OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bird (pel·lícula de 1988)

Bird és una pel·lícula biogràfica nord-americana de 1988, dirigida per Clint Eastwood. És protagonitzada per Forest Whitaker i narra la vida del saxofonista Charlie Parker.

## Argument

La pel·lícula es basa en la vida del llegendari saxofonista Charlie Parker, de renom "Bird". La carrera artística de Parker va quedar marcada pel abús de les drogues i l'alcohol. Clint Eastwood, aficionat al jazz, i el seu guionista Oliansky van trobar les imatges propícies per donar a la biografia d'aquest músic l'estil de vida salvatge d'un artista brillant en forma de pel·lícula. Les primeres escenes aconsegueixen introduir a l'audiència en la vida de Charlie Parker, qui es troba enfonsat en la decadència personal. Després de tocar en un petit club de jazz, Parker torna a casa seva, borratxo, on inicia una discussió amb la seva dona Chan, i Parker pren una sobredosi que provoca que sigui ingressat en un hospital. El director de l'hospital creu que la millor solució és tractar a Parker amb electroshock, però Chan s'oposa perquè pensa que això acabarà amb la creativitat del seu marit.
Un temps després, Charlie millora i surt de l'hospital amb la seva dona, però les drogues reapareixen en el camí i al final abandona a Chan. Malgrat la fama que aconsegueix i les actuacions, Charlie no aconsegueix deixar ni l'alcohol ni les drogues.

## Repartiment

* Forest Whitaker és Charlie "Bird" Parker.
* Diane Venora és Chan Parker.
* Michael Zelniker és Red Rodney.
* Samuel I. Wright és Dizzy Gillespie.
* Keith David és Buster Franklin.
* Diane Salinger és Baroness Nica.
* Michael McGuire és Brewster.
* James Handy és Esteves.
* Damon Whitaker és el jove Bird.
* Morgan Nagler és Kim.
* Arlen Dean Snyder és el Dr Heath.
* Sam Robards és Moscowitz.
* Penelope Windust és la Infermera Bellevue.
* Glenn Wright és un Pacient Alcohòlic.
* George Orrison és un Pacient.
* Bill Cobbs és Dr. Caulfield

## Producció

* Ingressos fora d'Amèrica del Nord: 1.067 milions de dòlars.
* El tractament de la banda sonora ha sigut especial: l'original de Charlie Parker, sovint simples enregistraments monofònics, van ser digitalitzats, la part de saxofon es va aïllar i després es tornà a mesclar amb una nova orquestració de Lennie Niehaus. L'assoliment tècnic, aclamat per molts premis, no obstant això, ha estat rebuda amb escepticisme per molts afeccionats al jazz.

## Recepció

Bird va rebre comentaris positius dels crítics, en recollir un 72 % a Rotten Tomatoes. El rendiment de Forest Whitaker com a Parker li va valer el premi al Millor Actor en el Festival de Cinema de Cannes 1988, i una nominació al Golden Globe. A més, la pel·lícula també va guanyar un Oscar al millor so.

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: Bird». festival-cannes.com. Arxivat de l'original el 2011-07-28. [Consulta: 25 juliol 2009].
* ↑ «The 61st Academy Awards (1989) Nominees and Winners». [Consulta: 16 octubre 2011].
# Joana de París

Joana de París (original: Joan of Paris) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Robert Stevenson, estrenada el 1942 i doblada al català.

