OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tropicale Amissa Bongo

La Tropicale Amissa Bongo és una cursa de ciclisme de carretera que es disputa anualment al Gabon. La cursa per etapes, composta per vuit trams, forma part de l'UCI Africa Tour, en la qual els dos primers anys va estar classificada en la categoria 2.2 de la UCI i el 2008 va passar a la categoria superior 2.1.
El nom de l'esdeveniment vol rendir homenatge a Albertine Amissa Bongo, la filla de l'expresident de Gabon, Omar Bongo Ondimba, que va morir el 1993.
El 2008, la distància total de la cursa va ser de 594 quilòmetres. En canvi, el 2015 ja va ser de 966 quilòmetres.
El guanyador amb més victòries és el francès Anthony Charteau, que va guanyar la cursa tres vegades, entre 2010 i 2012.
Natnael Berhane, guanyador de l'edició 2014, és el primer ciclista africà a guanyar la prova.
A l'octubre de 2023, unes setmanes després del cop d'estat militar que va derrocar el president reelegit Ali Bongo, els organitzadors de la prova van anunciar l'anul·lació de l'edició de 2024.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2006 | Jussi Veikkanen | Frédéric Guesdon | Ievgueni Sokolov |
| 2007 | Frédéric Guesdon | Pierre Rolland | Jussi Veikkanen |
| 2008 | Lilian Jégou | Yann Pivois | Rony Martias |
| 2009 | Mathieu Ladagnous | Filipe Cardoso | Pierre Rolland |
| 2010 | Anthony Charteau | Ian McLeod | Julien Loubet |
| 2011 | Anthony Charteau | Andy Cappelle | Adil Jelloul |
| 2012 | Anthony Charteau | Meron Russom | Adil Jelloul |
| 2013 | Yohann Gène | Soufiane Haddi | Gaëtan Bille |
| 2014 | Natnael Berhane | Luis León Sánchez Gil | Egoitz García Etxegibel |
| 2015 | Rafaâ Chtioui | Giovanni Bernaudeau | Abdelkader Belmokhtar |
| 2016 | Adrien Petit | Andrea Palini | Anthony Delaplace |
| 2017 | Yohann Gène | Issak Tesfom Okubamariam | Nikodemus Holler |
| 2018 | Joseph Areruya | Nikodemus Holler | Damien Gaudin |
| 2019 | Niccolò Bonifazio | Lorrenzo Manzin | André Greipel |
| 2020 | Jordan Levasseur | Natnael Tesfatsion | Emmanuel Morin |
| 2021 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2022 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2023 | Geoffrey Soupe | Hamza Amari | Christopher Lagane |

## Referències

* ↑ «La Tropicale Amissa Bongo n'aura pas lieu en 2024» (en francès). [Consulta: 8 febrer 2025].
* ↑ (fr) Cyclisme : l’italien Niccolo Bonifazio remporte la Tropicale Amissa Bongo, lalibreville.com, 27 de gener de 2019.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-03-05 a Wayback Machine.
* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
# Antoni Vila-Coro Nadal

Antoni Vila-Coro Nadal (Madrid, 12 de juliol de 1895 – Barcelona, 13 de gener de 1977) fou un waterpolista i metge que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà la competició de waterpolo. Aquest fou el debut de la selecció espanyola en uns Jocs, en els quals finalitzà en una meritòria setena posició.
Membre del CN Barcelona, en el seu palmarès destaquen cinc Campionats d'Espanya (1917 a 1921) i tres de Catalunya (1921, 1922, 1925).

## Referències

* 1 2 «Antoni Vila-Coro Nadal». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Metges Catalans | Antoni Vila Coro». [Consulta: 14 maig 2018].
* ↑ «Amberes 1920, el debut olímpico de España». Real Federación Española de Natación. Arxivat de l'original el 16 de setembre 2017. [Consulta: 15 setembre 2017].
* ↑ «Antonio Vila-Coro Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 de juliol 2009. [Consulta: 16 setembre 2017].
# Artis

Artis va ser una companyia teatral de Palma que va funcionar del 1948 al 1969.
Durant els seus anys d’existència feren 2.474 funcions –1.267 a Palma i 1.207 a altres llocs– i estrenaren noranta obres de trenta-tres autors diferents. Les obres que més representaren foren de Pere Capellà (L’amo de son magraner, 130 funcions; Sa madona du es maneig, 99 funcions), Joan Mas (Sa padrina, 121 funcions; Un senyor damunt un ruc, 95 funcions), Martí Mayol (Es sogre de madò Rosa, 93 funcions) i Lluís Segura (Pobres casats, 87 funcions).

