OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Els Castellets

«Els Castellets» té aquests significats:
* Els Castellets (Arbúcies), muntanya entre els municipis d'Arbúcies (la Selva) i de Montseny (Vallès Oriental)
* Els Castellets (Sant Feliu de Pallerols), serra al municipi de Sant Feliu de Pallerols (la Garrotxa)
* Els Castellets (la Vall d'en Bas), muntanya a la comarca catalana de la Garrotxa
* Serra dels Castellets, massís muntanyenc en la divisòria entre els termes de Finestrat, Benimantell i Sella (la Marina Baixa)
# Lara Flynn Boyle

Lara Flynn Boyle (Davenport, Iowa, 24 de març de 1970), és una actriu estatunidenca de cinema i televisió, coneguda pel seu paper de Donna Hayward, l'amiga de Laura Palmer a la sèrie Twin Peaks.

## Biografia

Lara Flynn Boyle va néixer a l'estat d'Iowa, filla de la jove Sally Boyle, el 24 de març de 1970, però va créixer a Chicago.
De petita va patir dislèxia i incapacitat d'aprenentatge, però es va esforçar molt per tant de poder-se graduar. Va estudiar a la Chicago Academy for the Arts.
Immediatament després de graduar-se, mare i filla van traslladar-se a Los Angeles, on Lara Flynn va començar a obtenir petits papers en pel·lícules com Poltergeist III i Wayne's World. La seva mare és també la seva mànager.
El 1990 li va arribar l'èxit amb la sèrie Twin Peaks.
L'11 d'agost de 1996 es va casar amb John Patrick Dee III, de qui es va divorciar dos anys més tard. Posteriorment va sortir amb els actors David Spade (1998-1999) i Jack Nicholson (1999-2001), fins que el 16 de desembre de 2006 es va casar amb Donald Ray Thomas.
L'actriu és d'ascendència irlandesa, és catòlica i demòcrata, però es va declarar partidària del republicà George Bush.

## Filmografia principal
### Cinema

* 1988: Poltergeist III
* 1989: The Preppie Murder
* 1989: Dead Poets Society, de Peter Weir (escenes esborrades)
* 1990: El principiant (The Rookie)
* 1992: Dos bojos amb sort (Wayne's World), de Penelope Spheeris.
* 1992: Equinox
* 1992: Where the Day Takes You
* 1993: Conspiració a Red Rock West (Red Rock West)
* 1994: Tres maneres d'estimar (Threesome)
* 1994: El menut se'n va de marxa
* 1994: El balneari de Battle Creek (The Road to Wellville)
* 1995: Cafe Society
* 1997: Afterglow
* 1998: El pla de la Susan (Susan's Plan) de John Landis
* 1998: Des que vau marxar (Since You've Been Gone)
* 1998: Happiness, de Todd Solondz
* 2002: Homes de Negre II
* 2007: Have Dreams, Will Travel, de Brad Isaacs
* 2009: Baby on Board
* 2009: Life Is Hot in Cracktown
* 2010: Cougar Hunting

### Televisió

* 1987: Amerika
* 1990-1991: Twin Peaks
* 1997–2003: The Practice
* 1998 i 2002: Ally McBeal (2 episodis)
* 2004-2005: Huff (5 episodis)
* 2005-2006: Las Vegas (8 episodis)
* 2006: The House Next Door (telefilm)
* 2006: Shades of Black: The Conrad Black Story (telefilm)

## Premis i nominacions

* 1994: nominada a l'Independent Spirit Award com a millor actriu secundària per Equinox (1992).
* 1998: premi NBR (National Board of Review) al repartiment de la pel·lícula Happiness (1998).
* 1999: nominada al Premi Emmy a la millor actriu secundària de sèrie dramàtica, pel seu paper a "The Practice" (1997).
* 2004: nominada al Razzie Award com a pitjor actriu secundària pel seu paper a Homes de Negre II (2002).

