OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dídac Vilà i Moragues

Dídac Vilà i Moragues (Cornellà de Llobregat, Baix Llobregat, 1862 - Cornellà de Llobregat, Baix Llobregat, 1934), fou instrumentista de contrabaix, compositor i director d’orquestra. És el segon membre de la nissaga de músics Vilà de Cornellà de Llobregat, iniciada pel seu pare Diego Vilà i Priu, i continuada pel seu fill Jaume Vilà i Mèlich (Javimel), i, després, pels seus nets Josep Vilà i Figueras i Jaume Vilà i Figueras.
Fill de l’instrumentista i compositor Diego Vilà i Priu i de Maria Moragues. Va contraure matrimoni amb Llúcia Mèlich i Vinyals, veïna de Sant Joan Despí, amb qui va tenir tres fills: Mercè Vilà i Mèlich, Jaume Vilà i Mèlich i el seu germà bessó, que va morir en néixer.
Del 1904 al 1909 fou regidor municipal republicà catalanista. Al 1906 es va integrar en el grup de Solidaritat Catalana.
Va tocar el contrabaix a l’orquestra “Els Munnés” de Molins de Rei, de vegades escrit “Monners”. A partir de 1912 va assumir la direcció d’aquesta orquestra substituint al seu pare, el qual es va haver de retirar per malaltia.
Va ser el fundador de l’orquestra ideada pel seu pare La Artística Llobregatana i va formar part del seu “Personal Artístic”, juntament amb altres instrumentistes locals que el seu pare havia format musicalment, als quals s'hi afegiria el seu fill Jaume Vilà i Mèlich. L’orquestra va ser presentada l’any 1914 a La Unió Social a Cornellà de Llobregat, va romandre en actiu 15 anys, entre 1914 i 1929, i va fer concerts a dins i fora de la comarca del Baix Llobregat.
No es conserva la seva producció compositora.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Rocosa i Mitjavila, Jesús. Javimel: Jaume Vilà i Mèlich, "Javimel" (1907-1982): semblança i vivències, en un temps i un país. L'Avenç, 2010.
* ↑ Tardà i Coma, Joan. Cornellanencs. Cornellà de Llobregat: Ajuntament de Cornellà de Llobregat, 1996.
* ↑ Homenatge a la Cobla La Principal del Llobregat 1929-1979, Cornellà de Llobregat, 1979.
# Anomalia de l'Atlàntic Sud

L'Anomalia de l'Atlàntic Sud és una regió on els cinturons de radiació de Van Allen es troben a uns centenars de quilòmetres de la superfície terrestre. Com a resultat en aquesta regió la intensitat de radiació és més alta que en altres regions. La AAS (Anomalia de l'Atlàntic Sud) SAA (acrònim en anglès) és produïda per una "depressió" al camp magnètic de la terra en aquesta zona, ocasionada pel fet que el centre del camp magnètic de la terra està desviat del seu centre geogràfic en 450 km. Alguns pensen que aquesta anomalia és un efecte secundari d'una inversió geomagnètica.
La "anomalia de l'Atlàntic Sud" és de gran importància per als satèl·lits i altres naus espacials que orbiten a centenars de quilòmetres d'altitud amb inclinacions orbitals de 35 ° i 60 °, ja que aquestes òrbites porten a aquests satèl·lits a través de l'anomalia de manera periòdica, exposant durant uns quants minuts a una forta radiació.
L'estació espacial internacional, que orbita amb una inclinació de 51,6 °, va requerir un blindatge extra per a afrontar aquest problema.
El telescopi espacial Hubble no efectua observacions en passar per aquesta regió.
El mapa es mostra en coordenades geogràfiques.
La imatge descriu:
* El cinturó exterior de radiació Van Allen (dues bandes una a la part de dalt i una altra a la part inferior.
* L'Anomalia de l'Atlàntic sud com una taca vermella a la part dreta de les imatges.
* La banda de flux protons proper a l'equador geomagnètic.
La forma de l'Anomalia varia amb el temps. L'Anomalia té una deriva. La taxa de desplaçament és molt propera a la rotació diferencial entre el nucli terrestre i la seva superfície, i s'estima en 0,3 i 0,5 graus per any.

