OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Filipe Luís Kasmirski

Filipe Luís Kasmirski, més conegut com a Filipe Luís (Jaraguá do Sul, Brasil, 9 d'agost de 1985), és un exfutbolista brasiler d'ascendència polonesa i italiana que té aquesta última nacionalitat.

## Carrera com a futbolista

Procedent del Figueirense Futebol Clube, Filipe va arribar al futbol europeu el 2004 per mitjà de l'Ajax d'Amsterdam, on va passar una temporada sencera. El 18 d'agost de 2005 va signar pel CA Rentistas de l'Uruguai, però ràpidament va ser cedit al Reial Madrid. Va passar la major part de la temporada en aquest club, però al filial, el Reial Madrid Castella.
El 2006 va ser cedit una altra vegada pel CA Rentistas, aquesta vegada al Deportivo de la Corunya, amb una opció de compra de 2,2 milions d'euros. La seva cessió es va ampliar per un any més amb la mateixa clàusula de compra. Es va afermar com a primer lateral esquerre i figura clau per a l'equip.
El 10 de juny de 2008, el Deportivo va fer efectiva la clàusula de compra i Filipe va signar un contracte de cinc anys.
Durant l'estiu del 2009, el jugador va ser temptat pel FC Barcelona, tot i que, finalment, el president del Deportivo, Augusto César Lendoiro, no va cedir per considerar l'oferta culer massa poc important.
Després del seu fracassat intent de fitxatge pel Barça, Filipe Luís va continuar rendint a un altíssim nivell tot i una important lesió. Finalment, durant el juliol del 2010 es va tancar el seu fitxatge per l'Atlètic de Madrid. L'acord va ser per cinc temporades.
El 31 d'agost de 2012 va ser titular en el partit que decidia la Supercopa d'Europa 2012, contra el Chelsea FC, a Mònaco, que l'Atlético de Madrid va guanyar per 4-1.

## Palmarès
### Atlético de Madrid

* 2 Lliga Europa de la UEFA: 2011–12 i 2017-18.
* 3 Supercopes d'Europa: 2010, 2012 i 2018.
* 1 Primera divisió espanyola de futbol: 2013-14.
* 1 Copa del Rei de futbol: 2012-13

### Chelsea FC

* 1 FA Premier League: 2014-15.
* 1 Copa de la lliga anglesa: 2015.

### CR Flamengo

* 2 Copes Libertadores: 2019, 2022.
* 1 Recopa Sud-americana: 2020.
* 2 Série A: 2019, 2020.
* 1 Copa brasilera: 2022.
* 2 Supercopes brasileres: 2020, 2021.
* 2 Campionats carioques: 2020, 2021.

### Selecció del Brasil

* 1 Copa Confederacions de la FIFA: 2013.
* 1 Copa Amèrica: 2019.

## Referències

* ↑ «Barclays Premier League: notification of shirt numbers» (PDF) p. 5. Premier League. Arxivat de l'original el 19 d'agost 2014. [Consulta: 3 gener 2015].
* ↑ «Filipe Luis». Atlético de Madrid. [Consulta: 12 setembre 2017].
* ↑ «Lendoiro rebutja els 8 milions d'euros que ofereix el Barça pel lateral brasiler Filipe Luís». Web dels esports.cat. [Consulta: 27 juliol 2010].
* ↑ «El brasiler Filipe Luís es converteix amb nou jugador de l'Atlético de Madrid». Web del Atlético de Madrid. [Consulta: 27 juliol 2010]. (castellà)
* 1 2 «Falcao fires Atlético to Super Cup glory» (en anglès). UEFA, 31-08-2012. [Consulta: 7 setembre 2013].
* ↑ Sanders, Emma. «Real Madrid 2–4 Atlético de Madrid», 15-08-2018.
* ↑ «El Atlético reina en la Copa» (en castellà). Diari As. [Consulta: 19 maig 2013].
# Intertítol

