OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Legió jueva

La Legió jueva fou un projecte que consistia a constituir un exèrcit jueu encarregat d'alliberar Palestina per a instal·lar-hi un estat jueu. Aquest projecte va néixer durant la Primera Guerra Mundial, però va continuar sent sostingut fins als anys 1930.
La idea d'una força militar jueva combatent en els rangs aliats va néixer en l'esperit de Zeev Jabotinsky i Joseph Trumpeldor durant el mes de desembre de 1914. En el principi, tal força participaria en l'alliberament de Palestina en aquells moments sota domini de l'Imperi Otomà.
Entre desembre de 1914 i març de 1915, diversos centenars de voluntaris van ser enrolats sota les ordres del tinent-coronel Patterson. Però l'Imperi Britànic estava oposat a la seva implicació en els combats al front de Palestina i 562 homes sobre 650 van ser enviats a combatre en un altre front en l'abril de 1915, a Península de Gal·lípoli. La unitat hi obtindrà un cert renom però va ser dissolta després de la tornada de Gal·lípoli, a finals de 1915.
Després de la dissolució, Zeev Jabotinski durà a terme un intens treball de propaganda, entre la població jueva que vivia a Anglaterra (en particular els immigrants de Rússia) i amb el govern anglès, però va tenir poc èxit.
Tanmateix, el govern britànic, en la Declaració Balfour de 1917 va començar a mostrar el seu interès per l'establiment d'una llar Nacional Jueva a Palestina.
L'agost de 1917, es crea el primer regiment jueu: el 38è batalló de fusellers de sa Majestat (l'anunci oficial del govern britànic data del 27 de juliol de 1917). Estava format per voluntaris de l'Imperi Britànic, així com un nombre important de jueus originaris de Rússia. Aquest batalló serà seguit pels 39è i 40è batallons, amb un total de 5.000 homes a finals de 1918.
Aquestes unitats comencen a lluitar l'estiu de l'any 1918 a la vall del Jordà sota el comandament del Major General EWC Chaytor (neozelandès). En aquesta data, Jerusalem ja havia estat presa (desembre de 1917). Però una part de Palestina encara roman sota control otomà.
Els tres batallons van ser dissolts en l'any 1919 per l'hostilitat de comandament britànic cap a l'existència d'una unitat ètnica, partida entre una lleialtat formal a Anglaterra i una lleialtat política a les organitzacions sionistes.
La dissolució de les unitats jueves provocarà l'oposició dels sionistes d'esquerra i de dreta, ja que hi comptaven per donar suport al projecte sionista a Palestina. La creació de diverses organitzacions armades sionistes en els anys 1920 i 1930, grups com el Haganà, l'Irgun i el Lehi va ser possible gràcies a l'experiència militar adquirida en la Legió Jueva.
# Jasha Sütterlin

Jasha Sütterlin (Friburg de Brisgòvia, Baden-Württemberg, 4 de novembre de 1992) és un ciclista alemany, professional des del 2014. Actualment corre a l'equip Bahrain Victorious.
En el seu palmarès destaquen diferents campionats d'Alemanya en contrarellotge en categoria júnior i sub-23 i la medalla de bronze al Campionat del Món de contrarellotge per equips comercials.

## Palmarès

* 2010
** Campió d'Alemanya en contrarellotge júnior
** 1r a la Volta a la Baixa Saxònia júnior
** Vencedor d'una etapa al Trofeu Karlsberg
* 2011
** 1r al Tour de Berlín
* 2012
** Campió d'Alemanya en contrarellotge sub-23
* 2013
** Campió d'Alemanya en contrarellotge sub-23
** Vencedor de 2 etapes del Giro de la Vall d'Aosta
** Vencedor d'una etapa del Tour de Moselle
* 2017
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Comunitat de Madrid

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2016. 113è de la classificació general
* 2019. 120è de la classificació general
* 2022. 87è de la classificació general
* 2023. 75è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2017. 108è de la classificació general
* 2021. Abandona (1a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2020. 55è de la classificació general
* 2022. 85è de la classificació general
* 2023. 71è de la classificació general

## Referències

* ↑ Ney, Waldemar «Transfert - Bahrain Victorious engage Sütterlin, Osorio et Zambanini» (en francès). Cyclism'Actu. Swar Agency, 21-10-2021 [Consulta: 9 gener 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Jasha Sütterlin a ProCyclingStats
# Línia RL4

