OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Consentiment

El consentiment és un concepte jurídic que fa referència a l'exteriorització de la voluntat entre dues o diverses persones per acceptar drets i obligacions. El seu marc d'actuació principal és el dret civil i, en especial, el dret d'obligacions i de contractes, on el consentiment té un paper fonamental en el marc de l'autonomia de la voluntat.
En l’àmbit de la violència contra les dones, però, s'ha d’ampliar la definició per encabir-hi la reflexió sobre el que no és consentiment ja que, sovint, el silenci o la no manifestació clara de la voluntat, per part d’una dona, en una situació violenta, ha servit de base per exculpar la persona o persones que han dut a terme l’agressió.
A les definicions lexicogràfiques del terme, per tant, s'hi afegeix la necessitat, en parlar de consentiment, de considerar-lo com el fet d’establir límits, tant personals com interpersonals, i també respectar els de l’altre. Els límits estableixen el marc temporal i contextual que estipula, en aquell lloc i moment, què és o no consentit. L’ONU adverteix de la necessitat de promoure la cultura del consentiment per posar fi a la cultura de la violació.

## Vegeu també

* Consentiment informat
* Edat de consentiment sexual

## Referències

* ↑ Iribarren, Teresa; Gatell Perez, Montserrat; Serrano-Muñoz, Jordi; CLUA i FAINÉ, Montserrat. «Literatura i violències masclistes. Guia per a treballs acadèmics». Edizioni Ca' Foscari (CC-BY), 2024. DOI: 10.30687/978-88-6969-747-0. [Consulta: 8 gener 2024].
# Jens Lehmann (ciclista)

Jens Lehmann (Stolberg, Saxònia-Anhalt, 19 de desembre de 1967) va ser un destacat ciclista alemany. Nascut a l'Alemanya de l'Est va defensar els seus colors fins a la reunificació alemanya.
Especialista en pista, especialment en la persecució. Va obtenir quatre medalles, dues d'elles d'or, als Jocs Olímpics, i catorze medalles als Campionats del món.

## Palmarès en pista

* 1991
** Campió del món de Persecució
** Campió del món de Persecució per equips (amb Michael Glöckner, Stefan Steinweg i Andreas Walzer)
* 1992
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Barcelona en Persecució per equips (amb Stefan Steinweg, Guido Fulst, Andreas Walzer i Michael Glöckner)
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Barcelona en Persecució
* 1994
** Campió del món de persecució per equips (amb Andreas Bach, Guido Fulst i Danilo Hondo)
* 1995
** Campió d'Alemanya en Persecució
* 1999
** Campió del món de persecució per equips (amb Robert Bartko, Guido Fulst i Daniel Becke)
** Campió d'Alemanya en Persecució
** Campió d'Alemanya en Persecució per equips (amb Sebastian Siedler, Christian Bach i Daniel Becke)
* 2000
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Sydney en Persecució per equips (amb Daniel Becke, Guido Fulst i Robert Bartko)
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Sydney en Persecució
** Campió del món de Persecució
** Campió del món de Persecució per equips (amb Sebastian Siedler, Guido Fulst i Daniel Becke)
** Campió d'Alemanya en Persecució
* 2001
** Campió d'Alemanya en Persecució per equips (amb Sebastian Siedler, Christian Bach i Christian Müller)
* 2002
** Campió d'Alemanya en Persecució per equips (amb Sebastian Siedler, Thomas Fothen i Moritz Veit)
* 2003
** Campió d'Alemanya en Persecució per equips (amb Sebastian Siedler, Christian Bach i Daniel Schlegel)
* 2004
** Campió d'Alemanya en Persecució
** Campió d'Alemanya en Persecució per equips (amb Tony Martin, Christian Bach i Sascha Damrow)

### Resultats a la Copa del Món

* 1998
** 1r a Hyères, en Persecució
* 1999
** 1r a Fiorenzuola d'Arda, en Persecució
* 2000
** 1r a Moscou, en Persecució
* 2001
** 1r a Szczecin, en Persecució
** 1r a Szczecin, en Persecució per equips
* 2002
** 1r a Moscou, en Persecució

## Palmarès en ruta

* 1994
** Campió d'Alemanya en contrarellotge
** 1r al Gran Premi Telekom (amb Tony Rominger)
* 2000
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Saxònia
* 2001
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Hessen