## Argument

Durant la Segona Guerra Mundial, el 1941, un aparell de reconeixement de la Royal Air Force, en missió sobre França, és abatut prop de París. Els seus cinc ocupants, acorralats pels soldats de la Wehrmacht, aconsegueixen arribar a la capital. Entre ells (a més a més de «Baby» - greument ferit per un tret enemic -, Robin, Splinter i Geoffrey), es troba l'aviador francès Paul Lavallier que ha reunit a Anglaterra les Forces franceses lliures de la França Lliure. Intentant contactar els serveis secrets britànics a París, sol·licita l'ajuda del seu antic professor de llatí, el pare Antoine, sacerdot a l'Església Saint-Julien, place Jeanne d'Arc. A més a més, seguit des del Cafè Langlars (davant de l'església) per un agent de la Gestapo, Paul es refugia al pis de Jeanne, una jove cambrera del cafè. En principi reticent, accepta d'anar a portar un missatge a la Senyoreta Rosay, una institutriu en contacte amb els serveis secrets, per tal d'organitzar lna tornada a Anglaterra. Mentre el pla d'evacuació dels cinc aviadors s'organitza, Jeanne i Paul s'enamoren un de l'altre. Però el setge s'estreny, orquestrat pel cap de la Gestapo, Herr Funk.

## Repartiment

* Michèle Morgan: Jeanne
* Paul Henreid: Paul Lavallier
* Thomas Mitchell: El pare Antoine
* Laird Cregar: Herr Funk
* May Robson: Srta. Rosay
* Alexander Granach: L'agent de la Gestapo
* Alan Ladd: 'Baby'
* Jack Briggs: Robin
* James Monks: Splinter
* Richard Fraser: Geoffrey
* Paul Weigel: El conserge de l'escola
* John Abbott: L'agent anglès
I, entre els actors que no surten als crèdits:
* Hans Conried: El segon agent de la Gestapo

## Nominacions

* Oscar a la millor banda sonora 1943 per Roy Webb

## Referències

* ↑ Joana de París
* ↑ Aquest paper de Jeanne és el primer de Michèle Morgan a Hollywood.
* ↑ Jeanne de París és l'última pel·lícula de May Robson, morta el 1942.
# Charles de L'Orme

Charles de L'Orme (francès: Charles Delorme) (Moulins, 1584 - Moulins, 24 de juny de 1678) fou un metge francès que va exercir en diverses regions d'Europa durant el segle xvii.
Charles era fill de Jean Delorme (professor de la Universitat de Montpeller), que era el principal metge de Maria de Médicis. Això li va obrir les portes de la carrera de medicina poc després de graduar-se a la Universitat de Montpeller en 1607, a l'edat de 23 anys. Primer va arribar a París després de la seva graduació per exercir la medicina sota la mirada del seu pare, fins que va estar a punt per exercir com a metge regular pel seu compte.
Va ser el metge personal de diversos membres de la família reial de la Casa de Médici des de 1610 fins 1650. Va ser el metge principal de Lluís XIII de França després de la jubilació del seu pare i, a més, es va convertir en el metge principal del germà del rei, Gastó Joan Baptista de França, a partir de 1629.
Carlos va ser el metge principal de tres reis francesos, Enric IV, Lluís XIII i Lluís XIV. Gaudia de gran reputació en la seva professió de metge i va fer amistat amb el cardenal Richelieu i amb el canceller Pierre Séguier, qui li va concedir una pensió.

## Referència

* ↑ "Delorme, Charles (1584–1678)", Notice de personne", BnF.
* ↑ Astruc, p. 363
* ↑ Tibayrenc, pp. 680–681. French sourced as: Delaunay, Paul, La vie médicale aux XVIe, XVIIe et XVIIIe siècles, p. 274, Genève: Slatkine, 2001, ISBN 2-05-101732-8
* ↑ Brockliss, LW «The development of the spa in seventeenth-century France». Med Hist Suppl, 34, 10, 1990, pàg. 23–47. DOI: 10.1017/S0025727300070976. PMC: 2557450. PMID: 11622590.
* ↑ Thomas, p. 796
* ↑ "The Cincinnati lancet-clinic," Volume 89, 1903, p. 317 We now understand why Moliere mocked the doctors of his day. A special journal, "La Chronique Medicale," informs us that in the seventeenth century a physician named Charles de Lorme was attached to the person of three kings— Henri IV, Louis XIII, and Louis XIV. This physician enjoyed great renown and he owed this to his essays.
* ↑ Universal Pronouncing Dictionary of Biography and Mythology, Volume 1 By Joseph Thomas
* ↑ Universal Pronouncing Dictionary of Biography and Mythology, Volume 1 By Joseph Thomas
# KOLOS

KOLOS és una unitat d'armadura encastada de formigó destinada a protegir estructures costaneres com ara dics i esculleres de les onades de l'oceà. Aquests blocs es van desenvolupar a l'Índia i van ser adoptats per primera vegada per les esculleres del port de Krishnapatnam al llarg de la costa est de l'Índia.

