OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Living Tongues Institute for Endangered Languages

El Living Tongues Institute for Endangered Languages (Institut Llengües Vives per Llengües Amenaçades LTIEL) és una organització amb base a Salem (Oregon), Estats Units que documenta científicament llengües amenaçades, i ajuda a les comunitats amb mantenir i revitalitzar el coneixement de les seves llengües natives. L'institut és dirigit per dos lingüistes Gregory D. S. Anderson i K. David Harrison.
Un dels projectes de l'institut implica la formació de joves indígenes que no són parlants nadius de les llengües tradicionals de llurs comunitats per registrar i documentar les seves llengües, per tal de millorar la documentació d'aquests idiomes i per "construir l'orgull" entre els parlants.

## Projectes

* Projectes lingüístics
** Projecte lingüístic i etnogràfic Altai-Sayan
** Projecte Documentació Ös/Middle Chulym
** Projecte lingüístic Eleme/Baan
** Projecte lingüístic Kallawaya Language Project
** Projecte lingüístic llengües munda
* Projectes Hotspots Lingüístics
** "Enduring Voices", un projecte conjunt de diversos anys amb la National Geographic Society posat en marxa en 2007, amb expedicions to language hotspots around the world (e.g., Bolívia, Índia Oriental, Oklahoma, Oregon, Austràlia)
* Projecte del film The Linguists
* Projectes de Diccionaris Parlats Online
** Siletz Dee-Ni

## Vegeu també

* Mort lingüística
* Documentació lingüística
* Llengua aïllada
* Revitalització lingüística
* Llista de llengües amb programes d'autoestudi
* Llengües revitalitzades

## Referències

* ↑ Brooks, Anthony. «'The Linguists': Saving the World's Languages». WBUR, 25-01-2008. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2009. [Consulta: 22 febrer 2009].
* ↑ Hughes, Jennifer V. «Racing to Capture Vanishing Languages». The New York Times, 13-01-2008. [Consulta: 22 febrer 2009].
* ↑ «Saving Dying Languages in 'The Linguists'». Weekend Edition. National Public Radio, 21-02-2009. [Consulta: 22 febrer 2009].
* ↑ Lyderson, Kari. «Preserving Languages Is About More Than Words». Washington Post, 16-03-2009. [Consulta: 16 març 2009].

## Enllaços externs

* Living Tongues Institute (web oficial)
* Enduring Voices Project: dades, fotos i mapes de llengües amenaçades de la National Geographic Society
# Nintendo Video

Nintendo Video (ニンテンドービデオ, Nintendō Bideo) va ser un servei gratuït de vídeo a la carta per a la Nintendo 3DS. Es tractava d'una aplicació disponible per descarregar de la Nintendo eShop on s'hi podia veure contingut animat de productores com Aardman Animations (El xai Shaun), CollegeHumor (Dinosaur Office) o Frederator Studios (Bravest Warriors, Bee and PuppyCat), sobre franquícies de Nintendo (Kirby: Right Back at Ya!, Kid Icarus) o altres vídeos diversos (trucs de màgia, tràilers, vídeos musicals o material promocional), amb possibilitat molts d'ells de veure's en 3D.
El servei va sortir originàriament el 13 de juliol de 2011 (21 a Amèrica del Nord) i feia ús de la funcionalitat SpotPass de la consola per rebre contingut d'internet estant en mode repòs. Després els continguts es podien veure fins que la consola es tornava a connectar a internet i eren substituïts per nous vídeos, si esqueia; els continguts tenien una disponibilitat limitada i variaven entre regions. Va tancar el 31 de març de 2014 (29 de juny de 2015 a Amèrica del Nord), però molts dels seus continguts van ser moguts a la eShop, on es podien comprar per separat per poder-los veure permanentment, o des de la mateixa eShop gratuïtament si s'oferia l'opció, fins al 27 de març de 2023, que la botiga va tancar.