En el llenguatge cinematogràfic, un intertítol és un text filmat. Es parla igualment de «cartró» en referència al suport del text que es filmava als començaments del cinema.
L'intertítol té per objectiu complementar la informació respecte a la imatge. En el cinema mut, és freqüentment utilitzat per transcriure els diàlegs. Aquest ús va desaparèixer progressivament amb l'aparició del cinema sonor. Després es va fer servir per donar indicacions espacials o temporals (ex.: «Londres, 1871» o « 20 anys més tard... »).
Els intertítols eren molt poc apreciats per certs realitzadors de l'època del cinema mut que hi veien un artifici inútil, i pensaven que la imatge havia de ser suficient. Així, F. W. Murnau declarava:
| « | La pel·lícula ideal no té necessitat de text. | » |
Der Letzte Mann , 1924, no porta cap cartró. Com ell, nombrosos directors prefereixen destil·lar les informacions per la imatge; els panells indicadors o els diaris reemplacen els subtítols.
La necessitat dels subtítols va desaparèixer amb l'adveniment del cinema sonor, l'ús dels cartrons esdevé aleshores una tria artística.
Els intertítol més cèlebres del cinema modern són probablement els de la sèrie Star Wars que han estat caricaturitzat nombroses vegades. Cadascuna de les pel·lícules de la sèrie comença per un llarg text desenrotllant-se en perspectiva i detallant el context de la pel·lícula. El text que desenrotlla és precedit d'un altre intertítol sobre fons blau, el mateix per a tota la sèrie, que és un dels més coneguts del cinema:
| « | Fa molt de temps, en una galàxia llunyana, molt llunyana... | » |

## Anècdota

Alfred Hitchcock va fer el seu començament en el cinema dibuixant intertítols. En els seves converses amb François Truffaut confessà que “gràcies a la utilització dels títols narratius, es podia canviar la concepció del guió: si un drama havia estat mal rodat o mal interpretat, i resultava ridícul, s'escrivia un diàleg de comèdia i la pel·lícula es convertia en un gran èxit perquè passava a ser una sàtira”.

## Referències

* ↑ François Truffaut. El cine según Hitchcock. Madrid: Alianza, 1998.

## Enllaços externs

* intertitle-o-rama Arxivat 2011-03-13 a Wayback Machine.: un lloc que aplega nombrosos intertítols(anglès)
# Francisco Pérez Martínez (futbolista)

Francisco "Fran" Pérez Martínez (nascut el 9 de setembre de 2002) és un futbolista professional valencià que juga principalment d'extrem dret al València CF.

## Carrera de club

Nascut a València, Pérez va començar a jugar a futbol a l'escola juvenil del Lacross Babel CF, abans de passar a les categories juvenils del València CF el 2011. Va fer el seu debut com a sènior amb el filial el 17 d'octubre de 2020, entrant com a substitut tardà d'Hugo González en un empat 2-2 a Segona Divisió B fora de casa contra l'Atzeneta UE.
El 20 de novembre de 2020, Pérez va signar un contracte professional amb el València per 2 anys. Va marcar el seu primer gol a la categoria sènior el 12 de setembre de 2021, marcant el segon de la B en la victòria fora de casa de la Tercera Divisió RFEF per 3-1 sobre l'Oriola CF, i va marcar 12 vegades més quan el filial va aconseguir l'ascens a Segona Federació.
López va debutar professionalment -i a la Lliga- amb el València el 29 d'agost de 2022, entrant com a substitut tardà en una derrota per 1-0 davant l'Atlètic de Madrid. El 7 de març següent, va renovar el seu contracte fins al 2027, i va ser ascendit definitivament a la plantilla principal l'agost de 2023.

## Vida personal

Pérez és fill de l'exfutbolista valencià Francisco Rufete.

## Estil de joc

Pérez és conegut per la seva increïble velocitat i força. Va ser un golejador prolífic en la seva joventut, i té un regat senzill i eficaç.

