OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Erupció freatomagmàtica

Les erupcions freatomagmàtiques són erupcions en estat juvenil que són el resultat de la interacció entre l'aigua i el magma. Els productes d'aquestes erupcions contenen clasts juvenils al contrari que les erupcions freàtiques i són el resultat de la interacció entre aigua i magma al contrari que les erupcions magmàtiques. És molt comú en les grans erupcions explosives que hi hagi components magmàtics i freatomagmàtics.

## Exemples

Exemples d'erupcions fratomagmàtiques són l'erupció minoica de Santorini a 140 km al nord de Creta. L'erupció minoica de Santorini, va tenir lloc al segle XVII aC. Va tenir quatre fases, els dipòsits van tenir un gruix màxim de 6 m, les fases 1 i 3 van ser freatomagmàtiques. Un altre exemple és el del Pinatubo a Luzon, Filipines en la seva fase clímax va tenir una extensió de 3,7-5,3 km³. La seva fase preclímax era freatomagmàtica.

## Cons de toba

Els cons de toba són formacions que posseeixen vessants pronunciats amb forma de con. Tenen amplis cràters i estan formats per tefra molt alterada disposada en gruixudes capes. Se'ls considera una variant més elevada d'un anell de toba, format durant erupcions menys poderoses. Els cons de toba en general són baixos, per exemple: el cràter Koko té 400 m d'altura, és a dir 8 vegades més petit que el Mount Saint Helens.

## Referències

* ↑ Heiken, G. & Wohletz, K. 1985. Volcanic Ash. University of California Press, Berkeley
* 1 2 Taddeucci, J. & Wohletz, K. 2001. Temporal evolution of the Minoan eruption (Santorini, Greece), as recorded by its Plinian fall deposit and interlayered ash flow beds. Journal of Volcanology and Geothermal Research, 109, 299-317.
* ↑ Rosi, M., Peladio-Melosantos, M. L., Di Muro, A., Leoni, R. & Bacolcol, T. 2001. Fall vs flow activity during the 1991 climactic eruption of Pinatubo Volcano (Philippines). Bulletin of Volcanology, 62, 549-566.
* ↑ «USGS: Maars and Tuff Cones». Arxivat de l'original el 2013-11-03. [Consulta: 2 maig 2018].

## Vegeu també

* Diamond Head (Hawai)

## Bibliografia

* Walker, G. P. L. 1971. Grain-size characteristics of pyroclastic deposits. Journal of Geology, 79, 696-714.
* Vespa, M., Keller, J. & Gertisser, R. 2006. Interplinian explosive activity of Santorini volcano (Greece) during the past 150,000 years. Journal of Volcanology and Geothermal Research, 152, 262-286.
* Riley, C. M., Rose, W. I. & Bluth, G.J.S. 2003. Quantitive shape measurements of distal volcanic ash. Journal of Geophysical Research, 108, B10, 2504.
# ADN (desambiguació)

ADN té els següents significats:
* Acrònim d'àcid desoxiribonucleic.
* Associació per a la Defensa de la Natura, ONG que té com a objectius la protecció i l'estudi de la natura a Andorra
* ADN (diari), diari gratuït editat a Espanya
* ADN Design, empresa de disseny creada el 1990 a Bilbao per iniciativa de Carlos Alonso, Brigitte Sauvage i Carlos San José
* ADN (pel·lícula), pel·lícula francesa de 2020
Viccionari
# Caiac polo

El caiac polo (de caiac, tipus de piragua i polo, sufix per definir jocs de punts amb porteries) és un esport col·lectiu i de contacte que és pràctica sobre piragua. L'objectiu és aconseguir introduir la pilota a la porteria de l'equip contrari i evitar que l'altre equip la introdueixi en la teva.

