OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nenilinium

Nenilinium és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Es pot trobar a la Rússia asiàtica i a Mongòlia.
Fou descrit per primera vegada per Kiril Ieskov l'any 1988.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Nenilinium asiaticum Eskov, 1988 (Espècie tipus)
* Nenilinium luteolum (Loksa, 1965)

## Referències

* ↑ «Gen. Nenilinium Eskov, 1988». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Eskov, K. Y. «Seven new monotypic genera of spiders of the family Linyphiidae (Aranei) from Siberia». Zoologicheskiĭ Zhurnal, vol. 67, 1988, pàg. 678–690.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Estació de Rubí Centre

Mapa sinòptic de la Línia Barcelona-Vallès de FGC :
Rubí Centre, anteriorment Rubí, és una estació de ferrocarril propietat de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) situada a la Plaça Pearson de la població de Rubí a la comarca del Vallès Occidental. L'estació es troba a la línia Barcelona-Vallès per on circulen trens de la línia S1.
L'estació original es va inaugurar l'any 1918 quan es va inaugurar el tram entre Sant Cugat Centre i Rubí, per part de l'empresa Ferrocarrils de Catalunya (FCC) que estava ampliant el Tren de Sarrià cap al Vallès. L'any 1993 es va obrir l'actual edifici a uns metres de l'anterior perquè l'antiga estació havia quedat obsoleta per la seva mida reduïda i pel projecte de soterrament de la línia al centre de la ciutat. L'antiga estació es va conservar i es va transformar en sala d'exposicions com a subseu del Museu Municipal Castell.
L'any 2019 va registrar l'entrada de 2.676.565 passatgers.

## Serveis ferroviaris

Línia Barcelona-Vallès de FGC :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Barcelona - Pl. Catalunya | Hospital General | | Les Fonts | Terrassa Nacions Unides |

## Referències

* ↑ «Canvi de nom en 10 estacions de metro, Rodalies i tramvia». [Consulta: 9 maig 2022].
* ↑ Salmerón 1988, pàg. 25.
* ↑ Salmerón 1988, pàg. 16-18.
* ↑ «Història». Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2010-03-07. [Consulta: 5 juny 2011].
* ↑ «Cronologia Històrica». Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2012-05-26. [Consulta: 5 juny 2011].
* ↑ «Sala d'exposicions Antiga estació». Ajuntament de Rubí. Arxivat de l'original el 2007-09-11. [Consulta: 5 juny 2011].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2019. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2024-03-28. [Consulta: 19 juny 2023].

## Bibliografia

* Salmerón i Bosch, Carles. El tren del Vallès: Història dels ferrocarrils de Barcelona a Sabadell i Terrassa. Barcelona: Terminus, 1988. ISBN 8440435606.
# Partit Conservador Eslovac

El Partit Conservador Eslovac (en eslovac Slovenská konzervatívna strana, SKS), fundat inicialment com a Xarxa (Sieť, estilitzat com a #SIEŤ) va ser un partit polític de centredreta d'Eslovàquia.
Va ser creat el juny de 2014 per Radoslav Procházka, antic dirigent del Moviment Democràtic Cristià. A les primeres enquestes el situaven com un dels principals partits per a les properes eleccions legislatives. Finalment, Xarxa va obtenir només el 5.6% dels vots i 10 diputats, una de les sorpreses de la nit per als analistes. El partit va formar part de la coalició de govern liderada per Direcció-SD, el que va provocar aviat una divisió interna i l'escissió d'una part, inclosos tres diputats. La polèmica va provocar que el poc suport que tenien es reduís fins al l'1% a les enquestes.
Més endavant una altra facció del partit, incloent 5 diputats més, abandonarien el partit per donar suport al nou moviment de Most-Híd, deixant només a dos representants dels deu inicials. Durant els mesos següents el Primer Ministre Robert Fico va anunciar que els ministres del partit dimitirien i s'integrarien a altres partits de la coalició. Els dos diputats restants passarien a ser independents durant el 2017.
Al 2018 el partit va anunciar el canvi de nom per Partit Conservador Eslovac, en un intent desesperat per renovar el mateix i evitar la catàstrofe a les següents eleccions. Tanmateix, no tindrien capacitat per a presentar-se a les eleccions de 2020, perdent tota la seva representació. Un any més tard, el partit va signar un document pel qual s'integrarien al Moviment Democràtic Cristià.