## Referències

* ↑ Lahoz, Mariano. «Lacross Babel: el joven club alicantino que soñaba con llegar a Liga Autonómica… y lo logró» (en castellà). Valencia Plaza. esportbase media, 30-04-2018.
* 1 2 «El talento que viene: Fran Pérez (Valencia CF)» (en castellà). Valencia Plaza. esportbase media, 08-05-2022.
* ↑ «El Valencia CF ata a Fran Pérez, el hijo de Rufete» (en castellà). El Desmarque, 23-11-2020.
* ↑ «Día de canteranos, Diego López y Fran Pérez debutan con el Valencia CF» (en castellà). El Desmarque, 29-08-2022.
* ↑ «Fran Pérez renueva hasta 2027» (en castellà). Valencia Plaza. Plaza Deportiva, 07-03-2023. [Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ «Fran Pérez, inscrito con ficha del primer equipo y el Elche ya busca alternativas» (en castellà). Super Deporte, 09-08-2023. [Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ «Rufete's legacy continues at Valencia with Fran Perez's debut». Marca, 06-09-2020.

## Enllaços externs

* Francisco Pérez Martínez a BDFutbol
* Francisco Pérez Martínez a La Preferente (castellà)
* Francisco Pérez Martínez, Fitxa a Soccerway
# Poema simfònic

Un poema simfònic és una composició orquestral que posa música a un text de caràcter poètic o literari, la finalitat de la qual és moure sentiments i despertar sensacions. A diferència de les simfonies o concerts (que tenen estructura de forma sonata), el poema simfònic és d'estructura lliure o segueix l'estructura del text en què s'ha inspirat. Generalment consta d'un sol moviment i està escrit per a orquestra.
Els poemes simfònics van aparèixer cap al romanticisme per intentar fer front a la sensació de les simfonies i es van desenvolupar molt també durant el post-romanticisme. El seu declivi coincideix amb el segle XX.

## Compositors destacats

   * Hector Berlioz: precursor del gènere les seves dues simfonies programàtiques: La Simfonia Fantàstica i Harold en Italie
   * Claude Debussy amb La mer.
   * César Franck
   * Franz Liszt
   * Camille Saint-Saëns
   * Jean Sibelius: Kullervo.
   * Richard Strauss: Així parlà Zaratustra (1896), Una vida d'heroi, Don Juan (1889), Les aventures de Till Eulenspiegel (1895).
   * Enric Morera: Introducció a l'Atlàntida (1893)
   * Juli Garreta: Pastoral (1922)
   * Felip Pedrell: I Trionfi (1880), Excelsior (1880)
   * Ígor Stravinski
   * Bedřich Smetana: Má vlast ("La meva pàtria").

## Referències

* ↑ «Poema simfònic». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Poema simfònic, Enciclopèdia catalana de la música
* ↑ «Symphonic poem | Musical Form, Structure & History | Britannica» (en anglès). [Consulta: 27 gener 2025].
* ↑ Bonds, Mark Evan (2001). "Symphony: II. 19th century". The New Grove Dictionary of Music and Musicians

## Bibliografia

* Història de la Música Catalana, Valenciana i Balear. Dels inicis al Renaixement (vol.I), Barroc i classicisme (vol.II), Del Romanticisme al Nacionalisme (vol.III), Del Modernisme a la Guerra Civil (vol.IV), De la postguerra als nostres dies (vol.V), Música popular i tradicional (vol.VI), Música de participació i de noves tecnologies (vol.VII), Música universal (vol.VIII) i Diccionari (vols.IX i X). Compilació de 10 volums. Edicions 62, anys 2000 a 2003. ISBN 84-297-4700-1
* Història de la música a Catalunya. Francesc Cortès, 2011. Editorial Base. 240 pàgines. ISBN 978-84-15267-00-3
* Mil anys de música catalana. Montserrat Albet, 1991. Plaza & Janés. 165 pàgines. ISBN 978-84-01-34122-9
# Revolta del Llibre de l'Oració Comuna

La revolta del Prayer Book (o revolta del Llibre de l'Oració Comuna) és una revolta popular que va tenir lloc a Cornualla al Regne Unit l'any 1549 per motius religiosos. La revolta cal emmarcar-la en la sèrie de guerres de religió a l'Europa de l'època moderna. El Llibre de l'oració comuna (LOC) és el llibre fundacional d'oració de l'Església d'Anglaterra (i de la Comunió Anglicana). És un dels instruments de la Reforma Anglicana. El rei Eduard VI la va introduir com a eina per tal de canviar l'església anglesa cap a una forma més protestant, fet que va comportar que s'abandonés els llibres litúrgics en llatí. El canvi va ser impopular, sobretot a les zones particularment catòliques. La revolta va ser simplement fruit d'un cúmul de situacions creades pel rei: destrucció de monestirs, tancament del Col·legi de Glasney... La introducció del Llibre de l'oració comuna va ser simplement el got que va vessar el vas.