## Vegeu també

* Equador magnètic
* Magnetosfera
* Operació Argus

## Referències

* Dades obtingudes en aquests anys 1978 i 2005, pels satèl·lits NOAA.
# The Silent Watcher

The Silent Watcher és una pel·lícula muda dirigida per Frank Lloyd i protagonitzada per Glenn Hunter, Bessie Love i Hobart Bosworth. Basada en el relat “The Altar of the Hill” de Mary Roberts Rinehart, es va estrenar el 5 d’octubre de 1924. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

John Steele és un advocat que posa fi a la seva relació amb Lily Elliott, una corista, quan decideix de presentar-se a les eleccions pel Congrés. Lily se suïcida en el seu apartament, que Steele havia posat a nom del seu secretar, Joe Roberts. La policia creu que ha estat assassinada i arresta Joe, el qual no vol confessar que l’amant de Lily era el seu cap. Creient que realment Lily era l’amant del seu marit, Mary Roberts decideix deixar-lo. Més tard Joe es declarat innocent en demostrar-se que Lily es va suïcidar. De totes maneres, veient que ha perdut la seva estimada, Joe pensa en suïcidar-se també. Steele és escollit senador i aleshores s’assabenta que Mary ha abandonat i explica a Mary la veritat. Mentrestant, com a últim acte d'amor, Joe està netejant la seva llar quan arriba Mary i es reconcilien.

## Repartiment

* Glenn Hunter (Joe Roberts)
* Bessie Love (Mary Roberts)
* Hobart Bosworth (senador John Steele)
* Alma Bennett (Lily Elliott)
* Gertrude Astor (Mrs. Steele)
* George Nichols (Jim Tufts)
* Aggie Herring (Mrs. Tufts)
* Lionel Belmore (Barnes)
* DeWitt Jennings (detectiu Stuart)
* Brandon Hurst (Herrold, periodista)

## Referències

* ↑ Slide, Anthony. Frank Lloyd: Master of Screen Melodrama (en anglès). BearManor Media.
* ↑ Cohn, Jan. Improbable Fiction: The Life of Mary Roberts Rinehart (en anglès). University of Pittsburgh Pre, 2005-10-01, p. 278. ISBN 978-0-8229-7293-8.
* ↑ Institute, American Film. The American Film Institute Catalog of Motion Pictures Produced in the United States (en anglès). University of California Press, 1997, p. 719. ISBN 978-0-520-20969-5.
* ↑ «The Silent Watcher» (en anglès). American Silent Feature Film Survival Database, 1924. [Consulta: 27 abril 2023].

## Enllaços externs

* The Silent Watcher al catàleg de l'American Film Institute
# Baltasar de Bacardí i de Janer

Baltasar de Bacardí i de Janer (Barcelona, 1814 - 1888) fou un empresari català.

## Biografia

Fill de Ramon de Bacardí i Cuyàs i germà d'Alexandre de Bacardí i de Janer.
En començar la Restauració borbònica, estava integrat en el grup d'alfonsins que havien donat suport al retorn d'Alfons XII, i per això el 1876 era membre del consistori municipal de Barcelona. Posteriorment també fou el director de la delegació a la ciutat del Banc d'Espanya. Paral·lelament va actuar com a vocal i membre d'algunes companyies de ferrocarrils i de finances.

## Referències

* ↑ La Vanguardia, 22-10-1890, p. https://hemeroteca-paginas.lavanguardia.com/LVE07/HEM/1890/10/22/LVG18901022-002.pdf.
* 1 2 3 4 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 83. ISBN 84-297-3521-6.