## Referències

* ↑ «Jens Lehmann» (en anglès). Museo del ciclismo. [Consulta: 2 gener 2025].
* ↑ «Jens Lehmann» (en anglès). olympedia. [Consulta: 2 gener 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Consolat General de Corea del Sud a Barcelona

El Consolat General de la República de Corea a Barcelona (en coreà: 주 바르셀로나 대한민국 총영사관) és la missió diplomàtica de Corea del Sud a la ciutat de Barcelona. La relació entre Corea del Sud i la zona de Barcelona s'intensificà fins culminar-se amb l'establiment del Consolat General el 21 de desembre de 1988. El consolat general és supervisat per l'ambaixada coreana a Madrid. La seva jurisdicció abasta la part dels Països Catalans ubicada dins l'estat espanyol (les Illes Balears, Catalunya, el País Valencià).
D'ençà del novembre de 2018, el cònsol general és Taewan Huh. Durant el seu càrrec, ha mostrat interès a promoure inversions sud-coreanes a Barcelona i el Camp de Tarragona. D'ençà del 25 de gener de 2019, es troba al número 103 del Passeig de Gràcia, al districte de l'Eixample. El motiu d'aquest trasllat fou per augmentar la seva capacitat d'atenció i agilitzar els tràmits consulars.

## Referències

* ↑ «Organismes. Generalitat de Catalunya». [Consulta: 7 octubre 2021].
* ↑ «Edición del viernes, 06 mayo 1988, página 46 - Hemeroteca - Lavanguardia.es». [Consulta: 7 octubre 2021].
* ↑ «Lista Consular» (pdf) (en castellà). Ministeri d'Assumptes Exteriors, Unió Europea i Cooperació espanyol, 10-09-2021. Arxivat de l'original el 7 d’octubre 2021. [Consulta: 7 d’octubre 2021].
* ↑ «Saludos del Cónsul GeneralConsulado General de la República de Corea en Barcelona». [Consulta: 7 octubre 2021].
* ↑ Press, Europa. «El Puerto de Barcelona y el cónsul de Corea ultima las acciones del Port Summit 2021», 17-09-2021. [Consulta: 7 octubre 2021].
* ↑ «Tarragona treballa per reforçar els vincles marítima i portuaris amb Corea del Sud» (en castellà), 03-09-2019. [Consulta: 7 octubre 2021].
* ↑ «Corea del Sud s'interessa a invertir al Port de Tarragona», 04-09-2019. [Consulta: 7 octubre 2021].
* ↑ «Acto de Reapertura del Consulado General de la República de Corea en Barcelona 상세보기|Actividades del ConsuladoConsulado General de la República de Corea en Barcelona». [Consulta: 7 octubre 2021].
* ↑ «Edición del miércoles, 26 junio 2019, página 1 - Hemeroteca - Lavanguardia.es». [Consulta: 7 octubre 2021].
# María José Osuna Cerezo

María José Osuna Cerezo (Melilla, 1960) és una jutgessa espanyola.

## Trajectòria

Filla de pares menorquins, va néixer circumstancialment a Melilla, on el seu pare estava destinat com a metge militar. Va estudiar a Maó la primària i el batxillerat i posteriorment va estudiar dret a la Universitat de Saragossa, on es va llicenciar el 1982. El 1987 va esdevenir fiscal i el 1988 va arribar a Tarragona ja com advocada fiscal. Entre 1995 i 2007 va coordinar els casos de delictes contra medi ambient i contra l'administració pública i corrupció. El 2006 fou nomenada tinent fiscal.
Un dels principals casos on ha intervingut és en el cas Parc Central, una suposada trama de corrupció urbanística al voltant dels terrenys de l'antiga empresa Gas Tarraconense.
El 2022 es convertí en la primera dona a assumir el càrrec de fiscal en cap de l'Audiència Provincial de Tarragona, municipi on ha desenvolupat tota la carrera professional més de 35 anys, amb diversos càrrecs a la Fiscalia. Destaca el compromís amb la protecció de menors i adolescents víctimes de maltractaments i abusos sexuals. A més, ha estat un dels artífexs de l’expansió del projecte de la unitat integrada d’atenció a infants i adolescents víctimes de violències sexuals Barnahus.
El 2023 va rebre una Medalla d’honor pels serveis excepcionals a la justícia, atorgada pel Govern de la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* 1 2 3 «María José Osuna, nombrada fiscal jefa de la Audiencia Provincial» (en espanyol europeu). [Consulta: 1r novembre 2023].
* ↑ «TGN ya tiene nueva fiscal jefa: Maria José Osuna» (en espanyol europeu). [Consulta: 1r novembre 2023].
* ↑ «María José Osuna: «Defenderé los derechos de los ciudadanos más vulnerables»» (en espanyol europeu). [Consulta: 1r novembre 2023].
* ↑ «Barnahus. Unitat integrada d'atenció als infants i adolescents víctimes d’abusos sexuals». [Consulta: 1r novembre 2023].
* ↑ «El Govern atorga el Premi Justícia 2023 a l'exconseller Josep Maria Vallès» (en anglès). [Consulta: 1r novembre 2023].
# Martin Müller

