OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Senyorial de Murmuiza

La Casa Senyorial de Mūrmuiža (en letó: Mūrmuižas kungu māja) és una mansió a la regió històrica de Vidzeme, al municipi de Beverīna del nord de Letònia.

## Història

La Casa Senyorial de Mūrmuiža va ser construïda en el segle xix. Durant la dècada de 1930 la finca allotja un campus de la Universitat Popular de Letònia (Latvijas Tautas universitātes Mūrmuižas nodaļa) sota el lideratge de Zenta Mauriņa . Des de 1988 ha allotjat la Universitat Popular de Mūrmuiža.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia

## Enllaços externs

* http://www.beverinasnovads.lv/index.php?option=com_content&view=article&id=162&Itemid=125 Arxivat 2014-09-24 a Wayback Machine.
# Casa Senyorial de Stukmaņi

La Casa Senyorial de Stukmaņi (en letó: Stukmaņu muiža) a la regió històrica de Vidzeme, al municipi de Pļaviņas del nord de Letònia. L'edifici va ser construït a mitjan segle xviii en estil barroc, a la vora de la riba nord del riu Daugava. La mansió va ser severament feta malbé durant la Primera Guerra Mundial i va perdre el seu aspecte original quan va ser reconstruïda com un centre comunitari.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Cinc reis de Wa

Els cinc reis de Wa (倭の五王, Wa no go ō) eren reis de l'antic Japó els quals van enviar emissaris a la Xina durant el segle v per enfortir la legitimitat de les seves pretensions de poder i així també guanyar reconeixement davant l'Emperador de la Xina. Els detalls de tot això són desconeguts. Segons els registres xinesos, els seus noms eren San (讃), Chin (珍), Sai (濟), Kō (興) i Bu (武).
Com que els noms registrats a la Xina són molt diferents dels noms dels emperadors en el Nihonshoki, la seva identificació ha estat objecte, durant segles, de molts debats. La majoria d'historiador japonesos assignen els cinc reis japonesos als següents emperadors. D'altra banda les evidències arqueològiques, com les inscripcions en l'Espasa nariyama i l'Espasa Eta Funayama, també donen suport a la idea que “Bu” és un equivalent de l'Emperador Yūryaku, que els seus contemporanis van anomenar Wakatakeru Okimi.
* San 讃 Emperador Nintoku o Emperador Richū
* Chin 珍 Emperador Hanzei o Emperador Nintoku
* Sai o Sei 濟 Emperador Ingyō
* Kō 興 Emperador Ankō
* Bu 武 Emperador Yūryaku
# Acadèmia Pontifícia de les Belles Arts i de les Lletres dels Virtuosos al Panteó

L'Acadèmia pontifícia de les Belles Arts i de les Lletres dels Virtuosos al Panteó és una de les acadèmies pontifícies sota la direcció de la Santa Seu. El nom complet italià per a denominar aquesta acadèmia és Pontificia Insigne Accademia di Belle Arti e Letteratura dei Virtuosi al Pantheon. El terme Virtuosi al Pantheon (virtuosos del Panteó) també és àmpliament emprat. El Panteó de Roma va ser la seu històrica de l’acadèmia. El terme “acadèmia” és utilitzat en el renaixement com a definició d'una associació de persones, i no en sentit d'una institució d’ensenyament o instrucció.

## Història

L’acadèmia va ser fundada com a “Congregació de Sant Josep de Terra Santa” l’any 1542 sota l’auspici del monjo cistercenc Desiderio d’Auditorio, i va ser reconeguda pel Papa Pau III el 15 d’octubre de 1542. Des de la seva creació, l’acadèmia ha tingut entre els seus membres alguns dels més importants artistes que varen passar per Roma. Des del segle xvii,les exposicions han tingut lloc a les portes del Panteó, la seu històrica. L’any 1837, un nou estatut dels Estats Pontificis, va permetre aportar fons per a concursos d’art que se celebraven anualment. El títol de pontifici va ser atorgat pel papa Pius IX l’any 1861; el títol d’acadèmia l’atorgà el papa Pius XI l’any 1928. Als estatuts de 1995 s'especifica que l’objectiu de l’acadèmia és “afavorir l'estudi i la pràctica de les lletres i les belles arts amb particular recompensa en l'art sacre i la literatura cristiana... en col·laboració amb el Concell Pontifici per la Cultura”.
* Panteó de Roma l'any 1836

## Referències

* 1 2 «Profilo della Pontificia Insigne Accademia di Belle Arti e Lettere dei Virtuosi al Pantheon» (en italià).
# Acomys cineraceus

Acomys cineraceus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Etiòpia, Kenya, el Sudan, el Sudan del Sud i Uganda. Es tracta d'un animal insectívor. Els seus hàbitats naturals són les zones rocoses i els semideserts. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, cineraceus, significa ‘cendrós' en llatí.

