OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isoetes durieui

Isoetes durieui és una espècie de planta vascular sense llavor de la família de les isoetàcies. Present als Països Catalans, on és una planta rara.

## Característiques

És una planta petita perenne geòfita de tija subterrània curta, gruixuda, envoltada d'esquames negroses i persistents. Presenta nombroses fulles formant una roseta de 5 a 15 centímetres de llargada, són linear-lanceolades, rígides, rectes o recorbades de color verd fosc. A la base de les fulles es troben els esporangis, coberts per una membrana (vel); els femenins es troben en les fulles externes mentre que els masculins estan en les internes. Les espores femenines (megàspores) són grans de 0,5 a 0,85 mm, blanques, reticulades i es poden veure a ull nu tot i que per a la determinació a nivell d'espècie és imprescindible veure l'ornamentació de les espores amb una lupa de butxaca. Les espores masculines (microespores) són de color bru clar i de 30-40 micres.

## Hàbitat i distribució

Isoetes duriei viu en pradells molt humits, sobre sòls molt que poden quedar temporalment embassats, generalment al marge de basses, en contrades mediterrànies occidentals de tendència plujosa. Als Països Catalans és rar o molt rar i apareix a les comarques del Rosselló, el Baix Vallespir, el Baix Empordà, la Selva i el Vallès Oriental. A les Illes Balears apareix a Menorca i a Mallorca, on és raríssim.

## Referències

* ↑ «Isoetes duriei Bory». Herbari Virtual del Mediterrani Occidental.
* 1 2 Oriol de Bolòs; Josep Vigo. Flora dels Països Catalans Volum I. Barcelona: Barcino, 1984. ISBN 84-7226-592-7.
# Estació de Terrassa Nacions Unides

Mapa sinòptic de la Línia Barcelona-Vallès de FGC :
Terrassa Nacions Unides (Can Roca en el projecte constructiu) és una estació de ferrocarril de la línia Barcelona-Vallès de FGC i l'estació final de la línia suburbana S1. Està situada al barri de Can Roca de la població de Terrassa, a la comarca del Vallès Occidental. Està en servei des del dia 29 de juliol del 2015. S'anomena així a causa de la seva situació vora el parc de les Nacions Unides, el tercer més gran de la ciutat.
L'any 2019 va registrar l'entrada de 560.004 passatgers.

## Serveis ferroviaris

Línia Barcelona-Vallès de FGC :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Barcelona - Pl. Catalunya | Terrassa Estació del Nord | | terminal | terminal |

## Galeria d'imatges

* Accesos a l'estació
* Accés a l'andana
* S1 direcció Barcelona
* Panell amb el nom de l'estació

## Referències

* ↑ «Metro de Terrassa». Ajuntament de Terrassa. Arxivat de l'original el 2017-04-05. [Consulta: 13 agost 2015].
* ↑ «Ajuntament de Terrassa – El Parc de les Nacions Unides». Arxivat de l'original el 2014-05-04. [Consulta: 13 agost 2015].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2019. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2024-03-28. [Consulta: 19 juny 2023].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Ana Lily Amirpour

Ana Lily Amirpour (en persa: آنا لیلی امیرپور; Margate, Anglaterra, 26 de novembre de 1980) és una directora de cine, guionista, productora i actriu estatunidenca. Amirpour que és d'origen iranià es va revelar internacionalment el 2014 gràcies a la seva pel·lícula Una noia torna a casa sola de nit (2014) —que es basava sobre un curt metratge realitzat anteriorment. La seva segona pel·lícula, The Bad Batch (2016), que comptà amb diversos actors famosos com ara Jason Momoa, Jim Carrey i Keanu Reeves, la va fer més famosa encara. El 2021, ha obtingut el Premi especial del jurat del Festival Internacional de Cinema de Venècia amb la seva tercera realització Mona Lisa and the Blood Moon.