Martin Müller (Forst, Brandenburg, 5 d'abril de 1974) va ser un ciclista alemany, professional des del 1997 fins al 2009.

## Palmarès

* 1992
** Campió d'Alemanya júnior en ruta
* 1994
** 1r a la Rund um Berlin
* 1996
** 1r a la Rund um Sebnitz
* 1997
** Vencedor d'una etapa del Cinturó a Mallorca
* 1997
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Renània-Palatinat
* 1999
** Vencedor d'una etapa del Bałtyk-Karkonosze Tour
* 2000
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Baixa Saxònia

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2007. 115è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2008. 105è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2007. 130è de la classificació general
* 2009. 161è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Convergència per les Illes

Convergència per les Illes fou un partit polític fundat al març de 2011 com a refundació de l'extinta Unió Mallorquina que es trobava esquitxada per nombrosos casos de corrupció.
El partit tenia la voluntat de vertebrar un tercer espai en l'àmbit balear, nacionalista, de seny i moderat. Amb conviccions profundament nacionalistes i amb una ferma voluntat de millorar la qualitat de vida dels ciutadans de les Illes Balears. Convergència per les Illes té entre els seus primers objectius assolir les més altes quotes d'autogovern per a les Illes Balears, desenvolupant l'Estatut d'Autonomia en el marc de la Constitució.
A les eleccions balears i municipals de 2011, les primeres a les quals es presentaren, assoliren representació a 20 Ajuntaments de Mallorca, un total de 62 regidors i 8 batlies.
Al febrer de 2012 es va fer el seu congrés fundacional on es va aprovar per majoria aclaparadora l'elecció del seu president Josep Melià Ques, el secretari general Antoni Amengual Perelló i la seva executiva. Així mateix s'hi aprovaren les ponències d'organització i estatuts, de fonaments i estratègia política i la d'economia i futur.
El juny de 2012 anuncià un procés de confluència amb la Lliga Regionalista de les Illes Balears, Es nou Partit d'Eivissa i Unió Menorquina. El novembre de 2012 aquestes formacions crearen el nou partit Proposta per les Illes.

## Referències

* ↑ Unió Mallorquina es dissol i crea un nou partit
* ↑ «Josep Melià: “Ens ha mancat temps”». dBalears, 23-05-2011. [Consulta: 22 gener 2022].
* ↑ Margalida Ramis. «Melià s'envolta dels batles en la presidència de CxI». dBalears, 12-02-2012. Arxivat de l'original el 11 de setembre 2016. [Consulta: 26 d’agost 2021].
* ↑ J. Frau. «Convergència elige de forma unánime a Melià como su presidente» (en castellà). Diario de Mallorca, 12-02-2012. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 21 juny 2012].
* ↑ «Neix El Pi per copar un espai polític “necessari”». Arxivat de l'original el 11-09-2016. [Consulta: 28 agost 2016].
# Jueus de Rusape

Els jueus de Rusape, localitzats a Zimbàbue són un grup de prop de 4.000 persones que practiquen un judaisme únic. Aquestes persones creuen que són descendents de les tribus perdudes d'Israel, exiliat de la pàtria jueva pels assiris el 722 aC. La seva observança del judaisme en general concorda amb la d'incorporar el judaisme practicat en altres països amb l'excepció d'alguns aspectes clau. Els Rusape, encara que creuen que Jesús no era el Messies, el consideren un profeta. Ells creuen que no va ascendir al cel com s'ensenya en el cristianisme, sinó més aviat fos enterrat a Israel com un home jueu. Per tant, el seu reconeixement com a legítim jueus s'ha vist obstaculitzat, ja que el judaisme no creu en Jesús, en qualsevol context. Els orígens de la comunitat s'atribueixen a un individu conegut com a William S. Crowdy, que va arribar a la comunitat al final del segle xix o al principi del segle xx.