## Referències

* ↑ Cassola, F.. Acomys cineraceus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 28 maig 2017.
# La Terra

«La Terra» té aquests significats:
* Art:
** La terra (pel·lícula), pel·lícula muda soviètica del 1930
** La Terra (Ángeles Santos), obra de l'artista catalana Ángeles Santos Torroella
** Terra Baixa, obra literària d'Àngel Guimerà
** Terra Mitjana, part del món mític a l'obra de J. R. R. Tolkien
* Geografia:
** Terra, tercer planeta del sistema solar
** La Terra Blanca, muntanya a la comarca del Baix Camp
** Terra Alta, comarca catalana
** Terra del Foc, arxipèlag de l'extrem sud d'Amèrica
** Terra Santa, territori al voltant d'Israel i Palestina
* Premsa:
** La Terra (revista), revista mensual de la Unió de Pagesos de Catalunya
* Tecnologia:
** Presa de terra, protector elèctric
# Charles F. Voegelin

Charles Frederick Voegelin (Nova York, 1906-1986) fou un lingüista estatunidenc, fill de Charles i Elizabeth Herbst-Sepilius Voegelin. Es graduà a la Universitat Stanford i el 1932 fou professor a la Universitat de Berkeley, on contactà amb els antropòlegs Robert Lowie i Alfred Louis Kroeber, i destacà aviat en l'estudi de les llengües ameríndies, de les quals, juntament amb Mary R. Haas, n'és responsable de l'actual classificació.
El 1933 va fer un treball de camp lingüístic entre els shawnee i el 1936 es graduà en lingüística a Yale amb Edward Sapir, aleshores va ensenyar a la Universitat DePauw i el 1941 a la Universitat Bloomington d'Indiana com a primer professor d'antropologia. Va mantenir correspondència amb Leonard Bloomfield en idioma ojibwa, i les cartes foren publicades posteriorment a la revista Anthropological linguistics.
Poc després es casà amb la seva col·laboradora Erminie Wheeler-Voegelin, i el 1964 fou professor de lingüística. Durant aquests anys va estudiar l'escrit lenape Walum Olam. El 1978 fou nomenat professor a la Universitat de Hawaii i publicà diversos articles a les revistes International Journal of American Linguistics, fundada per Franz Boas, i Language, the American Anthropologist, que recullen materials d'estudi sobre els lenape i shawnee, endemés de valuosos apunts sobre els blackfoot, menominee, anishinaabemowin i potawatomi, seneca, i penobscot.
També va publicar alguns estudis sobre el turc i fou el primer en emprar el terme Ecologia lingüística aplicada a la cartografia de les llengües. També ha estat membre del comitè executiu de l’American Anthropological Association i president de la Linguistic Society of America.
Va mantenir una acurada correspondència amb Leonard Bloomfield, Eli Lilly, i Morris Swadesh.

## Obres

* The Shawnee Female Deity (1936)
* Tubatulabal texts (1935)
* Tübatulabal grammar (1935)
* Shawnee Stems and the Jacob P. Dunn Miami Dictionary (1938)
* Hopi stems (1957)
* Linguistics and Anthropology (1975)
* Classification and Index of the World's Languages (1977)

## Referències

* ↑ http://www.indiana.edu/~anthro/about/timeline.pdf
* ↑ Charles F. Voegelin and Leonard Bloomfield. Correspondence in Ojibwa. Anthropological Linguistics, Vol. 35, No. 1/4, A Retrospective of the Journal Anthropological Linguistics: Selected Papers, 1959-1985 (1993), pp. 399-420
* ↑ http://lsadc.org/info/dec2001bltn/pres.htm Arxivat 2012-08-22 a Wayback Machine.
# Salvador Ventura Zamora