## Referències

* ↑ «Kid Icarus: Uprising Animated Shorts Detailed | Siliconera». www.siliconera.com. Arxivat de l'original el 2012-03-08.
* ↑ «Nintendo and CollegeHumor Team up for 3D Animated Series BearShark on Nintendo Video for 3DS», 07-02-2013. Arxivat de l'original el 3 November 2013. [Consulta: 31 octubre 2013].
* 1 2 «Download the free Nintendo Video application, only for Nintendo 3DS». Nintendo, 11-07-2011. Arxivat de l'original el 3 November 2021. [Consulta: 14 juliol 2011].
* ↑ Kaluska, Aaron «Nintendo Video Goes Live in North America». Nintendo World Report, 21-07-2011.
* ↑ Daniel Vuckovic. «Nintendo Video Channel for Nintendo 3DS goes live in Europe and Australia». Vooks.net, 14 juliol 2011. Arxivat de l'original el 15 July 2011. [Consulta: 14 juliol 2011].
* ↑ Doolan, Liam. «The Days Are Numbered For The Nintendo Video 3DS Application In North America». Nintendo Life, 05-06-2015. Arxivat de l'original el 2015-06-05. [Consulta: 5 juny 2015].
* ↑ «ニンテンドー3DS用サービス『ニンテンドービデオ』終了のお知らせ». Arxivat de l'original el 1 July 2015. [Consulta: 1r juliol 2015].
* ↑ «End of Nintendo Video service on Nintendo 3DS». Arxivat de l'original el 13 April 2024. [Consulta: 1r juliol 2015].
* ↑ «Termination of Nintendo Video for Nintendo 3DS». Nintendo Australia, 27-02-2014. Arxivat de l'original el 28 February 2014. [Consulta: 28 febrer 2014].
# Al-Muharraq (ciutat)

Al-Muharraq (àrab: المحرق, al-Muḥarraq, ‘Lloc de Cendres') és la segona ciutat de Bahrain i en fou la capital fins a 1923. Fou primer una municipalitat i després, des de 1984, una regió administrativa. El 7 de març del 2002 per decret llei 17, les regions foren substituïdes per governacions i les regions d'al-Muharraq i el d'al-Hadd foren unificades com una sola municipalitat dins la nova governació d'al-Muharraq.
La ciutat es troba al sud-oest de l'illa d'al-Muharraq a 5 km a l'oest d'al-Hadd l'altra ciutat important de l'illa. Properes hi ha les illes artificials de Amwaj, amb grans edificis, hotels i platges.
Hauria estat fundada per tribus àrabs al segle xix i fou centre comercial i de pesca de perles. Els Al Khalifa regnants només algun mes a l'estiu es desplaçaven a al-Manama i vivien quasi tot l'any a al-Muharraq. El 1905 Lorrimer establia la població de tota l'illa en 38.500 persones de les que unes 20.000 vivien a la població i 8000 a al-Hadd; els pescadors locals tenien uns 700 vaixells (300 dedicats al comerç de les perles) i 167 estaven a al-Hadd. El 1923 el xeic es va traslladar a al-Manama. El 1942 es va construir el pont que unia al-Manama i al-Muharraq. El 1971 va arribar a 38.000 habitants i el 1981 a 62.000.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VII, 463
* statoids
# Artemisia barrelieri

Artemisia barrelieri és una espècie de planta amb flors del gènere Artemisia dins la família de les asteràcies nativa de l'est i el sud de la península Ibèrica i del Marroc. El nom del gènere, deriva d'Artemísia II de Cària, reconeguda com a botànica. L'epítet específic atorgat en honor de Jacques Barrelier, autor de diverses obres botàniques del segle xvii.

## Morfologia

Planta aromàtica, poc pilosa (amb l'excepció de la rama jove), de 20 a 60 cm d'alt amb les fulles amb segments amplament linears (0,3-0,6 mm d'amplada). Floreix d'octubre a juny. Viu en matollars més o menys nitròfils en llocs secs i assolellats, des del nivell del mar fins als 300 m d'altitud.

