OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Denicolai & Provoost

Simona Denicolai (Milà, 1972) i Ivo Provoost (Dixmude, 1974) formen, des de mitjans dels anys noranta, un duet d'artistes italo-belgues anomenat Denicolai & Provoost.
Com a artistes multidisciplinaris, Denicolai i Provoost treballen, entre d'altres, amb el vídeo, els objectes trobats i les instal·lacions. La seva pràctica busca modificar les formes normals de pensar i el comportament rutinari de les persones. Utilitzen estratègies artístiques que han desenvolupat com a forma de qüestionar la realitat. Per fer-ho, desplacen l'art del seu lloc convencional treballant dins d’espais públics com ara peixateries, places, xarxes socials i institucions públiques per estendre la seva feina cap a la vida quotidiana.
Simona Denicolai i Ivo Provoost viuen i treballen a Brussel·les. Han exposat àmpliament a institucions i galeries internacionals, inclosos llocs com SMAK a Gant, Kanal - Centre Pompidou i Bozar a Brussel·les, o al festival LOOP Barcelona i la fira ARCO Madrid.

## Obra

La parella d'artistes utilitza protocols i escenaris que estan fermament arrelats a les característiques úniques d’un lloc i involucra persones, objectes i diferents històries com a «col·laboradors» en el seu procés artístic.
Els intercanvis que aquests evoquen s'insereixen en una realitat local, a la vegada que toquen temes universals com la ciutadania, la identitat i la solidaritat. Denicolai & Provoost es mouen constantment en diverses comunitats: des d'una llotja de peix espanyola fins a una comuna holandesa o un barri obrer de Gant. A través del seu treball, els artistes activen aquestes comunitats i les persones, objectes i històries que els pertanyen.

## Referències

* ↑ «Denicolai & Provoost» (en anglès americà). DAMN magazine. [Consulta: 8 setembre 2021].
* ↑ «Simona Denicolai & Ivo Provoost Biography – Simona Denicolai & Ivo Provoost on artnet». [Consulta: 8 setembre 2021].
* ↑ «Hello, Are We in the Show? | Denicolai & Provoost | Gall...» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-09-08. [Consulta: 8 setembre 2021].
* ↑ «Denicolai & Provoost. Hello, are we in the show?» (en neerlandès). SMAK. [Consulta: 8 setembre 2021].
# Pau Eloy-García Jiménez

Pau Eloy-García Jiménez (?, c. segle xx) és una persona no-binària espanyola que treballa en la integració social i com a auxiliar d'infermeria. S'ha convertit en una de les veus més conegudes de l'activisme LGBTIQ+ a Espanya, especialment pel que fa a la divulgació i pedagogia de la identitat de gènere que representa el no-binarisme.
Resident a Madrid i màster en Dones i Salut a la Universitat Complutense de Madrid, va cofundar l'entitat No Binaries i és una de les cares més visibles de la cooperativa social Transdiversa. S'identifica amb el pronom neutre (en castellà, elle) i la seva activitat principal és el discurs contra la patologització de les persones transsexuals i no-binàries a través de xerrades i formacions en institucions públiques, educatives i privades que cerquen desmuntar els mites, les mentides i els estereotips contra els drets humans que pateix aquesta minoria social.
Eloy-García Jiménez ha participat també en diversos textos i publicacions vinculades a la promoció del feminisme i dels drets sexuals i de gènere. La seva biografia apareix recollida en una entrevista de la traducció al castellà de l'obra «Becoming Nicole» (traduïble 'Esdevenint Nicole')', de la periodista estatunidenca Amy Ellis Nutt i best-seller per The New York Times.