## Concepte de KOLOS

KOLOS incorpora millores enfront d'altres estructures que es fan servir de protecció com els Dolos. Els errors més comuns per a Dolos es van trobar són la cama a causa de la torsió i a la casualitat per cisallament induït per flexió. Les tensions més altes són causades, principalment, al braç de palanca més llarg. La longitud de la cama al Dolos és encongit un 21,4% a KOLOS. D'aquesta manera es poden espessir les seves cames.
KOLOS es caracteritza per un membre de formigó més curt central i dos membres de formigó allargats exteriors connectats en els costats oposats de l'element central. Els membres exteriors tenen eixos longitudinals paral·lels que s'estenen de manera normal cap a l'eix longitudinal de l'element central. Aquests membres tenen una secció transversal octogonal i es configuren més de manera que la seva secció transversal disminueix des de la seva part intermèdia cap als seus extrems oposats.

## Fosa i transport

KOLOS es fabriquen de formigó. Per fabricar un KOLOS calen tres peces d'acer en els motlles perquè sigui més fàcil aconseguir la seva peculiar forma. El desmoldatge es realitza generalment després de 24 hores de colada de formigó.
Una sola unitat KOLOS pot pesar entre 1,5 tones i 12 tones.
Les unitats es treuen dels motlles després de tres dies d'enduriment. Les unitats es transfereixen del llit de fosa al pati d'apilament. Es col·loquen en les línies costaneres per fer les esculleres emprant una grua. Els camions s'utilitzen per a un recorregut curt a l'escullera.

## Col·locació

Els KOLOS són col·locats sobre de còdols amuntegant-los per formar les esculleres en dues capes. Igual que la majoria d'unes armadures de formigó, l'estabilitat hidràulica de KOLOS és dictada pel seu propi pes i l'enclavament amb les unitats circumdants. S'ha trobat que KOLOS té gairebé el mateix nivell de porositat que Dolos amb un coeficient de capa d'1. La col·locació aleatòria de les unitats facilita una major taxa de col·locació i una menor dependència de les tècniques complexes d'ubicació. Es permet un nivell de dany del 0,5% en el disseny de la capa d'armadura de KOLOS sense causar danys a les capes inferiors de l'escullera.

## Vegeu també

* Escullera
* Ona marina
* Tetràpode (estructura)

## Referències

* ↑ http://www.navayugagroup.com/pdf/nec_e-brochure.pdf,Page%5BEnllaç+no+actiu%5D no.12
* ↑ https://journals.tdl.org/ICCE/article/viewFile/3546/3228
* 1 2 Chandramohan, P.V, Sundar, V., Sannasiraj, S.A. and Arunjith, A. (2012). “Development of ‘KOLOS' armor block and its hydrodynamic performance”, Proc.8th Intl. Conf. on Coastal and Port Engineering in Developing Countries (PIANC-COPEDEC VIII), Chennai, India, febrer, pp 1344-1354

## Enllaços externs

* POSIBLOC™ Sistema per placement ajut de blocs concrets
# Surniculus

Surniculus és un gènere d'ocells de la família dels cucúlids (Cuculidae). Es troben a l'Àsia tropical i les Filipines.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per 4 espècies:
* cucut drongo cuaforcat (Surniculus dicruroides).
* cucut drongo de la Sonda (Surniculus lugubris).
* cucut drongo de les Moluques (Surniculus musschenbroeki).
* cucut drongo de les Filipines (Surniculus velutinus).