## Taxonomia

Artemisia barrelieri va ser descrita per Wilibald Swibert Joseph Gottlieb von Besser i publicada en el Bulletin de la Société Impériale des Naturalistes de Moscou l'any 1836.
Els següents noms científics són sinònims d'A. barrelieri:
* Artemisia costae Sennen
* Seriphidium barrelieri (Besser) Soják

## Referències

* ↑ «Artemisia barrelieri a EOL» (en anglès). [Consulta: 8 setembre 2015].
* ↑ «Artemisia barrelieri a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 8 setembre 2015].
* 1 2 3 «Artemisia barrelieri» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 23 juny 2022].
* ↑ «Artemisia II» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 18 juny 2022].
* ↑ de Bolòs, Oriol; Vigo, Josep; Masalles, Ramon M.; Ninot, Josep M. «Compostes». A: Flora Manual dels Països Catalans. 2a Edició. Barcelona: PorticNatura, 2005, p. 893. ISBN 8473064003.
* ↑ «Artemisia barrelieri». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 8 setembre 2015].
# Al-Quwa Al-Jawiya FC Bagdad

L'Al-Quwa Al-Jawiya FC Bagdad (àrab: نادي القوة الجوية, Nādī al-Quwwa al-Jawiyya, ‘Club de les Forces Aèries') és un club de futbol iraquià de la ciutat de Bagdad. El club va ser fundat el 4 de juliol de l'any 1931 per un grup de policies de la RAF de la base de Hanaidi amb el nom de Gipsy Moth, essent el primer club de l'Iraq. Posteriorment adoptà el nom en àrab d'Al-Quwa Al-Jawiya. L'any 1968 canvià el nom pel d'Al-Tayaran (‘Línies Aèries'), retornant al nom original l'any 1991.

## Palmarès

* Lliga iraquiana de futbol:
** 1974–75, 1989–90, 1991–92, 1996–97, 2004–05, 2016–17, 2020–21
* Lliga de la Federació Central de futbol:
** 1957–58, 1961–62, 1963–64, 1972–73, 1973–74
* Copa iraquiana de futbol:
** 1977–78, 1991–92, 1996–97, 2015–16, 2020–21
* Copa Mare de totes les Guerres:
** 1994, 1996, 1998
* Supercopa iraquiana de futbol:
** 1997, 2001
* Copa de la Federació Central de futbol:
** 1962, 1964, 1973–74

## Referències

* ↑ Informació a la web de l'AFC
* ↑ Iraq - Foundation Dates RSSSF
* 1 2 «Iraq - List of Champions». RSSSF.
* 1 2 3 4 «Iraq - List of Cup Winners». RSSSF.
# Ciències naturals

* Aquest article forma part de la sèrie Ciència
* Disciplines científiques
* Mètode i recerca
* Epistemologia
* Evolució científica
* Formals
* Sistema  · Lògica  ·
* Matemàtica  · Computació
* Naturals
* Medi físic
* Astronomia  · Geografia  ·
* Física  · Ciències de la Terra  · Química
* Vida
* Biologia  · Genètica  ·
* Neurociència  · Medi ambient
* Humanitats
* Ciències socials
* Política  · Economia  ·
* Lingüística  · Història  · Sociologia
* Ciències humanes
* Antropologia  · Filosofia  · Musicologia  ·
* Art  · Literatura  · Psicologia
* Aplicades
* Cognitives  · Materials  · Salut  · Enginyeria  ·
* Matemàtiques aplicades  · Metrologia  · Comportamentals  · Comunicació  · Informació
Les ciències naturals són aquelles que tenen per objecte l'estudi de la naturalesa. Estudien els aspectes físics, no humans del món. Intenten explicar el perquè del món i l'univers, dels processos orgànics i inorgànics, per via de processos naturals, per contraposició als processos divins. Busquen el coneixement del tot material i físic basant-se en el mètode científic.
Les ciències naturals formen la base de les ciències aplicades. Juntes, les ciències naturals i aplicades es distingeixen de les ciències socials, que estudien els aspecte humans del món, també de la teologia, les humanitats i les arts. Les matemàtiques no formen part de les ciències naturals però les proveeixen de moltes eines.