## Història

El caiac polo té el seu origen a Gran Bretanya als anys 60, després es va fer famós per Alemanya, Itàlia, Països Baixos, Suècia, Bèlgica, Finlàndia, Hongria, Austràlia, Hong-kong, Malàisia i l'Estat espanyol, on fou introduït per Javier Rodríguez. Aquest corrent comença a avançar perquè és un esport de cos a cos i vistós; actualment es troba en un procés d'expansió des de l'esport base. Les accions que s'estan duent a terme estan enfocades a augmentar la seua popularitat entre els més joves fent promocions tant a escoles com a clubs de natació i aquàtics.

## Regles del joc

* Jugadors: Participen dos equips de 8 jugadors (5 dins el terreny de joc i 3 que no juguen en aquell moment), cadascun en un caiac aproximadament de 3 metres de llarg.
* Temps de joc: Cada partit té una durada de 20 minuts, el qual es divideix en dues parts de 10 minuts. Els equips intercanvien el camp entre cada temps. Cada temps comença amb un sprint en el qual cada equip es col·loca sobre la seva línia de porteria i la pilota és llançada en la meitat dels camps per l'àrbitre. Un jugador de cada equip paleja per aconseguir la possessió de la pilota. El partit és controlat per dos àrbitres (un a cada extrem del camp) que solen estar drets a la vora, fora de l'aigua.
* Terreny de joc: El terreny de joc és una àrea d'uns 35x23m de superfície i de mínim 0.90m de fondària. Es juga tant en piscines cobertes com d'exteriors i les vores d'aquests es marquen mitjançant línies de petites boies o amb cintes de diferenciar els carrers a les piscines.
* Porteries: Les porteries fan 1 x 1.5 m, són un marc amb una xarxa, i estan suspeses a dos metres sobre la superfície de l'aigua. El jugador que fa de porter, defensa la meta amb la seva pala aixecant-la verticalment. Hi ha regles especials en relació al porter, com la prohibició de contacte amb ell per part de l'equip contrari.
* Pilota: És una pilota de waterpolo. Es passa de mà a mà entre els jugadors, a més a més de permetre-se'n el maneig amb la pala. Es permet empènyer a un jugador si té la pilota i tan sols es pot tenir la possessió d'aquesta durant cinc segons. Els jugadors poden dur la pilota llançant-la a l'aigua per davant d'ells.

## Vegeu també

* Caiac
* Coracle
# Mariano Barbacid

Mariano Barbacid Montalbán (Madrid, 4 d'octubre de 1949) és un destacat bioquímic espanyol, conegut pel descobriment del primer Oncogèn. Fou director del Centre Nacional d'Investigacions Oncològiques entre 1998 i 2011, quan fou succeït per María Blasco Marhuenda.

## Referències

* ↑ Sampedro, Javier «Barbacid deja la dirección del CNIO para centrarse en la investigación». El País, 29-09-2009 [Consulta: 16 maig 2019].
* ↑ Domínguez, Nuño. «El patronato del CNIO destituye por unanimidad a la directora, María Blasco, y al gerente del centro» (en castellà), 29-01-2025. [Consulta: 30 gener 2025].
# Nombre 290

El nombre 290 (CCXC) és el nombre natural que segueix el nombre 289 i precedeix el nombre 291. La seva representació binària és 100100010, la representació octal 442 i l'hexadecimal 122. La seva factorització en nombres primers és 2 × 5 × 29 = 290.

## Nombres del 291 al 299

| Nombre | Nombre romà | Sistema binari | Sistema hexadecimal | Més informació que destaca del nombre |
| 291 | CCXCI | 100100011 | 123 | |
| 292 | CCXCII | 100100100 | 124 | En el sistema octal 292 és 444. |
| 293 | CCXCIII | 100100101 | 125 | |
| 294 | CCXCIV | 100100110 | 126 | |
| 295 | CCXCV | 100100111 | 127 | |
| 296 | CCXCVI | 100101000 | 128 | |
| 297 | CCXCVII | 100101001 | 129 | 3³ × 11 = 297 |
| 298 | CCXCVIII | 100101010 | 12A | |
| 299 | CCXCIX | 10010111 | 12B | |
# Estauricosaure

