OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llac de la Bernatuara

El llac de la Bernatuara (aragonès: Ibón de ra Vernatuara, castellà: Ibón de Bernatuara, francès: Lac de la Bernatoire) és un llac pirinenc situat al municipi de Torla-Ordesa, a la comarca del Sobrarb (Aragó).
Es troba a la vall de Bujaruelo, entre el pic de la Bernatuara (2.516 m) i la punta Sandaruelo o pic de Gabiet (2.717 m), molt a prop del port de la Bernatuara (2.336 m). Té una superfície d'1,8 hectàrees i una altitud de 2.334 metres.
Des de França, s'hi pot arribar des del municipi de Gavarnia, passant pel port de Bujaruelo (Gavarnie en francès), o bé per la vall d'Ossoue, a través de la petita vall de la Canau. Des de l'Aragó, se sol sortir del refugi de Bujaruelo i, passant pel barranc de Lapazosa, s'arriba al refugi de la plana de Sandaruelo. Des d'aquí, i havent cobert un descens considerable, s'ateny el llac.

## Toponímia

L'orònim Vernatuara presenta la terminació -tuara, de l'aragonès arcaic preliterari, que prové del sufix llatí -tōriu, com -dero o -dor. Es pot relacionar amb el verb llatí vernare ("reverdir") a través de la forma sufixada vernatoria, de la mateixa família que "vernació".

## El pic

El pic de la Bernatuara té 2.516 metres d'altura i està situat entre els municipis de Torla-Ordesa (Aragó) i Gavarnia (Occitània). Des del cim, mirant cap al llac, veiem el port a mà esquerra i, darrere del llac, la punta de Sandaruelo. A l'esquerra del port queda la vall de la Canau i, a la dreta del llac, la vall de Bujaruelo.

## El port

El port de la Bernatuara, de 2.336 metres, fa de frontera entre l'Aragó i França. Se situa a uns 150 metres del llac de la Bernatuara, entre el pic del mateix nom i la punta Sandaruelo. Mirant cap al pic de la Bernatuara, el llac queda a mà esquerra i, a mà dreta, la vall de la Canau.
Tradicionalment, el port ha estat un lloc de pas entre Espanya i França. Així ho indica un cartell de la UNESCO, amb la frase «Lieu de passage historique Franco-Espagnol», és a dir, «Lloc de pas històric francoespanyol».

## Referències

* ↑ «Propuesta de modificación de topónimos» (en castellà). Lenguas de Aragón. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ «Ibon de Bernatuara ruta desde el valle de Bujaruelo en Ordesa» (en espanyol europeu). [Consulta: 16 agost 2020].
* 1 2 «Refugio de Bujaruelo | Circular Ibón De Bernatuara, Puerto del Cardal, Valle del Ara» (en castellà). [Consulta: 16 agost 2020].
* ↑ Chabier Lozano Sierra: Aspectos Lingüisticos de Tella. Aragonés de Sobrarbe (Huesca). Gara Edizions - Prensas Universitarias de Zaragoza - Institución Fernando el Católico. 2010, pp 202-203.
* ↑ «vernació | enciclopèdia.cat». [Consulta: 16 agost 2020].
* ↑ «Ascensión a el Pequeño Vignemale (3032 metros) por xabier - Pirineos3000». Arxivat de l'original el 2023-06-16. [Consulta: 16 agost 2020].
* ↑ «7 al 10-09-2016 Tres días en Bujaruelo – U.S.C.T.Z.» (en castellà). [Consulta: 16 agost 2020].
# La llum del barri

La llum del barri és un mural de grans dimensions pintat l'abril de 2023 a la paret mitgera d'un edifici de cinc plantes al carrer de Pere Moragues, al barri del Besós i el Maresme de Barcelona. Obra de l'artista Nil Safont, conegut en el món de l'art urbà com a Slim Safont, representa uns nens d'esquenes a la paret. Els nens, fotografiats pel mateix Safont, són alumnes de l'escola Concepció Arenal, situada tot just al costat. És un dibuix hiperrealista, lluminós i una al·legoria de les esperances de la perifèria, més enllà de penúries i prejudicis.
El mural és una prova pilot d'un projecte d'art urbà ideat per la plataforma veïnal SOS Besós i assumit per l'Ajuntament de Barcelona, que vol crear un circuit de murals al barri. El consistori ha encarregat el desenvolupament del projecte a Binomic.cat, responsables del Gargar Festival de Penelles.