## Referències

* 1 2 La seva biografia, a IMDb (anglès)
* ↑ Premis, a IMDb (anglès)

## Enllaços externs

* El seu bloc personal (anglès)
# Mario Martone

Mario Martone (Nàpols, 20 de novembre de 1959) és un director de cine, guionista i director de teatre italià. Ha dirigit diverses pel·lícules i obres de teatre al llarg de la seua carrera.
Algunes de les pel·lícules més conegudes dirigides per Mario Martone són L'odore del sangue (2004), Noi credevamo (2010), i Il giovane favoloso (2014), que tracta sobre la vida del poeta Giacomo Leopardi. A més del seu treball al cinema, Martone ha dirigit nombroses produccions teatrals.
El 2008 va obtindre el premi a la trajectòria en el Festival de Cine Italià de Madrid. Mario Martone va optar a la Palmera d'Or de la Mostra de València del 2023 amb Nostàlgia, amb la qual ja havia participat a concurs en el Festival de Cannes. No participava al festival valencià des de 1995 amb L'amor molest.

## Filmografia
### Cinema

* Morte di un matematico napoletano (1992)
* Rasoi – migmetratge (1993)
* Miracoli - Storie per corti, episodi Antonio Mastronunzio pittore sannita (1994)
* L'amore molesto (1995)
* I vesuviani, episodio La salita (1997)
* Teatro di guerra (1998)
* L'odore del sangue (2004)
* Noi credevamo (2010)
* Il giovane favoloso (2014)
* Capri-Revolution (2018)
* Il sindaco del rione Sanità (2019)
* Qui rido io (2021)
* Nostalgia (2022)

### Televisió

* Tango glaciale (1983)
* Perfidi incanti (1985)
* Il desiderio preso per la coda (1986)
* Il barbiere di Siviglia (2020)

### Videoteatreo

* Foresta nera (1982)
* Perfidi incanti (1984)
* Nessun dove - Studi su immagini di Napoli (1985)
* Il desiderio preso per la coda (1986)
* Prologo a Ritorno ad Alphaville (1987)
* I Persiani (1990)
* Finale di partita (1996)
* Una disperata vitalità (1998)
* I dieci comandamenti (2001)
* Operette morali (2011)

### Documentals

* Nella città barocca (1984)
* Lucio Amelio/Terraemotus (1993)
* Veglia (1993)
* L'unico paese al mondo, episodi Voce all'intelligenza (1994)
* Badolato, 10 dicembre 1995. Per Antonio Neiwiller (1996)
* Una storia Saharawi (1996)
* Appunti da Santarcangelo (1998)
* La terra trema, co-dirigida per Jacopo Quadri (1998)
* Un posto al mondo (2000)
* Nella Napoli di Luca Giordano (2001)
* Caravaggio - L'ultimo tempo (2004)
* La meditazione di Hayez (2011)
* Laggiù qualcuno mi ama (2023)

## Referències

* ↑ «FilmAffinity» (en castellà). [Consulta: 22 novembre 2023].
* ↑ «Mario Martone - Biografía, mejores películas, series, imágenes y noticias» (en castellà), 02-11-2022. [Consulta: 22 novembre 2023].
* ↑ «Festival de Cine Italiano de Madrid». [Consulta: 22 novembre 2023].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Mario Martone compite con 'Nostalgia', el retrato de un Nápoles entregado a la Camorra y a la Iglesia» (en castellà). [Consulta: 22 novembre 2023].
# Linda Hunt