## Referències

* 1 2 3 Nutt, 2019.
* 1 2 Llanos Martínez, Héctor «¿Qué es el género no binario con el que se define Sam Smith?» (en castellà). Verne - El País, 20-03-2019 [Consulta: 21 juny 2023].
* 1 2 Museu d'Amèrica, 2017, p. 48.
* ↑ Reguero Ríos, Patricia «“El sistema funciona como un sexador de pollos y nosotres somos ornitorrincos”» (en castellà). El Salto, 25-09-2020 [Consulta: 21 juny 2023].
* 1 2 Iturbide, Oihan «Entrevista Pau Eloy-García Jiménez» (en castellà). Next Door, 14-12-2019 [Consulta: 21 juny 2023].
* ↑ «“Ser una persona trans se considera todavía una patología”» (en castellà). La Voz de Tomelloso, 20-03-2019 [Consulta: 21 juny 2023].
* ↑ «Relació completa de referències bibliogràfiques». Direcció General d'Educació i Qualitat Educativa. Generalitat Valenciana, n.d.. [Consulta: 21 juny 2023].

## Bibliografia

* Museu d'Amèrica. TRANS: Diversidad de identidad y roles de género (en castellà), 2017. ISBN 978-84-8181-672-3.
* Nutt, Amy Ellis. Soy Nicole: La insólita lucha que libró la superheroína trans de Supergirl en la vida real (en castellà). Next Door, 2019. ISBN 9788412068535.
# Werner Holthöfer

Werner Holthöfer (Bielefeld, 12 de desembre de 1922) fou un ciclista alemany, professional des del 1948 fins al 1955. Va combinar tant el ciclisme en pista com en ruta.

## Palmarès

* 1947
** 1r a la Volta a Colònia amateur
* 1949
** Campió d'Alemanya en Madison (amb Günther Pankoke)
* 1952
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Alemanya

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Magomedkhabib Kadimagomedov

Mahamedkhabib Zaynudzinavich Kadzimahamedau també conegut com a Magomedkhabib Zainudinovich Kadimagomedov (Rus: Магомедхабиб Зайнудинович Кадимагомедов, nascut el 26 de maig de 1994) és un lluitador bielorús d'origen rus i artista marcial mixt que competeix a la categoria de pes ploma de Bellator MMA. És medallista de plata dels Jocs Olímpics d'estiu de 2020 als 74kg, Campió d'Europa 2020 amb 79kg i Campió Nacional de Rússia 2017 amb 70kg. També va quedar setè al Campionat del Món de 2017. L'any 2020, va rebre la ciutadania de Bielorússia.

## Referències

* ↑ «Kadimagomedov biography». iat.uni-leipzig.de. Arxivat de l'original el 15 February 2020. [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ «Kadimagomedov at the World 2017». championat.com. [Consulta: 27 agost 2017].
* ↑ «Kadimagomedov is going to represent Belarus in 2020 European Championships». wrestdag.ru. Arxivat de l'original el 29 January 2020. [Consulta: 1r gener 2020].
# Desapareguts

Desapareguts (originalment en serbi, Šavovi) és una pel·lícula sèrbia dirigida per Miroslav Terzić el 2019. Se centra en la història real de l'escàndol dels nens robats de Iugoslàvia. Va aconseguir el Premi del Públic del Festival de Berlín i el premi Europa Cinema Label. S'ha subtitulat al català.

## Repartiment

* Snežana Bogdanović - Ana
* Marko Petrić - Jovan
* Jovana Stojiljković - Ivana

## Referències

* 1 2 «Desapareguts». FilminCAT. [Consulta: 20 juliol 2022].
* ↑ «Film Review: ‘Stitches'». Variety, 22-02-2019 [Consulta: 21 gener 2020].
* ↑ «Šavovi - Stitches». Festival Internacional de Cinema de Berlín. [Consulta: 21 gener 2020].
* ↑ «Film o nestalim bebama: Da li su „Šavovi” Miroslava Terzića samo srpska priča». .
* ↑ «Šavovi - film». RTS.
* ↑ «Desapareguts». Goita què fan ara. [Consulta: 20 juliol 2022].
# Alexia Bryn

Alexia Marie Bryn (també citada com a Schøien i Bryn-Schøien, Oslo, 24 de març de 1889 – Oslo, 19 de juliol de 1983) va ser una patinadora artística sobre gel noruega que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla de plata en la prova parelles del programa de patinatge artístic. Durant la seva carrera esportiva guanyà deu campionats nacionals per parelles i un campionat nòrdic, sempre fent parella amb el seu marit Yngvar Bryn.