## Ciències naturals

Dins les ciències naturals, distingim les següents disciplines:
* Astronomia
* Biologia
** Botànica
** Ecologia
** Zoologia
* Ciències Ambientals
* Ciències de la Terra
* Geologia
* Física
** Física Clàssica
** Física Quàntica
** Cosmologia
* Química

## Vegeu també

* Història natural

## Enllaços externs

* La Història de la Ciència recent i la Teologia
* Revisió de Llibres Sobre Ciència Natural Aquest lloc conté sobre 50 Publicacions Llibres sobre Ciència Natural.
Assignatures a l'ESO a Catalunya, País Valencià i les Illes Balears :
Matemàtiques  · Llengua catalana/Llengua valenciana  · Llengua castellana  · Llengua anglesa  ·  · Llengua aranesa  · Ciències naturals  · Ciències socials  · Educació per a la ciutadania  · Educació musical  · Educació física  · Educació visual i plàstica :
Assignatures a l'Educació de Segona Ensenyança d'Andorra :
Matemàtiques  · Llengua catalana/valenciana  · Llengua castellana  · Llengua anglesa  · Llengua francesa  · Ciències físiques i de la natura  · Ciències socials  · Educació musical  · Educació física  · Educació visual i plàstica  · Tecnologia :
Viccionari
# Winnie-the-Pooh

Winnie-the-Pooh (també conegut com a "Winnie el Pu") és un personatge de ficció creat per A.A. Milne. La primera col·lecció de contes va aparèixer el 1926 titulada Winnie el Pu i va ser seguida per The House at Pooh Corner (1928). Milne també va fer alguns poemes sobre aquest personatge inclosos en l'obra When We Were Very Young (1924) i en Now We Are Six (1927). Els quatre volums van ser il·lustrats per E.H. Shepard.
La Companyia Walt Disney adaptà els contes amb gran èxit.
S'ha traduït a nombrosos idiomes inclòs el llatí (Winnie ille Pu) el 1958.

## Origen

Milne va donar els nom dels seus personatges de l'osset de peluix del seu únic fill, Christopher Robin, qui era la base del personatge del nen (l'humà), dels contes, les joguines del fill també van donar nom als altres personatges fent excepció del mussol i el conill (Owl i Rabbit), i el personatge Gopher afegit en la versió de la Disney. Les joguines originals que eren de Christopher Robin s'exhibeixen a la Biblioteca Main Branch de Nova York
El nom de Winnie-The-Pooh prové d'un os negre canadenc que el fill d'A.A. Milne va veure al zoo de Londres i d'un cigne que ell veia durant les vacances. Quan l'os era un cadell, el va comprar un militar canadenc que li va donar el nom de Winnie, ja que el militar era originari de Winnipeg, Canadà. Aquest animal va ser portat a Anglaterra on va esdevenir mascota militar i finalment allotjat al zoo de Londres en acabar la Primera Guerra Mundial on era molt popular entre els visitants. El cigne Pooh apareix com a personatge en l'obra When We Were Very Young.

## Disney

Després de la mort de l'il·lustrador Slesinger el 1953, la seva vídua, Shirley Slesinger Lasswell, continuà ella mateixa dibuixant el personatge. El 1961, va vendre els drets a la Walt Disney Productions. El mateix va fer Daphne Milne incloent-hi drets cinematogràfics.
Des de 1966, Disney ha realitzat nombroses produccions de dibuixos animats basades en Winnie the Pooh i els seus amics.

