OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Katrin Meinke

Katrin Meinke (Wismar, Mecklemburg-Pomerània Occidental, 10 de setembre de 1979) és una ciclista alemanya especialista en la pista. Ha guanyat tres medalles als Campionats del món.

## Palmarès

* 1997
** Campiona del món júnior en Velocitat
* 1999
** Campiona d'Alemanya en Velocitat
* 2001
** Campiona d'Europa sub-23 en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Alemanya en 500 m contrarellotge
* 2002
** Campiona d'Alemanya en 500 m contrarellotge
* 2003
** Campiona d'Alemanya en 500 m contrarellotge
** Campiona d'Alemanya en Velocitat

### Resultats a la Copa del Món

* 2000
** 1a a Ipoh, en Velocitat
** 1a a Ipoh, en 500 m
* 2003
** 1a a Ciutat del Cap, en Velocitat per equips
* 2004
** 1a a Manchester i Sydney, en Velocitat per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Nakajima Ki-115

El Nakajima Ki-115 Tsurugi (剣, Tsuguri, "Sabre" en català) era un avió kamikaze japonès desenvolupat per l'Exèrcit Imperial Japonès de l'aire a les etapes finals de la Segona Guerra Mundial, en 1945. La Marina Imperial Japonesa el va anomenar Tōka (藤花, "Flor Wisteria").

## Context històric

L'avió es va dissenyar per a ser utilitzat en atacs kamikaze en vaixells i forces de desembarcament aliades en la invasió del Japó, les operacions Downfall i Coronet, les quals no es va portar mai a la pràctica.
Com que l'Alt Comandament Japonès va veure que no els quedaven més avions obsolets per fer els atacs kamikaze, es van decidir per començar a construir un nou tipus d'avió, que es pogués produir en grans números, fos econòmic i havien de ser construïts amb molta rapidesa abans de la invasió del Japó.

## Construcció

L'avió era molt simple, i estava fet amb materials no gaire importats per a l'esforç bèl·lic (com fusta o metall). Per fer-lo més lleuger, tenien un tren d'aterratge que només l'ajudés a enlairar-se (ja que no havia d'haver-hi cap aterratge), i estava col·locat en un tub de ferro sota de l'avió.
L'avió era molt difícil de controlar, ja que tenia algunes característiques incontrolables, que en versions posteriors es van corregir. Els primers dissenys només els podien pilotar els pilots experts, degut a la seva gran dificultat en el vol. La guerra va acabar abans que l'avió pogués arribar a entrar en combat, individualment, haurien estat poc eficients, però usat en onades de centenars, o fins i tot de milers d'aeronaus, podien haver estat força efectius.

## Supervivents

Es conserva un Ki-115 al Museu Nacional de l'Aire i l'Espai, a mig desmuntar. Un altre Ki-115, es pot trobar en la Base Aèria de Yokota, en un museu japonès.

## Variants

* Ki-115 Tsurugi: Avió d'atac suïcida monoplaça. La versió produïda.
* Ki-230: Avió d'atac suïcida monoplaça. Versió dissenyada però no produïda.

## Referències

* ↑ Francillon, René J., Japanese Aircraft of the Pacific War, Annapolis, Maryland: Naval Institute Press, 1979, ISBN 0-87021-313-X, p. 241.
* ↑ Francillon, René J., Japanese Aircraft of the Pacific War, Annapolis, Maryland: Naval Institute Press, 1979, ISBN 0-87021-313-X, p. 242.
* ↑ Francillon 1979, p. 241.
* ↑ Tsurugi closeups. Col. Scott Willey article pictures
* ↑ Dorr, Robert F. «The ‘mystery’ fighter that Japan forgot». Air Force Times. Gannett Government Media Corporation. Arxivat de l'original el 2013-02-15. [Consulta: 31 gener 2013].
* ↑ name="Francillon1979p243"

## Bibliografia

* Francillon, Ph.D., René J. Japanese Aircraft of the Pacific War. London: Putnam & Company Ltd., 1979. ISBN 0-370-30251-6.
* Gunston, Bill. The Illustrated Encyclopedia of Combat Aircraft of World War II London: Salamander Books, Ltd., 1978. ISBN 0-89673-000-X.
# Anton Bütler

Anton Bütler (Auw, 12 d'agost de 1819 - Lucerna, 18 de novembre de 1874) nascut Joseph Antonius Laurentius Bütler va ser un pintor de paisatges, història i esglésies suís.