## Referències

* ↑ «2024 Citation & Downloadable Checklists». Clements Checklist. [Consulta: 7 febrer 2025].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Turacos, bustards, cuckoos, mesites, sandgrouse – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 7 febrer 2025].
# The Enemy (pel·lícula de 1927)

The Enemy és una pel·lícula muda antibel·licista de la MGM dirigida per Fred Niblo i protagonitzada per Lillian Gish, Ralph Emerson i Ralph Forbes. Basada en l’obra teatral homònima de Channing Pollock, es va estrenar el 8 de desembre de 1927 tot i que algunes fonts assenyales el 18 de febrer de 1928. Es conserva quasi en la seva totalitat excepte la darrera bobina. Joel McCrea feia una de les seves primeres aparicions a la pantalla com a extra.

## Argument

La jove austríaca Pauli Arndt té dos pretendents, Carl Behrend, al qual ella també estima, i Bruce Gordon, el seu millor amic. Carl és fill d’un home ric i Pauli neta d’un professor universitari pacifista. Carl i Pauli es casen just en esclatar la Primera Guerra Mundial. Carl és reclutat poc després i Pauli i el seu nadó gairebé es moren de fam quan el seu avi perd la feina per parlar contra la guerra. Arriba la notícia que Carl ha mort tornant a casa per un permís de 10 dies, i el nadó mor malgrat que Pauli acaba recorrent a la prostitució per mantenir-lo amb vida. Finalment, Carl torna de la guerra, Arndt és reintegrat a la feina i la felicitat arriba a la desafortunada família.

## Repartiment

* Lillian Gish (Pauli Arndt)
* Ralph Forbes (Carl Behrend)
* Ralph Emerson (Bruce Gordon)
* Frank Currier (professor Arndt)
* George Fawcett (August Bejremd)
* Fritzi Ridgeway (Mitzi Winkelmann)
* Hans Joby (Fritz Winkelmann)
* Karl Dane (Jan)
* Polly Moran (Baruska)
* Billy Kent Schaefer (Kurt)
* Betty Jane Graham (nena petita)
* Joel McCrea (extra)

## Referències

* ↑ Affron, Charles. Lillian Gish: Her Legend, Her Life (en anglès). University of California Press, 2002-03-12, p. 412. ISBN 978-0-520-23434-5.
* ↑ Goble, Alan. The Complete Index to Literary Sources in Film (en anglès). Walter de Gruyter, 2011-09-08, p. 372. ISBN 978-3-11-095194-3.
* ↑ Balogh, Laura Petersen. Karl Dane: A Biography and Filmography (en anglès). McFarland, 2009-10-21, p. 195. ISBN 978-0-7864-5436-5.
* ↑ «The Enemy» (en anglès). AFI|Catalog. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «The Enemy» (en anglès). American Silent Feature Film Survival Database, 1927. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ Edwards, Paul M. World War I on Film: English Language Releases through 2014 (en anglès). McFarland, 2016-03-11, p. 75-76. ISBN 978-1-4766-2063-3.

## Enllaços externs

* The Enemy al catàleg de l'American Film Institute
# Pedro Porro

Pedro Antonio Porro Sauceda (Don Benito, Badajoz, Extremadura, 13 de setembre de 1999) és un futbolista extremeny que juga com a lateral dret o volant dret pel Tottenham Hotspur FC.