## Enllaços externs

* «Baltasar de Bacardí y Tomba». Portal de l'investigador Julio-Carlos García Castrillón sobre la família Bacardí.
* «Carta de Maria del Carme Julià i de Bacardí». La Vanguardia, 07-03-1963, pàg. 23.
# Rip

«Rip» té aquests significats:
* RIP, abreviatura de requiescat in pace (que reposi en pau)
* RIP, acrònim de Routing Information Protocol, protocol d'encaminament d'informació
* RIP, acrònim de Raster Image Processor (processador d'imatges rasteritzades), vegeu rasterització
* rip (informàtica), procés de transferència de dades a un disc dur de l'ordinador
* RIP (banda) una banda de punk del País Basc
* RIP (banda argentina) una banda de Noisegrind argentina
* RIP (àlbum) àlbum de la banda d'emo i indie rock nord-americà Jejune
* Nioro del Rip, capital del regne del Rip i ciutat al Senegal, ciutat diferent de la de Nioro a Mali
* Regne del Rip, antic regne al modern Senegal, al nord de Gàmbia
# Jordi Solé i Comas

Jordi Solé i Comas (Sabadell, 22 de juliol de 1966) és un periodista i escriptor català.
És llicenciat en Ciències de la Informació. Va començar la carrera periodística el 1987 com a redactor del Diari de Barcelona. Ha treballat també per a La Vanguardia, TV3, Fotogramas, RAC1, El Periódico, 8TV i Fantastic Magazine.
El 1999 Solé va treure a la llum Telemanía, las 500 mejores series de TV de nuestra vida (1999), un assaig sobre les millors sèries de televisió de la història. També ha publicat Hijo de dioses (2010), La isla de las brumas (2011), Conspiració a Tàrraco (2013), Barcelona Far West, ciutat d’espies (2012), La nit de Damballah (2015), Operació Judes (2016), El tigre i la duquessa (2020) i Per què no? (2021). El 2023 va guanyar el Premi Prudenci Bertran de novel·la amb L’any que vaig estimar Ava Gardner. És professor dels tallers d’escriptura de l’escola sabadellenca Escriptorium.

## Premis i reconeixements

* 2013 - Premi Nèstor Luján de novel·la històrica, per Conspiració a Tàrraco
* 2023 - Premi Prudenci Bertrana de novel·la, per L’any que vaig estimar Ava Gardner

## Referències

* 1 2 «Jordi Solé Comas» (en castellà). [Consulta: 29 juny 2023].
* ↑ «Jordi Solé guanya el Premi Prudenci Bertrana». [Consulta: 29 juny 2023].
* ↑ L.L. «Jordi Solé, 56è premi Prudenci Bertrana», 29-06-2023. Arxivat de l'original el 2023-06-29. [Consulta: 29 juny 2023].
* 1 2 Plans, Guillem. «Jordi Solé guanya el 56è Premi Prudenci Bertrana de novel·la», 29-06-2023. [Consulta: 29 juny 2023].
* ↑ Agències. «El sabadellenc Jordi Solé, guanyador del Premi Prudenci Bertrana», 29-06-2023. [Consulta: 29 juny 2023].
* ↑ «“Mario Cabré queda mal parado en las memorias de Ava Gardner”» (en castellà), 01-01-2024. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «Jordi Solé guanya el Premi Prudenci Bertrana». [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ Aubets, Anna Carreras. «La millor novel·la de Jordi Solé», 09-01-2024. [Consulta: 9 gener 2024].
# Banda K