## Filmografia
### Pel·lícules

| Any | Film | Directora | Guionista | Actriu | Rol |
| 2012 | The Garlock Incident | | Sí | Sí | Lily |
| 2014 | Una noia torna a casa sola de nit | Sí | Sí | Sí | Skeleton Partygirl |
| 2016 | The Bad Batch | Sí | Sí | | |
| 2021 | Mona Lisa and the Blood Moon | Sí | Sí | | |

## Premis i guardons
### Festival Internacional de Cinema de Venècia

| Any | Categoría | Pel·lícula | Resultat |
| 2016 | Premi Especial del Jurat | The Bad Batch | Guanyador |
| 2021 | Premi Especial del Jurat | Mona Lisa i la lluna de sang | Guanyador |
    Festival de Cinema de Sitges
| Any | Categoría | Pel·lícula | Resultat |
| 2014 | Gran Premi del Públic | Una noia torna a casa sola de nit | Guanyador |

## Referències

* ↑ «Talking to the Star and Director of 'A Girl Walks Home Alone at Night' - VICE Meets».
* ↑ Festival, Noor Iranian Film. «2012 Winners - Noor Iranian Film Festival» (en anglès britànic). Arxivat de l'original el 2019-05-30. [Consulta: 16 agost 2016].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 13 de setembre de 2016. [Consulta: 5 setembre 2021].
* ↑ Palmarès de Sitges 2014 a Fotogramas
# Mattie Parker

Mattie Parker (Hico, 1983) és una advocada, empresària i política estatunidenca que exerceix com a 45a alcaldessa de Fort Worth. Va ser escollida el 2021 després de servir com a cap de gabinet de l'alcalde i de l'Ajuntament de Fort Worth durant cinc anys.
Després d'haver ocupat el segon lloc a la primera volta de les votacions al maig, Parker es va enfrontar a Deborah Peoples, presidenta del Partit Demòcrata del comtat de Tarrant, a la segona volta de les eleccions del 5 de juny de 2021. Parker va rebre el 53,5% dels vots a les eleccions nominalment no partidistes.
A Fort Worth, els alcaldes són elegits per a mandats de dos anys. Parker va succeir Betsy Price, que va ser escollida per cinc mandats consecutius com a alcaldessa, incloses les eleccions de 2019, en què Price també va derrotar Peoples. Price va optar per no presentar-se a un sisè mandat el 2021 i va donar suport a Parker, la seva antiga cap de gabinet. Abans de servir com a cap de personal de la seva predecessora Betsy Price, Parker havia treballat a l'Ajuntament de Fort Worth des del 2015 fins al 2020. A causa de les eleccions a l'alcaldia no partidista de Fort Worth, Mattie Parker no és membre de cap partit polític, tot i que és afiliada republicana.

## Referències

* ↑ Woodard, Teresa. «'It's Go-Time in Fort Worth': Mattie Parker Sworn in as Youngest Mayor of Any Major US City». WFAA, 15-06-2021. [Consulta: 16 juny 2021].
* ↑ «Mattie Parker - Facebook». Facebook. [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ «About Mattie» (en anglès americà). Mattie Parker For Fort Worth Mayor. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ Svitek, Patrick. «Mattie Parker declares victory in Fort Worth mayoral runoff» (en anglès). The Texas Tribune, 06-06-2021. [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ «Tarrant County Election Results - June 5 Runoff». [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ «Fort Worth Mayor Betsy Price endorses Mattie Parker» (en anglès americà). Fort Worth Business Press, 04-03-2021. [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ «Mattie Parker». Ballotpedia. [Consulta: 9 setembre 2024].
# Jaume Joan Falcó i Segura

Jaume Joan Falcó i Segura, Jaime Juan Falcó y Segura o Iacobus Falco (València, 1522-Madrid, 31 d'agost de 1594) fou un humanista, matemàtic i poeta en llatí del Renaixement.
Fou membre de l'Orde de Montesa (1557), lloctinent del darrer mestre Pere Lluís Galceran de Borja, comanador d'Onda, Benicarló, Vinaròs i Perpunxent (1579) i primer lloctinent general de Montesa en revertir l’orde a la corona (1593).
Va obtenir mercè d'hàbit de l'Orde de Montesa, per influència de Pere Lluís Galceran de Borja, de la nissaga dels ducs de Gandia, Gran d'Espanya i mestre de l'Orde de Montesa, personatge amb qui va fer amistat i de qui va ser conseller privat i, a la seva mort el 1592, el seu marmessor testamentari. Per assistir a Pere Lluís Galceran de Borja, en 1567 va viatjar a Roma i a Orà. Va tornar a Madrid en 1572, on possiblement va conèixer a Cristòbal Moura, conseller de Felip II i ja a València, en 1577, va entrar en contacte amb Manuel Sousa Coutinho, cavaller de l'Orde de Malta, que havia conegut a Miguel de Cervantes a les masmorres d'Àlger.
Va morir a Madrid el 31 d'agost de 1594 i va ser enterrat al Col·legi de la Companyia de Jesús.