## Palmarès

Parelles, amb Yngvar Bryn
| Prova | 1908 | 1909 | 1910 | 1911 | 1912 | 1913 | 1914 | 1919 | 1920 | 1921 | 1922 | 1923 |
| Jocs Olímpics | | | | | | | | | 2a | | | |
| Campionat del Món | | | | 5a | 3a | 4a | 5a | | | | 5a | 2a |
| Campionats nòrdics | | | | | | | | | | 2a | 1a | |
| Campionats de Noruega | 1a | 1a | 1a | 1a | 1a | 1a | | 1a | 1a | 1a | 1a | |

## Referències

* 1 2 «Alexia Bryn Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de maig 2014. [Consulta: 31 juliol 2017].
# Maria Pérez i Company

Maria Pérez i Company (Barxeta, La Costera, 1993) és mestra d’educació primària, activista social i política valenciana. És secretària general d'Esquerra Republicana del País Valencià (ERPV) des de març de 2020 i secretària del Consell Nacional d'Esquerra Republicana des del 28 de novembre de 2022. Va formar part de la candidatura a les eleccions europees Ara Repúbliques com a independent, liderada per Oriol Junqueras (2019).
És representat legal davant les Corts de la ILP Tres Voltes Rebel, iniciativa legislativa popular per la gratuïtat dels productes sostenibles per a la menstruació, registrada el 23 de febrer de 2021 a les Corts Valencianes amb els impulsors de la iniciativa Eloïsa Chamarro i Fernández, secretària de Feminismes d’Esquerra Republicana del País Valencià; Núria Arnau i Fortuny, vicesecretària d’Imatge i Comunicació d’ERPV; Josep Barberà i Sorlí, president d’Esquerra Republicana del País Valencià.
Pérez i Company, és graduada en educació primària i especialitzada en arts i humanitats. És activista de lluites feministes i ambientals i pels drets de les persones migrants. Forma part de la junta de l’Associació en Defensa del Massís del Buscarró, organització ecologista -de caràcter municipal- que la va impulsar a l’àmbit polític quan Esquerra Republicana del País Valencià va ser l’únic partit en posicionar-se rotundament en contra d’un abocador de residus industrials que volien implantar al seu poble, Barxeta. Maria està involucrada en el món esportiu comarcal, en associacions culturals de caràcter nacional, i en diferents organitzacions internacionals pels drets humans. És vocal de la junta de l’Associació Nativitat Yarza, registrada en setembre de 2022 i presidida per Carme Forcadell.
Maria ha treballat en diferents sectors, des del sector agrícola del País Valencià, com a encaixadora de taronges, al sector industrial, com a operària en l’elaboració de borses de plàstic i de paper. També ha treballat al sector comerç.

## Referències

* ↑ «Josep Barberà y Maria Pérez dirigiran ERPV los próximos 4 años» (en castellà), 07-03-2020. [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ «Maria Pérez i Mikel Forcada, elegits membres del Consell Nacional d’Esquerra Republicana», 07-11-2022. [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ «Arxius de Maria Pérez». [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ «Maria Pérez Company». [Consulta: 5 febrer 2025].
# Walter Schürmann

Walter Schürmann (Dortmund, 20 de novembre de 1929) fou un ciclista alemany, professional des del 1950 fins al 1956. Va combinar tant el ciclisme en pista com en ruta.

## Palmarès

* 1949
** Campió d'Alemanya amateur en ruta
* 1952
** Campió d'Alemanya en Madison (amb Fritz Siefert)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Celoquia

Celoquia és un espai format per un reducte central, normalment en la part més alta del recinte d'un castell. En aquest espai hi havia les dependències més típiques, com ara els aljubs, la zona d'habitatges, i la torre de l'homenatge. Algunes torres d'homenatge reben el nom de torre de celoquia. També és el lloc de residència del batle del castell.