## Resultats electorals
### Consell Nacional

| Any | Vots | % | Escons | +/- | Govern |
| 2016 | 146.205 | 5,61 | 10 / 150 | Nou | Coalició |
| 2020 | No es presenten | No es presenten | 0 / 150 | 10 | Extraparlamentari |

### Parlament Europeu

| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 2019 | 603 | 0.06 | 0 / 14 | Nou |

## Referències

* ↑ Tim Haughton , Darina Malova, Kevin Deegan-Krause. «Slovakia’s newly elected parliament is dramatically different and pretty much the same. Here’s how.» (en anglès). The Washington Post, 09-03-2016. [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ «Nastavení souhlasu s personalizací». [Consulta: 17 agost 2024].
* ↑ Palata, Luboš. «ANALÝZA: Překvapivé slovenské volby? Ne, jen nesmyslný zákaz průzkumů» (en txec), 06-03-2016. [Consulta: 17 agost 2024].
* ↑ Aktuality.sk. «Beblavý: Sieť sa trhá, vyše 200 členov definitívne odchádza» (en eslovac), 21-03-2016. [Consulta: 17 agost 2024].
* ↑ «Stranu Sieť opustila pätica poslancov» (en eslovac), 16-08-2016. [Consulta: 17 agost 2024].
* ↑ «Strana #Sieť sa po novom volá Slovenská konzervatívna strana» (en eslovac), 06-07-2018. [Consulta: 17 agost 2024].
* ↑ Teraz.sk. «KDH a SKS podpísali memorandum o podpore aktivít k budúcej spolupráci» (en eslovac), 21-07-2021. [Consulta: 17 agost 2024].
# Pasqua

«Pasqua» té aquests significats:
* Pasqua (festivitat)
* Pasqua jueva, festa jueva de set dies que comença el dia 15 del mes de nissan
* Pasqua de Resurrecció, Primera Pasqua o Pasqua Florida, festa cristiana que celebra la resurrecció de Crist
* Segona Pasqua, Pasqua de Pentecosta o Pasqua Granada, festa del cinquantè dia després del Diumenge de Resurrecció
* Illa de Pasqua, illa de la Polinèsia dependent de Xile
Viccionari
# Districte de Sarganserland

El Districte de Sarganserland és un dels 8 cercles administratius (en alemany Wahlkreis) del Cantó de Sankt Gallen (Suïssa). Té una població de 36574 habitants (cens de 2007) i una superfície de 517,92 km². Està format per 8 municipis i el cap és Sargans.

## Municipis

| Nom | Població (Dez. 2007) | Superfície in km² | Núm. SFOS |
| Bad Ragaz | 5'154 | 25.37 | 3291 |
| Flums | 4'899 | 75.03 | 3292 |
| Mels | 8'040 | 139.16 | 3293 |
| Pfäfers | 1'595 | 128.53 | 3294 |
| Quarten | 2'681 | 61.90 | 3295 |
| Sargans | 5'184 | 9.48 | 3296 |
| Vilters-Wangs | 4'112 | 32.70 | 3297 |
| Walenstadt | 4'909 | 45.75 | 3298 |
| Total (8) | 36'574 | 517.92 | 1725 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Sankt Gallen
# Partit Liberal (Israel)

El Partit Liberal (hebreu: מפלגה ליברלית ישראלית‎, transliterat: Miflega Libralit Yisraelit) fou un partit polític d'Israel, un dels antecessors de l'actual Likud. Fou fundat el 8 de maig de 1961 de la unió dels Sionistes Generals i el Partit Progressista, que disposaven plegats de 14 escons al Kenésset.
El 1961 es convocaren eleccions anticipades després que Sionistes Generals i Herut van presentar una moció de no confiança al govern sobre l'afer Lavon. A les eleccions de 1961 el partit va obtenir 17 escons, el mateix nombre que Herut, i restaren la tercera força en discòrdia.
El 1965 el partit va mantenir converses amb el partit Herut de Menahem Begin sobre una possible fusió. Set antics diputats del Partit Progressista dirigits per Pinchas Rosen es van separar en protesta per formar Liberals Independents el 16 de març de 1965. El 25 de maig de 1965 es va fusionar amb el partit Herut per formar Gahal, acrònim hebreu de Bloc Herut-Liberals (hebreu: גוש חרות - ליברלים, Gush Herut-Libralim), tot i que els dos partits van continuar funcionant com faccions independents dins de l'aliança.
La formació de Gahal va ser un important punt d'inflexió en la política israeliana, ja que per primera vegada un partits podria desafiar l'hegemonia de Mapai. Al final de la sessió de la Knesset Gahal tenia 27 escons, només set menys del 34 de Mapai (havia perdut dels 42 inicials vuit seguidors de Ben-Gurion, que s'havia separat per formar Rafi).
Abans de les eleccions de 1973, Gahal va fusionar un nombre reduït dels partits de dreta inclòs el Centre Lliure (escissió de Gahal), la Llista Nacional i l'extraparlamentari Moviment pel Gran Israel per a formar el partit Likud. El nou partit va fer història quan va apartar l'esquerra del poder en guanyar les eleccions de 1977. El Partit Liberal, finalment va deixar d'existir el 1988, quan Likud va esdevenir un partit unitari.