La línia RL4 és un servei de ferrocarril de rodalia, entre Lleida Pirineus i Terrassa Estació del Nord per la via de Manresa, de Rodalies de Catalunya, de la Generalitat de Catalunya i operada per Renfe Operadora, que circula a través de línies de ferrocarril de via d'ample ibèric d'Adif. Comparteix recorregut entre Manresa i Terrassa Estació del Nord amb els trens de la línia de rodalia de barcelona R4.
La línia és va posar en funcionament el dia 15 de desembre del 2024 i després d'anys de reivindicació des del territori per crear una línia de rodalia en aquesta línia ferroviària.
Mapa sinòptic línia RL4 :

## Estacions

| Estació | Municipi | Correspondències |
| Terrassa Estació del Nord | Terrassa | |
| Terrassa Can Boada | en projecte | en projecte |
| Sant Vicenç de Castellet | Sant Vicenç de Castellet | |
| Manresa | Manresa | |
| Rajadell | Rajadell | |
| Aguilar de Segarra | Aguilar de Segarra | |
| Seguers - Sant Pere Sallavinera | Sant Pere Sallavinera | |
| Calaf | Calaf | |
| Sant Martí Sesgueioles | Sant Martí Sesgueioles | |
| Sant Guim de Freixenet | Sant Guim de Freixenet | |
| Cervera | Cervera | |
| Tàrrega | Tàrrega | |
| Anglesola | Anglesola | |
| Bellpuig | Bellpuig | |
| Castellnou de Seana | Castellnou de Seana | |
| Golmés | Golmés | |
| Mollerussa | Mollerussa | |
| Bell-lloc d'Urgell | Bell-lloc d'Urgell | |
| Lleida Pirineus | Lleida | |

## Referències

* ↑ «Els trens de Rodalies Lleida arribaran fins a Terrassa a partir del 15 de desembre».
# Riu Cuckmere

El riu Cuckmere neix prop de Heathfield, a East Sussex, Anglaterra, en els vessants meridionals de Weald. El nom del riu probablement deriva d'una paraula en anglès antic que significa "que flueix ràpid", atès que baixa més de 100 m en els seus primers 6,5 km de recorregut. El riu desemboca en el canal de la Mànega, sent l'única desembocadura de riu de la costa de Sussex que no ha estat modificada per l'ésser humà.
El riu té nombrosos afluents en el seu tram superior; el principal és el riu Bull i el seu canal principal comença a Hellingly. Després de travessar la zona agrícola de Weald, a South Downs el riu flueix per la vall del seu nom, la vall del Cuckmere. Arriba al canal de la Mànega a Cuckmere Haven, entre Seaford i els penya-segats de Seven Sisters. La part inferior del seu curs, ja a la plana d'inundació, presenta meandres que són un tret distintiu de la zona. La Reserva natural de la vall del Cuckmere es troba en la porció inferior de l'estuari del riu. La vall té un paper important en la conservació de la natura a la regió.
La parròquia civil de la vall del Cuckmere rep el nom del riu. Durant el segle xix, es van implementar mesures per prevenir la inundació de la vall superior. El 1846, el curs del riu va ser redreçat mitjançant un dragatge artificial i el canal contribueix a prevenir les inundacions d'aigües amunt que solien arribar al poble d'Alfriston. A més, va permetre implementar un sistema de rec. També es van construir uns bancs fluvials elevats o dics, per protegir determinades zones d'inundacions. En dècades més recents, la zona s'ha convertit en una important destinació turística, fins al punt que els ingressos del turisme han sobrepassat els provinents de l'agricultura. Sobre el marge oest del riu, on la carretera A259 creua el riu a Exceat, es troba el famós pub Golden Galleon.

## Referències

* ↑ "River Cuckmere", Waterscape, accés el 29 d'octubre de 2010.
* ↑ «Meander on the River Cuckmere(photo)». Arxivat de l'original el 2007-01-10. [Consulta: 28 març 2021].
* ↑ "Congratulations to the Environment Agency on the Cuckmere Valley!", Tony Whitbread Blog, 7 de gener de 2009, accés el 29 d'octubre de 2010.
* ↑ "'Dangerous message' over Cuckmere's future" Arxivat 2012-11-06 a Wayback Machine., Sussex Express Series (Lewes, Anglaterra), 19 de gener de 2008, accés el 29 d'octubre de 2010