## Història

Companyia de teatre fundada a Palma el 1948 com a conseqüència de les tensions que hi va haver dins l’Agrupació de Teatre Regional. Aquestes tensions, que sembla que foren per desacords en la distribució dels papers, provocaren que el febrer de 1948 la companyia s'escindís en dues: una que conservà el mateix nom i una altra que inicialment adoptà el nom de Companyia de Teatre Regional. Aquesta darrera companyia, afiliada a l’Obra Sindical de Educación y Descanso, el setembre de 1949 va baratar el nom pel d’Artis. Fins l’any de la seva dissolució ocupà de manera titular el Teatre Principal i hi presentà gairebé totes les seves estrenes, excepte en comptades vegades. Amb Gaietà Cortès Valls com a director gerent, també se n’encarregaren de la direcció Catina Valls, Joan Valls, Xesc Forteza, Gabriel Janer Manila, Antoni Mus i Enric Torres.
A l’inici l’acusaren de fer un teatre centrat en obres dels mateixos autors estrenats abans de la Guerra Civil, és a dir, Gabriel Fuster, Miquel Puigserver, Josep M. Tous i Maroto, Gabriel Cortès o Manuel Andreu i Fontirroig. Llavors, ja consolidada la companyia, apostaren per autors nous com Pere Capellà, Martí Mayol, Joan Mas, Antoni Mus i Xesc Forteza, amb els quals tingueren força èxit de públic i de crítica, i molts bons resultats econòmics. A partir dels anys seixanta, tant la crítica com el públic s'anà cansant d’aquest tipus de teatre, que consideraven desfasat. Tot i això, els dies 27 i 28 de setembre de 1963 la companyia actuà al Teatre Romea de Barcelona, dins el marc del VI Cicle de Teatre Llatí, amb Un senyor damunt un ruc, de Joan Mas. Fou guardonada amb un premi especial, i la primera actriu, Cristina Valls, guanyà el tercer premi a la interpretació femenina. La companyia entrà en decadència i començà a perdre gran part del suport social que anys enrere havia tingut. Malgrat aquesta evidència, la companyia no fou partidària en un primer moment d’introduir en el seu repertori altres autors que els permetessin modernitzar-lo. Fou durant els seus darrers anys d’existència que hi hagué un seguit de canvis, tant de direcció com d’autors i actors. Tot i l’intent d’innovació, els resultats no foren els desitjats i la companyia es va dissoldre el 1969. Entre els seus actors van destacar Xesc Forteza i els germans Cristina i Joan Valls, aquest darrer mort en un accident de trànsit el juny de 1958 quan aleshores n’era actor i director.

## Referències

* 1 2 3 4 Perelló, Francesc. «Artis». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement).
# Raipur

Raipur és una ciutat i municipi de l'Índia, capital de Chhattisgarh i del districte de Raipur. Consta al cens del 2011 amb una població de 1.010.087 habitants (el 1901 tenia 32.114 habitants). La nova ciutat de Naya Raipur s'ha construït al costat de Raipur.

## Història

Fou capital de Chhattisgarh des de 1818 i de l'agència dels Estats de Chhattisgarh (l'agent era al mateix temps comissionat de la divisió de Chhattisgarh de les Províncies Centrals). La municipalitat es va crear el 1867. En el segle xix va sobrepassar com a centre comercial regional a Raj-Nandgaon, que fins aleshores fou el centre més important.

## Bibliografia

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Raipur Arxivat 2020-09-18 a Wayback Machine.
* Complete Raipur City Arxivat 2009-11-16 a Wayback Machine.
* Raipur News Arxivat 2010-01-16 a Wayback Machine.
* Raipur District Administration Arxivat 2005-03-24 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «Cities having population 1 lakh and above, Census 2011». The Registrar General & Census Commissioner, India. Arxivat de l'original el 7 May 2012. [Consulta: 25 juny 2014].
# Eduart

Eduart (grec: Έντουαρτ) és una pel·lícula dramàtica grega de 2006 dirigida per Angeliki Antoniou. Va ser la presentació de Grècia als Premis Oscar de 2007 per a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa, però no va ser acceptada com a nominada. També es va presentar al 29è Festival Internacional de Cinema de Moscou.