L'estauricosaure (Staurikosaurus, «rèptil estrella») és un gènere descrit dins la família Staurikosauridae. Conté només una espècie, l'Staurikosaurus pricei. Va ser descobert l'any 1970 i descrit per Edwin H. Colbert, que treballava al Museu d'Història Natural.
Aquest dinosaure fou un dels primers que varen poblar el planeta, els estauricosaures vivien fa 225 milions d'anys, en el Triàsic superior al que avui en dia és el sud del Brasil.
Els exemplars adults mesuraven fins a dos metres de longitud i pesaven uns 30 kg. L'estauricosaure presentava cinc dits a cada membre anterior i quatre a cada membre posterior. Les dents tenen una morfologia que suggereix fortament que era carnívor. La dentició suggereix que podia atrapar i retenir preses, així com tallar i esquinçar la carn.
Només s'ha identificat un espècimen d'estauricosaure, trobat a la formació de Santa Maria a Rio Grande do Sul, al sud de Brasil. El nom donat al dinosaure fa referència a la constel·lació de la Creu del Sud, tan sols visible a l'hemisferi sud.
Al mateix massís es van trobar uns altres osteodermes encara no ben identificades que podrien provenir d'un Staurikosaurus pricei. Van ser atribuïdes a una altra espècie, Teyuwasu barberenai però tan el gènere com l'espècie són classificats com a nomen dubium.

## Referències

* ↑ Nesbitt, Sterling J.; Smith, Nathan D.; Irmis, Randall B.; Turner, Alan H.; Downs, Alex «A Complete Skeleton of a Late Triassic Saurischian and the Early Evolution of Dinosaurs» (en anglès). Science, 326, 5959, 11-12-2009, pàg. 1530–1533. DOI: 10.1126/science.1180350. ISSN: 0036-8075.
* ↑ Colbert, Edwin H.; Price, Llewellyn Ivor; White, Theodore Elmer. «A saurischian dinosaur from the Triassic of Brazil. American Museum novitates ; no. 2405». [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ De Souza Bittencourt, Jonathas; Kellner, Alexander Wilhelm Armin «The anatomy and phylogenetic position of the Triassic dinosaur Staurikosaurus pricei Colbert, 1970». Zootaxa, 2079, 1, 22-04-2009, pàg. 1–56. DOI: 10.11646/zootaxa.2079.1.1. ISSN: 1175-5334.
* ↑ Weishampel, David B.; Dodson, Peter; Osmólska, Halszka. «Basal Saurischia». A: The Dinosauria (en anglès). Univ of California Press, 2007-12-17, p. 25-46. ISBN 978-0-520-25408-4.
* ↑ Dodson, Peter. The Age of Dinosaurs (en anglès). Publications International, 1993, p. 45. ISBN 978-0-7853-0443-2.
* 1 2 Garcia, Müller i Dias-Da-Silva, 2019, p. 146-147.

## Bibliografia

* Garcia, Maurício S.; Müller, Rodrigo T.; Dias-Da-Silva, Sérgio «On the taxonomic status of Teyuwasu barberenai Kischlat, 1999 (Archosauria: Dinosauriformes), a challenging taxon from the Upper Triassic of southern Brazil». Zootaxa, 4629, 1, 2019, pàg. 146–150. DOI: 10.11646/zootaxa.4629.1.12. ISSN: 1175-5334.
Avemetatarsalia / Pan-Aves :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Archosauria :
Vegeu també: Ornithoscelida
Phytodinosauria
Origen dels ocells :
# Coenred de Northúmbria

Coenred (també escrit Cenred o Cuidine) fou rei de Northúmbria des del 716 fins al 718.
El cronista del segle xiv, John de Fordun diu que ell va arribar al poder després de matar el seu predecessor Osred i que era un descendent d'Ida de Bernícia, però que era el primer de la seva branca familiar que assumia el govern de Northúmbria. En els Annals de l'Ulster consta la mort d'un Cuidine rei dels saxons, en la secció de l'any 718, notícia que gairebé amb certesa es refereix a Coenred de Northúmbria.
Guillem de Malmesbury diu d'ell que havia "sortit de la mateixa tassa" que Osred, que és com dir que era un jove vigorós amant de la vida dissoluta, cruel i agosarat. Es desconeix de quina manera va morir, però se sap que va ser succeït pel seu germà o germanastre Osric. Un altre germà de Coenred, anomenat Ceolwulf, també va ser rei després d'Osric.