## Vida i obra

Era fill de Niklaus Bütler, un artista, i de la seva dona Anna Maria, de soltera Trutmann. Va passar la major part de la seva infància i joventut a Küssnacht, on la seva família es va traslladar el 1820. Les seves primeres lliçons d'art van venir del seu pare.
Quan tenia setze anys, va anar a l'Acadèmia de Belles Arts de Munic; copiant els mestres holandesos i treballant com a ajudant de Peter von Cornelius. El 1840 es va instal·lar a Lucerna, on la seva família s'havia traslladat l'any anterior, i va instal·lar un estudi. El 1844 va rebre l'encàrrec de decorar la Kantonsrat (Lucerna). També pintà alguns retaules. El 1848, va deixar Lucerna per a estudis posteriors. Algunes fonts diuen que va tornar a Munic, d'altres que va anar a la Kunstakademie Düsseldorf i va treballar sota la direcció de Friedrich Wilhelm von Schadow.
Del 1855 al 1857 va estar a Roma. De 1865 a 1868, buscant promoure la seva carrera, va viure a Düsseldorf, amb el seu germà Joseph, que també era pintor. Va tornar a Lucerna, però, i hi va romandre la resta de la seva vida. Les seves obres posteriors inclouen escenes històriques i religioses, així com paisatges. També va promoure l'establiment d'una escola de dibuix per a artesans i va treballar en projectes de conservació en diverses esglésies, així com en una capella dedicada a Guillem Tell, a Küssnacht, que el seu pare havia ajudat a decorar el 1834.

## Referències

* ↑ «Anton Bütler».
* ↑ «Bütler, Anton | SIK-ISEA Recherche» (en anglès). [Consulta: 8 novembre 2023].
# 1-Iodobutà

L’1-iodobutà és un compost orgànic de la classe dels haloalcans format per la unió d’un iode i un butà. També es coneix el compost com iodobutà o iodur de butil. S'usa com un agent alquilant.

## Isòmer

L’1-iodobutà és isomèric a l’1-iodo-2-metilpropà, perquè ambdós composts presenten la mateixa fórmula molecular, ${\ce {C4H9I}}$, però presenten estructures diferents.

## Propietats

El compost és un líquid incolor amb una massa molecular de 184,02 g/mol. El seu punt d’ebullició experimental es troba entorn dels 130 °C, mentre que el punt de fusió experimental és de –103 °C. La densitat és d'1,617 g/cm³.

## Transformacions

Es coneix que l’1-iodobutà és un predecessor del metabòlit butil-glutatió, que té fórmula molecular ${\ce {C14H25N3O6S}}$, en tenir lloc un procés metabòlic amb la participació de l'enzim GST.

## Usos

Com a reactiu als laboratoris, s'usa com agent alquilant per transferir grups alquils que formen el compost a una altra molècula.
* Pictograma d'irritant.
* Pictograma de toxicitat.
* Pictograma d'inflamabilitat.

## Indicacions de seguretat

Els pictogrames de perill del Sistema Mundial Harmonitzat de Classificació i Etiquetatge de Productes Químics o SMH (Globally Harmonized System of Classification and Labeling of Chemicals o GHS) que acompanyen aquest compost són els que designen les substàncies inflamables, les tòxiques i les irritants. L’1-iodobutà és inflamable tant líquid com gasos, causa irritació ocular i és tòxic si s'inhala. El compost és sensible a la llum i incompatible amb forts agents oxidants. Es recomana utilitzar ulleres de protecció i guants a més d'una bona ventilació quan es manipuli aquest compost al laboratori.