## Argument

Eduart es va criar en una família maltractadora. Emigra per fer fortuna convertint-se en una estrella de rock.
Tanmateix, mata un home. Ho nega però acaba a la presó. Allà, amb l'ajuda d'un metge alemany, confessa el seu crim i comença el camí de la redempció, acceptant el càstig.

## Repartiment

* Eshref Durmishi com a Eduart
* André Hennicke com a Christoph
* Ndriçim Xhepa com a Raman
* Ermela Teli com a Natasha
* Adrian Aziri com a Elton
* Gazmend Gjokaj com a Pedro
* Manos Vakousis com Giorgos Harisis
* Edi Mehana com a Ali

## Premis

* Festival Internacional de Cinema de Tessalònica 2006: Alexandre d'or, millor director, millor guió, millors decorats, millor música, millor so, millor muntatge, millor vestuari, millor maquillatge, Premi FIPRESCI, premi de la sindicat de tècnics grecs de televisió i cinema
* 2007: 29è Festival de Cinema Mediterrani de Montpeller: Antígona d'or
* 2008: Los Angeles Greek Film Festival: Orpheus a la millor pel·lícula, Orpheus a la millor direcció
* 2008: London Greek Film Festival: millor pel·lícula de ficció

## Referències

* ↑ «A Record 63 Countries Vying For Best Foreign-Language Oscar Nod». Yahoo! Movies, 17-10-2007. Arxivat de l'original el September 26, 2008. [Consulta: 23 juny 2008].
* ↑ Gaydos, Steven; McCarthy, Libby (2008-01-15). «Oscar's foreign film race heats up». Variety. Consulta: 2008-06-23.
* ↑ «29th Moscow International Film Festival (2007)». MIFF. Arxivat de l'original el 2013-04-21. [Consulta: 30 maig 2013].
* ↑ Palmares 2007, al web del CINEMED

## Enllaços externs

* Eduart in the director's official website: photos, trailer, awards, reviews
* Ronald Bergan, Eduart and the Thessaloniki International Film Festival guardian.co.uk
* Spyros Payiatakis, Kathimerini, about Eduart
# Gran Premi de l'oest dels Estats Units

El Gran Premi dels Estats Units Oest va ser una carrera vàlida pel Campionat mundial de la Fórmula 1 entre els anys 1976 i 1983 que es disputava al circuit de Long Beach, situat a prop de Long Beach, Califòrnia.

## Guanyadors del Gran Premi de l'oest dels Estats Units

| Any | Pilot | Equip | Circuit | Resultats |
| 1983 | John Watson | McLaren - Ford | Long Beach | Resultats |
| 1982 | Niki Lauda | McLaren - Ford | Long Beach | Resultats |
| 1981 | Alan Jones | Williams - Ford | Long Beach | Resultats |
| 1980 | Nelson Piquet | Brabham - Ford | Long Beach | Resultats |
| 1979 | Gilles Villeneuve | Ferrari | Long Beach | Resultats |
| 1978 | Carlos Reutemann | Ferrari | Long Beach | Resultats |
| 1977 | Mario Andretti | Lotus - Ford | Long Beach | Resultats |
| 1976 | Clay Regazzoni | Ferrari | Long Beach | Resultats |

## Enllaços externs

* Long Beach F1 - Imatges

## Vegeu també

* Gran Premi dels Estats Units
* Gran Premi de l'est dels Estats Units
* Gran Premi de Las Vegas
# Sambandsflokkurin

El Partit Unionista o Sambandsflokkurin és un partit polític liberal de les illes Fèroe, fundat el 1906. El partit liberal de les Illes Fèroe no fou capaç d'evitar que el seu nom fos usurpat pel partit conservatiu liberal. El 2004 Kaj Leo Johannesen succeí Lisbeth L. Petersen com a cap del partit.
A les darreres eleccions, celebrades l'1 de setembre del 2015, el partit va obtenir el 18,7% dels vots populars (un 5,9 % menys que a les anteriors eleccions del 2011) i va obtenir 6 dels 32 escons, dos menys dels que tenia. Kaj Leo Johannesen, primer ministre de les Fèroe des del 2008, va ser substituït al capdavant del govern de les illes pel social-demòcrata Aksel V. Johannesen.
A les eleccions legislatives daneses de 2007 va obtenir un escó.