## Enllaços externs

* "The Cuckmere Estuary" Arxivat 2010-05-13 a Wayback Machine., Cuckmere Estuary Partnership
# Castell de Herstmonceux

El Ccstell d'Herstmonceux és un castell de maons de la casa de Tudor construït al segle xv. És a prop de Herstmonceux, East Sussex, Regne Unit. Del 1957 al 1988 va ser la seu del Reial Observatori de Greenwich. L'any 1993 la Universitat de Queen compra el castell i crea el Centre d'Estudis Internacionals de Bader (Bader International Study Centre of Queen's University, Canadà)

## Referències

* ↑ MobileReference. London Sights: a travel guide to the top 60 attractions in London, England, UK (Mobi Sights). MobileReference, p. 342–. ISBN 9781607789314.

## Enllaços externs

* Lloc web del castell de Herstmonceux
# Portada/efemèride febrer 14

Rafik Hariri
« 13 de febrer · 14 de febrer · 15 de febrer »
# Alan (Alta Garona)

Alan és un municipi occità de Gascunya, situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània. L'1 de gener del 2022 tenia 289 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations de référence 2022» (en francès). INSEE, 19-12-2024. [Consulta: 1r febrer 2025].
# David Cerdán Pastor

David Cerdán Pastor (Alacant, 2 de novembre de 1974) és un periodista i polític alacantí, diputat a les Corts Valencianes en la IX legislatura.

## Biografia

És llicenciat en Ciències de la Informació per la Universitat Complutense de Madrid i màster en Direcció de Comunicació i marketing per la Universitat Oberta de Catalunya.
Ha treballat com a redactor d'Europa Press a Madrid i dels diaris La Verdad i El País a Alacant. Ha estat director de comunicació de la Secretaria d'Estat de Cooperació Internacional del Ministeri d'Afers Exteriors i Cooperació i de la Subdelegació del Govern a Alacant.
Militant del PSPV-PSOE, ha estat secretari general provincial a Alacant. Arran de les eleccions municipals espanyoles de 2011 fou escollit regidor de l'ajuntament d'Asp, i diputat de la Diputació d'Alacant on fou director de comunicació del grup socialista.
Fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 2015.

## Referències

* ↑ Currículum Arxivat 2016-08-09 a Wayback Machine. al web de la Diputació d'Alacant
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-08-11. [Consulta: 15 setembre 2015].
# Anna Lumikivi

Anna Lumikivi, (Ivalo, 1987) nascuda com a Anna Lumisalmi, en sami skolt: Siʹrǧǧi Ääʹrhep Äʹnn, és una vocalista i compositora de música sami skolt de Finlàndia. Forma part de la banda Suõmmkar.
Anna Lumikivi va créixer a Kevajärvi en una família de samis skolt descendents de refugiats de Petsamo. Ha treballat en l'organització de festivals i altres actes culturals relacionades amb la cultura sami. Ha col·laborat i presentat programes televisius sobre l'ortodòxia i en el programa infantil Unna Junná, i ha participat en el doblatge de sèries i pel·lícules infantils. Va estudiar música sami en l'Acadèmia de Música Sami (Sámi musihkkaakademiija) i el Conservatori Central d'Ostrobòtnia. El 2016 va formar el grup de música sami skolt Suõmmkar amb Hanna-Maaria Kiprianoff i Marko Jouste, en que ella a més de vocalista és la compositora de les cançons modernes. El 2019 va participar en el Sámi Grand Prix, el concurs més important de música sami, en la categoria de cançó.
És filla del polític, traductor i cantor sami skolt Erkki Lumisalmi. La seva família era molt activa en la vida cultural sami skolt, però ella va aprendre a parlar sami skolt amb fluïdesa quan era adulta al centre d'educació sami SAKK. El 2016 es va casar amb Markku Kiviniemi amb qui té un fill.