## Referències

* 1 2 3 PubChem. «1-Iodobutane» (en anglès). [Consulta: 6 gener 2023].
* 1 2 «Butyl iodide | C4H9I | ChemSpider». [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ Djoumbou-Feunang, Yannick; Schymanski, Emma; Zhang, Jeff. «S73 | METXBIODB | Metabolite Reaction Database from BioTransformer». Zenodo, 05-11-2020. [Consulta: 6 gener 2023].
# Badia de Corea

La Badia de Corea, o Badia de Corea Occidental (ja que també existeix una Badia de Corea Oriental), (en coreà:서조선만 o 서한만 西朝鮮灣 o 西韓灣) és una extensió septentrional de la Mar Groga, entre la província de la Xina de Liaoning i la província Pyongan del Nord de Corea del Nord.
Està separada de la Mar Bohai per la Península de Liaodong, amb Dalian com el seu punt més al sud.
El Riu Yalu, que marca la frontera entre la Xina i Corea del Nord, desemboca a la Badia de Corea entre Dandong (Xina) i Sinŭiju (Corea del Nord).

## Referències

* ↑ Merriam-Webster's Geographical Dictionary, Third Edition. Springfield, Mass.: Merriam-Webster, 1998, p. 605. ISBN 0-87779-546-0.
* ↑ Merriam-Webster's Geographical Dictionary, Third Edition. Springfield, Mass.: Merriam-Webster, 1998, p. 606. ISBN 0-87779-546-0.
* ↑ Merriam-Webster's Geographical Dictionary, Third Edition. Springfield, Mass.: Merriam-Webster, 1998, p. 647. ISBN 0-87779-546-0.
* ↑ Merriam-Webster's Geographical Dictionary, Third Edition. Springfield, Mass.: Merriam-Webster, 1998, p. 300. ISBN 0-87779-546-0.
* ↑ Merriam-Webster's Geographical Dictionary, Third Edition. Springfield, Mass.: Merriam-Webster, 1998, p. 1321. ISBN 0-87779-546-0.
* ↑ Merriam-Webster's Geographical Dictionary, Third Edition. Springfield, Mass.: Merriam-Webster, 1998, p. 1092. ISBN 0-87779-546-0.
# Batalla dels Iffs

La batalla dels Iffs va tenir lloc el 9 de juliol de 1795 durant la Chouannerie.

## Procés

El juliol de 1795, arran de l'atac a un comboi fariner que sortia de Bécherel, una tropa republicana anà a trobar-se amb els chouans. La reunió va tenir lloc a Iffs, a cinc quilòmetres a l'est de Bécherel. Els chouans estan dirigits per la senyoreta del Rocher du Quengo, coneguda com a "Victoria" o "Capità Víctor", que és morta durant la baralla. Segons l'informe al Comitè de Seguretat Pública del fiscal general síndic del districte de Saint-Brieuc, 25 chouans van morir en una primera baralla i un centenar més van morir després en una emboscada.

## Notes

* ↑ Dos casos van tenir lloc al districte de Dinan. Un comboi, que deixava Becherel amb escorta, havia estat segrestat; la tropa es va unir als chouans; en van matar vint-i-cinc; la resta va caure en una emboscada i un centenar van morir. Una dona anomenada Víctor o Victòria estava al capdavant d'ells: alguns papers trobats sobre ella demostren que era increïblement ferotge.

## Referències

* 1 2 3 Savary, t. V, 1827, p. 248-249.
* 1 2 3 Dupuy 1997, p. 201.

## Bibliografia

* Dupuy,Roger. Les Chouans, Paris, Hachette Littérature, coll. «La Vie Quotidienne», 1997, 287 p.
* Savary, Jean-Julien, Guerres des Vendéens et des Chouans contre la République, t. V, Paris, Baudoin Frères, Libraires-éditeurs, 1827, 508 p.
# 99 Moons

99 Moons és una pel·lícula suïssa dirigida per Jan Gassmann i estrenada el 2022. Va participar en la programació de l'Association pour le cinéma indépendant et sa diffusion per al Festival de Cinema de Canes de 2022. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

El control ho és tot per a la Bigna, una científica de 28 anys, qui fins i tot planeja els seus desitjos sexuals més amagats. Un dia coneix a en Frank, un home de trenta anys que busca el sentit de la vida en un mar de drogues dures i sexe esporàdic.

