# Jack Kerouac

Jack Kerouac (pronunciat AFI: ['kɛruæk] en anglès, AFI: [ker'wak] en francès) (Lowell, Massachusetts, 12 de març del 1922 - St. Petersburg, Florida, 21 d'octubre del 1969) fou un novel·lista i poeta estatunidenc, membre del que s'anomena «generació beat».

## Biografia

El seu nom veritable era Jean-Louis Lebris de Kérouac (com s'anomenava ell mateix) o més simplement Jean-Louis Kérouac, fill de quebequesos emigrats. No va aprendre a parlar anglès fins a sis anys. Jack Kerouac aviat va destacar com a esportista practicant futbol americà, i obtingué una beca per a la Universitat de Colúmbia de Nova York. Malgrat això, una lesió a la cama i una baralla amb el seu entrenador van frustrar la seva carrera, raó per la qual es va enrolar a la marina mercant. Quan estava a terra, escrivia constantment.
Es va instal·lar a la ciutat de Nova York, on va conèixer els altres membres de la generació beat, com Allen Ginsberg, Neal Cassady i William S. Burroughs.
Va passar diversos anys a mirar de trobar un estil propi, que finalment va anomenar prosa espontània o kickwriting. Quan li demanaven el seu parer sobre l'escriptura, no s'esforçava a fer diferències entre la prosa i la poesia. Sostenia que les seves idees s'aplicaven tant a l'un com a l'altre gènere; l'espontaneïtat com a mètode traspassava els límits de les formes de l'escriptura. Li agradava de dir que, quan estava treballant en una novel·la, cada paràgraf era un poema dintre d'un text estès que surava en el mar de la llengua anglesa.
La fama no li va provar, ja que Kerouac, tímid i eixelebrat, tenia el costum de presentar-se begut a les entrevistes per a veure de passar el difícil tràngol d'explicar la mística de les novel·les que havia escrit molts anys enrere i que ningú no havia gosat publicar.
Va morir a quaranta-set anys a causa d'un vessament intern, producte d'una cirrosi.

## Obres

Les seves obres més famoses són:
* On the Road (1957) (traducció catalana: A la carretera, ISBN 978-84-16804-81-8)
* The Subterraneans (Els subterranis, 1958)
* Dharma Bums (1958) (traducció catalana: Els pòtols místics, ISBN 978-84-18558-39-9)
* Big Sur (1962)
* Vanity of Duluoz (La vanitat dels Duluoz, 1968)