Linda Hunt (Morristown, Nova Jersey, 2 d'abril de 1945) és una actriu estatunidenca de cinema i televisió.
Filla d'Elsie (nascuda Doying), professora de piano i de Raymond Davy Hunt, vicepresident d'una companyia petroliera de Long Island, Harper Fuel Oil. Linda Hunt va anar a la prestigiosa Interlochen Arts Academy. Té una germana, Marcia.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Pel·lícula | Paper | Notes |
| 1980 | Popeye | Mrs. Oxheart | |
| 1983 | L'any que vam viure perillosament (The Year of Living Dangerously) | Billy Kwan | Oscar a la millor actriu secundària Nominada—Globus d'Or a la millor actriu secundària |
| 1984 | Dune | Shadout Mapes | |
| 1984 | Les bostonianes (The Bostonians) | Dr. Prance | |
| 1985 | Eleni | Katina | |
| 1985 | Silverado | Stella | |
| 1987 | Waiting for the Moon | Alice B. Toklas | |
| 1989 | La diablessa (She-Devil) | Hooper | |
| 1990 | Poli de guarderia (Kindergarten Cop) | Miss Schlowski | |
| 1990 | Carmilla | narrador | |
| 1991 | Agent juvenil | Ilsa Grunt | |
| 1992 | Rain Without Thunder | Director Atwood | |
| 1993 | Younger and Younger | Frances | |
| 1993 | Twenty Bucks | Angeline | |
| 1994 | Prêt-à-Porter | Regina Krumm | |
| 1995 | Pocahontas | Àvia Willow | veu |
| 1997 | The Relic | Dra. Ann Cuthbert | |
| 1997 | Eat Your Heart Out | Kathryn | |
| 1998 | Pocahontas II: Journey to a New World | Àvia Willow | veu |
| 2002 | Dragonfly | Germana Madeline | |
| 2005 | Auschwitz: The Nazis and the 'Final Solution' | Narradora | veu |
| 2005 | Teus, meus i nostres (Yours, Mine and Ours) | Mrs. Munion | |
| 2005 | God of War | Narradora | Videojoc (veu) |
| 2005 | The Great Transatlantic Cable | Narradora | |
| 2006 | Stranger than Fiction | Dra. Mittag-Leffler | |
| 2007 | The Singing Revolution | Narradora |
| 2007 | God of War II | Gaia/Narradora | Videojoc (veu) |
| 2008 | God of War: Chains of Olympus | Narradora | Videojoc (veu) |
| 2010 | God of War III | Narradora | Videojoc (veu) |

### Televisió

* 1978: Hallmark Hall Of Fame (sèrie), Temporada 28, Episodi 2): Mona
* 1993: Space Rangers (sèrie): Commandant Chennault
* 1997-2002: The Practice creada per David E. Kelley, Jonathan Shapiro (sèrie): Jutgessa Zoey Hiller
* 2003-2005: Carnivàle (sèrie): veu
* 2007-2008: The Unit creada per David Mamet (sèrie): Dra. Eudora Hobbs
* 2008: Without a Trace (sèrie): Dra. Claire Bryson
* 2009: NCIS: Los Angeles (sèrie) creada per Shane Brennan: Henrietta "Hetty" Lange
# Mariano Ondo Monsuy

Mariano Ondo Monsuy Angong (Ayene, 29 de juny de 1999 – Malabo, 14 de setembre de 2022) va ser un futbolista equatoguineà que jugava com a lateral dret. Va representar a Guinea Equatorial en categories sub-23 i absoluta.
Va jugar per a Guinea Equatorial en set ocasions de 2017 a 2022, i també va jugar amb la selecció preolímpica en una ocasió en 2018 però sense anotar gols. Va participar en el Campionat Africà de Nacions de 2018.
Va morir als 23 anys el 14 de setembre de 2022 a Malabo mentre entrenava amb la selecció nacional per als partits internacionals de setembre.
# Porradell

«Porradell» té aquests significats:
* Porradell o All camperol (Allium ampeloprasum)
* Porradell o Allium commutatum
* Porradell o Allium fistulosum
* Porradell o Allium rotundum
* Porradell o Allium schoenoprasum
# Lleterola vera

La lleterola vera, lleterola roja o lleterola vermella (Lactifluus rugatus) és una lleterola de llet blanca, de barret color vermell brunenc, sec i finament vellutat.