## Referències

* ↑ Gantner, McKitterick i Meeder, 2015, p. 178.
* ↑ Malmesbury, 1854, p. 46.

## Bibliografia

* Gantner, C; McKitterick, R; Meeder, S. The Resources of the Past in Early Medieval Europe. Cambridge University Press, 2015.
* Malmesbury, William of. The History of the Kings of England and of His Own Times. Seeleys, 1854.
* Darby, Peter. Bede and the End of Time. Routledge, 2016.
* Higham, N.J.. The Kingdom of Northumbria AD 350–1100. Sutton, 1993. ISBN 978-0-86299-730-4.
# Long Beach

«Long Beach» té aquests significats:
* Long Beach (Califòrnia), ciutat estatunidenca al comtat de Los Angeles, a l'estat de Califòrnia
* Long Beach (Indiana), població dels Estats Units a l'estat d'Indiana
* Long Beach (Minnesota), població dels Estats Units a l'estat de Minnesota
* Long Beach (Mississipi), població dels Estats Units a l'estat de Mississipi
* Long Beach (Nova York), població dels Estats Units a l'estat de Nova York
* Long Beach (Washington), població dels Estats Units a l'estat de Washington
* Long Beach Museum of Art, museu a l'Ocean Boulevard del barri de Park Bluff de Long Beach, a Califòrnia
* Calvert Beach-Long Beach, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland
* Circuit de Long Beach, circuit urbà pels carrers de Long Beach, Califòrnia, on van tenir lloc diverses curses de Fórmula 1
# Veleta

El Veleta és, amb 3.392 metres, el tercer cim més alt de la península Ibèrica i segon de la seva serralada. Es troba a la província de Granada i pertany a Sierra Nevada, a la Serralada Penibètica. La seva coordenada UTM és 30S 675013, prenent l'el·lipsoide Hayford.
Sota la seva ombra, a la zona anomenada Corral del Veleta existeix una zona de permagel amb gel fòssil que s'estima de la darrera glaciació, fa uns 13 mil anys d'antiguitat, que demostra que Sierra Nevada fou una zona glacial activa fins que la gelera del Corral del Veleta es fongué completament l'estiu de 1913. Des de llavors, la gelera més meridional d'Europa es troba al pic Gran Sasso, als Apenins.
El seu perfil és molt característic i s'observa des de Granada, cosa que el converteix en un dels cims més fotografiats del món, al trobar-se darrere l'Alhambra. Als seus vessants es troba l'estació d'esquí de Sierra Nevada, a Pradollano, que comença a 2.100 metres d'altitud i culmina prop del cim del Veleta.
El 1935 es va obrir una carretera que duia fins al cim del Veleta, però el 1989 va ser tancada al trànsit. Fins aquells moments era considerada la carretera més alta d'Europa.