La Banda K és un segment de l'espectre electromagnètic de microones o ones infraroges. El segment de microones és utilitzat per radar i comunicacions per satèl·lit, el segment infraroig per observacions astronòmiques. La denominació prové de la paraula alemanya «kurz» que significa 'curt-curta.
N'hi ha diverses definicions:
* segons l'IEEE és un segment de l'espectre electromagnètic en el rang de freqüències de microones compreses entre 18 i 27 GHz. La banda K entre 18 i 26/5 GHz és fàcilment absorbida pel vapor d'aigua (La freqüència de ressonància de l'aigua H $_2$ O és de 22.24 GHz, 1.35 cm de longitud d'ona) i convencionalment subdividida en tres sub-bandes:
** Banda K$_a$: K-above band, 26.5-40 GHz, sovint utilitzada per radar i comunicacions experimentals.
** K-band 18-27 GHz
** Banda K$_u$: K-under band, 12-18 GHz, sovint utilitzada per a comunicacions via satèl·lit, comunicacions terrestres per microones, i també en radar (especialment per la policia de trànsit en els detectors de velocitat).
* L'astronomia infraroja es refereix a la regió infraroja que ronda els 2/2 micròmetres de longitud d'ona (136 THz) com la Banda K.

## Bandes de microones

L'espectre de microones es defineix usualment com l'energia electromagnètica que va des d'aproximadament 1 GHz fins a 100 GHz de freqüència, encara que un ús més antic inclou freqüències una mica més baixes. La majoria de les aplicacions més comunes es troben dins del rang d'1 a 40 GHz. Les bandes de freqüències de microones, segons la definició de la Radio Society of Great Britain (RSGB), es mostren en el següent quadre :
| banda L | 1 to 2 GHz |
| banda S | 2 to 4 GHz |
| banda C | 4 to 8 GHz |
| banda X | 8 to 12 GHz |
| banda K$_u$ | 12 to 18 GHz |
| banda K | 18 to 26.5 GHz |
| banda K$_a$ | 26.5 to 40 GHz |
| banda Q | 30 to 50 GHz |
| banda U | 40 to 60 GHz |
| banda V | 50 to 75 GHz |
| banda E | 60 to 90 GHz |
| banda W | 75 to 110 GHz |
| banda F | 90 to 140 GHz |
| banda D | 110 to 170 GHz |

## Vegeu també

* Radar
* UHF
* VHF
* Ona curta

## Referències

* ↑ «Ka Band» (en anglès).
* ↑ «K Band» (en alemany). ITWissen. Arxivat de l'original el 2013-12-21. [Consulta: 16 abril 2010].
* ↑ Elert, Glenn (ed.). «Frequency of a Police Radar Gun». The Physics Factbook.
# Ròcamaura

«Ròcamaura» té aquests significats:
* Ròcamaura (Tarn), municipi al departament del Tarn (Occitània, França)
* Ròcamaura (municipi del Gard), municipi al departament del Gard (regió d'Occitània, França)
* Cantó de Ròcamaura, cantó al districte de Nimes (Gard, Occitània, França)
# Echiothrix centrosa

Echiothrix centrosa és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica de Sulawesi (Indonèsia), on viu a altituds d'entre 0 i 985 msnm. S'alimenta de cucs. El seu hàbitat natural són les selves perennifòlies tropicals de plana. Està amenaçada per la tala d'arbres. El seu nom específic, centrosa, significa ‘cap endins' en llatí.

## Referències

* ↑ Lunde, D.; Ruedas, L.; Musser, G. Echiothrix centrosa. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 13 març 2018.
* ↑ Entrada «Echiothrix» d'Animalia (en anglès).
# Batalla d'Adrianòpolis (1365)

La Batalla d'Adrianòpolis va resultar una victòria tàctica per a les tropes otomanes de l'emir Murad I sobre l'Imperi Romà d'Orient, en temps de l'emperador Joan V Paleòleg. La data varia segons les fonts entre els anys 1361 a 1362, 1367 i 1371. Darrerament es tendeix a creure que fou vers 1362.
Després de mig segle de derrotes a mans dels otomans, els romans d'Orient havien perdut gairebé totes les seves possessions a Anatòlia. L'accés al mar Egeu i de Màrmara significava que els otomans ara podria posar en pràctica la conquesta del Peloponès, Grècia i més al nord a Sèrbia i Hongria. Gallipoli es va convertir en cap de pont a Europa el 1354, i Adrianòpolis va caure en 1361.
Immediatament després de la batalla, els otomans van traslladar la seva capital de Bursa a Adrianòpolis. Això va permetre una ubicació central des de la qual llançar atacs que van col·lapsar l'Imperi Serbi i l'Imperi Búlgar.