## Referències

* ↑ Mark Stoyle, "The dissidence of despair: rebellion and identity in early modern Cornwall." Journal of British Studies, vol. 38, 1999, pp. 423-444
# Nuno Espírito Santo

Nuno Herlander Simões Espírito Santo (São Tomé, São Tomé i Príncipe, 25 de gener de 1974), més conegut com a Nuno, és un exporter de futbol nacionalitzat portugués (fins a l'any 1975 São Tomé i Príncipe fou colònia portuguesa), i exentrenador del València CF. Actualment entrena el Nottingham Forest FC de la Premier League anglesa.

## Trajectòria esportiva
### Com a jugador

Nuno començà la seva carrera futbolística l'any 1992 al portugués Vitória Sport Clube de Guimarães, d'on recalà l'any 1997 al Real Club Deportivo de La Coruña on combinà la seva suplència a Jacques Songo'o (1997-1998) o José Francisco Molina (2001-02) a la porteria deportivista amb cessions a altres clubs espanyols com el Mérida Unión Deportiva les temporades 1998/99 i 1999/00 o el Club Atlético Osasuna la temporada 2000/01. La temporada 1999/00, amb el Mérida UD a Segona Divisió guanyà el Trofeu Zamora com a porter menys golejat de la categoria.
El juliol del 2002 fou fitxat pel Futebol Clube do Porto, on estigué fins al desembre de 2004, on fou el suplent de Vítor Baía tot guanyant una Copa de la UEFA, una Copa d'Europa, dues Lligues portugueses, una Copa de Portugal, dos Supercopes, així com una Copa Intercontinental en la qual jugà quan va haver de substituir a Vítor Baía al temps addicional contra el Corporación Deportiva Once Caldas. El gener del 2005 fitxà pel rús FC Dynamo Moscou, retornant l'any 2007 a Portugal on, després d'un breu pas per la disciplina del Clube Desportivo das Aves, retornà al FC Porto on aconseguí una nova Lliga portuguesa.

### Com a entrenador

Ja com a entrenador, després d'entrenar les dues últimes temporades el modest Rio Ave FC, equip que va classificar per a la Lliga Europa tot i tenir un dels pressupostos més baixos de la Lliga portuguesa, l'estiu de 2014 va fitxar pel València CF.

## Internacional

Ha estat internacional amb la selecció de futbol de Portugal com a porter suplent a l'Eurocopa 2008, encara que no hi va jugar cap partit.

## Clubs

| Club | País | Any |
| Vitória SC | Portugal | 1992-1996 |
| Deportivo La Coruña | Espanya | 1997-1998 |
| Mérida UD | Espanya | 1998-2000 |
| CA Osasuna | Espanya | 2000-2001 |
| Deportivo La Coruña | Espanya | 2001-2002 |
| FC Porto | Portugal | 2002-2004 |
| FC Dynamo Moscou | Rússia | 2005-2006 |
| CD Aves | Portugal | 2006-2007 |
| FC Porto | Portugal | 2007-2010 |

## Palmarès
### Títols nacionals

* 3 Lliga de Portugal: 2002/03, 2003/04 i 2007/08
* 1 Copa de Portugal: 2002/03
* 2 Supercopa de Portugal: 2002/03 i 2003/04

### Títols internacionals

* 1 Copa de la UEFA: 2003
* 1 Copa d'Europa: 2004
* 1 Copa Intercontinental: 2004

### Distincions personals

* 1 Trofeu Zamora de Segona Divisió espanyola: 1999/00

## Referències

* ↑ «El portuguès Nuno Espírito Santo agafa el relleu de Pizzi i és el nou entrenador del València». 324.cat, 04-07-2014. [Consulta: 3 setembre 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa a zerozero.pt Arxivat 2020-10-07 a Wayback Machine.
* Estadístiques a la LFP
Plantilla:Plantilla del Nottingham Forest FC
# Ganofil·lita

La ganofil·lita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany i dona nom al grup de la ganofil·lita. Rep el nom de grec γανωμα, brillantor, i φύλλον, fulla, en al·lusió a l'elevat llustre de les superfícies d'exfoliació.