## Repartiment

* Valentina DiPace
* Dominik Fellman
* Danny Exnar

## Referències

* 1 2 3 99 Moons a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Barraclough, Leo. «Erotic Love Story ’99 Moons' Debuts Trailer Ahead of World Premiere in Cannes (EXCLUSIVE)» (en anglès), 13-05-2022. [Consulta: 25 juliol 2022].
* ↑ Stéphane Gobbo, Le Temps, 14 mai 2022

## Enllaços externs

* 99 Moons a Goita què fan, ara!
# Željko Šturanović

Željko Šturanović (en serbi: Жељко Штурановић; Nikšić, 31 de gener de 1960 − 30 de juny de 2014) fou un polític montenegrí, i el primer ministre d'aquest país entre el 2006 i el 2008.
Advocat i membre del Demokratska Partija Socijalista Crna Gore, fou ministre de Justícia en el gabinet de Milo Đukanović (2003-2006) i, poseriorment, fou elegit com el seu successor, ocupant el càrrec de Primer Ministre de Montenegro des del 10 de novembre de 2006 fins al 29 de febrer de 2008.

## Referències

* ↑ «FM signs book of condolences for Montenegrin official Ivica Dačić signed on Thursday the book of condolences opened at the Montenegrin embassy in Belgrade following the death of Željko Šturanović». B92, 03-07-2014 [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ Ortiz de Zárate, Roberto. «Zeljko Sturanovic». Centre d'Estudis i Documentació Internacionals a Barcelona (CIDOB). [Consulta: 18 desembre 2020].
# Copa Confederació africana de futbol

La Copa Confederació africana de futbol és la segona competició de clubs del continent, organitzat per la Confederació Africana de Futbol. Es creà l'any 2004 amb la fusió de la Recopa Africana de futbol i la Copa de la CAF de futbol. Les millors federacions poden incloure dos clubs a la competició.

## Historial

Font:
| Temporada | Campió | Marcador | Finalista | Seu |
| 2004 | Hearts of Oak (1) | 1-1, 1-1 (8-7 p) | Asante Kotoko | Accra, Kumasi |
| 2005 | FAR Rabat (1) | 0-1, 3-0 | Dolphins FC | Port Harcourt, Rabat |
| 2006 | Étoile Sahel (1) | 1-1, 0-0 | FAR Rabat | Rabat, Sousse |
| 2007 | Club Sportif Sfaxien (1) | 4-2, 1-0 | Al-Merrikh | Khartoum, Sfax |
| 2008 | Club Sportif Sfaxien (2) | 0-0, 2-2 | Étoile Sahel | Sfax, Sousse |
| 2009 | Stade Malien (1) | 2-0, 0-2 (3-2 p) | ES Sétif | Sétif, Bamako |
| 2010 | Fath US (1) | 0-0, 3-2 | Club Sportif Sfaxien | Rabat, Sfax |
| 2011 | Maghreb AS (1) | 0-1, 1-0 (6-5 p) | Club Africain | Radès, Fes |
| 2012 | AC Léopards (1) | 2-2, 2-1 | Djoliba | Bamako, Dolisie |
| 2013 | Club Sportif Sfaxien (3) | 2-0, 1-2 | TP Mazembe | Radès, Lubumbashi |
| 2014 | Al Ahly (1) | 1-2, 1-0 | Séwé Sports | Abidjan, El Caire |
| 2015 | Étoile Sahel (2) | 1-1, 1-0 | Orlando Pirates | Johannesburg, Sousse |
| 2016 | TP Mazembe (1) | 1-1, 4-1 | MO Béjaïa | Blida, Lubumbashi |
| 2017 | TP Mazembe (2) | 2-1, 0-0 | SuperSport United | Lubumbashi, Pretoria |
| 2018 | Raja CA (1) | 3-0, 1-3 | AS Vita Club | Casablanca, Kinshasa |
| 2019 | Zamalek (1) | 0-1, 1-0 (5-3 p) | RS Berkane | Berkane, El Caire |
| 2020 | RS Berkane (1) | 1-0 | Pyramids FC | Rabat |
| 2021 | Raja CA (2) | 2-1 | JS Kabylie | Cotonou |
| 2022 | RS Berkane (2) | 1-1 (5-4 p) | Orlando Pirates | Uyo |
| 2023 | USM Alger (1) | 2-1, 0-1 | Young Africans | Dar es Salaam, Alger |
| 2024 | Zamalek (2) | 1-2, 1-0 | RS Berkane | Berkane, El Caire |