## Referències

* ↑ «Els infants del Besòs “il·luminen” el barri en un gran mural de Slim Safont». Betevé, 28-04-2023.
* 1 2 «Els grafitis al rescat del Besòs: el barri s'encomana a l’art urbà per foragitar els estigmes». El Periódico, 02-05-2023.
# Carpaneto Piacentino

Carpaneto Piacentino ( Piacentino : Carpané ) és un comune (muntgdfs
# Gabriela Montero

Gabriela Montero (Caracas, Veneçuela, 10 de maig de 1970) és una pianista veneçolana. És coneguda per les seves improvisacions sobre temes clàssics.

## Carrera

Montero va executar la seva primera interpretació en públic als tres anys. Als vuit anys, va debutar com a solista amb orquestra amb l'Orquestra Simfònica Simón Bolívar, dirigida per José Antonio Abreu. A més de la seva extensa reputació com una de les poques improvisadores clàssiques del món, és considerada una gran pianista dins del repertori clàssic. També col·labora freqüentment amb la pianista argentina Martha Argerich i el violoncel·lista francès Gautier Capuçon.
La seva agenda de concerts la porta a les millors sales i es presenta com a solista amb les grans orquestres del món. Els seus discos amb el segell EMI han guanyat guardons com el Echo Preis a Alemanya i va ser candidata a un Premi Grammy pel seu disc Baroque.
El 20 de gener de 2009 va participar en la inauguració presidencial de Barack Obama, interpretant al costat del violinista Itzhak Perlman, el violoncel·lista Yo-Yo Ma i el clarinetista Anthony McGill l'obra Air and Simple Gifts, una composició del músic John Williams.
El 16 de març de 2014 Montero i el director d'orquestra Carlos Izcaray van organitzar un concert de piano i orquestra a la Emmaus Kirche de Berlín en protesta pel "col·lapse de la democràcia" a Veneçuela. Actualment viu a Barcelona.
El 2015 va obtenir el Premi Grammy Llatí al Millor àlbum de música clàssica per "Rachmaninov: Piano Concerto - Montero: ExPàtria".
Actualment viu a Barcelona.

## Discografia

* Gabriela Montero: Piano Recital (EMI Classics, 2005)
* Gabriela Montero: Bach and Beyond (EMI Classics, 2006)
* Gabriela Montero: Baroque (EMI Classics, 2007)
* Gautier Capuçon i Gabriela Montero: Rhapsody - Rachmaninov, Prokofiev Cello Sonates (Virgin Classics, 2008)
* Gabriela Montero SOLATINO (2010)
* Gabriela Montero Rachmaninov, Piano Concerto No.2 in C minor, Op. 18 • Montero, ExPàtria* (2015)

## Referències

* ↑ «La doble vida de Gabriela Montero», 05-04-2009. Arxivat de l'original el 2018-09-17. [Consulta: 26 març 2016].
* ↑ Vivien Schweitzer «Gabriela Montero». Muso, 01-06-2008 [Consulta: 15 febrer 2009].
* ↑ «Dos venezolanos premiados en los Grammy Latino 2015», 20-11-2015. Arxivat de l'original el 2016-04-16. [Consulta: 29 març 2016].
* ↑ «Gabriela Montero dedicó su Grammy a Venezuela», 20-11-2015. [Consulta: 29 març 2016].

## Enllaços externs

* Llocs a MySpace oficial
* Canal oficial a YouTube
* Entrevista a NPR All Things Considered
* Entrevista Arxivat 2011-05-17 a Wayback Machine. a The Times (Londres)
# Ludwig von Hagn

Ludwig von Hagn (Múnic, 23 de novembre de 1819 - Múnic, 15 de gener de 1898) (o Louis von Hagn) va ser un pintor de gènere alemany.