## Llegat

Kerouac i les seves obres literàries van tenir un gran impacte en la música rock popular dels anys 60. Artistes com Bob Dylan, The Beatles, Patti Smith, Tom Waits, Grateful Dead i The Doors atribueixen a Kerouac una influència significativa en la seva música i estils de vida. Això és especialment així amb els membres de la banda The Doors, Jim Morrison i Ray Manzarek, que citen Jack Kerouac i la seva novel·la On the Road com una de les grans influències de la banda. En el seu llibre Light My Fire: My Life with The Doors, Ray Manzarek, teclista de The Doors, va escriure «Suposo que si Jack Kerouac mai hagués escrit On the Road, The Doors no hauria existit mai».
La banda de rock alternatiu 10.000 Maniacs va escriure una cançó amb el seu nom, Hey Jack Kerouac al seu àlbum de 1987 In My Tribe. El grup de hip-hop els Beastie Boys esmenten Kerouac a la seva cançó de 1989, 3-Minute Rule, de l'àlbum Paul's Boutique. La cançó de Barenaked Ladies del 2000, Baby Seat, de l'àlbum Maroon, fa referència a Kerouac.
Com ha escrit el crític Juan Arabia en relació a l'obra i el rock 'n' roll de Kerouac:
| « | Per reivindicar l'avenç cultural, ideològic i estètic de l'obra de Kerouac i la seva rellevància –i la gènesi del rock 'n' roll– primer cal entendre els orígens del jazz i les seves derivacions. Les primeres formes de jazz es van formar a Nova Orleans a partir d'una barreja de blues, cançons de treball, marxes, música africana i europea. El bop, la forma de jazz que més va influir en Kerouac, va ser creat per músics afroamericans als soterranis de Nova York entre 1941 i 1945. El bop va sorgir com a reacció a la percepció de robatori musical perpetrat pels artistes blancs (per exemple, Benny Goodman i la seva banda de swing) en un intent de recuperar la propietat cultural de la comunitat negra que havia informat tots els gèneres musicals populars. Sempre hi ha hagut un intercanvi d'idees i formes musicals entre comunitats blanques i negres. Per exemple, Elvis canta cançons de gospel i blues i country blancs i alguns artistes de rock n' roll negre canten d'una manera similar a Elvis o prenen prestats elements de la música o el folk europeu. El rock n' roll agafa elements del blues, el country-western, el boogie i el jazz. Aquest és l'escenari que envolta el desenllaç de l'obra de Kerouac. És l'any 1948 que acaba la seva primera novel·la, El poble i la ciutat; molt poc després va arribar el naixement –i la seva explosió de popularitat als anys 50– del rock 'n' roll. | » |
El 1974, Allen Ginsberg i Anne Waldman van obrir en el seu honor la Jack Kerouac School of Desembodied Poetics a la Universitat Naropa, una universitat budista privada de Boulder, Colorado. L'escola ofereix una llicenciatura en escriptura i literatura, MFA en escriptura i poètica i escriptura creativa i un programa d'escriptura d'estiu.
De 1978 a 1992, Joy Walsh va publicar 28 números d'una revista dedicada a Kerouac, Moody Street Irregulars.
Els orígens francocanadencs de Kerouac van inspirar un docudrama del National Film Board of Canada de 1987, Jack Kerouac's Road: A Franco-American Odyssey, dirigit per la poeta acadiana Herménégilde Chiasson. Altres homenatges al Canadà francès són la biografia de 1972 del novel·lista Victor-Lévy Beaulieu Jack Kérouac (essai-poulet), traduïda com a Jack Kerouac: un pollastre-assaig, la segona d'una sèrie d'obres de Beaulieu sobre els seus avantpassats literaris, i dues cançons. que van sortir amb pocs mesos l'un de l'altre el 1987 i el 1988: Sur la route de Pierre Flynn, i L'ange vagabond de Richard Séguin.