## Història

Crowdy era un baptista diaca i era un antic esclau d'Amèrica. Hom creu que Crowdy experimentat una revelació en la qual se li va dir que els africans i afroamericans són els descendents de les tribus perdudes d'Israel i que havia d'iniciar el retorn dels pobles negres al judaisme. Es van establir al sud d'Àfrica i va donar instruccions als seus seguidors en les lleis i els costums del judaisme.
Una història més antiga de la comunitat rau en la creença que són descendents de tribus jueves del Iemen, que van creuar Àfrica. Cal assenyalar que els Lemba, un grup que també creuen que són descendents dels antics jueus, creuen que els seus avantpassats també van arribar fins al sud d'Àfrica a través del Iemen. Els rusapes creuen que tots els pobles bantu són descendents de les deu tribus perdudes d'Israel.

## Enllaços externs

* Informació dels Rusape Arxivat 2006-07-05 a Wayback Machine.
# Max Marcet Mayor

Max Marcet Mayor (Sabadell, 30 de juliol de 1996), conegut simplement com a Max, és un futbolista professional català. Ocupa la posició de davanter en el Cerdanyola FC. Max Marcet és un jugador molt polivalent que pot ocupar qualsevol de les posicions d'atac, preferentment la mitja punta, com a segon punta o per la banda esquerra. Utilitza les dues cames i és un bon rematador de cap.

## Trajectòria

Format a l'Escola de Futbol Sabadell, Terrassa, el Mercantil i la Damm, el Centre d'Esports Sabadell es fixa en ell per a l'equip "B" i el fitxa la temporada 2015-2016 amb un contracte de dos anys. A l'any següent debuta amb el primer equip i acaba jugant els últims partits marcant dos gols decisius per a assolir la permanència del primer equip a la Segona Divisió B.
Al maig de 2017 fitxa per l'Espanyol B per a dues temporades. La temporada 2017/19 aconsegueix amb l'equip l'ascens a Segona Divisió B, i la següent temporada, la 2018/19 l'equip es queda a un punt del play-off d'ascens a la categoria de plata. L'estiu del 2019, Marcet renova el seu contracte amb l'Espanyol B fins al juny del 2020, prorrogable un any més segons variables, però al mercat d'hivern accepta una oferta del Club de Futbol Badalona, jugant als anys següents a la Unió Esportiva Cornellà, Penya Esportiva, Cerdanyola FC i a partir de l'any 2024 al la Unió Esportiva Sant Andreu

## Referències

* ↑ Arroyo, Adrián. «El Sabadell inicia negociacions per intentar el retorn de Max Marcet» (en castellà). Radio Sabadell, 13-06-2016. [Consulta: 25 setembre 2022].
* ↑ Estadístiques del jugador (castellà)
* ↑ Estadístiques del jugador (alemany)
* ↑ Max Marcet, nou jugador de l'Espanyol B(castellà)
* ↑ Garcia, Sergio. «Doble refuerzo para el ataque» (en castellà). El Periodico de Ibiza, 02-07-2021. [Consulta: 25 setembre 2022].
# Michael Glöckner

Michael Glöckner (Ehingen, Baden-Württemberg, 27 de maig de 1969) va ser un ciclista alemany especialista en pista. Va obtenir una medalla d'or als Jocs Olímpics de Barcelona, i un Campionat del món de persecució per equips.

