damián Lanza a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Profile at footballdatabase.com
# Centre Bell

El Centre Bell, abans conegut amb el nom de Centre Molson, és un pavelló esportiu d'hoquei gel de Mont-real (Quebec, Canadà). Des del 16 de març del 1996 és la seu dels Montreal Canadiens de l'NHL. L'l'11 de març l'equip havia abandonat l'històric Fòrum de Mont-real. L'edifici té una superfície de 5.680 metres quadrats, i se situa al centre de Mont-real. Està connectat amb l'estació Lucien-L'Allier del Metro de Mont-real. Té una capacitat de 21.273 seients.

## Història

La construcció del pavelló va començar el 22 de juny del 1993. El Centre Molson –la marca d'una cervesa montrealesa– va ser inaugurat el 16 de març del 1996.
El 9 de novembre del 1997 s'hi va celebrar l'esdeveniment PPV de WWE Survivor Sèries. Aquest esdeveniment és tristament recordat pels fans canadencs de la Lluita Lliure Professional pel fet que el lluitador Bret Hart (que estava a la seva terra natal) hi va perdre la lluita pel campionat de la WWE enfront de Shawn Michaels. El resultat del matx és controvertit, perquè Vince McMahon va obligar l'àrbitre Earl Hebner a tocar la campana mentre Michaels aplicava un moviment de rendició a Bret, sense que aquest es rendís. Aquest esdeveniment més tard es va anomenar la «Traïció de Mont-real» (Montreal Screwjob en anglès).
En la temporada 2001-2002, George Gillett va comprar l'equip d'hoquei gel Montreal Canadiens. És llavors quan Molson va decidir separar-se de l'edifici, que Bell Canada va comprar. L'edifici va començar a portar el nom de Centre Bell en el partit inaugural de la temporada 2002-2003.
L'edifici és ara un centre cultural de la ciutat de Mont-real. A més de ser la casa dels Montreal Canadiens, acull cada any més d'una cinquantena d'espectacles.
El dia 13 de setembre del 2009 s'hi va celebrar el WWE Breaking Point, un esdeveniment PPV de la World Wrestling Entertainment que va reemplaçar la WWE Unforgiven.

## Enllaços externs

* Centre Bell - Lloc web oficial
* Mapa Google
* http://www.dessau.com/en/projects/bell-centre Arxivat 2015-05-03 a Wayback Machine.
* http://www.snclavalin.com/expertise.php?lang=en&id=11 Arxivat 2014-08-12 a Wayback Machine.
* http://hockey.ballparks.com/NHL/MontrealCanadiens/index.htm
# A la recerca de l'estel de Nadal

A la recerca de l'estel de Nadal (pel·lícula original en noruec, Reisen til julestjernen) és una pel·lícula de contes de fades noruega del 2012 dirigida per Nils Gaup. La pel·lícula està basada en l'obra de teatre de 1924 de Sverre Brandt Reisen til Julestjernen i, d'altra banda, es considera una nova versió de la pel·lícula homònima de 1976. La pel·lícula és protagonitzada per Vilde Marie Zeiner, Agnes Kittelsen i Anders Baasmo Christiansen. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula va ser un èxit de taquilla, i va ser vista per 443.680 persones, fet que la va convertir en la cinquena pel·lícula més vista als cinemes de Noruega l'any 2012 (després d'El hòbbit: Un viatge inesperat i per davant d'El cavaller fosc: la llegenda reneix).
La pel·lícula va ser qualificada amb quatre estrelles per Dagbladet, Verdens Gang, Dagsavisen i FilmMagasinet, i tres estrelles per Aftenposten.

## Referències

* ↑ «Nye filmer fra profilerte regissører i NFI-tildeling». , 28-01-2011.
* ↑ Zipes, Jack. Fairy-Tale Films beyond Disney: International Perspectives. New York: Routledge, 2015, p. 311.
* ↑ «Film Fans Traveled to Christmas Star». , 21-12-2012.
* ↑ «A la recerca de l'estel de Nadal». Goita què fan, ara!. [Consulta: 15 desembre 2024].
* ↑ «Kinotoppen År 01.01 - 31.12.2012». Kinotoppen. Filmweb.no. [Consulta: 4 novembre 2020].
# Andreína Tarazón

Andreína Tarazón (Maracay, 8 de febrer de 1988) és una política veneçolàna que va exercir de diputada a l'Assemblea Nacional i de ministre per a la Igualtat de Dones i Gènere.
S'ha llicenciat en Màster en Dret a la Universitat UIBE de Pequín (Xina) el 2019. Ha estat assignada com a directora de l'institut Confucià a Veneçuela. Està en estreta relació amb l'ambaixada de la Xina i l'Iran a Veneçuela, i ha comptat amb el suport de les autoritats dels dos països.
Actualment és la presidenta del Centre d'Alts Estudis del Desenvolupament i les Economies Emergents (Cedees).