A mitjans de la dècada del 1980, Kerouac Park es va situar al centre de Lowell, Massachusetts .
Un carrer, Jack-Kerouac, porta el seu nom a la ciutat de Quebec, així com al poble de Kerouac, Lanmeur, Bretanya. El 2010 es va establir un festival anual de Kerouac a Lanmeur. A la dècada del 1980, la ciutat de San Francisco va batejar un carrer de sentit únic, Jack Kerouac Alley, en el seu honor al barri xinès.
El personatge Hank de la pel·lícula Naked Lunch de David Cronenberg de 1991 es basa en Kerouac.
Kerouac va aparèixer a la campanya de 1993 Who Wore Khakis de la marca de roba Gap, utilitzant una foto en blanc i negre del poeta presa el 1958 a Greenwich Village.
El 1997, la casa de Clouser Avenue on es va escriure The Dharma Bums va ser comprada per un grup sense ànim de lucre de nova creació, The Jack Kerouac Writers in Residence Project d'Orlando, Inc. Aquest grup ofereix oportunitats als aspirants a escriptors de viure a la mateixa casa. en què es va inspirar Kerouac, amb habitació i menjar coberts durant tres mesos. El 1998, el Chicago Tribune va publicar una història del periodista Oscar J. Corral que descrivia una disputa legal a foc lent entre la família de Kerouac i l'executor de la propietat de la filla Jan Kerouac, Gerald Nicosia. L'article, citant documents legals, mostrava que la propietat de Kerouac, per valor de 91 dòlars en el moment de la seva mort, tenia un valor de 10 dòlars. milions el 1998.
El 2005, Kerouac va ser esmentat al senzill Nolwenn Ohwo! de la cantautora pop francesa Nolwenn Leroy, publicat al seu àlbum Histoires Naturelles .
El 2007, Kerouac va rebre pòstumament el títol de Doctor honoris causa en Lletres per la Universitat de Massachusetts Lowell.
El 2009 es va estrenar la pel·lícula One Fast Move or I'm Gone - Kerouac's Big Sur. Fa una crònica del moment de la vida de Kerouac que va portar a la seva novel·la Big Sur, amb actors, escriptors, artistes i amics propers donant la seva visió del llibre. La pel·lícula també descriu les persones i els llocs en què Kerouac va basar els seus personatges i escenaris, inclosa la cabana de Bixby Canyon. Un àlbum publicat per acompanyar la pel·lícula, One Fast Move or I'm Gone, compta amb Benjamin Gibbard (Death Cab for Cutie) i Jay Farrar (Son Volt) interpretant cançons basades en el Big Sur de Kerouac.
El 2010, durant el primer cap de setmana d'octubre, es va celebrar el 25è aniversari del festival literari Lowell Celebrates Kerouac al lloc de naixement de Kerouac, Lowell, Massachusetts. Va comptar amb visites a peu, seminaris literaris i actuacions musicals centrades en l'obra de Kerouac i la de la Beat Generation.
A la dècada de 2010, hi va haver un augment de pel·lícules basades en la Beat Generation. Kerouac ha estat representat a les pel·lícules Howl i Kill Your Darlings. El 2012 es va estrenar internacionalment una versió cinematogràfica de On the Road, dirigida per Walter Salles i produïda per Francis Ford Coppola. El cineasta independent Michael Polish va dirigir Big Sur, basat en la novel·la, amb Jean-Marc Barr com a Kerouac. La pel·lícula es va estrenar el 2013.
Una espècie de vespa platygastrid de l'Índia que és forètica a les llagostas porta el seu nom com a Mantibaria kerouaci.
L'octubre de 2015, un cràter del planeta Mercuri va rebre el seu nom en el seu honor.
Els Cadets Drum and Bugle Corps van basar la seva producció del 2022 Rearview Mirror a partir dels viatges de Kerouac per Amèrica i la seva novel·la A la carretera.
La cançó de Dierks Bentley del 2023 Walking Each Other Home s'obre amb la lletra Kerouac em va donar un llibre de poemes.