## Biografia

Va néixer a Múnic, fill d'un empresari Karl von Hagn i de la seva dona Josepha Schwab. La seva germana gran, Charlotte von Hagn, era una actriu coneguda.
Després d'una breu educació pública, va seguir els desitjos de la seva família i va entrar a l'Escola de Cadets local. Després d'una visita a Berlín amb la seva germana el 1840, va desenvolupar un interès per l'art. Poc després, va deixar el Cos de Cadets i es va convertir en alumne del pintor marí Wilhelm Krause. En tornar a Munic, es va matricular a l'Acadèmia de Belles Arts, on entre els seus instructors hi havia el pintor d'història Clemens von Zimmermann i el paisatgista Albert Zimmermann (sense parentiu).
El 1846, es va convertir en un dels primers artistes de Munic a estudiar a Anvers. Els seus instructors van ser Gustave Wappers i Eugène-François de Block. Amb aquest últim va estar un any treballant al seu estudi de Brussel·les. El 1850, va tornar a Berlín per estudiar arquitectura i va ser influenciat per les obres d’Adolph Menzel. Les seves visites a Sanssouci van començar a donar un toc rococó als seus quadres.
De 1853 a 1855, va estar a París, on es va interessar per les obres de Léon Cogniet, Paul Delaroche, Jean-Louis-Ernest Meissonier i Joseph Nicolas Robert-Fleury. Durant aquest temps, es va fer amic de tota la vida amb els seus antics col·legues belgues Florent Willems i Alfred Stevens.
El 1855, es va establir a Munic i es va convertir en un pintor autònom, formant un petit cercle de coneguts afins que incloïa Franz von Lenbach, Victor Müller i agost von Pettenkofen. De 1863 a 1865, va continuar els seus estudis a Florència, Itàlia, i es va allunyar de l'estil rococó. Va morir a la seva ciutat natal de Munic.

## Referències

* ↑ «1035-1036 (Nordisk familjebok / Uggleupplagan. 10. Gossler - Harris)» (en suec), 1909. [Consulta: 23 febrer 2024].
* ↑ «Hagn, Ludwig von». Oxford University Press, 31-10-2011.
# 1722
## Esdeveniments
### Món

* 5 d'abril - illa de Pasqua: hi arriba el navegant holandès Jakob Roggeveen.
* Inici de la guerra entre Rússia i Pèrsia
* Ucraïna perd autonomia davant el poder rus
* Publicació de Les aventures de Moll Flanders, novel·la picaresca de Daniel Defoe
* Publicació del primer cicle del clavecí ben temprat de Johann Sebastian Bach
* Publicació del Tetsujutsu Sankei, on el matemàtic japonès Takebe Kenko fa servir el mètode d'extrapolació de Richardson, dos-cents anys abans que el mateix Lewis Fry Richardson, per trobar una aproximació de π correcta fins al 41è decimal.

## Naixements

* Bayreuth: Wilhelm Gottfried Enderle, violinista i compositor alemany.
* 12 d'abril: Liorna, Gran Ducat de Toscana: Pietro Nardini, violinista i compositor italià (m. 1793).
* 1 de desembre: Hammer, Silèsia: Anna Louisa Karsch, poeta alemanya, la primera que visqué de la seva obra literària (m.1791).

## Necrològiques
### Països Catalans

* Artà (Mallorca): Francesc Guerau, compositor

### Món

* 11 de març - John Toland, filòsof irlandès (n. 1670)
* 5 de desembre - Marie-Anne de La Trémoille, noble francesa de la cort de Felip V de Castella (n. 1641)

## Referències

* ↑ Dictionnaire des compositeurs.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-559-8.
* ↑ McFarland, Robert B.. «"Anna Louisa Karsch, 1722-1791"» (en anglès). Scholars Archive BYU. Brigham Young University. [Consulta: 15 febrer 2018].
# 1732
## Esdeveniments

* Descobert el cobalt

## Naixements
### Resta del món

* 24 de gener - París, França: Pierre-Augustin Caron de Beaumarchais, escriptor i dramaturg francès, considerat el pare dels drets d'autor europeus (m. 1799).
* 22 de febrer: George Washington, general i primer president dels Estats Units (m. 1799).
* 31 de març: Viena (Àustria): Joseph Haydn, compositor austríac (m. 1809).
* 11 de juliol, Bourg-en-Bresse (França): Joseph Jêrôme Lefrançais Lalande,matemàtic i astrònom francès (m. 1807).
* 19 de setembre, Barcelona: Josep Martí, frare premonstratès abat de Bellpuig de les Avellanes i historiador.
* 24 d'octubre - Rovigo: Cristina Roccati, física i poeta italiana, tercera dona a llicenciar-se en una universitat italiana (m. 1797).
* 9 de novembre, Lió, Françaː Julie de Lespinasse, escriptora i amfitriona d'un saló promotor del moviment enciclopedista.
* Arakida Rei, escriptora japonesa

## Necrològiques
### Resta del món

* 25 de març, Montefiascone: Lucia Filippini, religiosa italiana fundadora de la congregació de les Mestres Pies Filippini per a l'ensenyament de les noies (n. 1672).
* 28 de juliol: Pequín (Xina): Joachim Bouvet, jesuïta francès, missioner a la Xina. (n. 1656)