## Referències

* ↑ «Confederation Cup». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Daniel Cousin

Daniel Michel Cousin (2 de febrer del 1977 a Libreville, Gabon) era un futbolista gabonès que jugava de davanter. Va jugar pel Rangers FC, el Martigues, el FC Chamois Niortais, Le Mans Union Club 72, el RC Lens, el Hull City AFC i acabà la carrera amb el Larissa FC i el Sapins FC. Fou internacional amb el Gabon, selecció de la qual era el capità. El 4 de setembre del 2014 és nomenat mànager general de l'equip nacional gabonès.

## Primers anys

Nat a Libreville, Cousin (kuzɛ̃) muda a Marsella, Occitània, França a tres anys.

## Referències

* ↑ «List of Players under Written Contract Registered Between 01/07/2010 and 31/07/2010» (PDF). The Football Association. [Consulta: 20 agost 2010].
* ↑ «Daniel Cousin». Arxivat de l'original el 2009-02-04. [Consulta: 10 agost 2011].
* ↑ http://mtnfootball.com/match-report/20685/Gabon-vs-Angola Arxivat 2017-08-11 a Wayback Machine.
* ↑ Hull City AFC City Magazine. Cousin joins the family, 2008.

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Daniel Cousin a soccerbase.com
* Informació de Daniel Cousin a footballdatabase: títols, estadístiques de carrera i històric (anglès)
# Abdul-Khalim Sadulàiev

Abdul-Khalim Abu-Salamovitx Sadulàiev (en rus: Шейх Абдул-Халим), (1967-2006), fou un clergue i polític txetxè, quart president de la República Txetxena d'Itxkèria, el govern dels independentistes txetxens, del 2005 al 2006.
Va néixer a Argun (RSSA Txetxena-Ingúixia) el 1967 dins del teip Ustradoi, molt influent a Argun i a la plana central a l'est de Grozni o Djokharkala. Va estudiar filologia a la universitat de Txetxènia fins que va esclatar la guerra el 1994, en què va formar part de la resistència contra les tropes russes. El 1996 va iniciar estudis islàmics i va començar a aparèixer a la televisió de la Txetxènia independent. Va fer el pelegrinatge a La Meca al front de la comunitat islàmica d'Argun, en el seu únic viatge a l'estranger. Així va seguir fins a la segona invasió russa de 1999. Aslan Maskhadov el va nomenar membre de la comissió constitucional per la reforma segons la xara que era presidida per Akhmad Kadírov (després president de la Txetxènia pro-federal, i assassinat pels rebels el 2004). Quan Kadírov va abandonar les posicions independentistes, va continuar la lluita al front de les milícies d'Argun.
El 2002 fou designat vicepresident constitucional. El 2003 la seva dona fou detinguda pel FSB (antic KGB) i se li va exigir la rendició a canvi de l'alliberament de la muller, però Sadulàiev s'hi va negar i la seva dona fou assassinada. Va accedir a la presidència el 2005 després de la mort en combat del president Aslan Maskhàdov. Va morir assassainat a Argun el 17 de juny de 2006.

## Referències

* ↑ Politkóvskaia, Anna. La Consciència Moral de Rússia. Aresta, 2007, p. 112-113 [Consulta: 16 abril 2020].
# Acorar

Acorar és un monòleg escrit i interpretat per Toni Gomila sobre el que era la societat mallorquina i com ha canviat els darrers cinquanta anys. El nom de l'obra prové del mot acorar, que s'usa en el context de les matances a Mallorca. És dirigit per Rafel Duran amb la col·laboració de Nies Jaume i escenografia de Rafel Lladó. De l'obra se n'han fet centenars de representacions a Mallorca i també al Principat de Catalunya. Es va convertir en l'espectacle teatral de més èxit de la història recent de les illes Balears. El 2013 rebé el premi Serra d'Or 2013 al millor text de teatre. També el 2013 fou nominada als premis Max com a espectacle revelació del 2013. El 2015 es rodà el documental Acorats per explicar la història de l'èxit d'aquesta obra de teatre. El setembre de 2016 es presentà per primera vegada l'espectacle en castellà a Osca.