## Kerouac en la cultura popular

| « | Kerouac ens parlava en una literatura –que, cal no oblidar-ho, era una forma de vida– plena de gargots i notes frenètiques, d'infinituds i visions, d'ingènues santedats i d'imatges, salvatge, sense límits, al·lucinada, com un film de mots, escrita originalment sense punts ni comes, com una cascada («no escriuen –deia Truman Capote–, fan petar la màquina»). I si a casa nostra no hi va haver ningú que escrivís llibres a la seva manera, sí que van adoptar la seva tècnica –amb barreges i influències surrealistes– els músics pop. Les lletres de gran nombre de cantants i les seves declaracions escrites tenen molt d'aquells sobresalts visionaris dels quals ens parlava Kerouac. | » |
| — Jaume Vallcorba Plana, en un article a la revista Els Marges, publicat el 1976. |||

## Referències

* 1 2 3 «Jack Kerouac». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ "Jack Kerouac Biography | Jack Kerouac." Jack Kerouac. UMass Lowell, 2014. Web. 29 d’abril de 2014.
* ↑ «Song Meanings». Arxivat de l'original el 1 de juny de 2023. [Consulta: 24 setembre 2023].
* ↑ «Song Meanings». Arxivat de l'original el 3 de juny de 2019. [Consulta: 2 juny 2019].
* ↑ «Beatnik / Kerouac and Rock ‘n Roll: Two essays by Juan Arabia • Empty Mirror», 01-10-2020. Arxivat de l'original el 2020-10-01. [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «The Jack Kerouac School of Disembodied Poetics». Naropa University. Arxivat de l'original el 16 de maig de 2008. [Consulta: 10 maig 2008].
* ↑ Lawlor, William. Beat Culture: Lifestyles, Icons, and Impact. ABC-CLIO, 20 de maig de 2005, p. 109. ISBN 978-1-85109-400-4.
* ↑ Marion, Paul. Atop an Underwood. Penguin Group, 1999, p. xxi.
* ↑ (en francès) lanmeur.fr. Arxivat de l'original el 18 d’abril de 2017 [Consulta: 17 d’abril 2017].
* ↑ Tuchman, Mitch. «Too Extreme... Until Now: The 1959 novel 'Naked Lunch'--labeled 'literary sewage' by a Supreme Court justice--has a champion in David Cronenberg» (en anglès americà). Los Angeles Times, 12-05-1991. Arxivat de l'original el 2024-06-15. [Consulta: 13 juny 2024].
* ↑ «In honor of Jack Kerouac’s 98th birthday, let’s look back at his time as a Gap model.», 12-03-2020. Arxivat de l'original el 2025-01-24. [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ "Nolwenn Ohwo! - Lyrics" Arxivat 2023-05-14 a Wayback Machine..Musixmatch.com.
* ↑ «UMass Lowell Honors Jack Kerouac, U.S. Rep. John Lewis». University of Massachusetts, 23-05-2007. Arxivat de l'original el 26 de maig de 2008. [Consulta: 29 d’abril 2008].
* ↑ «Jack Kerouac Receives Posthumous Honorary Degree». UMass Lowell, 31-05-2007. Arxivat de l'original el 2 d’abril de 2015. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ The Guardian, 18 d’abril 2011.
* ↑ Thornton, Stuart. «Jack Kerouac's 'Big Sur' gets the Hollywood treatment from Kate Bosworth and company. – Monterey County Weekly: Movies». Monterey County Weekly, 16-06-2011. Arxivat de l'original el 9 de setembre de 2012. [Consulta: 21 novembre 2013].
* ↑ Veenakumari, K.; Rajmohana, K.; Prashanth, M. «Còpia arxivada». Linzer Biol. Beitr., 44, 2, 2012, pàg. 1715–1725. Arxivat de l'original el de desembre 1, 2017 [Consulta: 23 novembre 2017].
* ↑ Kerouac Arxivat 2020-10-08 a Wayback Machine., Gazetteer of Planetary Nomenclature, International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN)