## Característiques

La ganofil·lita és un silicat de fórmula química (K,Na,Ca)₂Mn₈(Si,Al)₁₂(O,OH)$_{32}$·8H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 4,5. Pot ser similar visualment a la bannisterita i a la parsettensita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ganofil·lita pertany a «09.EG - Fil·losilicats amb xarxes dobles amb 6-enllaços més grans» juntament amb els següents minerals: cymrita, naujakasita, manganonaujakasita, dmisteinbergita, kampfita, strätlingita, vertumnita, eggletonita, tamaïta, coombsita, zussmanita, franklinfil·lita, lennilenapeïta, parsettensita, estilpnomelana, latiumita, tuscanita, jagoïta, wickenburgita, hyttsjoïta, armbrusterita, britvinita i bannisterita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la Mina Harstigen, situada a Pajsberg, dins el municipi de Filipstad (Comtat de Värmland, Suècia). També ha estat descrita en altres indrets de Suècia, així com a Àustria, Gal·les, Portugal, Itàlia, Namíbia, la República Popular de la Xina, el Japó, Austràlia, els Estats Units i el Canadà.

## Referències

* ↑ «Ganophyllite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 febrer 2020].
# Nacional Fast Clube

El Nacional Fast Clube, també anomenat Fast o Fast Clube, és un club de futbol brasiler de la ciutat de Manaus a l'estat d'Amazones.

## Història

El club va ser fundat el 8 de juliol de 1930, per membres del Nacional Futebol Clube que se separaren del club. Vivaldo Lima, antic president del Nacional FC, fou un dels fundadors.
El 1948 Fast guanyà el seu primer títol, del Campionat amazonense, repetint l'any següent. El 1970 guanyà el seu primer títol interestatal, la Copa Norte-Nordeste Zona Nord, acabant per davant del Tuna Luso de Pará. El 1977 participà en el Campeonato Brasileiro Série A.

## Palmarès

* Copa Norte-Nordeste Zona Nord:
** 1970
* Campionat amazonense:
** 1948, 1949, 1955, 1960, 1970, 1971
* Torneio Início do Campionat amazonense:
** 1957, 1972, 1985, 1994

## Estadi

L'estadi del Fast és l'estadi Ismael Benigno, inaugurat el 1961, amb una capacitat de 16.000 espectadors.
El 2002, el Fast jugà a la ciutat de Tefé.
El 2006, el club disputà els seus partits com a local a l'Estadi Floro de Mendonça, de la ciutat d'Itacoatiara. La capacitat de l'estadi és de 8.000 persones.
Els camps d'entrenament del club són Campo do Formigão a Manaus, i Estádio Benvindo Siqueira a Tefé.

## Referències

* ↑ «Arquivo de Clubes». Arquivo de Clubes. Arxivat de l'original el 2013-01-02. [Consulta: 15 maig 2010].
* ↑ «Fast history a Futebol do Amazonas website». Arxivat de l'original el 2009-10-22. [Consulta: 25 octubre 2009].
* ↑ Enciclopédia do Futebol Brasileiro, Volume 2 - Lance, Rio de Janeiro: Aretê Editorial S/A, 2001.
* ↑ «Titles a Futebol do Amazonas». Arxivat de l'original el 2009-10-21. [Consulta: 25 octubre 2009].
* ↑ Campeonato Brasileiro Série A a RSSSF
* ↑ «Estádio Ismael Benigno a Templos do Futebol». Mavalem.sites.uol.com.br. [Consulta: 15 maig 2010].
* 1 2 «Club card a Futebol do Amazonas». Arxivat de l'original el 2009-10-22. [Consulta: 15 maig 2010].
* ↑ [ http://www.rsssfbrasil.com/tablesae/am2006.htm 2006 Campionat amazonense a RSSSF]
* ↑ «Estádio Floro de Mendonça a Templos do Futebol». Mavalem.sites.uol.com.br. [Consulta: 15 maig 2010].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Jabbeekse Beek