## Morfologia

Bolet de barret més aviat mitjà, de fins a 10 cm de diàmetre, carnós, deprimit de superfície vellutada, de color vermell ataronjat, arrugada concèntricament, especialment cap el marge involut.
Làmines de cremoses a lleugerament ocràcies; brunenques al frec.
Cama curta, farcida, de superfície pruïnosa, de color semblant al barret.
Carn compacta, fràgil, blanquinosa; làtex abundant, blanc, fluid, dolcenc al tast.

## Hàbitat

Comú a la terra baixa i litoral, surt des de l'estiu a la tardor, en boscos termòfils, preferentment sorrencs, tant calcaris com silicis, vora alzina i surera, sovint entre estepes; també pot aparèixer en fagedes.

## Observacions

D'aspecte similar a la lleterola roja peixenca (Lactifluus volemus), però més menuda, se'n diferencia per les làmines més espaiades, la cutícula arrugada concèntricament i l'embruniment de les làmines i la carn menys evident.
En la lleterola vera la reacció al sulfat de ferro és rosa mentre que en la lleterola roja peixenca és verda.

## Comestibilitat

Comestible. D'excel·lent qualitat.

## Referències

* ↑ "Institut d'Estudis Catalans-DIEC2"
* 1 2 3 Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021. ISBN 978-84-18243-12-7.
* 1 2 3 4 5 6 Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* 1 2 3 Basso, Maria Teresa. Lactarius Pers., p:848. Alassio: Mykoflora, 1999. ISBN 88-87740-00-3.
# FishBase

FishBase (Base de dades de peixos) és una base de dades amb informació sobre peixos. L'abril del 2015 incloïa la descripció de 32.900 espècies i subespècies, 304.500 noms vulgars en 300 idiomes, 55.300 fotografies, i tenia referències a 51.600 articles i publicacions científiques. La web rep al voltant de 800.000 visites mensuals.
El 1987, Daniel Pauly, va proposar crear una base de dades estandarditzada per a les espècies de peixos, com a part del "ICLARM Software Project". Es va inspirar en els Fulls d'identificació d'Espècies (Species Identification Sheets) i altres productes de Walter Fischer produïts per la FAO (Organització de les Nacions Unides per a l'Alimentació i l'Agricultura) durant la dècada del 1970. L'any següent, Daniel va començar a treballar juntament amb Rainer Froese, que havia estat treballant en un sistema expert per a identificar larves de peixos. Després d'un intent frustrat de construir un sistema utilitzant Prolog, Froese va canviar a Data, una base de dades relacional per al sistema operatiu MS-DOS. L'any 1989 el projecte va rebre el seu primer suport institucional econòmic.
El 1993 el projecte canvià al programari Microsoft Access, i el 1995 es va produir el primer CD-ROM anomenat "FishBase 100". Els comentaris a les revistes científiques, si bé van lloar l'abast i la idea, van destacar que hi havia nombrosos buits en la informació proveïda. Les edicions de CD posteriors s'han anat editant amb una freqüència anual, la versió de FishBase del 2004 ja requeria cinc CD o un DVD pel seu volum. Per poder visualitzar el sistema cal Windows 98 o posterior, i no està accessible per a altres plataformes com Mac OS X o Linux.
FishBase va estar disponible per primera vegada a la Web a l'agost de 1996, l'any següent es va contractar un webmaster. Al mateix temps, tota la informació de la base de dades va estar disponible per a ser consultada a través de la xarxa d'internet.
A partir de l'any 2000, FishBase ha estat administrada pel FishBase Consortium. El consorci està format per:
* Museu real de l'Àfrica central (Musée royal de l'Afrique centrale), Tervuren (Flandes, Bèlgica)
* Universitat Aristotèlica de Tessalònica (Αριστοτέλειο Πανεπιστήμιο Θεσσαλονίκης,), Tessalònica
* Fisheries Centre University of British Columbia, Vancouver
* FAO, Roma
* IFM-GEOMAR, Kiel
* Museu Nacional d'Història Natural (Muséum national d'histoire naturelle), París
* Museu suec d'Història Natural(Naturhistoriska riksmuseet), Estocolm
* Centre mundial dels peixos (WorldFish Center), Penang
* Acadèmia xinesa de la ciència dels peixos (Chinese Academy of Fishery Science), Beijing
En la mesura que els especialistes en peixos s'han assabentat de l'existència de FishBase, més de 1370 col·laboradors han enviat contribucions. Per mantenir el seu valor com una base de dades de caràcter científica, no es permet que s'afegeixi informació lliure a FishBase; tot el seu contingut ha d'estar basat en material que ha estat publicat amb anterioritat.