## Referències

* ↑ «Consulteca - celoquia». TERMCAT. [Consulta: 7 abril 2023].
* ↑ «torre del homenaje» (en espanyol europeu), 03-01-2016. [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ «GLOSARIO TERMINOS DE ARTE». [Consulta: 12 juny 2021].
# Andreas Krogh

Andreas Jens Krogh (Oslo, 9 de juliol de 1894 – Oslo, 26 d'abril de 1964) va ser un patinador artístic sobre gel noruec que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla de plata en la prova individual masculina del programa de patinatge artístic. Durant la seva carrera esportiva guanyà quatre campionats nacionals individuals i un per parelles.

## Palmarès
### Individual

| Prova | 1912 | 1914 | 1915 | 1920 | 1935 |
| Jocs Olímpics | | | | 2n | |
| Campionats de Noruega | 1r | 1r | 1r | | 1r |

### Parelles

(amb Astrid Nordsveen)
| Prova | 1914 |
| Campionats de Noruega | 1r |

## Referències

* ↑ «Andreas Krogh Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 30 juliol 2017].
# Capa de xarxa

La capa de xarxa, també anomenada capa d'internet, es troba entre la Capa d'enllaç de dades i la capa de transport en el model TCP/IP i s'encarrega d'adreçar missatges i traduir adreces lògiques i noms en adreces físiques. També determina la ruta des de l'origen cap al destí i gestiona problemes de trànsit i controla la congestió de paquets de dades.
Aquesta capa és la que permet als clients posar paquets de dades dins d'alguna xarxa i viatjar als seus destins. És a dir, ofereix el servei d'encaminament dels missatges i de traducció de les adreces lògiques en adreces físiques. També efectua el control de la congestió de la xarxa i la reordenació de paquets un cop arribats a la màquina de destí.
És aquí on es defineix un format de paquet de xarxa oficial i un protocol anomenat IP.

## Exemples

* IP
** DVMRP
** ICMP
** IGMP
** PIM-SM
** PIM-DM
** SLIP
* IPSec
* IPX
** RIP
** NLSP
* X.25
** X.75
* DDP

## Vegeu també

* Encaminador

## Referències

* ↑ «Layer 3». techtarget.com. [Consulta: 29 febrer 2016].
* ↑ RFC 1122

## Bibliografia

* Tanenbaum, Andrew S. Computer networks. Upper Saddle River, New Jersey: Prentice Hall, 2003. ISBN 0-13-066102-3.

## Enllaços externs

* OSI Reference Model—The ISO Model of Architecture for Open Systems Interconnection, Hubert Zimmermann, IEEE Transactions on Communications, vol. 28, no. 4, April 1980, pp. 425 – 432. (PDF-Datei; 776 kB)
# Estendard reial

Un Estendard reial és aquell tipus d'estendard que representa un monarca i que normalment és hissat a les seves residències, vehicles, embarcacions militars i emprat en actes castrencs. Depenent de cada casa reial, l'estendard real és sempre el mateix i representa el càrrec de monarca, sigui qui sigui el que ho ostenti, o bé és diferent per a cada membre de la família, per la qual cosa els diferents estendards es poden considerar banderes personals.

## Llista d'estendards

* Estendard Real del Regne Unit
** Estendard Real d'Escòcia
** Estendard Reial de Gal·les
* Estendard Real dels Països Baixos
* Estendard Real de Suècia
* Estendard Real de Noruega
* Estendard Reial d'Espanya
* Estendard Real de Bèlgica
* Estendard Real de Tailàndia

## Altres estendards

* Estendard imperial, terme pel qual és conegut l'estendard usat per la persona d'un monarca amb el títol imperial .

## Referències

* ↑ «Optimot. Consultes lingüístiques». Llengua catalana. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Lyon Court- "El lleó rampant"». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 3 setembre 2008].