## Referències

* ↑ Dictionnaire des compositeurs.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-559-8.
* ↑ Larousse, Éditions. «Encyclopédie Larousse en ligne - Joseph Jérôme Lefrançois de Lalande» (en francès). [Consulta: 11 juliol 2020].
* ↑ «Roccati Cristina — Scienza a due voci» (en italià).
* ↑ «Julie de Lespinasse» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
* ↑ Leonardi, Claudio; Riccardi, Andrea; Zarri, Gabriella. Diccionario de los santos (en castellà). Editorial San Pablo, 2000, p. 1497-1499. ISBN 978-84-285-2257-1.
# Luís Filipe Rocha

Luís Filipe Rocha (Lisboa, 16 de novembre de 1947) és un director de cinema, guionista i actor portuguès.
Alumne del Colégio Militar entre 1958 i 1964, té una llicenciatura en Dret per la Facultat de Dret de la Universitat de Lisboa (1971). Al voltant de 1963 es va unir al Cénico de Direito i allí treballa com a actor, ajudant de direcció, dramaturg, traductor i productor. S'exilià a la Brasil el 1973, treballant al teatre amb Izaías Almada.
Ha dirigit deu pel·lícules des de 1976. La seva pel·lícula Cerromaior es va projectar a la secció Un Certain Regard al 34è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Filmografia

* Barronhos (documenetal, 1976)
* A Fuga (1976)
* Cerromaior (1981)
* Sinais de Vida (1984)
* Amor e Dedinhos de Pé (1993)
* Sinais de Fogo (1995)
* Adeus, Pai (1996)
* Camarate (2001)
* A Passagem da Noite (2003)
* A Outra Margem (2007)
* Cinzento e Negro (2015)
* Rosas de Ermera (2017)

## Premis

* El 2003, A Passagem da Noite, protagonitzada per Leonor Seixas, va guanyar el premi a la millor pel·lícula i guió al Festival d'Olympia (Pírgos, Grècia).
* Em 2007 la pel·lícula A Outra Margem (2007) va rebre el Prémio Arco-Íris (2007) de l'Associação ILGA Portugal.
* Per Até Amanhã Camaradas Luís Filipe Rocha va rebre el Premi Autores (2014) al "Millor Argument", a l’àrea de "Cinema" de la Sociedade Portuguesa de Autores (SPA).
* El 2017, la pel·lícula Cinzento e Negro va ser nominada a la categoria "Millor pel·lícula" en la 22a edició dels Globos de Ouro, i també van ser nominats per a la mateixa pel·lícula com a Millor actriu protagonista (Joana Bárcia i Mónica Calle) i com a millor actor protagonista (Miguel Borges i Filipe Duarte).
* El 2017, Cinzento e Negro va guanyar en tres categories al Prémios Sophia (2017) de l'Academia Portuguesa de Cinema: Millor actor protagonista (Miguel Borges), Millor banda sonora original (Mário Laginha) i Millor guió original (Luís Filipe Rocha).

## Referències

* ↑ Centro Virtual Camões (Instituto Camões). «Cinema Português : Cronologia : 1947», 2003–2007.
* ↑ «Entrevista : Um Cineasta Justo». 'Boletim da Ordem dos Advogados (Via Crise da Justila), 15-03-2004. Arxivat de l'original el 2019-03-19. [Consulta: 1r febrer 2024].
* ↑ «Festival de Cannes: Cerromaior». festival-cannes.com. Arxivat de l'original el 30 setembre 2012. [Consulta: 6 juny 2009].
* ↑ «Cine Ibermedia : A outra margem». TVBrasil (EBC), 27-06-2011.
* ↑ «Entrega de Prémios Autores 2014». CNC - Centro Nacional de Cultura (Sapo), 2014.
* ↑ Lusa. «Prémios Autores são entregues hoje a mais de duas dezenas de personalidades». Visão, 08-05-2014.
* ↑ «Cartas da Guerra vence Globo de Ouro de Melhor Filme».
* ↑ «Vencedores Prémios Sophia 2017». ICA (Instituto do Cinema e do Audiovisual).

## Bibliografia

* (portuguès) O Cais do Olhar de José de Matos-Cruz, Cinemateca Portuguesa, 1999
# Mária Thomán

Mária Thomán (hongarès: Thomán Mária) (Budapest, 12 de juliol de 1899 - Budapest, 25 de febrer de 1948) fou una violinista hongaresa.
Maria era filla d'István Thomán, i es va convertir en una destacada violinista de concerts i va estudiar amb Jenő Hubay, Franz von Vecsey, Carl Flesch i Alma Moodie. Va donar concerts per tot Europa, tant com a solista com amb l'acompanyament d'orquestres filharmòniques i conjunts de cambra.