## Obres

* Compediaria totius de moribus philosophiae iuxta Ethica Aristotelis descripcio, 1570
* Iacobus Falco Valentinus miles Ordinis Montesiani Hanc circuli quadraturam invenit, Valentia, apud viduam Petri Huete, 1587 (reimpr. Anvers, 1591)
* Operum poeticorum, Libri Quinque, ab Emmanuele Sousa Coutigno... collecti, Mantuae Carpentanorum, apud Petrum Madrigalem, 1600
* Obras Completas, vol. I, ed. crít., trad., notes i est. introd. de D. López-Cañete Quiles, León, Universidad-Secretariado de Publicaciones y Medios, 1996 (col. Humanistas españoles, 13).

## Referències

* 1 2 «Jaume Joan Falcó i Segura». Diccionari de la literatura catalana. Enciclopèdia.cat. [Consulta: 20 abril 2020].
* 1 2 3 4 5 «Jaime Juan Falcó y Segura» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 20 abril 2020].

## Enllaços externs

* Biografia per Mariàngela Vilallonga (UdG) Arxivat 2011-09-06 a Wayback Machine.
# Jon Santacana Maiztegui

Jon Santacana Maiztegui (1 de novembre de 1980, Sant Sebastià, Guipúscoa) és un esquiador alpí paralímpic amb deficiència visual classificat com a B2 en la Classificació Paralímpica d'Esquí Alpí. El seu guia és Miguel Galindo Garcés.
Santacana ha competit en els Campionats del Món i la Copa del Món organitzats pel Comitè Paralímpic Internacional, a la Copa d'Europa i en les competicions nacionals espanyoles. Va guanyar un or en els Campionats del Món d'Anzerw 2000 -Suïssa- i un or i dues plates en els de Kanwoland 2009 -Corea del Sud-. També va representar a Espanya en els Jocs Paralímpics de Salt Lake City a 2002, els Jocs Paralímpics de Torí a 2006 i els Jocs Paralímpics de Vancouver a 2010, guanyant un or i dos bronzes a Salt Lake City, i un or i dues plates a Vancouver.
El 2011, al Campionat del Món celebrat a Sestriere, Itàlia, va ser plata en descens i eslàlom, i or en Súper G, Súper Combinada i eslàlom gegant.
El 2013 va guanyar tres ors al costat de Galindo a les proves de descens, Súper G i eslàlom gegant en el Campionat del Món celebrat a La Molina, Girona.

## Vegeu també

* Esquí alpí als Jocs Olímpics
* Llista de medallistes olímpics d'esquí alpí
* Esquí alpí als Jocs Olímpics d'hivern de 2014
* Esquí alpí als Jocs Olímpics d'hivern de 2010

## Referències

* ↑ «Pàgina Oficial del Comitè Paralímpic Espanyol». Paralimpicos.es. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 20 agost 2016].
* ↑ «Pàgina Oficial del Comitè Paralímpic Espanyol». Paralimpicos.es. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 20 agost 2016].
* ↑ «Espanya aconsegueix set medalles a la Copa del Món d'Esquí Alpí - Solidaritat». elmundo.es, 17-01-2010.
* ↑ «Lissavetzky admet que Espanya "no evoluciona" - Vancouver 2010 - Jocs Olímpics d'hivern». AS.com.
* ↑ Global Mirrorcomm - Desojo Luciano. «Libertad Balear. El diari digital de Balears - Jon Santacana es proclama campió paralímpic en descens». Libertadbalear.com. Arxivat de l'original el 2016-08-27. [Consulta: 20 agost 2016].
* ↑ «Jon Santacana: "Les medalles són efímeres, el que importa és la satisfacció personal». Marca.com, 25-01-2011.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2011-07-10 a Wayback Machine.
# Miquel Wert Jirheden

Miquel Wert Jirheden (Barcelona, 1982) és un pintor i muralista català i suec. Des del 2019, també ensenya a la Universitat de Barcelona.
El 2021, amb Elisa Capdevila, va pintar un mural en homenatge a la gent gran al barri del Camp de l'Arpa de Barcelona, a la cantonada entre l'avinguda Meridiana i el carrer de Trinxant.

## Referències

* ↑ «Miquel Wert» (en anglès). Galerie Friedmann-Hahn. [Consulta: 26 gener 2025].
* ↑ «Miquel Wert Jirheden». Universitat de Barcelona. [Consulta: 26 gener 2025].
* ↑ «El Camp de l'Arpa llueix un mural artístic en homenatge a la gent gran». Ajuntament de Barcelona, 05-10-2021. [Consulta: 26 novembre 2022].
# Stanley Cohen

Stanley Cohen (Brooklyn, 17 de novembre de 1922 - Nashville, 5 de febrer de 2020) fou un bioquímic estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1986.