## Adaptació soviètica

De 1969 a 1972 i amb el nom rus de Vinni-Pukh (Винни-Пух) se'n va fer una trilogia de dibuixos animats per la Soiuzmultfilm, dirigida per Fiódor Khitruk. Els personatges estaven dibuixats d'una manera molt diferent als anteriors il·lustradors essent el color de l'os bru en lloc del groc de la versió Disney.

## Referències

* ↑ "The Adventures of the Real Winnie-the-Pooh. The New York Public Library.
* ↑ "Winnie". Historica Minutes, The Historica Foundation of Canada. Retrieved on 2008-05-30.
* ↑ "The Curse of Pooh." Arxivat 2007-06-18 a Wayback Machine. Fortune.

## Enllaços externs

* L'os original, amb A. A. Milne i Christopher Robin, a the National Portrait Gallery, Londres
* Ubicacions autèntiques Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine., de the Ashdown Forest Conservators
* Winnie-the-Pooh a la New York Public Library
# Alejandro Llorente y Lannas

Alejandro Llorente y Lannas (Cadis, 10 d'octubre de 1814 - Madrid, 30 de desembre de 1901) va ser un polític, historiador i periodista espanyol.

## Biografia

Director de la "Revista Andaluza" i del diari "El Tiempo", en 1842 va haver de partir a l'exili després d'haver donat mort en un duel al cap polític de la província de Cadis. Acollit a l'amnistia de l'any següent, va ser elegit diputat del Congrés en diverses legislatures entre 1843 i 1857, ministre de governació en 1852, d'Hisenda i interinament de Gracia i Justícia en 1853 i d'Estat en 1864; senador en 1863, 1871 i 1876; membre de la Reial Acadèmia de la Història des de 1872; governador del Banco Hipotecario de España i del Banco de San Fernando entre 1875 i 1882. I també va ser nomenat cavaller de l'Orde del Toisó d'Or i cavaller gran creu de l'Orde de Carles III.

## Obres

* De la imprenta en Francia y de las últimas discusiones del cuerpo legislativo, publicat en el primer número de la Revista de España, en 1868
* La primera crisis de Hacienda en tiempos de Felipe II
* Cortes y sublevación de Cerdeña bajo la dominación española.

## Referències

* ↑ «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2018-10-05. [Consulta: 6 desembre 2015].
* ↑ Juan Rico y Amat: El libro de los diputados y senadores: Juicios críticos de los oradores más notables, vol. III, págs. 377 y ss.
* ↑ Congrés dels Diputats: Archivo histórico de diputados.
* ↑ Senat d'Espanya: Expedient personal del Senador D. Alejandro Llorente y Lannas.
* ↑ Reial Acadèmia de la Història: Acadèmics numeraris Arxivat 2010-09-19 a Wayback Machine..
* ↑ Rogelio Velasco: La Revista Andaluza y los intereses económicos regionales.
# Al Ries

Al Ries (Atlanta, 14 de novembre de 1926 - Atlanta, 7 d'octubre de 2022) va ser un professional i autor del màrqueting nord-americà. Va ser el cofundador i president de la consultora amb seu a Atlanta Ries & Ries amb la seva parella i filla, Laura Ries. Juntament amb Jack Trout, a Ries se li atribueix la resurrecció de la idea de "posicionament" en el camp del màrqueting, Concepte aplicat a la publicitat que defineix formes de crear i fixar la marca d'un producte en la ment dels consumidors.

## Biografia

Nascut a Indianapolis, Indiana el 1926, Ries es va graduar a la Universitat DePauw com a matemàtiques el 1950. Va acceptar un càrrec al departament de publicitat de General Electric abans de fundar la seva pròpia agència de publicitat a la ciutat de Nova York, Ries Cappiello Colwell, el 1961. Jack Trout es va unir a l'agència el 1967.Ries i Trout van escriure una sèrie d'articles de tres parts per a Advertising Age el 1972. Els temes tractats en aquesta sèrie d'articles van inspirar el seu llibre posterior, Positioning: The Battle for Your Mind, publicat el 1981. Ries va escriure un article per a AdWeek centrat en el fracàs històric dels dispositius convergents, Why the iPhone will fail, publicat el 2007.
El capítol de l'Associació Americana de Màrqueting, NY, va anunciar que Ries era un dels membres del 2016 al Saló de la Fama del Màrqueting.
Ries va morir a Atlanta, Geòrgia, el 7 d'octubre de 2022, a l'edat de 95 anys.