Salvador Ventura Zamora és un biòleg, bioquímic i professor universitari català.
Llicenciat en Biologia per la Universitat de Barcelona (UB), Màster en Bioquímica i Biologia Molecular i Doctor en Biologia per la per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), Salvador Ventura és catedràtic de Bioquímica i Biologia Molecular de la UAB des de l'any 2011, on també és investigador ICREA Acadèmia, i on ha estat Director de l'Institut de Biotecnologia i Biomedicina (IBB) de la UAB entre els anys 2017 i 2020. Anteriorment, va treballar com a investigador postdoctoral (1999-2002) a l'EMBL-Heidelberg, ha estat investigador a la Harvard Medical School (EUA) i al Karolinska Institutet (Suècia) entre altres centres. Es va reincorporar a la UAB com a investigador Ramon y Cajal l'any 2003. La seva recerca ha anat dirigida a investigar el vincle entre l'estructura proteica i les malalties degeneratives per crear noves molècules per tractar-les.
La recerca de Salvador Ventura, que és autor de més de 300 articles de recerca, a més de diversos capítols de llibres i 18 patents, s'ha dirigit i desenvolupat principalment a l'àrea de les malalties conformacionals causades pel mal plegament de proteïnes.
El 31 de maig del 2024 fou nomenat director de l'Institut d'Investigació i Innovació Parc Taulí (I3PT)-CERCA pel Patronat de la institució. Ventura assumirà la direcció de l'I3PT a partir de l'1 de setembre de 2024.
Entre els reconeixements que ha rebut durant la seva trajectòria proessional es troben el Premi a l'Excel·lència de Recerca UAB 2008, el Premi Bruker "Manuel Rico" 2020 de la Societat Espanyola de Biofísica i els Premis ICREA-Acadèmia 2009, 2015 i 2020 en Ciències de la Vida i Medicina, el premi a la Transferència UAB 2022 i la Medalla Narcís Monturiol 2022. És cofundador d'Eureka NanoBioEngineering, empresa enfocada en la creació de nanobiodispositius y nanobiomaterials avançats. Fou elegit membre de l'Academia Europaea en reconeixement de la seva tasca investigadora.

## Referències

* 1 2 Generalitat de Catalunya «El Govern distingeix la Fundació VHIR i deu investigadors per la seva contribució al desenvolupament de la ciència i la tecnologia. L'Executiu aprova la concessió de les Medalles i la Placa Narcís Monturiol al mèrit científic i tecnològic». Acords de Govern de la Generalitat de Catalunya. Direcció General de Comunicació del Govern, 05-07-2022, pàgs. 16-18 [Consulta: 21 juny 2024].
* 1 2 «Salvador Ventura Zamora - ICREA Acadèmia 2009, 2015 & 2020 - UAB · Life & Medical Sciences». ICREA Memòria 2023. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 juny 2024].
* 1 2 3 «Salvador Ventura, nou director de l'Institut d’Investigació i Innovació Parc Taulí (I3PT)». CERCA, 31-05-2024 [Consulta: 21 juny 2024].
* 1 2 3 «Salvador Ventura, nou director de l'Institut d'Investigació i Innovació Parc Taulí (I3PT)». Institut d'Investigació i Innovació Parc Taulí, 31-05-2024 [Consulta: 21 juny 2024].
# Sara Aagesen Muñoz

Sara Aagesen Muñoz (Madrid, 1976) és una enginyera química madrilenya especialitzada en Medi Ambient per la Universitat Complutense de Madrid. Ha dedicat la seva carrera a l’energia, el medi ambient i la lluita contra el canvi climàtic.
Entre el 2002 i el 2018, va treballar a l'Oficina Espanyola de Canvi Climàtic, com a negociadora de la Comissió Marc de l’ONU contra el Canvi Climàtic. També ha format part del Grup Intergovernamental d’Experts sobre el Canvi Climàtic. El 2013 va rebre la Creu de l’Orde Civil del Mèrit Mediambiental. El 2018 va ser nomenada per Teresa Ribera assessora del Ministeri per a la Transició Ecològica. El 2020 va ser promocionada a secretaria d’estat d’Energia.
El 2024 es va anunciar que substituiria Teresa Ribera com a vice-presidenta tercera i ministra per a la Transició Ecològica i el Desafiament Demogràfic del tercer govern de Pedro Sánchez quan Ribera es va convertir en Vicepresidenta de la Comissió Europea i comissària de de la Competència,