## Referències

* ↑ Nigosian, Solomon Alexander. Islam: its history, teaching, and practices (en anglès). Indiana University Press, p.36. ISBN 0253216273.
* ↑ Ostrogorski, G. Storia dell'Impero bizantino (en italià). Milano: Einaudi, p.537. ISBN 8806173626.
# Trematodosi

Una trematodosi és una helmintosi per trematodes. Les més freqüents són les esquistosomosis, les quals són incloses per l'Organització Mundial de la Salud (OMS) a la llista de les 20 Malalties tropicals desateses (MTD). També hi inclou les trematodosis transmeses per alimentació, concretament: clonorquiosi, causada per Clonorchis sinensis', fasciolosi, opistorquiosi i paragonimosi.

## Referències

* ↑ «TERMCAT: Trematodosi». [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ Schistosomiasis Research Group. «General Parasitolgy - Human Helminth Infections». University of Cambridge, 2010. Arxivat de l'original el 2011-11-17. [Consulta: 28 setembre 2011].
* ↑ «Neglected tropical diseases» (en anglès). World Health Organization. [Consulta: 22 agost 2018].
* ↑ Hong, Sung-Tae; Fang, Yueyi «Clonorchis sinensis and clonorchiasis, an update» (en anglès). Parasitology International, 61, 1, 01-03-2012, pàg. 17–24. DOI: 10.1016/j.parint.2011.06.007. ISSN: 1383-5769.
* ↑ «Foodborne trematode infections» (en anglès). World Health Organization. [Consulta: 22 agost 2018].
# Florenci Bach

Florenci Bach (Sabadell, 1949) és economista per la Universitat Autònoma de Barcelona i diplomat en direcció general (IESE), vinculat professionalment a la informàtica i les telecomunicacions.

## Biografia

Va ser director general de l’Associació Empresarial SEDISI (1985-1993), la patronal de la informàtica amb presència en organismes com la CEOE i Fira de Barcelona; consultor de l'Hospital de Sabadell i del consorci de REDITEL, cap del Centre de Procés de Dades de la UAB (1979-1984), responsable d’informàtica del grup d’empreses tèxtil M. Bosser i programador-analista dels serveis informàtics del Centre de Càlcul de Sabadell (1973-1975).
Entre 1995 i 1996 va ser regidor de CiU a l'Ajuntament de Sabadell i professor d’informàtica a la Universitat Pompeu Fabra. Entre 1996 i 2000, va ser vicepresident de la Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones (CMT), organisme estatal de nova creació i regulador de la competència al sector de les Telecomunicacions. Fins a 2013, la CMT va tenir la seu al 22@ de Barcelona, per decisió del ministre José Montilla, però el govern espanyol del PP va decidir el seu traslladat a Madrid.

## Referències

* ↑ «Ajuntament de Sabadell. Eleccions Municipals 2003». [Consulta: 2 juliol 2023].
* ↑ Monge, Yolanda «La CMT se extralimitó con Canal Satélite, según su vicepresidente» (en castellà). El País [Madrid], 23-07-1997. ISSN: 1134-6582.