## Enllaços externs

* Mendikat Arxivat 2015-09-16 a Wayback Machine.
# Umpqua (grup humà)

Umpqua és una denominació geogràfica que engloba diversos grups d'amerindis dels Estats Units (parlants de llengües de diferents famílies lingüístiques) que viuen a l'actual estat d'Oregon entorn al riu Umpqua. La tribu Alt Umpqua és representada com a Banda Cow Creek de la tribu d'indis Umpqua. La tribu va signar un tractat amb el govern federal dels Estats Units el 19 de setembre de 1853. Els Alt Umpqua foren la primera tribu d'Oregon en signar un tractat federal. La banda Cow Creek parlava el takelma, actualment extingida. La banda Cow Creek té una reserva prop de l'actual ciutat de Roseburg (Oregon).
La tribu Baix Umpqua és representada actualment com una de les tres Tribus Confederades d'indis Coos, Lower Umpqua i Siuslaw situat al sud-oest de la costa d'Oregon. Parlaven una llengua propera al siuslaw.
Algunes bandes umpqua formen part de les Tribus Confederades de la Comunitat de Grand Ronde d'Oregon.
La tribu Cow Creek actualment gestiona el Seven Feathers Hotel & Casino Resort a Canyonville.

## Història

Durant la dècada de 1800 els comerciants de pells que treballaven per la Companyia de la Badia de Hudson van ser els primers no nadius que trobaren els umpqua i altres pobles originaris d'Oregon. Els umpqua eren menys tolerants que la majoria a aquestes intrusions. La seva hostilitat va culminar en la massacre el 1828 de quinze membres del grup explorador nord-americà liderat per Jedediah Smith. Els umpqua patiren una mortalitat massiva a causa de l'epidèmia de verola de Califòrnia de 1837-1838, així com per la malària i altres malalties. Van culpar encertadament als euroamericans de portar-los-hi aquestes malalties, cosa que va fer augmentar l'aversió a tots els blancs. La Companyia de la Badia de Hudson i les autoritats russes van oferir programes de vacunació contra la verola, però els umpqua no ho van acceptar.

## Referències

* ↑ Cens d'amerindis per Estats
* ↑ Robert T. Boyd, The Coming of the Spirit of Pestilence: Introduced Infectious Diseases and Population Decline among Northwest Coast Indians. page 132. Seattle, WA: University of Washington Press, 1999. accessed 20 November 2013.

## Bibliografia

* Lavola J. Bakken, Land of the North Umpquas. Grants Pass, OR: Te-Cum-Tom Publications, 1973.

## Enllaços externs

* Cow Creek Band of Umpqua Tribe of Indians homepage
* Confederated Tribes of Coos, Lower Umpqua, and Siuslaw homepage
* Coos, Lower Umpqua & Siuslaw Tribes profile Arxivat 2003-08-15 a Wayback Machine.
# Colin Thubron

Colin Thubron (Londres, 14 de juny del 1939). És membre de la Royal Society of Literature des del 1969 i resideix a Londres. És autor de diferents clàssics de la literatura de viatges, com per exemple Entre russos (1986), on descriu un viatge que realitza en cotxe per la Rússia occidental durant l'era Brezhnev; Behind the Wall; El corazón perdido de Asia (1999), on narra els seus viatges per les noves repúbliques independents de l'Àsia central; i En Siberia (2000), la narració de viatges més recent. La seva obra narrativa inclou A Cruel Madness, Falling i Distance. És un col·laborador habitual de revistes i diaris com The Times, el suplement literari del The Times i The Spectator.

## Referències

* ↑ «Colin Thubron». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
* ↑ Schramer, James J.; Speake, Jennifer (ed.). «Thubron, Colin (1939-)». A: Literature of Travel and Exploration: An Encyclopedia. Routledge, 12 de maig de 2014, p. 1177–1178. ISBN 978-1-135-45663-4 [Consulta: 11 octubre 2017].
* ↑ Ellingham, Mark. «Colin Thubron. In Mandalay». A: OxTravels: Meetings with remarkable travel writers. Profile Books, 19 de maig de 2011, p. 405–410. ISBN 1-84765-745-1 [Consulta: 11 octubre 2017].
# Circuit de Long Beach

El Circuit de Long Beach és un circuit urbà pels carrers de Long Beach (Califòrnia), on van tenir lloc diverses curses de Fórmula 1. Sota la denominació de Gran Premi de l'oest dels Estats Units es van disputar entre les temporades que van del 1976 a la de l'any 1983 les curses puntuables pel campionat de la F1. Posteriorment a aquests any s'ha seguit disputant la cursa però ja dins del campionat de la Champ Car.