## Referències

* https://www.geni.com/people/Maria-Thom%C3%A1n/6000000010173542210
* https://upwikies.top/wiki/Istv%c3%a1n_Thom%c3%a1n
# 1741
## Esdeveniments
### Resta del món

* Publicació de la primera Ortografía de la lengua española de la RAE.
* Anders Celsius desenvolupa la seva escala de temperatures.
* Insurrecció dels esclaus negres de Nova York.
* Publicació de Pamela: Or Virtue Rewarded de Samuel Richardson.
* Batalla d'Ammayanayakanur

## Naixements
### Països Catalans

* 17 de febrer, Torà, bisbat de Solsona: Rafael Nuix, teòleg jesuïta.
* 23 de juliol: Maria Ladvenant i Quirante, actriu i empresària teatral valenciana (m. 1767).

### Resta del món

* 8 de febrer, Lieja, Principat de Lieja: André Ernest Modeste Grétry, compositor d'òperes i operetes.
* 6 d'abril, Clarmont d'Alvèrnia, França: Nicolas Chamfort, escriptor i moralista francès (m. 1794)
* 23 de maig, Motta di Livenza: Andrea Luchesi, compositor italià (m. 1801).
* 30 d'octubre, Coira, Suïssaː Angelika Kauffmann, pintora austrosuïssa, especialitzada en la tècnica del retrat (m. 1807).
* Pesaro: Alois Luigi Tomasini, músic.

## Necrològiques

* 10 d'abril, Hackney: Celia Fiennes, viatgera anglesa (n. 1662).
* 21 de juny, Brussel·les (Bèlgica): Joseph-Hector Fiocco ,compositor (principalment, de música religiosa) i violinista flamenc del Barroc tardà, belga (n. 1703).
* 24 d'agost: Agustín Fernández de Velasco, noble castellà.
* 28 de juliol, Viena, Arxiducat d'Àustria: Antonio Vivaldi, compositor venecià (63 anys).
* 19 de desembre, illa de Bering, Imperi Rus: Vitus Bering, navegant i explorador danès (60 anys).
* Múnic: Franz Stickl, organista i compositor del Barroc.
* Anna Maria Strada, soprano italiana.

## Notes

* ↑ Lorenzo, Luciano García. Autoras y actrices en la historia del teatro español (en castellà). EDITUM, 2000, pàg. 138 i següents. ISBN 978-84-8371-169-9.
* 1 2 Dictionnaire des compositeurs.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-559-8.
* ↑ Chamfort, Sébastien-Roch-Nicolas de «Chamfort, Éloge de La Fontaine». Le Fablier. Revue des Amis de Jean de La Fontaine, 21, 1, 2010, pàg. 145–160. DOI: 10.3406/lefab.2010.1195. ISSN: 0996-6560.
* ↑ «LUCCHESI, Andrea in "Dizionario Biografico"» (en italià). Arxivat de l'original el 2020-02-24. [Consulta: 6 maig 2020].
* ↑ «Angelica Kauffmann» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ «Celia Fiennes» (en anglès). Encyclopaedia Britannica, 08-04-2020. [Consulta: abril 2020].
* ↑ Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). Tom I. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789, p. 10.
* ↑ Diccionario enciclopédico de la música. 1a. ed. en español. México, D.F.: Fondo de Cultura Económica, 2009. ISBN 978-607-16-0020-2.
* ↑ «STRADA, Anna Maria, detta la Stradina in "Dizionario Biografico"» (en italià). [Consulta: 5 juny 2020].
# Lucinda Childs