## Referències

* Froese, R.; D. Pauly (editors). FishBase 2000: concepts, design and data sources (ICLARM, Los Baños, Laguna Filipines, 2000)

## Enllaços externs

* FishBase a internet
# Sumbawa

Sumbawa és una de les illes Petites de la Sonda. És l'illa principal de la província indonèsia de les Illes Petites de la Sonda Occidentals.

## Particularitats

Està situada entre les illes de Flores, a l'est, i Lombok, a l'oest; al sud-est, hi té l'illa de Sumba. És l'illa amb més influència islàmica de la zona.
Amb 15.448 km² i una població d'1.540.000 habitants el 2004, Sumbawa té dues parts principals ben diferenciades: Sumbawa Besar i Bima, cadascuna encapçalada per una ciutat. Aquestes dues constitueixen alhora el centre dels dos grups culturals que comparteixen el territori insular.
L'illa va estar relacionada amb l'Imperi Majapahit de Java i també amb el Regne balinès de Gelgel. El 1605, hi van arribar per primer cop els neerlandesos, que no en van controlar totalment el territori fins a l'inici del segle xx.
De caràcter volcànic com les altres illes veïnes, culmina en el volcà Tambora, protagonista d'una important erupció el 1815, quatre vegades més gran que la del Krakatoa de 1883 pel que fa al volum de magma que va expulsar. Hi van morir 92.000 persones. Es creu que fou la causa principal de la desaparició del Regne de Tambora, una petita cultura amb afinitats amb el sud-est asiàtic. L'erupció va llançar a l'atmosfera 100 km³ de cendra, que va fer que el 1816 fos conegut com l'"any sense estiu".
De la mateixa manera que la resta d'illes que formen les illes de la Sonda, Sumbawa pertany a l'àrea de la línia de Wallace, de gran interès científic per la seua biodiversitat.

## Vegeu també

* Mar de Flores.
# Laon

Laon és un municipi francès, capital del departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. En 1814 Napoleó Bonaparte va ser derrotat en la batalla de Laon. L'any 1999 tenia 26.265 habitants.

## Fills il·lustres

* Nicolas Lebègue (1631-1702) fou un organista i clavecinista.
* Pierre Méchain (1704-1804) fou un astrònom i matemàtic.

## Referències

* ↑ Muir, Rory. Britain and the Defeat of Napoleon, 1807-1815: 1807 - 1815 (en anglès). Yale University Press, 1996, p. 320. ISBN 0300143613.
# Pas del Nord-est

La Ruta del Mar del Nord (en rus: Северный морской путь, Severniy morskoy put), també coneguda com a Pas del Nord-est, és una ruta de navegació que uneix l'oceà Atlàntic amb l'oceà Pacífic tot seguint la costa septentrional de Rússia. La major part de la ruta es troba en aigües de l'Àrtic i algunes parts només estan lliures de gel durant dos mesos l'any. Coneguda fins a principis del segle xx com a Pas del Nord-est, en l'actualitat és molt usat el nom de la ruta en anglès, especialment per les seves sigles en anglès, NEP («Northest Passage»).