## Referències

* 1 2 3 324cat. «Qui és Sara Aagesen, que rellevarà Teresa Ribera com a ministra i vicepresidenta tercera». CCMA, 22-11-2024. [Consulta: 23 novembre 2024].
* 1 2 Cerrillo, Antonio. «Sara Aagesen, d'assessora discreta a pilar per a les polítiques d'energia i clima». La Vanguardia, 23-11-2024. [Consulta: 23 novembre 2024].
* ↑ «Sara Aagesen substituirà Teresa Ribera al govern espanyol». VilaWeb, 22-11-2024. [Consulta: 23 novembre 2024].
* ↑ Guadilla Angrill, Marc. «L'Eurocambra avala la nova Comissió Europea malgrat el rebuig del PP espanyol a Teresa Ribera». 324, 27-11-2024. [Consulta: 29 novembre 2024].
# Dittrichia

Dittrichia és un gènere de plantes angiospermes de la família de les asteràcies (Asteraceae). Són plantes natives d'Europa, el nord d'Àfrica i l'Àsia occidental fins a l'Himàlaia, present als Països Catalans. Aquestes plantes han estat introduïdes a d'altres parts del món, al Estats Units i a Austràlia es consideren espècies invasores perjudicials per a la flora local.

## Descripció

Són plantes herbàcies ruderals, anuals o perennes i amb tiges llenyoses . Les fulles són piloses i enganxoses, de lanceolades a linears i amb el marge dentat o enter i es disposen de manera alternada. Les flors es troben agrupades en capítols que formen agrupacions racemoses terminals, l'involucre acostuma a tenir vàries fileres de bràctees herbàcies. Les flors són grogues, les ligulades són femenines i els flòsculs són tubulars amb cinc lòbuls i hermafrodites. El fruit és un aqueni amb papus.

## Taxonomia

Aquest gènere va ser publicat per primer cop l'any 1973 al quart volum de la revista Exsiccatorum Genavensium e Conservatorio Botanico Distributorum Fasciculus pel botànic suís Werner Greuter (n 1938).

### Espècies

Dins del gènere Dittrichia es reconeixen les dues espècies següents:
* Dittrichia graveolens (L.) Greuter
* Dittrichia viscosa (L.) Greuter

### Sinònims

Els següents noms científics són sinònims de Dittrichia:
* Sinònims homotípics
* Cupularia Godr. & Gren.
* Sinònims heterotípics
* Alunia Lindl.
* Myriadenus Cass.

## Referències

* 1 2 3 «Dittrichia' Greuter» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 6 febrer 2025].
* ↑ Calflora - Dittrichia graveolens (anglès)
* ↑ - Weeds CRC: False yellowhead (Dittrichia viscosa) (anglès)
* ↑ Sell i Murrell, 2005, p. 436.
* ↑ Schaefer i Anderberg, Baldwin, Bayer et alii, 2007, p. 380-381.
* ↑ «Dittrichia Greuter» (en anglès). International Plant Names Index, The Royal Botanic Gardens, Kew, Harvard University Herbaria & Libraries and Australian National Botanic Gardens. [Consulta: 7 febrer 2025].

## Bibliografia

* Sell, Peter; Murrell, Gina. Flora of Great Britain and Ireland (en anglès). vol. 4. Cambridge University Press, 2005. ISBN 978-0-521-55338-4.
* Anderberg, P.O.; Baldwin, B.G.; Bayer, R.G.; Breitwieser, J.; Jeffrey, C.; Dillon, M.O.; Eldenäs, P.; Funk, V.; Garcia-Jacas, N.; Hind, D.J.N.; Karis; Lack, H.W.; Nesom, G.; Nordenstam, B.; Oberprieler, Ch.; Panero, J.L.; Puttock, C. «Compositae». A: K. Kubitzki. The Families and Genera of Vascular Plants (en anglès). vol. VIII. Springer, 2007, p. 57-588. ISBN 978-3-540-31050-1.
# Noalhac