## Referències

* ↑ «The Liberal Party» (en anglès). The Israel Democracy Institute.

## Enllaços externs

* Partit Liberal web del Knesset
# Llista dels Combatents

La Llista dels Combatents (hebreu: רשימת הלוחמים‎, transliterat: Reshimat HaLohmim) fou un partit polític d'Israel. Era format per antics militants de Lehi, una organització paramilitar que va operar a Palestina durant l'època del Mandat. Lehi fou un grup polèmic, descrit pels britànics, el Yishuv i les Nacions Unides com una organització terrorista. Havia participat en una sèrie d'accions notòries, incloent l'assassinat de Lord Moyne i la massacre de Deir Yassin. El grup fou dissolt i s'integrà en les Forces de Defensa d'Israel el maig de 1948. No obstant això, va seguir actuant a Jerusalem fins que va ser desarticulat per la força després de l'assassinat del comte Folke Bernadotte, mediador de l'ONU, el 17 de setembre de 1948.
Després de la dissolució definitiva de Lehi, membres del seu sector més esquerrà van fundar la Llista dels Combatents per a representar la seva causa a les eleccions de 1949. La llista va ser encapçalada per Natan Yellin-Mor, antic líder de Lehi, que en aquell moment estava a la presó complint una condemna de vuit anys pel seu paper en l'assassinat del comte Folke Bernadotte. El partit va obtenir només l'1,2% dels vots i un escó al Primer Knesset, i Yellin-Mor va ser alliberat de presó per ocupar el seu escó. No obstant això, va perdre el seu escó al Knesset després de les eleccions de 1951 en les quals el partit no es presentà.

## Referències

* ↑ «Fighters List (Reshimat HaLohamim)» (en anglès). The Israel Democracy Institute.

## Enllaços externs

* Llista dels Combatents web del Knesset
# Porcairòla

L'illa de Porcairòla (en francès, Porquerolles) és una illa part de l'arxipèlag de les illes d'Or de Ieras, al Var, a la Provença, al sud-est de França. La seva població és de 257 habitants (2012) i ocupa 1.254 hectàrees (12,54 quilòmetres quadrats i 4,84 milles quadrades).
Porcairòla és la major i més occidental de les tres illes ierenques. Té uns 7 km (4,3 milles) de llarg per 3 km (1,9 milles) d'ample, amb cinc petits sistemes dels turons. La costa sud està plena de penya-segats, i a la costa nord es troben el port i les platges de Nòstra Dòna, de la Cortada i d'Argent.

## Referències

* ↑ Frederic Mistral, Lo Tresaur dau Felibritge Pourqueirolo, Pourcairolo
* ↑ «Wayback Machine». Arxivat de l'original el 2016-08-11. [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ «Porquerolles» (en anglès). [Consulta: 1r febrer 2025].
# Protectorat dels Rius de l'Oli

El Protectorat dels Rius de l'Oli fou un protectorat britànic a la moderna Nigèria que es va formar amb part del Protectorat dels Golfs de Biafra i de Benín el 16 de juliol de 1884 coincidint amb la Conferència de Berlín per repartiment d'Àfrica. El Protectorat es va concretar a Ubani (Igbani), Twon-Brass, Calabar (Old Calabar), Aboh i Opobo. El protectorat va agafar oficialment el nom de Protectorat dels Rius de l'Oli el 5 de juny de 1885 i va durar fins al 13 de maig de 1893 quan el nom va ser canviat a Protectorat de la Costa del Níger. Malgrat que els tractats derivats de la Conferència de Berlín estenien el control britànic sobre les tribus dels Cameroons (Camerun), Gran Bretanya va estar disposada a reconèixer la colònia alemanya que va usurpar l'àrea oriental el 1885 com a control sobre l'activitat francesa als rius Congo superior i Ubangui. Posteriorment la frontera entre el territori Britànic i l'alemany va quedar delimitat pels tractats de 14 d'abril de 1893 i de 15 de novembre de 1893