## Enllaços externs

* «Azzurri – origine del colore della nazionale» (en italià). A Serramanna, 29-07-2012. [Consulta: 25 gener 2025].
# Stefan Schäfer

Stefan Schäfer (Cottbus, 6 de gener de 1986) és un ciclista alemany que ha estat professional del 2008 al 2011. Combina la pista amb la carretera.

## Palmarès en ruta

* 2008
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Turíngia
* 2009
** 1r al Memorial Henryk Łasak
* 2010
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Sèrbia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bulgària
* 2011
** 1r a la Volta a Grècia i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa al Cinturó a Mallorca
* 2012
** 1r a la Rund um Sebnitz
* 2014
** Vencedor d'una etapa a l'Istrian Spring Trophy

## Palmarès en pista

* 2009
** Campió d'Alemanya en Persecució per equips (amb Robert Bartko, Johannes Kahra i Roger Kluge)
* 2010
** Campió d'Alemanya en Persecució per equips (amb Robert Bartko, Henning Bommel i Johannes Kahra)
* 2011
** Campió d'Alemanya en Persecució per equips (amb Nikias Arndt, Henning Bommel i Franz Schiewer)
* 2013
** Campió d'Alemanya en Persecució
** Campió d'Alemanya en Persecució per equips (amb Roger Kluge, Felix Donatht i Franz Schiewer)
* 2014
** Campió d'Alemanya en Persecució
** Campió d'Alemanya en Mig Fons
* 2015
** Campió d'Alemanya en Madison (amb Christian Grasmann)
* 2016
** Campió d'Europa de Mig fons

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Centre Islàmic Camí de la Pau

El Centre Islàmic Camí de la Pau fou fundat el 16 de juliol de 1996 sent el representant a Catalunya del moviment internacional Minhaj-ul-Quran amb centre a Pakistan, que preten ajudar als paquistanesos en la integració en temes administratius i conflictes socials, i ajudar en mantenir el vincle amb el Pakistan i amb les famílies, i oferir suport a viatges, reagrupaments familiars i gestions en cas de mort.
Disposa de dos oratoris per als musulmans del Raval de Barcelona i un a la ciutat de Badalona des del 2010. En 2015 el portaveu era Muhammad Iqbal, i en 2020, Saima Zaheer.

## Referències

* ↑ Associació UNESCO per al Diàleg Interreligiós. «Minhaj-ul-Quran». Diccionari de religions. TERMCAT, 2015. [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ Grau, Jordi. «Camí de la Pau». El Punt Avui, 01-05-2009. [Consulta: 2 octubre 2022].
* ↑ Baños, A. «Islam de portes obertes». El Periódico de Catalunya, 23 octubre 2009. [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ Martínez, I. «Els musulmans de Badalona estrenen un oratori amb crítiques al PP». El Punt Avui, 7 maig 2010. [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ «El ramadà a l'Hospitalet, una celebració ciutadana». Forum l'Hospitalet, 25-04-2020. [Consulta: 1r octubre 2022].

## Enllaços externs

* Centre Islàmic Camí de la Pau - Lloc web oficial
# Ievgueni Pliúsxenko

Ievgueni Pliúsxenko (rus: Евге́ний Ви́кторович Плю́щенко​) (Dzhamku, 3 de novembre de 1982) és un patinador artístic sobre gel rus, un dels més destacats de la dècada del 2000.