## Joventut i carrera

Es va llicenciar com a advocada a la Universitat Central de Veneçuela i va començar la seva carrera política participant en l'equip de suport de Misión Robinson a Aragua el 2003 i al colectivo Pueblo Soberano de la Placera entre 2002 i 2003. Mentre era estudiant de dret ella va ser membre del Moviment de Transformació Universitària i va participar en el comitè estudiantil que va donar suport al govern a l'Assemblea Nacional el 2007, així com a delegada juvenil al congrés fundacional de la Joventut del Partit Socialista Unit de Veneçuela (PSUV).
Va ser elegida candidata del PSUV a les eleccions parlamentàries de 2010, va ser nomenada viceconsellera de Joventut i el 21 d'abril de 2013 va ser nomenada ministra per a la igualtat de dones i gènere per al govern de Nicolás Maduro. Des del 27 de gener de 2014 exerceix com a superintendenta nacional per a la defensa dels drets socioeconòmics.

## Referències

* 1 2 «Andreína Tarazón Bolívar» (en castellà). PSUV. Arxivat de l'original el 2019-07-24. [Consulta: 21 juliol 2020].
* ↑ Delgado, Elkis «Nuevo gabinete de Maduro ratifica a diecisiete nombres» (en castellà). El Universal, 22-04-2013.
* ↑ «Oficializan directiva de la Superintendencia de Precios Justos» (en castellà). Ultimas Noticias, 27-01-2014. Arxivat de l'original el 2014-02-02 [Consulta: 21 juliol 2020].
# Josep Pasqual Martí García

Josep Pasqual Martí García és un polític i professor de filosofia valencià, alcalde de Suera (la Plana Baixa) des de 2007 i president de la Diputació de Castelló de 2019 a 2023.
Martí és llicenciat en filosofia i pedagogia per la Universitat València, a més de catedràtic de Filosofia. Ha estat director de l’IES Penyagolosa de Castelló de la Plana més de 20 anys, des de 1998, i ha dirigit la Federació de Directors d'Institut d'Eduació Secundària del País Valencià.
Pel que fa a l'àmbit polític, Josep Martí milita en el Partit Socialista del País Valencià (PSPV-PSOE) i accedeix a l'alcaldia de Suera per primera vegada l'any 2007 renovant successivament el càrrec a les eleccions següents. És el 2019 quan el seu partit aconsegueix treure del govern de la Diputació de Castelló al Partit Popular (PP) que havia governat des de 1995 i Josep Martí esdevé president de la Diputació compartint govern provincial amb la coalició Compromís. El 2023 va perdre de nou la Diputació que va retornar a mans del PP amb Marta Barrachina al capdavant.

## Referències

* ↑ «Josep Martí García, candidato a presidir la Diputación de Castelló», 30-05-2019. [Consulta: 30 desembre 2021].
* ↑ Ramírez, Borja. «El socialista Josep Martí será el próximo presidente de la Diputación de Castellón» (en castellà), 19-06-2019. [Consulta: 30 desembre 2021].
# Rèquiem (Gossec)

La Messe des morts és un rèquiem compost per François-Joseph Gossec i estrenat el 1760 als Jacobins de la rue Saint-Jacques de París.
Va ser l'obra que li donà més reputació. Philidor, que era en aquells moments un dels músics més reconeguts, va dir en sortir de l'església que donaria totes les seves obres per tenir-ne una com aquesta.
Mozart havia conegut a Gossec a París el 1763 i el va tornar a freqüentar en la seva segona estada a París el 1766, com ens revelen les cartes al seu pare en què afirma que Gossec és molt bon amic seu. El 1778, durant el seu darrer viatge a París, Mozart va passar gran part del seu temps a casa de Gossec i va conèixer en profunditat aquest rèquiem. L'obra va produir gran sorpresa per les evidents semblances entre el Rèquiem de Gossec i els números que va compondre Mozart del seu propi Rèquiem. Mozart visitava amb freqüència la biblioteca del baró van Swieten, que contenia una còpia de l'edició de 1774 de la partitura del Rèquiem de Gossec. Això va proporcionar a Mozart l'oportunitat d'estudiar una obra que probablement recordava de la seva infantesa.
Segons explica Luois Devos en la ressenya del disc on apareix aquesta obra, «el disseny rítmic descendent al principi del Dies Irae de Gossec és idèntic al Rex tremendae Majestatis i al Flammis acribus addicis en el Rèquiem de Mozart. Així com els paral·lelismes entre l'anàlisi i la seqüència harmònica del segon Introitus de Gossec i l'Agnus dei de Mozart. El poderós cromatisme de l'admirable Lachrymosa de Gossec ens porta inevitablement a la memòria el Recordare de Mozart. Tanmateix, en la reedició d'aquests temes no hi ha la menor intenció de copiar sinó d'admirar, respectar i honorar la memòria del col·lega per haver conservat el millor de la tradició de la música religiosa, com el mateix Mozart explica al seu pare en una carta del 12 d'abril de 1783».