## Cònsols-generals del Protectorat dels Rius de l'Oli

* 1885 - 1891 Edward Hyde Hewett
* 1891 F.M. Synge (interí)

## Comissionats Imperials i cònsols generals del Protectorat dels Rius de l'Oli

* 1891 - 1893 Claude Maxwell MacDonald (des de 1892, Sir)
* 1893 Ralph Denham Rayment Moor (suplent de MacDonald)

## Notes

* ↑ que establia la riba dreta del Rio del Rey com a frontera entre el Protectorat dels Rius de l'Oli i el protectorat alemany de Cameroons
* ↑ The Map of Africa by Treaty, per Sir E. Hertslet

## Referències

* Worldstatesmen per Ben Cahoon
# Protectorat dels Golfs de Biafra i de Benín

El Protectorat dels Golfs de Biafra i de Benín foren un protectorat britànic d'Àfrica a la costa de la moderna Nigèria, format per la unió el 6 d'agost de 1861 del Protectorat del Golf de Biafra i del Protectorat del Golf de Benín que estaven formats per les zones costaneres d'aquests dos golfs. De 1861 a 1867 la funció de cònsol i governador (Administrador 1866-1867) de Lagos va recaure en la mateixa persona. Després el cònsol del Golf de Biafra fou cònsol també del Golf de Benín fins al 1885. El 16 de juliol de 1884 el Protectorat es va concretar a Ubani (Igbani), Twon-Brass, Calabar (Old Calabar), Aboh i Opobo, és a dir sense el que fou el protectorat de Lagos (part occidental de la costa del Golf de Benín) i el Protectorat dels Districtes del Níger (confiat a una companyia privada, la United African Company o Companyia Unida Africana); aquest protectorat va agafar oficialment el nom de Protectorat dels Rius de l'Oli el 5 de juny de 1885

## Cònsols del Golf de Benín i governadors de la colònia de Lagos

* 1861 - 1862 William McCoskry (governador interí de Lagos i cònsol interí)
* 1862 - 1863 Henry Stanhope Freeman (primera vegada)
* 1863 William Rice Mulliner (interí)
* 1863 - 1864 Henry Stanhope Freeman (segona vegada)
* 1864 - 1866 John Hawley Glover (interí fins a 1865)

## Cònsols del Golf de Benín i Administradors de Lagos

* 1866 Charles George Edward Patey (interí)
* 1866 - 1867 John Hawley Glover (després de 1867 va romandre com a administrador de Lagos)

## Cònsols del Golf de Biafra i del Golf de Benín

* 1867 - 1873 Charles Livingstone (de 1864 a 1867 només cònsol al Golf de Biafra)
* 1873 - 1878 George Hartley
* 1878 - 1879 David Hopkins
* 1879 - 1885 Edward Hyde Hewett

## Notes

* ↑ Be Afra, Volum 1, per Oladipo G. B. Ogunseitan

## Referències

* Be Afra, Volum 1, per Oladipo G. B. Ogunseitan
* Worldstatesmen, per Ben Cahoon
# Can Planes (Molins de Rei)

Can Planes és un mas al municipi de Molins de Rei (Baix Llobregat) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquest mas deu la seva vida a l'època feudal, ja que en la Reconquesta, per tal de conrear les terres recuperades, que passaven per aprisió a ser propietat del comte o dels cavallers, es va crear el mas treballat pels serfs de la gleva. Després va passar a ser de règim familiar patriarcal, mitjançant el pagament dels censos. L'estructura bàsica de la casa, tancada per un barri, és de planta i pis amb teulada a dos vessants perpendiculars a la façana. L'entrada és una porta adovellada i al pis s'han de destacar un rellotge de sol i una finestra amb la data del 1615. Al costat esquerre del mas s'ha afegit un cos sobresortit, als baixos del qual hi ha una llinda amb la data del 1682. Al pis d'aquest afegit hi ha una finestra d'estil gòtic firmada per dos arcs geminats. Dins el recinte del barri hi ha diverses construccions. L'interior de l'habitatge s'ha reformat molt.