Lucinda Childs (Nova York, 26 de juny de 1940) és una ballarina, actriu i coreògrafa de dansa postmoderna, o d'un estil de dansa contemporània de vegades descrit com a "dansa conceptual", que ha renovat l'escena contemporània.
Va començar la seva carrera al Judson Dance Theatre el 1963, on va coreografiar tretze obres i va participar en diferents coreografies d'Yvonne Rainer, Steve Paxton i Robert Morris. El 1973 va formar la seva pròpia companyia de ball, amb la qual ha creat més de cinquanta obres. El 1976 va col·laborar amb Robert Wilson i Philip Glass en l'òpera, Einstein a la platja, feina per la qual va rebre un premi Village Voice Obie. Va rebre també una beca Guggenheim el 1979 per la seva col·laboració,a Dance, amb música de Philip Glass.
Des de 1981, ha coreografiat més de trenta obres per a grans companyies de ballet, com ara el Ballet de l’Opera de París, Els Ballets de Montecarlo, el Ballet de l'Opera de Lió, el Pacific Northwest Ballet, el Ballet de l'Opera de Berlín o la White Oak Dance Company de Baryshnikov, i per a teatres com l'Opera de Los Angeles, Opera del Rhin, La Monnaie de Brussel·les... Entre les obres que ha coreografiat hi ha, per exemple, Orfeo ed Euridice, de Gluck, Zaide, de Mozart, Le Rossignol, d'Stravinsky, Farnace, de Vivaldi, Alessandro, de Haendel.
Les seves coreografies són conegudes pels seus moviments minimalistes i les complexes transicions, transformant els moviments més lleus en intricades obres mestres coreogràfiques. Incorpora text a les seves coreografies, per exemple a Street Dance (1964) un monòleg explica de què va la coreografia i explica a més els moviments. És valorada i imitada per la seva habilitat d'experimentació i el seu estil únic usant patrons i repeticions. Ha col·laborat en obres teatrals i operístiques que han renovat l'escena contemporània.

## Premis i distincions

El 2009 va rebre el Premi Bessie a la realització de tota la vida. També va ser guardonada pel govern francès, que el 2004 la va designar comandant de l’Ordre d’Arts i Lletres de França. Va rebre el premi NEA / NEFA American Masterpiece Award. A la Biennal de Dansa de Venècia del 2017 va rebre el Lleó d’Or pels seus èxits de tota la vida.

## Referències

* ↑ Marter, Joan M. The Grove Encyclopedia of American Art (en anglès). Oxford University Press, 2011, p. 460. ISBN 978-0-19-533579-8.
* 1 2 3 «Lucinda Childs | Department of Dance | University of Washington». [Consulta: 21 abril 2021].
* 1 2 Festspiele, Berliner. «Lucinda Childs – Biography» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-04-21. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ Mercè Saumell, El teatre contemporani, editorial UOC, 2006. ISBN 8497884027 (català)
# 1751
## Esdeveniments
### Països Catalans

* Comença a publicar-se l'Enciclopèdia.

### Resta del món

* El Papa Benet XIV condemna la francmaçoneria.
* Primer diari del Canadà,

## Naixements
### Països Catalans

* 12 de juliol, Barcelona: Francesc Salvà i Campillo, metge, físic i meteoròleg català.

### Resta del món

* 16 de març, Port Conway, Virgínia, EUA):James Madison, advocat, polític, 4t President dels Estats Units. (m. 1836)
* 1 de maig, Gloucester, Massachusettsː Judith Sargent Murray, escriptora estatunidenca que escrigué sobre els drets de les dones (m.1820).
* 30 de juliol, Salzburg, Arxiducat d'Àustria: Maria Anna Mozart, música austríaca, germana de Wolfgang Amadeus Mozart.
* 10 de setembre, Cento, Emília-Romanya: Bartolomeo Campagnoli, violinista i compositor italià (n. 1827).
* 9 de desembre, Parmaː Maria Lluïsa de Borbó-Parma, reina consort d'Espanya de 1788 a 1808 (m. 1819).
* Heinrich Leopold Rohrmann, organista i compositor alemany.

## Necrològiques
### Resta del món

* 17 de gener - Venècia, Albinoni, compositor.
* 20 de maig - Roma (Itàlia): Domènec Terradellas, compositor d'òpera catalano-italià (n. 1713).
* 12 de juny - Japó: Tokugawa Yoshimune, 39è shogun. (n. 1684)

## Referències

* ↑ Diccionario Akal de historia del siglo XIX. Tres Cantos: Akal, 2007. ISBN 84-460-1848-9.
* ↑ «Judith Sargent Stevens Murray | American writer» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
* ↑ Ferrer Valero, Sandra. «Un genio silenciado, Maria Anna Mozart (1751 - 1829)». Mujeres en la historia, 17-01-2011. [Consulta: 29 maig 2020].
* ↑ «CAMPAGNOLI, Bartolomeo in "Dizionario Biografico"» (en italià). [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ «Maria Lluïsa de Parma | enciclopèdia.cat». [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ «Terradellas, Domingo Miguel Bernabé nell'Enciclopedia Treccani» (en italià). [Consulta: 3 maig 2020].

## Vegeu també

* Calendari d'esdeveniments
* Taula anual del segle XVIII