## Referències

* ↑ «Al gener s'estrena un documental sobre 'Acorar'». dBalears, 19-10-2015. [Consulta: 6 octubre 2024].
* ↑ «Acorar». teatral.net. Arxivat de l'original el 2013-11-03. [Consulta: 6 octubre 2024].
* ↑ Vives, Antoni. «Acorar», 22-10-2012. [Consulta: 6 octubre 2024].
* ↑ Alzamora, Sebastià. «Toni Gomila, o com esmolar la llengua», 12-05-2013. [Consulta: 6 octubre 2024].
* ↑ «Acorar, sinònim d’èxit » Cultura » Cultura » dBalears.cat», 11-09-2018. Arxivat de l'original el 2018-09-11. [Consulta: 6 octubre 2024].
* ↑ Efe. «La Seca estrena 'Acorar', l'obra revelació de les Illes Balears», 02-10-2012. [Consulta: 6 octubre 2024].
* ↑ 324cat. «"Acorar", una reflexió sobre la identitat balear», 05-08-2012. [Consulta: 6 octubre 2024].
* ↑ «Toni Gomila: "'Acorar' parteix del dolor de voler transmetre a fills i nebots un bagatge cultural però no sentir-se'n capaç"», 10-05-2013. [Consulta: 6 octubre 2024].
* ↑ «'Acorar', finalista del premi Max com a espectacle revelació». [Consulta: 6 octubre 2024].
* ↑ dBalears. «S'estrena Acorats, l'homenatge al «fenomen» Acorar», 09-01-2016. [Consulta: 6 octubre 2024].
* ↑ Mateu, M. «'Acorar' es representa per primera vegada en castellà», 26-09-2016. [Consulta: 6 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Web de l'obra
Viccionari
# Heather O'Reilly

Heather Ann O'Reilly (East Brunswick, 2 de gener de 1985) és una futbolista estatunidenca. Actualment divideix el seu temps com a davantera entre la Universitat de Carolina del Nord, la selecció femenina de futbol dels Estats Units, i el New Jersey Wildcats, un equip de la W-League. Està graduada en la East Brunswick High School
Heather és coneguda per ser la dona a marcar el gol més ràpid en una fase final olímpica, als 42 segons de començar el partit que acabaria amb la victòria sobre Nova Zelanda a Shenyang, el 12 d'agost de 2008.

## Referències

* ↑ Radnedge, Keir. «6». A: Martin Corteel. World Football Records 2010 (en castellà). Debut fantàstic, 2010, p. 256. ISBN 9788484415787 [Consulta: 2009].

## Bibliografia

* Crothers, Tim (2010), The Man Watching: Anson Dorrance and the University of North Carolina Women's Soccer Dynasty, Macmillan, ISBN 1429946261
* Grainey, Timothy (2012), Beyond Bend It Like Beckham: The Global Phenomenon of Women's Soccer, University of Nebraska Press, ISBN 0803240368
* Lisi, Clemente A. (2010), The U.S. Women's Soccer Team: An American Success Story, Scarecrow Press, ISBN 0810874164
* Stevens, Dakota (2011), A Look at the Women's Professional Soccer Including the Soccer Associations, Teams, Players, Awards, and More, BiblioBazaar, ISBN 1241047464
* Stewart, Barbara (2012), Women's Soccer: The Passionate Game, Greystone Books Ltd, ISBN 1926812603

## Enllaços externs

* Heather O'Reilly - Lloc web oficial
* New Jersey Wildcats player profile Arxivat 2009-10-26 a Wayback Machine.
# Acaena

Acaena és un gènere de plantes pertanyent a la família Rosaceae. Comprèn 100 espècies que es distribueixen per l'hemisferi sud, principalment a Nova Zelanda, Austràlia i a Sud-amèrica, unes poques espècies s'estenen a l'hemisferi nord, amb A. pinnatifida a Califòrnia i A. minsa a Hawaii.