## Història

* 1 2 «Can Planes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Bonny

«Bonny» té aquests significats:
* Bonny o Ubani, ciutat i LGA de l'estat de Rivers, al sud de Nigèria
* Bonny membre dels bonnys, membres d'un grup humà ijaw que viu al sud de Rivers (Nigèria)
* Bonny o ibani, llengua ijo que es parla al sud de Nigèria, a Bonny, a l'estat de Rivers
* Bonny-sur-Loire, municipi francès al departament del Loiret (regió de Centre – Val de Loira)
* Anne Bonny (Kinsale, Irlanda, ~1700 - Charleston, Carolina del Sud, ~1782), pirata que operà al Carib
* Illa de Bonny, illa africana a l'extrem sud de l'estat de Rivers, al delta del Níger, al sud de Nigèria, enfront de la ciutat de Bonny
* Regne de Bonny, estat tradicional de Nigèria que té la seu a la ciutat de Bonny, a l'estat de Rivers
# Leandre Amigó i Batllori

Leandre Amigó i Batllori (Molins de Rei, 1906 - Barcelona, 2005) fou un escriptor, periodista i crític literari català.
El 1921 fou secretari del primer Pomell de Joventut, moviment catalanista i cristià fundat per Josep Maria Folch i Torres. Abans de la guerra civil espanyola va col·laborar als periòdics El Matí i La Revista. Va participar en els Jocs Florals de Barcelona de 1930 amb l'obra Confessió. Davant Crist i en els de 1934 obtingué el premi Narcís Oller de narració per l'obra Ernest. Tot i això, fins al 1948 no publicà el seu primer recull de contes.
Després de la guerra treballà com a executiu a la Caixa de Pensions per a la Vellesa i Estalvis i col·laborà als diaris Tele/eXpres, Tele/Estel, Catalunya Cristiana, Avui i al Butlletí de l'Ateneu Barcelonès, del que en fou vocal. Ha estat membre de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana (AELC) i del PEN català. El 1985 rebé la Creu de Sant Jordi.

## Obres
### Narrativa

* Ernest (1934), premi Narcís Oller als Jocs Florals de Barcelona
* Elogi a l'ancianitat. Barcelona (1946)
* Enlluernament (1948)
* La pau dels dies (1954)
* La frontera de l'oblit (1981)

### Biografies

* Joaquim Ruyra (1950)
* Joan Oller i Rabassa, novel·lista (1953)
* Presències i evocacions (1969)
* Salvador Espriu en els seus millors escrits (1974)
* Semblances: testimonis d'una cultura (1990)

### Descripció i viatges

* El batec d'una plaça: la plaça de Molins de Rei al llarg del temps (1997)

## Referències

* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques, Any 1930, Plica 250
* ↑ «Leandre Amigó i Batllori». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Obituari de Leandre Amigó (castellà)
# Christophe Dugarry

Christophe Jérôme Dugarry (Lormont, 24 de març de 1972) és un exfutbolista francès, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Sorgeix de les categories inferiors del Girondins de Bordeus. El 1988 puja al primer equip, on hi roman vuit anys, en els quals suma 34 gols en 187 partits.
L'estiu de 1996 fitxa per l'AC Milà, equip al qual, un any abans, havia marcat dos gols a la Copa de la UEFA. A l'equip italià hi marca cinc gols en 27 partits. Només hi juga eixa temporada, canviant al FC Barcelona per la temporada 97/98. No obstant això, al mercat d'hivern retorna al seu país, per jugar amb l'Olympique de Marsella.
A Marsella hi juga dos anys, quan al mes de gener del 2000 fitxa pel seu primer equip, el Girondins. En aquesta segona etapa, de dos anys i mig, hi marca nou gols en 65 partits. El 2003 és cedit al Birmingham City FC. Després d'un gran inici, cinc gols en cinc partits, el club anglès materialitza el seu traspàs, però tot just hi disputa 15 partits, marcant un gol, abans de deixar l'equip. Finalment, la temporada 04/05 recala a l'exòtic Qatar SC en el qual no arriba a debutar.

## Selecció

Dugarry ha estat internacional amb la selecció francesa de futbol en 55 ocasions, tot marcant vuit gols. Amb els bleus va guanyar el Mundial de 1998, l'Eurocopa del 2000 i la Copa Confederacions del 2001. També hi va participar en l'Eurocopa de 1996 i al Mundial del 2002.