## Bibliografia

* Gordillo, Saül. Sobirania.cat. Creat, 2014, p. 168.
# Salerno

«Salern o Salerno» té aquests significats:
* Toponímia:
** Salern, ciutat a la Campània (província de Salern, Itàlia)
** Arquebisbat de Salern-Campagna-Acerno, seu metropolitana de l'Església catòlica que pertany a la regió eclesiàstica Campània
** Golf de Salern, golf de la mar Tirrena situat a la part nord de la província de Salern, Itàlia
** Port Salerno, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida
** Principat de Salern, principat llombard del sud de la península Itàlica nascut l'any 851
** Província de Salern, província que forma part de la regió de Campània a Itàlia
* Biografies:
** Cristiano Salerno (Imperia, Ligúria, 1985), ciclista italià
** Joseph Salerno, professor universitari, economista de l'escola austríaca i anarquista capitalista nord-americà
# Batalla d'Athens (1864)

La Batalla d'Athens va ser lliurada en Athens, Alabama, Estats Units el 26 de gener de 1864, durant la Guerra Civil Nord-americana.

## Antecedents

El tinent coronel Moses W. Hanno del 1r de Cavalleria d'Alabama Confederada va iniciar una ofensiva al nord d'Alabama, creuant el riu Tennessee fins a arribar a Athens, defensada per un destacament de la Unió liderat pel capità Emil Adams del 9è Regiment d'Infanteria Muntada d'Illinois.

## Batalla

A la matinada del 26 de gener de 1864, al voltant de les 4:00 am, la cavalleria confederada composta per 600 homes va atacar Athens, ocupada per la Unió amb 100 soldats. Tot i que la força de la Unió no tenia cap mena de fortificació i era superada en nombre, va ser capaç de resistir l'atac confederat i els forçà a retirar-se després de dues hores de batalla.

## Referències

* ↑ Jaques, Tony. Dictionary of Battles and Sieges: A-E (en anglès). Greenwood Publishing Group, 2007, p.79. ISBN 0313335370.

## Enllaços externs

* National Park Service battle description Arxivat 2011-04-25 a Wayback Machine.
# 703

El 703 (DCCIII) fou un any comú començat en dilluns del calendari julià.

## Necrològiques

* Abd Allah ben Abd al-Malik ben Marwan, príncep omeia.
* 13 de gener: Emperadriu Jitō del Japó.

## Referències

* ↑ Becker, C. H. «ʿAbd Allāh b. ʿAbd al-Malik» (en anglès). The Encyclopaedia of Islam. Brill, 24-04-2012.
* ↑ Titsingh, Isaac. (1834). Annales des empereurs du Japon, p. 59., p. 59, a Google Books
# Satsuma

«Satsuma» té aquests significats:
* Satsuma o Citrus unshiu, cítric
* Rebel·lió de Satsuma (1877), revolta dels antics samurais de Satsuma, dirigits per Saigō Takamori contra el govern del Japó de l'emperador Meiji
* Domini de Satsuma, domini feudal japonès
* Toponímia:
** Satsuma (vila japonesa),
** Districte de Satsuma, districte a Kagoshima
** Península de Satsuma, península a Kagoshima
** Província de Satsuma, antiga província del Japó que constitueix la part occidental de la prefectura de Kagoshima, a l'illa de Kyūshū
** Satsuma (Alabama), població dels Estats Units a l'estat d'Alabama
** Satsuma (Louisiana)
** Satsuma (Texas)
** Satsuma (Florida)
# Sayda

«Saïda o Sayda» té aquests significats:
* Saïda (francès), Sayda o Saydā, nom àrab modern de Sidó
* Província de Saida o de Saïda (francès), província d'Algèria
* Saïda, ciutat d'Algèria, capital de la província del mateix nom
* Sayda (Saxònia), ciutat alemanya a l'estat de Saxònia
# Eines de Repoblament Rural

Eines de Repoblament Rural (ERR) és un grup d'interès (un lobby) d'alcaldes i alcaldesses de Catalunya.