El Jabbeekse Beek és un afluent del canal Bruges-Oostende que neix a Zedelgem i que desemboca al canal Bruges-Oostende a Jabbeke a la província de Flandes Occidental a Bèlgica.
Al darrere tram, uns 1,4 km abans la desembocadura al canal Bruges-Oostende, el Jabbeekse Beek va ser canalitzat i el seu nivell és uns 2,5 m superior als pòlders que l'envolten.
La conca del Jabbeekse Beek sofreix d'un gran risc d'inundació quan plou molt, ja que ha de recollir molta aigua en poc temps i massa terra va ser impermeabilitzada per la urbanització de les ribes. Hi ha un projecte per a restaurar la part superior i de recrear estanys naturals per rebre les aigües altes i fomentar la infiltració cap al mantell freàtic en lloc d'una evacuació ràpida.

## Afluents

* Zerkegemse Beek
* Legewegbeek
* Zandstraatbeek
* Kastanjebeek
* Walebeek
* Snellegembeek

## Referències

* ↑ Vanden Bulcke, Mathias. Hydrografie van het bekken van de Brugse Polders. Aalst: Coordinatiecommissie Integraal Waterbeleid, 2008, p. 22. (trad.: Hidrografia de la conca dels pòlders de Bruges)
* ↑ Het bekkenbeheerplan van het bekken van de Brugse Polders 2008-2013 (pdf) (en neerlandès), 2007, p. 517 [Consulta: 4 setembre 2015]. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.(trad.: Plan de gestió de la conca dels pòlders de Bruges)
# Cyanopica

Cyanopica és un gènere d'ocells de la família dels còrvids (Corvidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* Garsa blava ibèrica (Cyanopica cooki Bonaparte, 1850)
* Garsa blava asiàtica (Cyanopica cyanus Pallas, 1776)

## Referències

* ↑ «Cyanopica Bonaparte, 1850» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ «Cyanopica (Cyanopica sp.) - Avibase». [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ «Jayshrike, shrikes, crows, mudnesters, melampittas, Ifrit, birds-of-paradise – IOC World Bird List». [Consulta: 22 gener 2025].
# Patti Page

Clara Ann Fowler (Claremore, 8 de novembre de 1927 - Encinitas, 1 de gener del 2013), coneguda pel seu nom professional Patti Page, va ser una cantant nord-americana i una de les artistes femenines més conegudes de la música pop tradicional. Ella va ser l'artista femenina més venuda de la dècada de 1950, i va vendre més de 100 milions de discos.

## Biografia

Page va signar amb Mercury Records l'any 1947, i es va convertir en la primera artista femenina amb èxit, a partir de 1948 de "Confess". L'any 1950, va tenir el seu primer milió de vendes amb el single "With My Eyes Wide Open, I'm Dreaming", i eventualment tindria 14 milions de singles més venuts entre 1950 i 1965.

### Mort

Patti Page va morir l'1 de gener de 2013, en el Seacrest Village Retirement Community de la ciutat d'Encinitas (Califòrnia), d'acord amb la seva mànager. Ella tenia 85 anys. Page havia patit malalties cardíaques i pulmonars.

## Guardons
### Premis

* 1999: Grammy al millor àlbum de pop vocal tradicional

## Bibliografia

* Once Upon a Dream: A Personal Chat With All Teenagers (1960)
* This is My Song: A Memoir – Patti Page amb Skip Press (2009)

## Referències

* ↑ Bush, John. «Patti Page biography». Allmusic. [Consulta: 23 juliol 2008].
* ↑ «Patti Page was a 'Singing Rage' in a phenomenal six decade career». South Coast Today, 17-02-1999 [Consulta: 23 juliol 2008]. Arxivat 2015-10-18 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-10-18. [Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ Villasenor, David. «Singer Patti Page Dead At 85 | NBC Southern California». Nbclosangeles.com, 22-07-2012. [Consulta: 2 gener 2013].
* ↑ 6:38PM GMT 03 Jan 2013. «Patti Page». Telegraph, 03-01-2013. [Consulta: 19 maig 2013].

## Enllaços externs

* Web Oficial de Patti Page Arxivat 2013-01-21 a Wayback Machine.
* Biografia oficial de Patti Page
* Entrevista a Patti Page