## Palmarès
### FC Girondins de Bordeaux

* 1 Copa Intertoto: 1995
* 1 Copa de la lliga francesa: 2001-02
* 1 Ligue 2: 1991-92

### Selecció francesa

* 1 Copa del Món: 1998
* 1 Eurocopa: 2000
* 1 Copa Confederacions: 2001

## Referències

* ↑ «Zinedine Zidane's amazing 11-month Uefa Cup odyssey». Goal, 25-05-2015. [Consulta: 16 gener 2018].
* ↑ «Dugarry signs new deal». BBC News, 11-05-2003.
* ↑ Christophe Dugarry a National-Football-Teams.com (anglès)
# Grau (arts marcials)

En les arts marcials, el grau que té un cert practicant és el nivell que ha assolit. Segons l'origen, l'època i l'escola s'han classificat de diferents formes.

## Japó
### Sistema Menkyo

És l'utilitzat per les escoles més tradicionals, com la Shindo Musso Ryu Jojutsu, Muso Shinden Ryu, Tenshin Shoden Katory Shinto Ryu, etc.
En aquest sistema no hi ha exàmens, i els graus són atribuïts únicament pels professors de màxim nivell, que han assolit el Menkyo Kaiden. És un sistema molt tancat que està més enfocat a perpetuar la tradició que a donar una gran difusió a la pràctica.
Segons l'escola hi ha un nombre diferent de graus o nivells anomenats:
* Oku iri sho
* Oku iri
* Shomokuroku
* Mokuroku
* Gomokuroku
* Menkyo
* Menkyo kaiden

### Kiu / Dan

Comú a altres arts japoneses, és el més conegut a occident. Va ser utilitzat per primera vegada dins les arts marcials per en Jigoro Kano que l'aplicà al Judo. Posteriorment l'han adoptat el karate, aikido, kendo, iaido, jodo, bojutsu, etc. També és utilitzat per altres arts marcials no japoneses, com el taekwondo.
Dins aquest sistema hi ha dos grans grups de graus, els kiu i els dan. Cada art marcial, país o professor té les seves peculiaritats, però en general podem dir que:

### Els kiu

Són atribuïts per cada professor a dins el seu dojo, i normalment no se'n duu un registre exhaustiu per part de les federacions o les escoles:
* Mukiu. És l'absència de grau. (Mu vol dir buit en japonès)
* Gokiu. 5è kiu. En algunes arts marcials, com el judo o el karate se sol dur un cinturó de color groc. S'atorga després d'alguns mesos de pràctica.
* Ionkiu. 4t kiu. És l'equivalent al cinturó taronja de judo o karate
* Sankiu. 3r kiu. Equival al cinturó verd
* Nikiu. 2n kiu. Equival al cinturó blau
* Ikkiu. 1r kiu. Equival al cinturó marró

### Els dan

Són atribuïts per un professor o per un tribunal autoritzat expressament per cada escola o federació i se'n du un registre exhaustiu.
* Shodan, 1r dan. Normalment s'hi pot optar després d'un any com a 1r kiu i amb 14, 15 o 16 (segons els països i disciplines) anys complerts.
* Nidan, 2n dan. Cal entre 1 i 2 anys (segons països i disciplines) des del shodan.
* Sandan, 3r dan. Entre 2 i 3 anys després del nidan.
* Iondan, 4t dan. Entre 2 i 4 anys després del sandan.
* Godan, 5è dan. Entre 5 i 7 anys després del iondan.
* Rokudan, 6è dan. Entre 6 i 10 anys després del godan.
* Nanadan, 7è dan. Entre 7 i 12 anys després del rokudan.
* Hachidan, 8è dan. Entre 8 i 15 anys després del nanadan.
* Kudan, 9è dan. Normalment no s'atorga en l'actualitat
* Judan, 10è dan. Actualment no s'atorga.

### Titulacions d'ensenyament

A dins molts de països, en què l'ensenyament esportiu i/o d'arts marcials està regulat hi ha uns requísits i titulacions pròpies, però, al marge d'aquestes, hi ha uns graus tradicionals d'ensenyament en arts marcials que es donen de forma independent al grau:
Al Japó, a les escoles d'armes els graus d'ensenyament són:
* Renshi
* Kyoshi
* Hanshi
Modernament a dins l'Aikido, l'Aikikai ha establert un sistema de titulació propi:
* Fukushidoin
* Shidoin
* Shihan
Viccionari