## Biografia

Va néixer el 17 de novembre de 1922 a la ciutat de Nova York. Va estudiar química i zoologia al Brooklin College de Nova York, on es graduà el 1943, i posteriorment es va doctorar en bioquímica l'any 1948 a la Universitat de Michigan.

## Recerca científica

Durant la dècada del 1950 inicià la seva col·laboració amb Rita Levi-Montalcini a la Universitat Washington de Saint Louis. Montalcini havia acabat de descobrir el factor de creixement, i Cohen aconseguí demostrar que aquest factor estava compost per una cadena proteica. El 1959 es traslladà a la Universitat Vanderbilt de Nashville (Tennessee) des d'on va continuar treballant en els factors de creixement, especialment en l'intent de determinar el desenvolupament del càncer i intentant aconseguir la síntesi d'una droga anticancerosa.
L'any 1986 fou guardonat, juntament amb Levi-Montalcini, amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia pels seus treballs sobre els factors del creixement.

## Enllaços externs

* «Stanley Cohen» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Nikbakht Noruz

Nikbakht Noruz (dari: نیکبخت نوروز) (Afganistan, segle XX), també coneguda com Bakhtay (بختی), és una actriu afganesa, que va interpretar el paper principal de Bakhtay, una nena de sis anys en un llargmetratge francès i iranià Buda es va esfondrar per vergonya (بودا از شرم فرو ریخت ) 2007) dirigit per Hana Makhmalbaf ambientat a Bamian, Afganistan.

## Referències

* ↑ «Buddha Collapsed Out of Shame» (en anglès). BBC Four.
* ↑ «Buddha Collapsed Out of Shame DVD (2008)» (en anglès). Lovefilm.
* ↑ «Buddha Collapsed Out of Shame» (en anglès). Makhmalbaf Film House.
# Eduardo Madina Muñoz

Eduardo Madina Muñoz (castellà: Eduardo Madina) (Bilbao, 11 de gener de 1976) és un polític basc, militant del PSE-EE.

## Biografia

Entre abril de 2009 i setembre de 2014 va ser secretari general del Grup Parlamentari Socialista al Congrés dels Diputats d'Espanya. Es presentà al càrrec de secretari general del PSOE en el congrés extraordinari de juliol de 2014 obtenint el 36,14% dels suports enfront del 48,7% que va obtenir Pedro Sánchez Pérez-Castejón, que fou escollit. En les eleccions generals espanyoles de 2015 es presentà com a número 7 a la llista per Madrid però no va aconseguir escó.

## Càrrecs exercits

* Regidor de l'Ajuntament de Sestao (1999-2001)
* Secretari general de les Joventuts Socialistes del País Basc (2002-2004).
* Diputat per Biscaia al Congrés dels Diputats (Des de 2004).
* Secretari general del Grup Socialista al Congrés dels Diputats (2009-2014).

## Referències

* ↑ Eduardo Madina, nuevo secretario general del PSOE en el Congreso, en el diario El Mundo, el 14 de abril de 2009
* ↑ «El PSOE tria Pedro Sánchez com a nou líder, tot i que perd a Catalunya». Nació Digital, 13-07-2014. Arxivat de l'original el 2021-04-21. [Consulta: 5 març 2016].
* ↑ «El PSOE se hunde en Madrid: cuarta fuerza y Eduardo Madina se queda fuera» (en castellà). El Diario, 20-12-2015. [Consulta: 21 desembre 2015].
# Partit Rus d'Estònia

El Partit Rus d'Estònia (estonià: Vene Erakond Eestis, VEE, rus Ру́сская па́ртия Эсто́нии) va ser un partit polític d'Estònia, fundat el 1993, i un dels dos principals partits que defensaven els drets dels russos d'Estònia. Era més conservador i nacionalista que el seu competidor, el Partit de la Constitució.
El partit es va establir originalment com a Unió Nacional Russa (en estonià: Vene Rahvuslik Liit; en rus: Русский национальный союз) un partit de centredreta, el 1920. Va rebre l'1% dels vots a les eleccions parlamentàries d'aquell any, guanyant un sol escó al Riigikogu.
Després que Estònia recuperés la independència després de la caiguda de la Unió Soviètica, el 1994 es va establir el Partit Rus d'Estònia com a successor legal de la Unió Nacional Russa. Per a les eleccions de 1995, el partit va formar l'aliança "La nostra llar és Estònia" amb el Partit d'Unitat Popular Estonià. L'aliança va guanyar sis escons.
Posteriorment, el partit es va presentar en solitari a les eleccions de 1999, rebent el 2% dels vots, lluny d'aconseguir representació parlamentària. En eleccions següents, es mantindria com a força extraparlamentària.
L'any 2012 el partit es va fusionar amb el Partit Socialdemòcrata.