## Discografia
### Amb Suõmmkar

* 2018 Suõmmkar

### Àlbums col·lectius

* 1996 Hoŋkoŋ dohkká
* 2019 Sámi Grand Prix 2019 amb la cançó Mõõn tiõrvân

### Senzills

* 2021 Äʹvvceeʒʒaž amb Pauliina Feodoroff i Tiina Sanila-Aikio
* 2021 Ǩeäʹdǧǧ amb Suõmmkar

## Referències

* ↑ «Ođđa sámegielat musihka». samimusihkkaakademiija.org. Arxivat de l'original el 13 de novembre 2020. [Consulta: 7 novembre 2020].
* 1 2 3 Meriläinen, Ari «Anna Lumikivelle koltansaameksi laulaminen on enemmän kuin itseilmaisua». yle.fi, 26-01-2019 [Consulta: 7 novembre 2020].
* 1 2 3 4 «Työryhmä esittelyssä: Anna Lumikivi». Karjalasta kolttien maille, 23-09-2020 [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ Peltomaa, Jaako «Maailman ensimmäinen koltan­saa­men­kielinen lastenlaulukirja». Inarilainen [Consulta: 7 novembre 2020]. Arxivat 13 de novembre 2020 a Wayback Machine.
* ↑ Ubaud, Anu «”Tämä näyttää pojalta, mutta mikäs tuo on?” ihmetteli kätilö tutkiessaan ultrakuvaa – keskenmenojen jälkeen Lumikivien esikoiselle ennustettiin 50 prosentin mahdollisuutta selvitä». hs.fi, 21-06-2020 [Consulta: 7 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Facebook oficial
* Instagram oficial
# Campionat del món de ciclocròs de relleus mixtes

El Campionat del món de ciclocròs de relleus mixtes és una de les curses ciclistes que formen part dels Campionats del món de ciclocròs. La cursa és organitzada per la Unió Ciclista Internacional i es disputa anualment en un país diferent al final de la temporada de ciclocròs, a la fi de gener. La primera edició data del 2022. El disputen seleccions nacionals de sis corredors: tres dones i tres homes, cadascun representant una categoria (elit, sub-23 i júnior). El primer any a causa de l'escassa participació es va permetre excepcionalment que els equips fossin de 4 persones. i els resultats foren un test, no oficials. Els guanyadors de la prova obtenen el mallot irisat.

## Palmarès

| Any | Or | Plata | Bronze |
| 2022 (títol no oficial) | ItàliaSamuele Leone Silvia Persico Lucia Bramati Davide Toneatti | Estats UnitsEric BrunnerKatie Clouse Clara Honsinger Scott Funston | BèlgicaDaan Soete Kiona Crabbé Alicia Franck Niels Vandeputte |
| 2023 | Països BaixosTibor Del Grosso Guus van den Eijnden Lauren Molengraaf Leonie Bentveld Fem van Empel Pim Ronhaar | Regne UnitZoe Bäckstedt Joseph Blackmore Cat Ferguson Alfie Amey Anna Kay Thomas Mein | BèlgicaAntoine Jamin Julie Brouwers Joran Wyseure Marion Norbert-Riberolle Xaydée Van Sinaey Laurens Sweeck |
| 2024 | FrançaCélia Gery Lauriane Duraffourg Hélène Clauzel Aubin Sparfel Rémi Lelandais Martin Groslambert | Regne UnitCat Ferguson Zoe Bäckstedt Anna Kay Oscar Amey Corran Carrick-Anderson Cameron Mason | BèlgicaShanyl De Schoesitter Julie Brouwers Sanne Cant Arthur Van den Boer Ward Huybs Michael Vanthourenhout |
| 2025 | Regne UnitZoe RocheCat FergusonZoe BäckstedtMilo WillsOscar AmeyThomas Mein | ItàliaGiorgia PellizottiLucia BramatiSara CasasolaMattia AgostinacchioStefano ViezziGioele Bertolini | FrançaZélie LambertCélia GeryHélène ClauzelFlorian FeryJules SimonJoshua Dubau |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Regne Unit | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 2 | França | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Països Baixos | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Itàlia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Bèlgica | 0 | 0 | 2 | 2 |
| Total | Total | 3 | 3 | 3 | 9 |

## Referències

* ↑ «2022 CYCLOCROSS WORLDS RESULTS: MIXED TEAM RELAY» (en anglès). velo. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «UCI world cyclocross championships mixed team relay» (en anglès). cxmagazine, 28-01-2022. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «CC : Les détails du relais mixte au Championnat du Monde» (en francès). directvelo, 24-11-2021. [Consulta: 4 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès a procyclingstats
# Nydia Caro

Nydia Caro (Nova York, 7 de juny de 1948) és una cantant, compositora, presentadora de TV i actriu estatunidenca d'origen portoriqueny.