## Guanyadors del Gran Premi de l'oest dels Estats Units

| Any | Pilot | Equip | Circuit | Resultats |
| 1983 | John Watson | McLaren - Ford | Long Beach | Resultats |
| 1982 | Niki Lauda | McLaren - Ford | Long Beach | Resultats |
| 1981 | Alan Jones | Williams - Ford | Long Beach | Resultats |
| 1980 | Nelson Piquet | Brabham - Ford | Long Beach | Resultats |
| 1979 | Gilles Villeneuve | Ferrari | Long Beach | Resultats |
| 1978 | Carlos Reutemann | Ferrari | Long Beach | Resultats |
| 1977 | Mario Andretti | Lotus - Ford | Long Beach | Resultats |
| 1976 | Clay Regazzoni | Ferrari | Long Beach | Resultats |

## Vegeu també

* Gran Premi de l'oest dels Estats Units

## Enllaços externs

* Long Beach F1 - Video de F1
# Insurgència a Kabardino-Balkària i Karatxai-Txerquèssia

La Insurgència a Kabardino-Balkària i Karatxai-Txerquèssia fou conflicte prolongat entre les forces de seguretat russes i els grups militants gihadistes (Wilaya KBK i Djamaat Yarmuk) de la regió del Caucas del Nord de Rússia en les províncies de Kabardino-Balkària i Karatxai-Txerquèssia. El conflicte va formar part de la insurgència més àmplia al Caucas del Nord, que va sorgir després de la Primera Guerra Txetxena.

## Antecedents

Els orígens de la Insurgència a Kabardino-Balkària i Karatxai-Txerquèssia començà a les guerres txetxenes dels anys noranta. La retirada de les tropes russes de Txetxènia el 1996 va crear un buit de poder a la regió, que va provocar l'ascens de diversos grups militants amb agendes separatistes i islamistes. Aquests grups, com ara el Karatxai Djamaat, el Djamaat de Kabardino-Balkària i l'Emirat del Caucas i els seus afiliats, van intentar establir un estat islàmic independent al Caucas del Nord i fer la gihad contra el govern rus.

## Vegeu també

* L'atac a Nàltxik (2005)
* Wilaya Unida de Kabarda, Balkària i Karatxai
* Djamaat Xaria

## Referències

* ↑ Redactie. «Why the violence in the North Caucasus should worry Russia» (en neerlandès), 14-08-2024. [Consulta: 7 novembre 2024].
* ↑ Youngman, Mark «Crossing the Rubicon: The Limits of Insurgent Violence in Kabardino-Balkaria». Perspectives on Terrorism, 14, 6, 2020, pàg. 106–121. ISSN: 2334-3745.
* ↑ «UNHCR Web Archive». [Consulta: 7 novembre 2024].
# Jan Urban

Jan Urban (Jaworzno, Polònia, 14 de maig de 1962) és un futbolista polonès, ja retirat. Posteriorment ha continuat lligat al món del futbol com a entrenador.

## Trajectòria esportiva
### Com a jugador

Urban va començar la seua carrera esportiva en diferents equips del seu país natal. Primer en l'equip de la seua ciutat, el Victoria Jaworzno, on va jugar la 80-81. A l'any següent fitxa pel Zagłębie Sosnowiec, on s'estaria quatre campanyes. Però, la seua època polonesa més important la va passar a les files del Górnik Zabrze. En aquest club va assolir la internacionalitat i va guanyar tres lligues poloneses i una Supercopa.
El seu bon paper van fer que equips de l'oest d'Europa es fixaren en ell. El 1990, l'Osasuna l'incorpora al seu planter. A Navarra hi jugarà quatre campanyes, fins al descens de l'equip a Segona en la 93/94. Fitxa llavors pel Reial Valladolid, que també ocupa els darrers llocs de Primera Divisió i només se salva per l'afer que va comportar la Lliga de 22. La temporada 1995-96 tanca la seua etapa a la lliga espanyola a les files del CD Toledo, en Segona Divisió.
El 1996 es desplaça a Alemanya, al Vfb Oldenburg, on juga dos anys més abans de retirar-se el 1999 a les files del Górnik Zabrze.