## Enllaços externs

* Sambandsflokkurin pàgina oficial
# Setge de Pera

La batalla del Bòsfor, lluitada el 13 de febrer de 1352 fou una de les batalles de la guerra veneciano-genovesa.

## Antecedents

Després que Miquel VIII Paleòleg garantís l'accés al mar Negre en 1261 a la República de Gènova, aquests van establir colònies a Pera i Caffa.
Des de 1348 la República de Gènova estava en guerra amb l'emperador romà d'Orient Joan VI Cantacuzè a Gàlata i Quios, i el 1350 es va trobar en guerra amb la República de Venècia, que tracten d'eliminar l'activitat mercantil de Gènova a la Mediterrània oriental. Com Gènova havia ajudat els adversaris de la Corona d'Aragó a Sardenya, Pere el Cerimoniós va entrar a la guerra del costat de Venècia i de l'Imperi Romà d'Orient. Gènova es va veure forçada a una aliança amb l'Imperi Otomà i fins i tot van assaltar Constantinoble. L'armada de l'aliança derrotà als genovesos el 13 de febrer de 1352 però l'almirall català morí a causa de les ferides. Només deu de les galeres catalanes tornaren a Catalunya, a més, l'atac va provovar un canvi d'aliances de l'emperador Joan VI Cantacuzè donant el monopoli dels ports orientals.

## El setge

En resposta al canvi d'aliances de l'emperador Joan VI Cantacuzè, el venecià Nicolau Pisani va atacar Pera infructuosament.

## Referències

* ↑ Carr, Mike. Merchant Crusaders in the Aegean, 1291-1352 (en anglès). Boydell & Brewer, 2015, p. 24. ISBN 1843839903.
* ↑ Hernández Cardona, Francesc Xavier. «Volum II: Temps de Conquesta». A: Història militar de Catalunya. 2a Ed.. Rafael Dalmau Editor, 2004, p.148. ISBN 84-232-0655-6.
# Chuck Daigh

Chuck Daigh va ser un pilot de curses automobilístiques estatunidenc que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Chuck Daigh va néixer el 29 de novembre del 1923 a Long Beach, Califòrnia, Estats Units i va morir el 29 d'abril del 2008 a Newport Beach, Califòrnia.

## A la F1

Va debutar a la segona cursa de la temporada 1960 (l'onzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 29 de maig del 1960 el GP de Mònaco al Circuit de Montecarlo.
Chuck Daigh va participar en sis proves puntuables pel campionat de la F1, disputades totes en la temporada 1960 aconseguint un desè lloc com a millor resultat i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1960 | Reventlow Automobiles Inc. | Scarab | Scarab | ARG | MON NVQ | 500 | HOL NVS | BEL Ret | FRA NVS | | | | USA 10 | - | 0 |
| 1960 | Cooper Car Company | Cooper | Climax | | | | | | | GBR Ret | POR | ITA | | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Partit Socialista dels Treballadors (Dinamarca)

Partit Socialista dels Treballadors (danès Socialistisk Arbejderparti) és un partit polític comunista danès fundat el 1980 com a successor de la Lliga Socialista Revolucionària (Revolutionære Socialisters Forbund, RSF), d'inspiració trotskista i afiliat a la IV Internacional. Es va presentar a diverses eleccions sense gaire èxit i el 1989 fou un dels cofundadors de l'Aliança Roja-Verda amb el Partit Comunista de Dinamarca i els Socialistes d'Esquerra. Publica el mensual Socialistisk Information (SI).

## Enllaços externs

* SAP i SI
# Josep Maria de Pallejà Ferrer-Vidal

Josep Maria de Pallejà Ferrer-Vidal (Barcelona, 17 de juny de 1891 - Barcelona, 24 de gener de 1964) fou un tirador català que va competir durant la dècada de 1920. Membre de la noblesa, el 1924 fou escollit majordom de setmana.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de París, on disputà, sense sort, la prova individual de fossa olímpica del programa de tir.