## Carrera de club

Va jugar com a juvenil pel CD Gimnástico de Don Benito i pel Rayo Vallecano abans de fitxar pel Girona FC el 10 d'agost de 2017. Va rebutjar ofertes del Reial Madrid CF, l'Atlètic de Madrid i l'FC Bayern de Múnic per signar pel club català.
El 28 de novembre de 2017, abans fins i tot de debutar amb el CF Peralada-Girona B, Porro va debutar amb el primer equip entrant a les darreries del partit substituint el golejador Johan Mojica en un empat 1–1 a fora contra el Llevant UE, a la Copa del Rei. Va debutar amb l'equip B cinc dies més tard, jugant els darrers set minuts en un empat 0–0 contra el CD Ebro a la Segona Divisió B.
Porro va marcar els seus primers gols com a professional el 6 de maig de 2018, marcant un doblet en una victòria per 3–0 a fora contra el Vila-real CF B. El 2 de juliol va renovar contracte fins al 2022, i va fer la pretemporada jugant bàsicament de lateral dret.
Porro va debutar a La Liga el 17 d'agost de 2018, com a titular al lateral dret, en un empat 0–0 a casa contra el Reial Valladolid. L'endemà, va prorrogar el seu contracte per un any més.
Després d'una destacada temporada al primer equip del Girona FC i de ser seleccionat per la Selecció de futbol d'Espanya sub-21 per al Campionat d'Europa de Futbol sub-21 de la UEFA 2019, el 8 d'agost de 2019 és fitxat pel Manchester City per 12 milions d'euros i el 12 d'agost del mateix any, el cedeix al Reial Valladolid per una temporada.

## Referències

* ↑ «Porro Sauceda, Pedro Antonio» (en castellà). Federación Extremeña de Fútbol.
* ↑ «El futuro de Porro pasa por Girona» (en castellà). Hoy, 15-08-2017.
* ↑ «Pedro Porro, la nueva adquisición del Girona» (en castellà). Marca, 10-08-2017.
* ↑ «Un juvenil del Rayo prefiere fichar por el Girona que por el Madrid» (en castellà). Sport, 13-08-2017.
* ↑ «Morales no tira la Copa» (en castellà). Marca, 28-11-2017.
* ↑ «Pedro Porro se estrena también con el Girona en Segunda B» (en castellà). Hoy, 05-12-2017.
* ↑ «El Girona blinda a su perla Pedro Porro: renueva hasta 2022» (en castellà). Diari AS, 02-07-2018.
* ↑ «Ni VAR ni puntería» (en castellà). Marca, 17-08-2018.
* ↑ «El Girona FC amplia un any més el contracte de Pedro Porro, fins al 2023». Girona FC, 18-08-2018.

## Enllaços externs

* Pedro Porro a BDFutbol
* Pedro Porro, Fitxa a Soccerway
# Festival de Cinema Britànic de Dinard

El Festival de Cinema Britànic de Dinard (en francès Festival du film britannique de Dinard) és un festival de cinema francès sobre cinema de la Gran Bretanya que té lloc cada any a Dinard (Ille i Vilaine), a la Bretanya.

## Finalitat de l'esdeveniment

| « | "Convertir-se en la capital del cinema britànic en pocs dies és l’objectiu que Dinard s'ha marcat. Quan Thierry de La Fournière ens va explicar el seu ambiciós projecte, immediatament va sorgir el vincle entre aquest Festival i el nostre complex turístic, que deu el seu naixement als nostres veïns anglesos ... Aquesta primera edició, estic segur, tindrà continuïtat perquè Dinard té un actiu essencial per a l’èxit d’aquest esdeveniment: una llarga tradició d’acollida i, per tant, de mentalitat oberta." | » |
| — Marius Mallet, alcalde de Dinard, setembre de 1990. |||
Cada any posa en competició sis pel·lícules, la millor de les quals, escollida per un jurat de personalitats, guanya el premi Hitchcock d'or. També hi ha previsualitzacions per al públic, així com homenatges a grans noms del cinema britànic i retrospectives. Sovint també hi ha una projecció especial en què es presenta en previsualització una pel·lícula francesa que ha estat coproduïda pels britànics o que s'ha rodat al Regne Unit.
Amb els anys, el Festival de Cinema Britànic de Dinard ha guanyat fama i ha acollit a moltes estrelles nacionals i internacionals com Roger Moore, Christopher Lee, Hugh Grant, Terence Young, Charlotte Rampling, Kristin Scott-Thomas, Jane Birkin, Charles Dance, Gérard Darmon, Pascal Légitimus, Cécile de France, Samuel Le Bihan, François Berléand, Timothy Spall o Chantal Lauby.

## Història

Hussam Hindi fou el director artístic del festival de 1996 al 2019, Dominique Green el va succeir el 2020.