### Com a entrenador

Una vegada penjades les botes, Jan Urban comença la seua trajectòria com a entrenador. El 2004 torna a l'Osasuna com a tècnic del juvenil primer i com a part del primer equip després. El 2007 fitxa com a entrenador del Legia Varsòvia. A més a més, durant l'Eurocopa 2008 va formar part del cos tècnic de l'equip polonès.
El juliol de 2014 va firmar com a entrenador del primer equip del CA Osasuna, que havia descendit la temporada anterior a la segona divisió.

## Selecció polonesa

Urban va ser 57 vegades internacional amb la selecció de Polònia, entre 1985 i 1991. Va marcar set gols. Va formar part del combinat polonès que va acudir al Mundial de Mèxic de 1986.

## Referències

* ↑ «Urban, el nuevo entrenador, llega el martes a Pamplona». Diario Vasco, 05-07-2014.
* ↑ «Jan Urban, nuevo entrenador de Osasuna» (en castellà). Marca, 03-07-2014. [Consulta: 6 agost 2014].

## Enllaços externs

* Estadístiques a Primera divisió - LFP (castellà)
# Fantastic Fest

Fantastic Fest és un festival de cinema que es celebra anualment a Austin. Va ser fundat l'any 2005 per Tim League d'Alamo Drafthouse, Harry Knowles del lloc web Ain't It Cool News, Paul Alvarado-Dykstra i Tim McCanlies, el guionista de The Iron Giant i Secondhand Lions. Lisa Dreyer és la directora del festival i Annick Mahnert n'és la cap de programació.
El festival se centra en pel·lícules dels gèneres de terror, ciència-ficció, fantasia, acció i asiàtic. Té lloc durant vuit dies del mes de setembre als cinemes Alamo Drafthouse South Lamar i és reconegut com una important plataforma de difusió per a les pel·lícules de gènere fantàstic.
Una característica destacada d'aquest festival és la inclusió de «projeccions secretes». En aquestes projeccions, el públic sovint no sap quina serà la pel·lícula fins que s'asseu moments abans de començar. També inclou nombroses festes temàtiques, visites i altres esdeveniments. El 2007, l'editor de Variety Charles Koones va referir-se al Fantastic Fest com un dels «deu festivals que estimem». El 2008, Moviemaker va nomenar Fantastic Fest «un dels 25 festivals de cinema que paga la pena l'entrada». El 2017, Moviemaker va incloure Fantastic Fest en la llista d'«Els 25 festivals de cinema més genials del món».
El 2022, es va crear una àrea de programació exclusiva en línia, «Burnt Ends», en què es mostren «les pel·lícules més estranyes, salvatges i marginals del moment».

## Referències

* ↑ "Lisa Dreyer named festival director at Fantastic Fest"; in: Screen Daily, 24 February 2022
* ↑ «How Fantastic Fest Has Become a Kingmaker for 'Smile' and Other Genre Films» (en anglès americà), 10-10-2022. [Consulta: 24 desembre 2022].
* ↑ Wolfe, April. «Torches at Fantastic Fest: Sorting Through the Ashes of a Film Festival». LA Weekly, 27-09-2017. [Consulta: 27 gener 2019].
* ↑ Brown, Todd. «Variety Publisher Names Fantastic Fest One of Top Ten». Twitch, 05-12-2007. Arxivat de l'original el 2007-12-06. [Consulta: 27 juny 2010].
* ↑ MovieMaker, Spring 2008.
* ↑ Burnt Ends @ Fantastic Fest 2022 https://2022.fantasticfest.com/burnt-ends