## Referències

* ↑ «Mayordomos de semana» (en castellà). [Consulta: 21 agost 2024].
* ↑ «Josep Maria de Pallejà Ferrer-Vidal | enciclopedia.cat». [Consulta: 21 agost 2024].
* ↑ «Olympedia – José María, Marqués de Palleja». [Consulta: 21 agost 2024].
# GPSS

GPSS és un llenguatge de simulació de caràcter generalista.
Basat en un conjunt de d'instruccions, anomenades blocs, que permeten descriure els processos que constitueixen el sistema. El paradigma de simulació sobre el que es basa és el d'interacció de processos.
El 1961 IBM va llençar la primera versió del sistema GPSS, desenvolupat per Geoffrey Gordon. A pesar que han passat ja més de 40 anys des del seu llançament, cal remarcar que encara s'estan desenvolupant de forma intensa noves versions, com per exemple el GPSS World per plataformes Windows, o el WebGPSS per entorn web, o més recentment el JGPSS, un editor de models GPSS basat en Java.Tots aquests sistemes GPSS, tot i que es basen en el mateix esquema òbviament presenten diferències sobretot en el nombre de blocs que tenen implementats.

## Referències

* ↑ Reilly, Edwin D. Milestones in computer science and information technology (en anglès). Greenwood Publishing Group, 2003, p.112. ISBN 1573565210.
* ↑ «Versió Windows de GPSS». Minuteman Software. Arxivat de l'original el 2020-04-11. [Consulta: 1r abril 2012].
* ↑ «Versió Web del sistema GPSS». WebGPSS. Arxivat de l'original el 2013-02-19. [Consulta: 1r abril 2012].
* ↑ Fishwick, Paul A.; Hill, David R. C.; Smith, Roger. Proceedings of the 1998 International Conference on Web-Based Modeling & Simulation: simulation and modeling technology for the twenty-first century : 1998 Western Multiconference, San Diego, California, January 11-14, 1998, Catamaran Resort Hotel (en anglès). The Society for Computer Simulation International, 1998, p.86. ISBN 1565551362.
* ↑ Fonseca i Casas, P., & Casanovas, C. J. (2009). JGPSS, An open source GPSS framework to teach simulation. In Proceedings of the 2009 Winter Simulation Conference (WSC) (pp. 256–267). IEEE. {{format ref}} https://doi.org/10.1109/WSC.2009.5429335

## Enllaços externs

* Wolverine Software Versió GPSS/H
# Batalla de Gal·lípoli (1312)

Batalla de Gal·lípoli :
* Batalla de Gal·lípoliGuerres romano-seljúcides Batalla de Gal·lípoli (1312)Batalla de Gal·lípoli (1312)
* Tipusbatalla Data1312Coordenades40° 24′ N, 26° 42′ E﻿ / ﻿40.4°N,26.7°E﻿ / 40.4; 26.7Llocpenínsula de Gal·lípoli ResultatVictòria romanosèrbiaBàndols
* Imperi Romà d'Orient Regne de Sèrbia República de Gènova
* Turcoples
* Comandants
* Novak Grebostrek
* Halil Paixà
* Forces
* Tropes romanes d'Orient desconegudes 2.000 soldats serbis
* Al voltant de 2.000
* Baixes
* Desconegut
* Altes, pocs supervivents
La batalla de Gal·lípoli es va lliurar el 1312 entre l'exèrcit del Regne de Sèrbia, enviat per Esteve Milutin, i les tropes de l'Imperi Romà d'Orient, contra els turcoples dirigits per Halil Paixà.