## Carrera esportiva

Va participar, als 19 anys, en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City (Estats Units), on aconseguí guanyar la medalla de plata per darrere del seu compatriota i rival Alexei Yagudin. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 realitzats a Torí (Itàlia) aconseguí guanyar la medalla d'or. El 2007 decidí retirar-se de la competició, si bé retornà per participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 realitzats a Vancouver (Canadà), on aconseguí finalitzar en segona posició just per darrere del nord-americà Evan Lysacek.
Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2014 realitzats a Sotxi (Rússia) fou el principal candidat a aconseguir el títol olímpic en individuals, si bé una lesió li impedí participar en la prova. Anteriorment, però, en aquests Jocs aconseguí ajudar el seu equip a aconseguir la medalla d'or en la competició per equips, en la primera edició que aquesta modalitat entrava a formar part del programa olímpic.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat cinc medalles en el Campionat del Món de patinatge artístic, destacant les medalles d'or aconseguides els anys 2001, 2003 i 2004. En el Campionat d'Europa de patinatge artístic ha guanyat deu medalles, set d'elles d'or (2000, 2001, 2003, 2005, 2006, 2010 i 2012). Així mateix també ha guanyat vuit vegades el campionat nacional de Rússia.
El març de 2022, Plushenko va publicar un vídeo d'Instagram en què donava suport a la invasió a gran escala d'Ucraïna per part de Rússia i la qualificava d'"operació especial inevitable". El desembre de 2022, el Parlament ucraïnès va sancionar Plushenko pel seu suport a la guerra.

## Referències

* ↑ «Yagudin wins; Goebel brings home bronze». Associated Press. ESPN, 14-02-2002.
* ↑ Mihoces, Gary «Plushenko alone in first». USA Today, 16-02-2006.
* ↑ Macur, Juliet «Lysacek Wins the Gold With Style». The New York Times, 19-02-2010 [Consulta: 2 maig 2010].
* ↑ «Figure Skating: Plushenko Withdraws from Cup of Russia Grand Prix». R-Sport, 13-11-2013.
* ↑ «Olympics medalists: Men». International Skating Union. Arxivat de l'original el 13 maig 2013.
* ↑ «Figure Skating». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 abril 2020. [Consulta: 2 maig 2014].
* ↑ Semeniuk, Yuri «Украинская фигуристка Шаботова поддержала "неизбежную спецоперацию в Украине"» (en russian). , 18-03-2022.
* ↑ Shefferd, Neil «Ukraine's Parliament sanctions 55 Russian athletes and one Ukrainian for showing support towards war». , 13-12-2022.

## Enllaços externs

* (anglès) Portal personal
* (anglès) www.isuresults.com - Evgeni Plushenko
# Mukulika Banerjee

Mukulika Banerjee és una antropòloga britànica que treballa com a professora associada a la London School of Economics and Political Science (LSE), el seu camp d’interès es concentra en la cultura democràtica al sud d’Àsia, especialment a l'Índia i al Pakistan. És editora fundadora de la plataforma acadèmica Exploring the Political in South Asia (Routledge). Ha publicat Cultivating Democracy: Politics and citizenship in agrarian India (Oxford University Press, 2021), un estudi al llarg de quinze anys en una zona arrossera de Bengala Occidental que mostra com la vida comunitària en aquestes societats es basa en valors com la cooperació o la distribució, essencials per a la democràcia. En aquesta línia, a Why India Votes? (Routledge, 2014) examina les raons per les quals, malgrat les complexitats sociopolítiques d’aquest país, l'Índia s’ha convertit en la major democràcia electoral del món. En l’àmbit de la construcció d’identitats culturals, Banerjee ha explorat la resistència als canvis socials i les normes occidentals de la vestimenta tradicional a The Sari (amb Daniel Miller, Berg, 2003). També ha editat Muslim portraits. Everyday lives in India (Indiana University Press, 2008), un volum d’assaigs que s’endinsa en la quotidianitat dels musulmans a l’Índia moderna en un clima sociopolític hostil. És col·laboradora de mitjans com BBC Radio4.

## Referències

* ↑ Science, London School of Economics and Political. «Dr Mukulika Banerjee» (en anglès britànic). [Consulta: 8 març 2024].
* ↑ Abdi, S. N. M. «Exclusive to NH: Mukulika Banerjee tells S.N.M. Abdi how BJP surged in Bengal» (en anglès), 01-06-2019. [Consulta: 8 març 2024].
* ↑ «Mukulika Banerjee on the Cultivation of Democracy in India | Central European University». [Consulta: 8 març 2024].
* ↑ «Mukulika Banerjee». CCCB amb permís OTRS, 01-03-2024. [Consulta: 8 març 2024].