## Descripció botànica

Són herbes perennes i arbustos amb fulles alternes de 4-15 cm de longitud, pinnades o gairebé amb 7-21 fulles. Les flors es produeixen en inflorescències globoses d'1-2 cm de diàmetre, sense pètals. Els fruits són també densos globus amb moltes llavors; en moltes espècies (però no totes) les llavors porten una punta de fletxa amb pues, la punta de la llavors forma una rebava que s'adhereix a la pell dels animals o plomes per a la seva dispersió.
Diverses espècies d'Acaena a Nova Zelanda es coneixen amb el nom comú bidibid. La paraula s'escriu de diferents maneres bidi-bidi, biddy-biddy, biddi-biddi, biddi-bid i una sèrie d'altres variacions. Aquests noms són la interpretació anglesa del nom maori original de piripiri. La planta també s'anomena rebava de Nova Zelanda. L'espècie Acaena microphylla ha guanyat el Award of Garden Merit de la Royal Horticultural Society.

## Etimologia

El nom genèric Acaena deriva del grec "akaina" (espina), referint-se a l'espinosa Hipant.

## Taxonomia

A partir del 2020, Plants of the World Online va acceptar les espècies següents:
* Acaena anserinifolia (J.R.Forst. & G.Forst.) Druce
* Acaena argentea Ruiz & Pav.
* Acaena buchananii Hook. f.
* Acaena echinata Nees
* Acaena elongata L.
* Acaena eupatoria Schltdl.
* Acaena exigua A.Gray
* Acaena lucida (Lam.) Vahl
* Acaena macrostemon Hook.f.
* Acaena magellanica (Lam.) Vahl
* Acaena microphylla Hook.f.
* Acaena myriophylla Lindl.
* Acaena novae-zelandiae Kirk
* Acaena ovalifolia Ruiz i Pav.
* Acaena ovina A.Cunn.
* Acaena pallida (Kirk) Allan
* Acaena pinnatifida Ruiz & Pav.
* Acaena platyacantha Speg.

## Espècies invasores

Algunes espècies s'han introduït accidentalment a altres zones, units a la llana d'ovella, i s'han convertit en espècies invasores. Acaena novae-zelandiae, un dels bidíbids de Nova Zelanda, és l'espècie més comuna que es troba al Regne Unit, on sovint és abundant a les dunes de sorra costaneres, expulsant la vegetació autòctona. i creant una molèstia sovint dolorosa amb les rebaves de pues. A Califòrnia, A. pallida, A. novae-zelandiae i A. anserinifolia es consideren males herbes greus.

## Referències

* ↑ RHS A-Z encyclopedia of garden plants. United Kingdom: Dorling Kindersley, 2008, p. 1136. ISBN 1405332964.
* ↑ Orsman, H. W. (1999). El diccionari de l'anglès de Nova Zelanda. Auckland: Oxford University Press.
* ↑ /plant?plantid=13 RHS Plant Selector Acaena microphylla AGM / RHS Gardening
* ↑ Bryony Macmillan. «Rosaceae 26. Acaena». E-Flora (Flora of North America). [Consulta: 3 desembre 2015].
* ↑ «Acaena». Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens, Kew. [Consulta: 30 març 2020].
* ↑ "Males herbes ordenades per Pest Rating", CFDA.ca.gov
# Matthias John

Matthias John (Erfurt, Turíngia, 11 de desembre de 1978) és un ciclista alemany especialitzat en pista.

## Palmarès

* 2001
** Campió d'Europa sub-23 en Velocitat per equips (amb Carsten Bergemann i Stefan Nimke)
* 2002
** Campió d'Europa sub-23 en Velocitat per equips (amb Carsten Bergemann i Sören Lausberg)
* 2003
** Campió d'Alemanya en Velocitat per equips
* 2006
** Campió d'Alemanya en Velocitat
* 2007
** Campió d'Alemanya en Velocitat
** Campió d'Alemanya en Velocitat per equips
* 2008
** Campió d'Alemanya en Velocitat per equips

### Resultats a la Copa del Món

* 2001
** 1r a Cali, en Velocitat per equips
* 2005-2006
** 1r a Moscou, en Velocitat per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it