## Palmarès en pista

* 1989
** Campió d'Alemanya en Persecució per equips (amb Volker Kirn, Reinhard Alber i Gerd Dörich)
* 1990
** Campió d'Alemanya en Persecució amateur
** Campió d'Alemanya en Persecució per equips (amb Uwe Messerschmidt, Andreas Walzer i Cedrik Güthe)
* 1991
** Campió del món de Persecució per equips (amb Stefan Steinweg, Jens Lehmann i Andreas Walzer)
** Campió d'Alemanya en Persecució per equips (amb Uwe Messerschmidt, Andreas Walzer i Cedrik Güthe)
* 1992
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Barcelona en Persecució per equips (amb Guido Fulst, Jens Lehmann, Andreas Walzer i Stefan Steinweg)

## Palmarès en ruta

* 1990
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Baixa Saxònia
* 1991
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Baixa Saxònia

## Referències

* ↑ «Michael Glöckner» (en anglès). Museo del ciclismo. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «Michael Glöckner» (en anglès). olympedia. [Consulta: 5 gener 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Mercè Llopart

Mercè Llopart i Miguel (Barcelona, 27 de febrer de 1894 - Milà, 2 de setembre de 1970) fou una soprano i mestra de cant catalana.

## Biografia

Fou filla de Francesc Llopart i Sunyer, natural de Sant Andreu del Palomar, i de Josepa Miquel i Gabarró, natural de Barcelona.
L'agost de 1908 va participar en un concert d'alumnes al local Salut Sport-Club, organitzat pels professors Pere Astort i Llorenç Parès. Aquest segon era el mestre de cant de Mercè. Va debutar en escenaris operístics el 26 de febrer de 1911 interpretant La sonnambula de Vincenzo Bellini al Teatre Euterpe de Mataró. El juliol de 1911 va interpretar Il barbiere di Siviglia de Gioachino Rossini al Teatre del Prat Català i, al mateix teatre, La sonnambula de Bellini.
Debutà al Liceu de Barcelona el 27 de novembre de 1912 interpretant la Gilda de Rigoletto de Giuseppe Verdi, cantant en aquella temporada també la Nedda de Pagliacci de Ruggero Leoncavallo. Després d'una absència de cinc anys, durant la qual va tenir fortuna en les seves aventures artístiques per Itàlia i Amèrica, torna al Liceu per cantar La traviata.
Toscanini la feu debutar al Teatro alla Scala, de Milà, amb Die Walküre el 1924. El 1927 hi estrenà també òperes com Sly, de Wolf-Ferrari al costat del tenor Aureliano Pertile. Actuà a molts teatres d'Europa. El 1928 cantà Der Rosenkavalier (rol de la Mariscala) sota la batuta de Richard Strauss, amb Conxita Supervia com a Octavian. Estrenà La campana sommersa, de Respighi, el 1929, i el 1933 cantà Elsa (Lohengrin), a l'Arena de Verona.
Retirada el 1945, s'establí a Milà com a professora de cant, on va tenir com a deixebles destacats cantants com ara Bernabé Martí, Elena Souliotis, Fiorenza Cossotto, Renata Scotto, Alfredo Kraus, Enriqueta Tarrés o Ana María Olaria.
Es va casar l'any 1930 al Monestir de Montserrat amb l'italià Mario Travaini.

## Referències

* ↑ Alier, Roger.. Diccionario de la ópera. [Barcelona]: Ma Non Troppo, D.L. 2007. ISBN 978-84-96924-15-4.
* ↑ Marcocci, Roberto. «Llopart, Mercedes». La voce antica. [Consulta: 9 juliol 2020].
* ↑ «Un concierto». La Publicitat, 02-08-1908, pàg. 5.
* ↑ «Crónicas musicales». El Diluvio, 05-08-1908, pàg. 3.
* ↑ «Mercedes Lleopart». La Publicitat, 01-03-1911, pàg. 2.
* ↑ «Anunci del Teatre del Prat Català». El Poble Català, 01-07-1911, pàg. 4.
* ↑ La Vanguardia 19 d'abril de 1913.
* ↑ La Vanguardia 1 de febrer de 1918.
* ↑ «Mercedes Llopart». Opera-Arias.com. [Consulta: juliol 2020].
* 1 2 «Tuve como maestra a la catalana Mercedes Llopart». La Vanguardia, 18-01-1993, pàg. 29.
* ↑ Mallofré, Albert «Entrevista a Renata Scotto, soprano. "Tuve como maestra a la catalana Mercedes Llopart: me la recomendó Alfredo Kraus"». La Vanguardia, 18-01-1993, pàg. 29.
* ↑ «Mercè Llopart». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Información de Barcelona». El Liberal [Madrid], 24-09-1930, pàg. 5.
* ↑ «Mercedes Llopart». El Noticiero Universal, 23-09-1930, pàg. 5.
# Consell Regional de Gush Etzion