## Referències

* ↑ Hacquebord, Louwrens «In Search of Het Behouden Huys: A Survey of the Remains of the House of Willem Barentsz on Novaya Zemlya». Arctic, 48, 3, 9-1995, pàg. 250. Arxivat de l'original el 2009-03-27. DOI: 10.14430/arctic1246 [Consulta: 8 març 2009].
* ↑ Buixadé Farré, Albert; Stephenson, Scott R.; Chen, Linling; Czub, Michael; Dai, Ying; Demchev, Denis; Efimov, Yaroslav; Graczyk, Piotr; Grythe, Henrik «Commercial Arctic shipping through the Northeast Passage: Routes, resources, governance, technology, and infrastructure». Polar Geography. Taylor & Francis, 16-10-2014. DOI: 10.1080/1088937X.2014.965769 [Consulta: 18 octubre 2014].
# Santa Magdalena del mas Vilaprinyó

Santa Magdalena del mas Vilaprinyó és una capella de la masia de Vilaprinyó, al municipi de Castellar de la Ribera (Solsonès), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

La capella està adossada a la masia de Vilaprinyó, als altiplans dels marges dret de la Ribera Salada i del barranc de Querol. S'hi va des de la carretera C-26 (Bassella-Solsona): al km. 91,7 es trenca en direcció a Montpol, es creua el pont i s'arriba al Molí de Querol. Es pren la pista que puja cap a l'esquerra, pel marge dret del barranc de Querol, direcció Vilaprinyó (indicada).

## Descripció

La nau és de planta rectangular. El campanar d'espadanya és d'una sola finestra amb arc de mig punt. Al frontis hi ha un ull de bou, construït d'un sol bloc de pedra.
L'església està partida per un sostre. La part de dalt, està condicionada com a part residencial i el pis de sota condicionat com a local.

## Referències

* ↑ «Santa Magdalena del mas Vilaprinyó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 abril 2015].

## Enllaços externs

* Santa Magdalena del mas Vilaprinyó, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Kevin Carter

Kevin Carter (Johannesburg, 13 de setembre de 1960 - Johannesburg, 27 de juliol de 1994) fou un reporter gràfic sud-africà que guanyà el premi Pulitzer l'any 1994.
El seu treball més important fou la fotografia d'una petita nena sudanesa famèlica, rere la qual hi havia un voltor a l'aguait. La foto va ser publicada en el New York Times el 26 de març de 1993 i va recórrer el món sencer. Va rebre el premi Pulitzer i fou escollida com la fotografia que millor representa els últims 70 anys d'història de la humanitat.

## La foto

Per aconseguir una foto millor va romandre a l'escena durant vint minuts, esperant que el voltor obrís les ales, la qual cosa no va arribar a ocórrer. Segons Carter, la nena va poder aixecar-se i continuar el seu camí. Tot i això, el fotògraf fou objecte de dures crítiques per aprofitar la situació en pro de la seva pròpia fama, en comptes d'ajudar la nena. Se'l va arribar a comparar amb el mateix voltor de la imatge.
Hi va haver un intent de justificació en un discurs, explicant que la nena només estava fent les seves necessitats, i que la tribu es trobava a 20 metres d'ella. D'altra banda, l'única justificació de la presència del voltor és que esperava la seva ració de menjar (fruit d'una investigació cropològica).
| « | "És la foto més important de la meva carrera, però no n'estic orgullós, no vull ni veure-la, l'odio. Encara em penedeixo de no haver ajudat a la nena." | » |
| — KC |||
Després d'això, va passar a ser un fotògraf de naturalesa. Després de la pressió de les crítiques i la mort d'un amic, Ken Oosterbroek, assassinat el 18 d'abril de 1994 durant un tiroteig que cobria a Tokoza (Johannesburg), Carter va llevar-se la vida dos mesos més tard, prop del riu on jugava quan era petit, aparcant la furgoneta i connectant una mànega al tub d'escapament.