## Resultats electorals
### Riigikogu

| Any | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 1920 | 8,623 | 1.8 (#9) | 1 / 100 | Nou | Oposició |
| 1995 | Coalició amb el Partit de la Constitució | Coalició amb el Partit de la Constitució | 6 / 101 | Nou | Oposició |
| 1999 | 9,825 | 2.03 (#9) | 0 / 101 | 6 | Extraparlamentari |
| 2003 | 990 | 0.20 (#11) | 0 / 101 | = | Extraparlamentari |
| 2007 | 1,084 | 0.20 (#10) | 0 / 101 | = | Extraparlamentari |
| 2011 | 5,029 | 0.87 (#7) | 0 / 101 | = | Extraparlamentari |

## Referències

* ↑ Elections in Europe: A Data Handbook. 1. Auflage. Baden-Baden: Nomos Verlagsgesellschaft mbH & Co. KG, 2010. ISBN 978-3-8329-5609-7.

## Enllaços externs

* (rus) Web del partit Arxivat 2007-12-28 a Wayback Machine.
# Arlenis Sierra Cañadilla

Arlenis Sierra Cañadilla (Manzanillo, Província de Granma, 7 de desembre de 1992) és una ciclista cubana especialista en la pista, encara que també competeix en ruta. Actualment milita a l'Astana Women's Team. Ha guanyat medalles als Jocs Panamericans, Campionats del món, Campionats Panamericans i Jocs Centreamericans i del Carib entre altres victòries.

## Palmarès en pista

* 2013
** Campiona als Campionats Panamericans en Persecució per equips (amb Yudelmis Domínguez i Marlies Mejías)
* 2014
** Medalla d'or als Jocs Centreamericans i del Carib, en Persecució per equips
** Campiona als Campionats Panamericans en Scratch

### Resultats a la Copa del Món

* 2015-2016
** 1r a Cali, en Scratch

## Palmarès en ruta

* 2011
** Medalla d'or als Jocs Panamericans, en ruta
* 2013
** Campiona als Campionats Panamericans en ruta
* 2014
** Campiona als Campionats Panamericans en ruta
** Campiona de Cuba en ruta
** Vencedora d'una etapa al Tour de San Luis
* 2015
** Campiona de Cuba en ruta
* 2016
** Campiona de Cuba en ruta
** 1a a la Volta a Costa Rica i vencedora de 2 etapes
** 1a al Tour de Bretanya i vencedora de 3 etapes
** Vencedora d'una etapa al Tour de San Luis
* 2017
** Campiona de Cuba en ruta
** Campiona de Cuba en contrarellotge
** 1a a la Volta a Costa Rica i vencedora de 3 etapes
** Vencedora d'una etapa a la Setmana Ciclista Valenciana
** 1a al Trofeu Oro in Euro
* 2018
** Campiona als Campionats Panamericans en ruta
** Campiona als Jocs Centreamericans i del Carib en contrarellotge
** Vencedora d'una etapa de la Volta a Califòrnia
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Ardecha
** 1a al Tour de Guangxi
* 2019
** 1a a la Cadel Evans Great Ocean Road Race Women
** Campiona de Cuba en ruta
** Campiona de Cuba en contrarellotge
** Medalla d'or als Jocs Panamericans
** 4 etapes de Volta a Guatemala
** 1a a la Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini i vencedora d'una etapa
* 2020
** 1 etapa a la Women's Herald Sun Tour
* 2021
** 1a a la Clàssica Fèmines de Navarra
** 1a al Tour de l'Ardecha
** 1a a Tre Valli Varesine
** 1a a la Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini
* 2022
** Campiona Panamericana en ruta
** Vencedora de la Volta a Andalusia i de 2 etapes
** Vencedora d'una etapa al Tour de Romandia
* 2023
** Campiona de Cuba en ruta
** Campiona de Cuba en contrarellotge
** Campiona als Jocs Centreamericans i del Carib en ruta
** Campiona als Jocs Centreamericans i del Carib en contrarellotge
* 2024
** Campiona de Cuba en contrarellotge
** Vencedora d'etapa a la Volta a Andalusia