## Representacions

Malgrat la importància d'efectius per dur-la terme, hi va haver una desena d'audicions integrals entre 1760 i 1792, entre elles i potser la més reeixida, el 6 d'octubre de 1814 a l'església de Saint-Roch de París, en una versió reduïda per celebrar el primer aniversari de la mort del compositor André Grétry. Després es va tocar a Berlín (1911) i Würzburg (juliol de 1932). Aquesta composició va ser adoptada durant la Revolució Francesa com a Rèquiem en honor als morts durant la presa de la Bastilla i va seguir sent interpretada amb freqüència fins a la caiguda definitiva de Napoleó.

## Referències

* 1 2 Role, Claude. FRANÇOIS-JOSEPH GOSSEC (1734-1829): Un musicien à Paris, de l'ancien Régime à Charles X. Editions L'Harmattan, 2000. ISBN 9782296422070.
* ↑ Fétis, François-Joseph. Biographie universelle des musiciens: et bibliographie générale de la musique, Volums 3-4. Firmin Didot, 1869.
* 1 2 3 4 «El model del Rèquiem de Mozart». mundoclasico.com. Arxivat de l'original el 2012-02-19. [Consulta: 25 agost 2013].
* ↑ Mongrédien, Jean. D'un opéra l'autre: hommage à Jean Mongrédien. Presses Paris Sorbonne, 1996, p. 406.
* ↑ Diego Fasolis, Radio Svizera di Linguua Italiana Rete Due i HNH International Ltd., Naxos 8.554750-51
# Far de Melilla

El far de Melilla és el far de la ciutat espanyola de Melilla, està situat al carrer Miguel Acosta de Melilla la Vella i forma part del Conjunt Històric Artístic de la Ciutat de Melilla, un Bé d'Interès Cultural.

## Història

Va ser edificat en 1918 sobre la torrassa del Bonet, en el lloc d'un petit far edificat en 1854, que seria denominat en 1903 la torre del Guaita de Mar.
En la actualidad alberga la Fundación Melilla Ciudad Monumental, que tiene como objetivo que Melilla sea proclamada Ciudad Patrimonio de la Humanidad y se hace cargo de las reparaciones menores en el recinto histórico.
Aquest far és un dels quatre fars espanyols de la costa d'Àfrica juntament amb el de Ceuta, el Penyal dels Vélez i el de les Illes Chafarinas.

## Descripció

* Llanterna
És una edificació quadrada, d'una planta baixa i planta alta amb un pati interior porticat i murs exteriors amb pedra negra de la muntanya Gurugú a la qual se li afegeix una torre cilíndrica, el far, amb llanterna. Les façanes compten amb obertures d'arcs escarsers, amb les claus ressaltades i sent el peto de l'edifici de maó pintat, en lloc de la balustrada original.

## Referències

* 1 2 3 Moreno Peralta, Salvador; Bravo Nieto; Saéz Cazorla. Melilla la Vieja Plan Especial de los Cuatro Recintos Fortificados. Ediciones Seyer, 1990, p. 226-233. ISBN 84-87291-95-3.
* 1 2 3 Sánchez Beitia, Santiago; Grzeszczyk. Catálogo de faros con valor patrimonial de España, p. 276-282.
* ↑ «Primer recinto». http://www.melilla.es. [Consulta: 2 agost 2017].
* ↑ Guillermo, Jiménez Abellán. «FAROS ESPAÑOLES EN EL NORTE DE ÁFRICA. Melilla, Cabo Tres Forcas, Islas Chafarinas, Alhucemas y Peñón de Vélez.». Puerto de Melilla, 2012. Arxivat de l'original el 29 de mayo de 2018. [Consulta: 28 maig 2018].
* ↑ Narváez López, Francisco «EL FARO DE MELILLA». MEMORIA ANUAL 2012 PUERTO DE MELILLA. Arxivat de l'original el 2018-07-12 [Consulta: 6 juny 2018].
* ↑ Gallego Aranda, Salvador «La "Fundación Melilla Ciudad Monumental" (2001-2014)». REVISTA DE PATRIMONIO [Consulta: 29 novembre 2018].
* ↑ Bravo Nieto, Antonio. La ciudad de Melilla y sus autores, Diccionario biográfico de arquitectos e ingenieros (finales del siglo XIX y primera mitad del XX). Málaga: SEYER, 1997, p. 174-175. ISBN 84-87291-81-3.
* ↑ Vellés Montoya, Javier. Melilla la bien guardada notas y dibujos para la restauración de sus murallas (1988-1997). UNED Melilla, 1997. ISBN 84-87291-93-7.