## Referències

* ↑ «La nena i el voltor, la foto que millor representa la nostra història». Arxivat de l'original el 2009-08-31. [Consulta: 16 març 2010].
* ↑ Després de rebre el premi Pulitzer de fotografia el maig de 1994.

## Enllaços externs

* Treball d'investigació sobre la vida, obra i mort de Kevin Carter per Matías Domínguez, Cecilia Morales i Nahuel Baglietto Arxivat 2012-06-22 a Wayback Machine.
* Guanyadors Premis Pulitzer 1994 Detall de la fotografia guanyadora.
# Márcio Luiz Silva Lopes Santos Souza

Márcio Luiz Silva Lopes Santos Souza (Aracaju, 24 de gener de 1981), conegut esportivament com a Márcio, és un exfutbolista brasiler que va destacar com un dels porters de la història amb major nombre de gols realitzats a pilota aturada (40).
Va iniciar la seva carrera al Bahia (2002-2006), però va consolidar-se a l'Atlético Goianiense, on va ser peça clau durant 10 temporades. Allà va guanyar la Série C brasilera (2008) i quatre campionats estatals. Va començar l'any 2016 a la banqueta, i va acabar sortint del club a mitjans de temporada, per a incorporar-se al Goiás. Després va transitar per altres clubs menors, fins a la seva retirada l'any 2019. Durant la seva carrera va marcar 40 gols en llançaments de falta i penal.

## Referències

* 1 2 «Após aposentadoria, Márcio atua como observador e quer ajudar escolinha que o revelou para o futebol» (en portuguès brasiler). Grupo Globo, 07-08-2019. [Consulta: 25 octubre 2024].
* ↑ «Goleiro artilheiro deixa Atlético-GO após 10 anos e deve fechar com o Goiás» (en portuguès brasiler). UOL, 26-07-2016. Arxivat de l'original el 2024-05-26. [Consulta: 25 octubre 2024].
* ↑ «Goleiro artilheiro e jogador histórico do Atlético-GO, Márcio anuncia aposentadoria» (en portuguès brasiler). Grupo Globo, 14-06-2019. Arxivat de l'original el 2022-03-12. [Consulta: 25 octubre 2024].

## Vegeu també

* Rogério Mücke Ceni
# Cal Carulla

Cal Carulla és un habitatge al nucli de l'Astor, municipi de Pujalt (Anoia), catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Es tracta d'un edifici de planta rectangular que ha estat restaurat. Els elements més remarcables són les dovelles de pedra picada a la finestra, al balcó i al portal d'entrada d'arc de mig punt. És interessant la part posterior d'aquest edifici, amb altres portes i pedres amb dates inscrites: 1618, 1748 i que queda cobert per estar adossat a tota una sèrie d'arcs que formen un pas cobert paral·lel a la banda o eix llarg de la casa. En aquest cantó de casa cl distingir algunes espitlleres. Part de la façana principal de la casa, fa angle amb un altre arc de pas cobert que sembla, però posterior. És de destacar el ràfec. Malgrat les reformes que ha sofert l'edifici, s'ha datat dins dels segles xvi-xvii i com a arquitectura gòtica civil Si bé no ha conservat cap element visible d'aquesta època.

## Notes

* 1 2 «Can Carulla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
# Internet Group Management Protocol

Internet Group Management Protocol és un protocol de xarxa que s'usa per gestionar qui forma part dels grups de multicast del protocol IP. Està a la capa de xarxa de la pila TCP/IP.
L'ús de telefonia i TV per IP necessita de commutadors de xarxa (switchos) capaços de gestionar aquest protocol. En anglès, aquesta funcionalitat es diu IGMP snooping. Els encaminadors (routers) de fibra òptica domèstics, per exemple, tenen aquesta funcionalitat. Segons consulta a www.termcat.cat el terme en català ha de ser escolta IGMP.