«Noalhac» té aquests significats:
* Noalhac (Avairon), municipi al departament de l'Avairon (regió d'Occitània, França)
* Noalhac (Corresa), municipi al departament de la Corresa (regió de Nova Aquitània, França)
* Noalhac (Gironda), municipi al departament de la Gironda (Nova Aquitània)
* Noalhac (Losera), municipi al departament del Losera (Occitània)
* Noalhac (Puèi Domat), municipi al departament del Puèi Domat (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Nòstra Dama de Noalhac, municipi al departament del Tarn (Occitània)
# Antonio Salazar Cifré

Antonio Salazar Cifré (València, 19 de juny de 1954) és un metge i polític valencià, diputat en la primera legislatura de les Corts Valencianes.
Llicenciat en medicina i cirurgia. Militant del PSPV-PSOE, fou elegit diputat per la circumscripció de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983. Ha estat vicepresident de la Comissió de seguiment dels efectes de les riades de les Corts Valencianes. No es va presentar a la reelecció i continuà la seva carrera professional com a metge. En 2005 era cap de secció d'Epidemiologia del Centre de Salut Pública de València.

## Obres

* Brote de shigellosis en un barrio de nivel social bajo (monografia)

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 15 maig 2015].
* ↑ Activitats Arxivat 2009-05-01 a Wayback Machine. de l'IMEVAL
# Víktor Ahn

Víktor Ahn (en rus: Виктор Ан), també conegut com a Ahn Hyun-Soo o An Hyeon-Su (en coreà: 안현수) (Seül, 23 de novembre de 1985) és un patinador de velocitat sobre pista curta sud-coreà nacionalitzat rus, vencedor de diverses proves del Campionats del Món i dels Jocs Olímpics d'Hivern de 2006.

## Biografia

Va néixer el 23 de novembre de 1985 a la ciutat de Seül, capital de Corea del Sud.

## Carrera esportiva

Als 16 anys va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a la ciutat de Salt Lake City (Estats Units), on aconseguí finalitzar en quarta posició en la prova dels 1.000 metres i tretzè en els 1.500 metres. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 realitzats a Torí (Itàlia) es convertí en el màxim medallista dels Jocs en aconseguir quatre metalls: la medalla d'or en les proves de 1.000 m., 1.500 m. i 5.000 metres relleus, i la medalla de bronze en la prova dels 500 metres. No aconseguí classificar-se per participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 realitzats a Vancouver (Canadà).
Al llarg de la seva carrera ha guanyat 12 medalles en el Campionat del Món de patinatge de velocitat en pista curta, destacant set títols mundials. El 2002 es convertí en campió del món júnior i el 2005 aconseguí guanyar quatre medalles en la Universíada d'hivern realitzada a Innsbruck (Àustria).

## Enllaços externs

* (anglès) www.sportresult.com - Ahn Hyun-Soo Arxivat 2009-10-06 a Wayback Machine.
# Pere, Valabons, Sabinià, Vistremund, Abenci i Jeremies de Còrdova

Pere, Valabons, Sabinià, Vistremund, Abenci i Jeremies de Còrdova (diversos llocs d'Andalusia, s. VIII-IX - Còrdova, 7 de juny de 851) foren sis eclesiàstics mossàrabs, morts com a màrtirs a mans de musulmans. Són venerats com a sants per diverses confessions cristianes, amb els altres Màrtirs de Còrdova. Immediatament, la comunitat cristiana els considerà màrtirs. La festivitat litúrgica dels tres sants se celebra el 7 de juny.
Valabons (Walabonsus) havia nascut a Elepha (avui Niebla, Huelva), fill de pare cristià i mare conversa des de l'islamisme. Amb els seus pares i la seva germana Maria (que també moriria màrtir cinc mesos després), s'establí a Còrdova, al llogarret de Froniano, i s'educà al monestir de San Félix d'aquest lloc. Ordenat diaca molt jove, exercí amb el sacerdot Pere, nascut a Astigi (actual Écija, Sevilla).
Sabinià i Vistremund eren de Froniano i s'havien fet monjos al proper monestir de San Zoilo de Armilata, a la serralada de Còrdova. Al seu torn, Abenci o Habenci era cordovès i monjo a San Cristóbal, vivint com a reclòs amb gran austeritat. Jeremies, també de Còrdova, era també monjo i havia fundat el monestir doble de Tábanos, on va retirar-se amb la seva esposa Isabel i altres parents; era oncle dels futurs màrtirs Isaac de Còrdova i Coloma de Tábanos.
Durant la persecució als cristians decretada pel califa Muhàmmad I, els sis es presentaren davant les autoritats per recriminar-los l'execució de Sanç de Còrdova i d'Isaac, martiritzat feia poc per predicar el cristianisme. Foren empresonats i condemnats a mort; Jeremies fou fuetejat abans, i els sis foren decapitats el 7 de juny de 851. Els seus cossos foren exposats i cremats, i les seves cendres llençades al riu Guadalquivir.
# Jesús Ignacio Ibáñez Loyo