## Antecedents

Després de la batalla del Cefís la Gran Companyia Catalana s'assentà en el Ducat d'Atenes, i veient que els catalans i aragonesos resolen d'assentar-se en el ducat d'Atenes, turcs i turcoples abandonaren el servei a la Companyia. 1.500 homes capitanejats per Meleco entrà al servei del Principat de Sèrbia, mentre 1.300 homes i 800 geners comandats per Halil Paixà ocuparen Tràcia, on els habitants locals no podien conrear les seves terres, ja que els turcoples estaven saquejant i robant el camp.
Halil Paixà feu un pacte amb Andrònic II Paleòleg, segons el qual se'ls deixà via lliure fins a Gal·lipoli on serien embarcats de retorn a la seva pàtria, però foren traïts i Miquel IX Paleòleg va aixecar un exèrcit i van arraconar els turcoples a la Península de Gal·lípoli.

## Batalla

Amb l'ajuda de 2.000 genets serbis enviats pel rei serbi Esteve Milutin i els genovesos, que impediren que els turcoples escapessin per mar, aquests van ser massacrats.

## Conseqüències

Alguns dels turcoples van tornar al servei de l'Imperi Romà d'Orient.

## Referències

* 1 2 Nicol, Donald, The last centuries of Byzantium, 1261-1453 , (Cambridge University Press, 1993), 139.
* 1 2 Bartusis, Mark, The Late Byzantine Army, (University of Pennsylvania Press, 1997), 83.
* 1 2 Nicol, Donald M. The Last Centuries of Byzantium, 1261-1453 (en anglès). Cambridge University Press, 1993, p. 138. ISBN 0521439914.

## Bibliografia

* de Montcada i de Montcada, Francesc. Expedición de los catalanes y aragoneses contra turcos y griegos (en castellà), 1623 [Consulta: 25 gener 2015].
# David Cassidy

David Bruce Cassidy (Nova York, 12 d'abril de 1950 - Fort Lauderdale, 21 de novembre de 2017) fou un actor, cantant, compositor i guitarrista estatunidenc. És conegut pel seu paper com Keith Partridge, el fill de Shirley Partridge (interpretat per la seva madrastra Shirley Jones), en la comèdia musical The Partridge Family, que el va portà a convertir-se en un dels ídols adolescents més famosos de la cultura pop de la dècada de 1970.

## Referències

* ↑ «David Cassidy, muere el ídolo juvenil de la década de los 70». La Vanguardia.
* ↑ Redacción «Muere David Cassidy, actor y cantante que fue ídolo juvenil en los años 70» (en anglès). BBC Mundo, 22-11-2017.
* ↑ Ayuso, Rocío «Muere David Cassidy, ídolo de la juventud por ‘La familia Partridge’» (en castellà). EL PAÍS, 22-11-2017.
# Can Naves (Argentona)

Can Naves és una obra eclèctica d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Xalet monumental construït el 1942. És de planta quadrada, amb una torre mirador a cada extrem de la façana de migdia, i dues garites a la façana de tramuntana, amb soterrani, planta baixa i dos pisos, més un per la torre, amb teulada a quatre aigües.
En certa manera té l'aspecte d'un gran edifici senyorial del segles XV-XVI. Té un portal d'arc de mig punt i molts elements de pedra a les obertures.
Destaquen els esgrafiats policromats de les façanes, obra de Francesc Labarta.
L'interior té una gran escalinata i un gran saó obert. El més destacat són les pintures de la cúpula obra de Josep Maria Sert, fetes l'any 1945.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Naves». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Can Cassany (Sant Andreu de Llavaneres)

Can Cassany és una masia de Sant Andreu de Llavaneres (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Va ser construïda al segle xvii, tal com mostra una inscripció sobre la llinda de la finestra principal: «Joan Casany i Masorrà 1672».
La nissaga dels Cassany va ser propietària d'una bona part del veral del Massorrà i eren uns dels principals regants que es beneficiaren del rec Molar. Durant la segona meitat del segle xix, els hereus varen marxar del poble.

## Descripció

De planta rectangular, consta de dos cossos de planta baixa i pis. La coberta és a un vessant. La façana principal té un portal de mig punt adovellat de dimensions mitjanes, amb una espaiosa entrada amb l'escala al fons. Ha estat restaurada i condicionada com a segona residència. Al primer pis, a sobre de la porta d'entrada, hi ha una finestra amb llinda recta i de pedra picada, com les restants obertures. Per dins les finestres tenen festejadors de pedra de forma arquejada. La casa està orientada a migdia.

## Vegeu també

* Can Caralt (Sant Andreu de Llavaneres)

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Cassany». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.