## Història

L'ERR va ser impulsat el juny de 2021 pels alcaldes de quatre municipis de la província de Lleida (Omar Noumri i Coca, de Castelló de Farfanya; Jaume Gilabert i Torruella, de Montgai; Joan Eroles i Samarra, de Puigverd d'Agramunt i Mario Urrea Marsal, de Torrebesses) amb l'objectiu principal de posar en el centre del debat polític la ruralitat per tal de promoure'n l'equilibri i l'equitat territorial, la igualtat d'oportunitats i frenar el despoblament dels municipis rurals, que en l'actualitat representen el 63% dels municipis de Catalunya.
És un grup políticament transversal, sense cap mena d'ingerència partidista i està format en l'actualitat pel 88% dels municipis rurals de Catalunya; un total de 524 alcaldes i alcaldesses de municipis de menys de 2000 habitants. Aquest grup té com a principal finalitat trobar eines per a solucionar les principals problemàtiques que pateixen els municipis rurals; especialment totes aquelles que afecten directament el desenvolupament, el funcionament i la continuïtat de la vida en el món rural, així com del seu estat de benestar.
Entre finals de 2021 i principis de 2022, el grup va canalitzar les seves principals demandes al govern de Pere Aragonés amb la petició de creació i aprovació de l'Estatut del Municipi Rural; i que actualment es troba ja en procés d'elaboració per part del Departament de Presidència. Aquest ha de ser una llei que doni protecció legal dels municipis rurals davant qualsevol canvi legislatiu que pugui afectar-los negativament; a més de promoure la modificació, derogació i aprovació de lleis que reverteixin la situació de desequilibri i desigualtat territorial actual.

## Referències

* ↑ «La Catalunya buidada s'organitza i no descarta anar a eleccions en un futur». elNacional.cat. [Consulta: 12 febrer 2022].
* ↑ «La Catalunya despoblada treu múscul amb grups de pressió similars a l’Espanya Buidada». El Periódico de Catalunya. [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «La Catalunya buidada diu prou i decideix passar a l'acció». Público. [Consulta: 19 febrer 2022].
* ↑ «Reportatge: L'Estatut de Municipis Rurals, la "primera pedra" per reconèixer la seva singularitat». Associació Catalana de Municipis, 01-02-2024. [Consulta: 2 maig 2024].
# Batalla de Gavinana

La Batalla de Gavinana es va lliurar el 3 d'agost de 1530, com a part del "Setge de Florència entre uns 3.500 mercenaris a sou dels Florentins comandats per Francesco Ferrucci i les forces imperials de Carles V del Sacre Imperi Romanogermànic, amb més de 9000 homes armats sota el comandament de diferents condottieri (Maramaldo, Alessandro Vitelli, Niccolò Bracciolini) tots ells sota les ordres de Filibert de Chalons, príncep d'Orange.
La batalla va ser la culminació d'un desesperat intent de trencar el setge per part de les tropes del fins llavors invicte Ferrucci. Tots dos van morir en la batalla dels comandants. La destrucció del contingent florentí va conduir pocs dies després a la capitulació de la República mitjançant el tractat de Florència i el retorn al poder dels Mèdici.
Es va fer cèlebre la mort de Francesco Ferrucci (ferit, capturat i desarmat) després de la batalla, a mans de Maramaldo, que volia venjar les moltes humiliacions patides durant el setge de Volterra. Tal va ser la ignomínia del "condottiero" amb aquest acte que el seu nom s'assenyala com insult encara avui dia. L'episodi, normalment posat en dubte pels historiadors, va ser però, narrat en moltes versions de l'època, entre elles la de Guicciardini.

## Referències

* ↑ Entrada del diccionari Sabatini Coletti (http://dizionari.corriere.it/dizionario_italiano/M/maramaldo.shtml) maramaldo [ma-ra-màl-do] s.m. Persona malvada i vil que se ceba sobre el vençut i el débil
* ↑ Història d'Itàlia, XX, Ferruccio 2 , que sent presoner va ser mort per Fabrizio Maramaus, per desacatament, segons es diu, concebut per ell quan en el setge de Volterra, va fer sonar una trompeta, un cop enviat per Fabrizio a Volterra amb una ambaixada.

## Vegeu també

* Tractat de Barcelona (1529)
* Odet de Foix