### Resultats a les Grans Voltes
#### Giro d'Itàlia

* 2017: 10a posició
* 2020: 42a posició
* 2021: abandona (3a etapa)
* 2022: no surt (7a etapa)
* 2024: 56a posició

#### Tour de França

* 2022: 27a posició

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Amic de Giovinazzo

Amic de Giovinazzo, de vegades dit Amic II (italià: Amico, francès: Ami; fl. 1063-1090), fou un noble i cap militar normand durant la conquesta normanda de la Itàlia meridional. Fou el comte de Molfetta des del 1068 fins a la seva mort i de Giovinazzo des del 1068 fins al 1073. Era un plançó d'una família il·lustre sovint oposada al domini de la casa d'Hauteville. El 1067-68, 1072-73 i 1079-80 participà en revoltes contra el duc de la Pulla, dels Hautevilles. El 1067 i el 1079 rebé ajuda de l'Imperi Romà d'Orient en el seu conflicte amb el duc.
El 1074-75, envaí Croàcia i, concretament, Dalmàcia en suport als romans d'Orient en la seva disputa amb el rei croat. Capturà el rei, Pere Krešimir IV, i segurament pretenia fundar-hi un principat, però fou derrotat per la República de Venècia i tornà a Itàlia.
El 1081-82 participà en la invasió de l'Imperi Romà. Conduí l'ala dreta de l'exèrcit en la batalla de Dirràquion. El seu atac matusser deixà els normands al caire de la desfeta, cosa que intentà compensar amb una càrrega contra l'emperador Aleix I Comnè que estigué ben a prop de reeixir.
El 1093 ja havia estat succeït pel seu fill, Jofré.

## Referències

* ↑ Budak, 2018, p. 230-232.
* ↑ Stipišić, 1999, p. 294-297.

## Bibliografia

* Budak, Neven. Hrvatska povijest od 550. do 1100. (en croat). Leykam international, 2018. ISBN 978-953-340-061-7.
* Stipišić, J. «Croatia in Diplomatic Sources up to the End of the 11th Century». A: Ivan Supičić. Croatia in the Early Middle Ages: A Cultural Survey (en anglès). Philip Wilson Publishers, 1999, p. 285–318.
# Ivo (pel·lícula)

Ivo és una pel·lícula dramàtica alemanya del 2024 escrita i dirigida per Eva Trobisch. Protagonitzada per Minna Wündrich, la pel·lícula tracta sobre decisions difícils al final de la vida, explicades a través de la història d'una infermera d'atenció domiciliària pal·liativa anomenada Ivo. Es va projectar a la secció Encounters del 74è Festival Internacional de Cinema de Berlín, on es va estrenar el 20 de febrer de 2024, i va ser nominada a la placa de l'Os d'Or a la millor pel·lícula d'aquesta secció. També va guanyar el premi Heiner Carow. S'ha subtitulat al català.
El rodatge va tenir lloc a Colònia de l'1 de setembre al 6 d'octubre de 2022, sota la supervisió del director de fotografia Adrian Campean.

## Referències

* ↑ Ntim, Zac. «Berlin Reveals 2024 Competition Lineup: Rooney Mara, Mati Diop, Isabelle Huppert, Abderrahmane Sissako Movies Among Selection». Deadline, 22-01-2024. [Consulta: 9 febrer 2024].
* ↑ «Ivo». Berlinale, 06-02-2024. [Consulta: 9 febrer 2024].
* ↑ Abbatescianni, Davide. «The Berlinale unveils its Competition and Encounters titles» (en anglès). Cineuropa, 22-01-2024. [Consulta: 9 febrer 2024].
* ↑ «Berlinale 2024: Heiner-Carow-Preis geht an Eva Trobisch für "Ivo"» (en alemany). filmportal.de, 22-02-2024. [Consulta: 24 febrer 2024].
* ↑ Abbatescianni, Davide. «The drama Memories of a Burning Body and the doc No Other Land scoop the Berlinale's Panorama Audience Awards» (en anglès). Cineuropa, 24-02-2024. [Consulta: 25 febrer 2024].
* ↑ «Ivo». Goita què fan, ara!. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Ivo: Independent Feature Film - 2022-2023, Drama - Germany» (en anglès). Crew United. [Consulta: 9 febrer 2024].