## Biografia

Nydia va iniciar la seva carrera artística a primerenca edat. Després de tornar de secundària, es va matricular a l'Escola d'Arts Escèniques de Nova York, on va prendre classes de cant, dansa i actuació.
En 1973, va obtenir el tercer lloc al Festival Internacional de la Cançó de Benidorm amb la cançó «Vete ya», de Julio Iglesias. A l'any següent, va participar com a artista convidada al Festival de Viña del Mar. Allí va conèixer al presentador de televisió xilè César Antonio Santis, amb qui se'l va vincular sentimentalment. Després es va convertir en la primera porto-riquenya a guanyar el Festival OTI de la Cançó, interpretant el tema «Hoy canto por cantar».
En 1988 personifica Yaritza Gallardo en la minisèrie portoriquenya Color de piel, original de Vicky Hernández, al costat dels actors mexicans Rogelio Guerra, María Rubio i Socorro Avelar.
Gràcies a la seva popularitat a Xile, va participar en la telenovel·la Bellas y audaces i va gravar un disc reeixit al mateix país titulat Todos los fuegos, del que va treure el tema que donava títol a l'àlbum i el senzill «Soledad». En el 2008, el seu nexe amb Xile va continuar, aquesta vegada en la telenovel·la Don amor, la qual cosa la va portar novament com a convidada especial al XLIX Festival Internacional de la Cançó de Vinya del Mar per part de Canal 13 (canal organitzador de l'esdeveniment). En el 2011, va participar com a jurat convidat en les audicions del programa Factor X Xile, de TVN.
Gaudeix de popularitat a Espanya i Iberoamèrica. Compta amb una àmplia i interessant discografia que mostra una evolució envejable des de qualsevol punt de vista, destacant els seus àlbums Amores luminosos, en el qual interpreta poesia mística de Santa Teresa i Sant Joan de la Creu i Bienvenidos, una producció en la qual canta temes infantils amb música clàssica, segons va escriure el periodista espanyol Daniel Llorens Vidal en les pàgines de la revista Efe-Ema. Resideix a Puerto Rico, país de naixement dels seus pares.

## Discografia

* Dímelo tú (1967)
* Los Durísimos y yo (1969)
* Hermano, tengo frío (1970)
* Grandes Éxitos - Volumen I (1973)
* Cuéntale (1973)
* Grandes Éxitos - Volumen II (1974)
* Hoy canto por cantar (1974)
* Contigo fui mujer (1975)
* Palabras de amor (1976)
* El amor entre tú y yo (1977)
* Oye, guitarra mía (1977)
* Arlequín (1978)
* Suavemente/Sugar Me (1978)
* Isadora/Keep On Moving' (1978)
* A quién vas a seducir (1979)
* Intimidades (1982)
* Prepárate (1983)
* Papá de domingos (1984)
* Soledad (1985)
* Hija de la Luna (1988)
* Para valientes nada más (1991)
* Amores luminosos (1998)
* Las noches de Nydia (2003)
* Bienvenidos (2003)
* Claroscuro (2012)

## Referències

* ↑ Nydia Caro a mcnbiografias
* ↑ Canal 13. «Nydia Caro y su inconfundible voz en Gigantes con Vivi». enescena.canal13.cl, s/f. Arxivat de l'original el 2010-05-23. [Consulta: 10 desembre 2008].
* ↑ Nydia Caro celebrará 40 aniversario de su victoria en el Festival de la OTI, Efe, 8 d'abril de 2015
# Bèlfort de Rebentin

Bèlfort de Rebentin (en francès Belfort-sur-Rabenty) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània. L'1 de gener del 2022 tenia 24 habitants.

## Referències

* ↑ De Palmas, J.-P.; Lavaud, C. «Population de référence au 1er janvier 2022 : 6 080 731 habitants en Occitanie» (en francès), 19 desembre 2024. [Consulta: 24 febrer 2025].
# María Mercedes Mallol Gil

María Mercedes Mallol Gil (L'Alcora, 15 de setembre de 1972) és una empresària i política valenciana, alcaldessa de l'Alcora i senadora per Castelló en la XI i XII legislatures.
Ha treballat com a directora d'empreses relacionades amb l'elaboració de rajoles i material de la construcció. Militant del partit Popular, a les eleccions municipals espanyoles de 2011 fou escollida alcaldessa de l'Alcora, càrrec que no va poder revalidar a les eleccions municipals de 2015. A les eleccions generals espanyoles de 2015 i 2016 fou escollida senadora per la província de Castelló a la llista del Partido Popular.