## Bibliografia addicional

* Gair, Christopher. Oneworld Publications. The Beat Generation: A Beginner's Guide, 2012. ISBN 978-1-78074-130-7.
* Hacht, Anne Marie. Gale. Gale Contextual Encyclopedia of American Literature, 2009. ISBN 978-1-4144-3130-7.
* Dagier, Patricia. Editions Le Télégramme. Jack Kerouac, Breton d'Amérique, 2009.
* Knight, Brenda. Women of the Beat Generation: The Writers, Artists and Muses at the Heart of a Revolution, 1996. ISBN 1-57324-138-5.
* Miles, Barry. Virgin. Jack Kerouac: King of the Beats, 1998.
* Nicosia, Gerald. Berkeley: University of California Press. Memory Babe: A Critical Biography of Jack Kerouac, 1994. ISBN 0-520-08569-8.
* Sandison, David. Hamlyn. Jack Kerouac, 1999.
* Suiter, John. Counterpoint. Poets on the Peaks Gary Snyder, Philip Whalen, and Jack Kerouac in the North Cascades, 2002. ISBN 1-58243-148-5.
* Bartlett, Lee (ed.) The Beats: Essays in Criticism. London: McFarland, 1981.
* Beaulieu, Victor-Lévy. Jack Kerouac: A Chicken Essay. Coach House Press, 1975.
* Brooks, Ken. The Jack Kerouac Digest. Agenda, 2001.
* Cassady, Carolyn. Off the Road: Twenty Years with Cassady, Kerouac and Ginsberg. Black Spring Press, 1990.
* Challis, Chris. Quest for Kerouac. Faber & Faber, 1984.
* Charters, Ann. Kerouac. San Francisco: Straight Arrow Books, 1973.
* Charters, Ann (ed.) The Portable Beat Reader. New York: Penguin, 1992.
* Charters, Ann (ed.) The Portable Jack Kerouac. New York: Penguin, 1995.
* Christy, Jim. The Long Slow Death of Jack Kerouac. ECW Press, 1998.
* Clark, Tom. Jack Kerouac. Harcourt, Brace, Jovanovich, 1984.
* Coolidge, Clark. Now It's Jazz: Writings on Kerouac & the Sounds. Living Batch, 1999.
* Collins, Ronald & Skover, David. Mania: The Story of the Outraged & Outrageous Lives that Launched a Cultural Revolution (Top-Five Books, març de 2013)
* Dale, Rick. The Beat Handbook: 100 Days of Kerouactions. Booksurge, 2008.
* Edington, Stephen. Kerouac's Nashua Roots. Transition, 1999.
* Ellis, R.J., Liar! Liar! Jack Kerouac – Novelist. Greenwich Exchange, 1999.
* French, Warren. Jack Kerouac. Boston: Twayne Publishers, 1986.
* Gaffié, Luc. Jack Kerouac: The New Picaroon. Postillion Press, 1975.
* Giamo, Ben. Kerouac, The Word and The Way. Southern Illinois University Press, 2000.
* Gifford, Barry. Kerouac's Town. Creative Arts, 1977.
* Grace, Nancy M. Jack Kerouac and the Literary Imagination. Palgrave-macmillan, 2007.
* Goldstein, N.W., "Kerouac's On the RoadPlantilla:-". Explicator 50.1. 1991.
* Hemmer, Kurt. Encyclopedia of Beat Literature: The Essential Guide to the Lives and Works of the Beat Writers. Facts on File, Inc., 2007.
* Hipkiss, Robert A., Jack Kerouac: Prophet of the New Romanticism. Regents Press, 1976.
* Holmes, John Clellon. Visitor: Jack Kerouac in Old Saybrook. tuvoti, 1981.
* Holmes, John Clellon. Gone In October: Last Reflections on Jack Kerouac. Limberlost, 1985.
* Holton, Robert. On the Road: Kerouac's Ragged American Journey. Twayne, 1999.
* Hrebeniak, Michael. Action Writing: Jack Kerouac"s Wild Form. Carbondale IL., Southern Illinois UP, 2006.
* Huebel, Harry Russell. Jack Kerouac. Boise State University, 1979.
* Hunt, Tim. Kerouac's Crooked Road. Hamden: Archon Books, 1981.
* Jarvis, Charles. Visions of Kerouac. Ithaca Press, 1973.
* Johnson, Joyce. Door Wide Open: A Beat Love Affair in Letters, 1957–1958. Viking, 2000.
* Johnson, Ronna C., "You're Putting Me On: Jack Kerouac and the Postmodern Emergence". College Literature. 27.1 2000.
* Jones, James T., A Map of Mexico City Blues: Jack Kerouac as Poet. Southern Illinois University Press, 1992.
* Jones, James T., Jack Kerouac's Duluoz Legend. Carbondale: Southern Illinois University Press, 1999.
* Jones, Jim. Use My Name: Kerouac's Forgotten Families. ECW Press, 1999.
* Jones, Jim. Jack Kerouac's Nine Lives. Elbow/Cityful Press, 2001.
* Kealing, Bob. Kerouac in Florida: Where the Road Ends. Arbiter Press, 2004.
* Kerouac, Joan Haverty. Nobody's Wife: The Smart Aleck and the King of the Beats. Creative Arts, 2000.
* Landefeld, Kurt. Jack's Memoirs: Off the Road, A Novel. Bottom Dog Press, 2014.
* Maher Jr., Paul. Taylor Trade P, July. Kerouac: His Life and Work, 2004. ISBN 0-87833-305-3.
* McNally, Dennis. Da Capo Press. Desolate Angel: Jack Kerouac, the Beat Generation, and America, 2003. ISBN 0-306-81222-3.
* Montgomery, John. Jack Kerouac: A Memoir... Giligia Press, 1970.
* Montgomery, John. Kerouac West Coast. Fels & Firn Press, 1976.
* Montgomery, John. The Kerouac We Knew. Fels & Firn Press, 1982.
* Montgomery, John. Kerouac at the Wild Boar. Fels & Firn Press, 1986.
* Mortenson, Erik R., "Beating Time: Configurations of Temporality in Jack Kerouac's On the Road". College Literature 28.3. 2001.
* Motier, Donald. Gerard: The Influence of Jack Kerouac's Brother on his Life and Writing. Beaulieu Street Press, 1991.
* Nelson, Victoria. "Dark Journey into Light: On the Road with Jack Kerouac". Saint Austin Review (November/December 2014).
* Nicosia, Gerald. "Kerouac: The Last Quarter Century" Noodlebrain Press, 2019.
* Nicosia, Gerald. "Memory Babe: A Critical Biography of Jack Kerouac" Grove Press, 1983.
* Nicosia, Gerald. "One and Only: The Untold Story of On the Road" Viva Editions, 2011.
* Parker, Brad. "Jack Kerouac: An Introduction". Lowell Corporation for the Humanities, 1989.
* Swick, Thomas. South Florida Sun Sentinel. 22 de febrer de 2004. Article: "Jack Kerouac in Orlando".
* Theado, Matt. Understanding Jack Kerouac. Columbia: University of South Carolina, 2000.
* Turner, Steve. Viking Books. Angelheaded Hipster: A Life of Jack Kerouac, 1996. ISBN 0-670-87038-2.
* Walsh, Joy, editor. Moody Street Irregulars: A Jack Kerouac Newsletter
* Weinreich, Regina. The Spontaneous Poetics of Jack Kerouac. Southern Illinois University Press, 1987.
* Wills, David, editor. Beatdom Magazine. Mauling Press, 2007.

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina sobre Jack Kerouac.
* Films de la generació beat.
* ⇒ Jack Kerouac On the Road Map Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine..
* L'escriptura segons Kerouac, revista Catorze.cat Arxivat 2016-03-13 a Wayback Machine.