## Premis atorgats

* Hitchcock d'Or
* Premi al millor guió
* Premi del públic
* Premi del a imatge
* Premi « Coup de cœur »
* Premi al millor curtmetratge

## Referències

* ↑ Dinard film festival : les dates de l’édition 2021 annoncées, Ouest-France, 1 de febrer de 2021
* ↑ Festival du Film Britannique a brittanytourism.com
* ↑ «Hussam Hindi a veillé trente ans sur le festival du film britannique de Dinard». Ouest France. [Consulta: 5 febrer 2020].
* ↑ «Une Londonienne pour directrice du Dinard film festival». Ouest France, 05-02-2020. [Consulta: 5 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Palmarès del Festival a Allocine
* Fitxa del Festival a Allociné
# Joan Canà

Joan Canà (en llatí Ioannes Cananus, en grec Ἰωάννης Κανανός) fou un escriptor i historiador romà d'Orient que va viure al segle xv i va escriure un relat del Setge de Constantinoble per Murat II el 1422 amb el títol Διήγησις περὶ τοῦ ἐν Κωνσταντινουπόλει γεγονότος πολέμου κατὰ τὸ συιλ` ἔτος. Johann Albert Fabricius en parla a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ Cananus, Joannes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 593
# Kominform

Kominform (del rus коммунистических Информационное, transliterat kommunisticheskikh Informatsionnoe, «informació comunista») és l'acrònim usual per referir-se a l'Oficina d'Informació dels Partits Comunistes i Obrers. Fou una organització per a l'intercanvi d'informació i experiències entre els partits comunistes. La Kominform va ser creada com a substituta de la Komintern entre el 22 i el 27 setembre de 1947, durant una conferència de dirigents de partits comunistes que tingué lloc a Szklarska Poręba (Polònia). L'impulsor de la creació de la Kominform va ser el representant soviètic, Andrei Jdànov, que en resposta al Pla Marshall impulsat pel president dels Estats Units Harry S. Truman, a l'Europa occidental, va pronunciar un discurs en què va establir les bases de la nova política internacional de la Unió Soviètica, l'anomenada Doctrina Jdànov.
La seva primera seu va ser la ciutat de Belgrad (Iugoslàvia), però el juny de 1948, la Kominform condemna el règim de Tito per separar-se de l'ortodòxia soviètica, i la seu es traslladà a Bucarest (Romania). Amb l'inici de la desestalinització iniciada després de la mort de Stalin el 1953 i l'acostament de Nikita Khrusxov a la Iugoslàvia de Tito, la Kominform deixà de tenir rellevància, i va ser finalment dissolta el 17 abril de 1956.

## Partits Membres

* Partit Comunista de la Unió Soviètica
* Partit Comunista Francès
* Partit Socialista Unificat d'Alemanya
* Partit Comunista Italià
* Partit Comunista Búlgar
* Partit Comunista dels Països Baixos
* Partit Comunista Hongarès, després Partit dels Treballadors Hongaresos
* Partit Obrer Polonès, després Partit Obrer Unificat Polonès
* Partit Comunista Romanès
* Partit Comunista de Txecoslovàquia
* Partit del Treball d'Albània
* Lliga de Comunistes de Iugoslàvia, fins a la seva expulsió en 1948.
* Partit Comunista del Territori Lliure de Trieste, fins a l'expulsió de Iugoslàvia de 1948.

## Referències bibliogràfiques

* BELL, P.M.H. (2001) The World Since 1945. Londres: Arnold. pp.89.
# Nord del Canadà

El Nord del Canadà, anomenat localment simplement el Nord, és una vasta regió nòrdica del Canadà definida de diverses maneres geogràficament i políticament. Políticament, el terme fa referències als tres territoris canadencs: Yukon, els Territoris del Nord-oest i Nunavut. De manera similar, el Gran Nord fa referència a l'Àrtida canadenca, és a dir, la porció del Canadà que es troba al nord del cercle àrtic.

## Vegeu també

* Arxipèlag àrtic canadenc