## Referències

* ↑ Perfil Arxivat 2016-02-01 a Wayback Machine. a cargos.axesor.es
* ↑ Fitxa del Senat
# Alfons Schepers

Alfons Schepers (Neerlinter, Linter, 27 d'agost de 1907 - Tienen, 1 de desembre de 1984) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1931 i 1938.
Durant la seva carrera esportiva aconseguí una trentena de victòries, entre elles tres Lieja-Bastogne-Lieja, un Tour de Flandes, una París-Niça, tres etapes a la Volta a Espanya i una al Tour de França.

## Palmarès

* 1929
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja
** 1r del Circuit de Lieja
** 1r del Gran Premi de Thisnes
** 1r del Premi d'Oplinter
* 1930
** 1r del Tour de Flandes dels independents
* 1931
** Campió de Bèlgica en ruta
** Campió de Bèlgica de contrarellotge per equips
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja
* 1932
** 1r a la París-Belfort
** 1r al Circuit de Morbihan
* 1933
** 1r del Tour de Flandes
** 1r de la París-Niça i vencedor d'una etapa
** 1r del Critèrium de Ginebra
** 1r del Critèrium de Torí
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la París-Saint Étienne
* 1934
** 1r a la París-Rennes
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1935
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja
* 1936
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Espanya
* 1937
** 1r a la Volta a Limburg

### Resultats al Tour de França

* 1931. 18è de la classificació general
* 1932. Abandona (15a etapa)
* 1933. 18è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1934. Abandona (6a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1936. 7è de la classificació general. Vencedor de 3 etapes

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1937. Abandona (7a etapa)

## Referències

* ↑ «SCHEPERS Alfons». Arxivat de l'original el 2024-04-19. [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Alfons SCHEPERS» (en italià). [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ «Palmarès d'Alfons Schepers (Bel)». [Consulta: 1r febrer 2025].

## Enllaços externs

* Palmarès d'Alfons Schepers (francès)
# Sauveur Ducazeaux

Sauveur Ducazeaux (Baiona, 8 de desembre de 1911 - Colmar, 23 de juny de 1987) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1934 i 1938. En el seu palmarès destaquen una victòria etapa a la Volta a Euskadi i una altra al Tour de França de 1936.

## Palmarès

* 1931
** Vencedor d'una etapa al Circuit de Béarn
* 1933
** 1r a la París-Chauny
* 1935
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Euskadi
* 1936
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

## Resultats al Tour de França

* 1936. 37è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1937. 19è de la classificació general
* 1938. Abandona (8a etapa)

## Referències

* ↑ «DUCAZEAUX Sauveur». Arxivat de l'original el 2024-07-25. [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ Augendre, Jacques. Petites histoires secrètes du Tour... (en francès). edi8, 2015-06-04. ISBN 978-2-263-06995-6.

## Enllaços externs

* Palmarès de Sauveur Ducazeaux Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (italià)
# Ramon Cardona Pla

Ramon Cardona Pla (Vallibona, els Ports, 2 d'abril de 1958) és un polític i mestre valencià, diputat a les Corts Valencianes entre 1999 i 2007 per Castelló a les llistes d'Esquerra Unida del País Valencià (EUPV).
Llicenciat en Filosofia i Ciències de l'Educació en l'especialitat de Psicologia. Ha desenvolupat la seua feina com a professor d'educació primària, psicòleg, logopeda i mestre d'educació especial en centres públics. L'any 1989 obté plaça als Serveis Psicopedagògics Escolars (SPE) de la Conselleria d'Educació. Destinat al SPE de la Plana Baixa.
Inicia la seua activitat política el 1986, amb motiu de la campanya contra l'entrada d'Espanya en l'OTAN. Ingressa un any després a EUPV però sense adscripció a cap corrent. Entre 1988-1991 és tinent d'alcalde d'aquesta formació a la població de Betxí i col·labora en la creació de nombrosos col·lectius locals. Elegit com a cap de llista d'EUPV per la circumscripció de Castelló per a les eleccions locals i autonòmics de juny del 1999 i 2003 (dins la coalició d'EU - L'Entesa).
En 2008 va abandonar Esquerra Unida del País Valencià per desavinenteses amb la direcció.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.130. ISBN 9788495484802.
* ↑ Ramon Cardona també abandona Esquerra Unida Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. notícia a Pàgina26 del 5 de maig de 2008

## Enllaços externs

* Web de l'Entesa Arxivat 2013-07-29 a Wayback Machine.