Jesús Ignacio Ibáñez Loyo (Zuia, 18 de març de 1960) és un ciclista basc, ja retirat, que fou professional entre 1983 i 1989.
Va passar al camp professional de la mà de l'equip Zor, fent les tasques de gregari dels diferents caps de fila que va tenir. Tot i les poques victòries que aconseguí, destaca al seu palmarès el Campionat d'Espanya de ciclisme en ruta de 1984 i una etapa de la Volta a Espanya de 1987.

## Palmarès

* 1983
** 1r al Trofeo Virgen del Carmen
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Castella
* 1984
** Campió d'Espanya de ciclisme en ruta
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Astúries
* 1987
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1983. 66è de la classificació general
* 1984. 62è de la classificació general
* 1987. 56è de la classificació general
* 1988. Abandona (14a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 1985. Abandona (10a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1984. 63è de la classificació general
* 1987. 66è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «IBÁÑEZ LOYO Jesús Ignacio» (en francès). Memoire du cyclisme. Arxivat de l'original el 2018-02-16. [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ Dalmases, Javier «Loyo, campeón en un Nacional casi "Mundial"» (en castellà). Mundo Deportivo, 19015, 25-06-1984, pàg. 22.
* ↑ Dalmases, Javier «Kelly volvió a ponerse de "amarillo"» (en castellà). Mundo Deportivo, 20044, 30-04-1987, pàg. 33.
* ↑ «URTEKARIA». Arxivat de l'original el 2005-05-16. [Consulta: 4 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jesús Ignacio Ibáñez Loyo a sitiodeciclismo.net
# Umpqua

«Umpqua» té aquests significats:
* Umpqua (grup humà), grup de diversos amerindis dels Estats Units (parlants de llengües de diferents famílies lingüístiques) que viuen a l'actual estat d'Oregon entorn al riu Umpqua
* Umpqua (comunitat no incorporada), localitat al comtat de Douglas a l'estat nord-americà d'Oregon
* Alt umpqua, llengua atapascana extingida parlada antigament al llarg de la confluència meridional del riu Umpqua al centre-oest d'Oregon
* Baix umpqua o siuslaw, llengua ameríndia extinta parlada pels siuslaws que vivien al sud-oest d'Oregon en la costa del Pacífic dels Estats Units
* Riu Umpqua, riu a la costa d'Oregon als Estats Units
* Banda Cow Creek de la tribu d'indis Umpqua, tribu reconeguda federalment d'amerindis dels Estats Units que té la seu del govern tribal a Canyonville, Oregon
* Tribus Confederades d'indis Coos, Lower Umpqua i Siuslaw, tribu reconeguda federalment d'amerindis dels Estats Units format pels hanis coos, miluk coos, lower umpqua i siuslaws d'Oregon
# Siuslaws

Els siuslaw (també alt umpqua) és una de les tres Tribus Confederades d'indis Coos, Lower Umpqua i Siuslaw, una tribu reconeguda federalment situada a la costa del Pacífic del sud-oest d'Oregon als Estats Units. La llengua siuslaw és una llengua extingida. Segons el cens dels Estats Units del 2000 hi havia enregistrats 36 individus.

## Referències

* ↑ Taula del cens dels EUA, 2000

## Bibliografia

* Leo J. Frachtenberg, "Siuslaw," a Franz Boas (ed.), Handbook of American Indian Languages, Part 2. Washington, DC: U.S. Government Printing Office, 1922; pp. 431-630.

## Enllaços externs

* Bibliography of the Siuslaw and Kuitsh Indians Arxivat 2014-03-20 a Wayback Machine.
* Confederated Tribes of Coos, Lower Umpqua, and Siuslaw homepage
* Coos, Lower Umpqua & Siuslaw Tribes profile Arxivat 2003-08-15 a Wayback Machine.