El Consell Regional de Gush Etzion es troba en l'Àrea de Judea i Samaria. Aquest consell regional és l'organisme que administra els assentaments israelians de la regió de Gush Etzion, al sud-est de Jerusalem. Segons l'Oficina Central d'Estadístiques d'Israel, els 19 assentaments tenen una població d'uns 21.200 habitants (2014). La seu administrativa del consell està situada en l'assentament d'Alon Shvut i el seu actual president és Davidi Perl.

## Geografia

El Consell Regional està localitzat en una àrea de muntanya a 900 metres sobre el nivell del mar. Degut a l'alçada, el clima a l'hivern és molt fred i plujós, nevant freqüentment. Els límits del Consell Regional són: al nord la ciutat de Jerusalem i el Consell Regional de Mateh Binyamin, al sud les ciutats d'Hebron i Kiryat Arba, així com el Consell Regional Har Hebron, a l'oest la Vall de Elah, i a l'est el Desert de Judea.

## Història

El primer assentament de Gush Etzion va ser Migdal-Éder, fundat en 1927 per un grup de jueus ortodoxos de Jerusalem i algunes famílies jueves procedents del Iemen, aquesta comunitat va desaparèixer després dels motins àrabs de 1929.
El segon intent va ser fet per Shmuel Holtzman en l'any 1935, quan va ser establert el assentament de Kfar Etzion. Els repetits atacs dels àrabs durant la Gran Revolta Àrab de Palestina de 1936-1939, en el Mandat Britànic de Palestina, van allunyar als colons sionistes d'aquell indret.
En 1945, un grup de joves que van arribar d'Europa Oriental després de la Segona Guerra Mundial van establir un nou assentament, Mesuot Yitzhaken, en memòria dels jueus morts durant l'Holocaust, en 1946 es va establir el quibuts Ein Tzurim, i en 1947 el quibuts Revadim. Els assentaments van desaparèixer després de la Guerra araboisraeliana de 1948.
Després de l'ocupació israeliana del territori a conseqüència de la Guerra dels Sis Dies, va començar de nou el procés de creació de nous assentaments en la zona.

## Assentaments

| Alon Shvut Bat Ayin Guevaot Elazar Har Gilo Karmei Tzur Kfar Etzion Migdal Oz Neve Daniel Rosh Tzurim | Ibei HaNahal Kedar Kfar Eldad Maale Amos Maale Rehavam Metzad Nokdim Pnei Kedem Tekoa |

## Referències

* ↑ «Etzion Bloc Elections End 9:00 P.M.» (en anglès). Arutz Sheva. [Consulta: 15 juny 2012].
* ↑ «Congratulations Davidi Perl!» (en anglès). Gush Etzion.org. Arxivat de l'original el 2012-11-23. [Consulta: 15 juny 2012].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del Consell Regional de Gush Etzion Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
# Bernd Gröne

Bernd Gröne (Recklinghausen, 19 de febrer de 1963) fou un ciclista alemany que fou professional entre 1989 i 1995, tots en l'estructura de l'equip Team Telekom.
En la seva època com amateur va guanyar una medalla de plata als Jocs Olímpics de Seül a la prova en ruta. Com a professional, de les seves victòries destaquen una etapa a la Volta a Espanya i el Campionat nacional en ruta.

## Palmarès

* 1984
** Campió d'Alemanya amateur en Contrarellotge per equips
** Vencedor d'una etapa al Tour de Normandia
* 1986
** Campió d'Alemanya amateur en Contrarellotge per equips
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Guillem Tell
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Baixa Saxònia
* 1987
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Renània-Palatinat
* 1988
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Seül en Ruta
** Campió d'Alemanya amateur en ruta
** 1r al Gran Premi della Liberazione
* 1990
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1993
** Campió d'Alemanya en ruta

### Resultats al Tour de França

* 1992. No surt (5a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1990. 121è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1991. Abandona

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1992. 144è de la classificació general
* 1993. Abandona

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it