## Referències

* ↑ Schudel, Matt «Jack Trout, marketing expert who sought an edge through 'positioning,' dies at 82». The Washington Post, 13-06-2017 [Consulta: 17 gener 2019].
* ↑ «Al Ries, Father of Positioning, Dies at Age 95». AdAge, 12-10-2022 [Consulta: 12 octubre 2022].
* ↑ Encyclopedia.com
* ↑ «Business Week List of 'Books That Matter' Includes Work Co-Authored by Al Ries '50» (en anglès), 07-08-2006. Arxivat de l'original el 11 d’octubre 2015. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ Ries, Al. «Polarize, Don't Demonize: Politics and Marketing» (en anglès), 10-10-2016. [Consulta: 17 gener 2019].
* ↑ "Indiatimes Seminars: Profile of Al Ries". Nota de premsa.
* 1 2 Sandomir, Richard «Jack Trout, Who Fought for Consumers' Minds and Money, Dies at 82» (en anglès). The New York Times, 07-06-2017 [Consulta: 17 gener 2019].
* ↑ Sandomir, Richard «Jack Trout, Who Fought for Consumers' Minds and Money, Dies at 82» (en anglès). The New York Times, 07-06-2017 [Consulta: 17 gener 2019].
* 1 2 Trout, Jack; Ries, Al «The Position Era Cometh». Advertising Age, 1972.
* ↑ «2016 Marketing Hall of Fame Inductee». New York American Marketing Association. [Consulta: 21 març 2016].
* ↑ «Al Ries, Father of Positioning, Dies at Age 95». AdAge, 12-10-2022 [Consulta: 12 octubre 2022].
* ↑ Sandomir, Richard. «Al Ries, Adman Who Sought a Portal Into Consumers' Brains, Dies at 95». The New York Times, 19-10-2022. [Consulta: 19 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Ries & Ries
* Entrevista a Al Ries Arxivat 2011-06-08 a Wayback Machine.
# Bernat Picornell i Richier

Bernat Picornell i Richier (Marsella, 1883 - Barcelona, 27 de setembre de 1970) fou un nedador i dirigent esportiu introductor de la natació a Catalunya.

## Biografia

Fill d'un capità mallorquí la família del qual vivia a Marsella, de jove havia participat en campionats de natació a la seva ciutat nadiua. Es traslladà a Barcelona el 1905, on continuà el seu interès amb el món de l'esport i es relacionà amb Manuel Grau Solé (anomenat Don Gimnàs, professor d'esgrima del Gimnàs Solé) amb qui fundà el Club Natació Barcelona el 1907, degà de la natació a Catalunya i Espanya. S'establí primer als Banys Orientals de la Barceloneta i després als Banys de Sant Sebastià.
Va escriure les primeres cròniques de la natació de tot Espanya a les columnes d'El Mundo Deportivo. Era una persona ben relacionada amb les grans personalitats mundials de la natació i de l'esport en general com ara el baró de Coubertin –creador dels actuals Jocs Olímpics– de qui era amic personal i amb el qual compartia les seves idees sobre l'esport amateur. Fou molts anys president del club, així com de la Federació Espanyola de Natació i del Bureau de la Federation Internationale de Natation Amateur.
Fou un dirigent esportiu molt actiu, organitzà la primera Copa Nadal de natació al port de Barcelona, així com els primers partits de waterpolo a Catalunya. Va morir a Barcelona el 1970 poc després d'haver finalitzat els Campionats d'Europa de Natació que aconseguí per a la ciutat.
Actualment, les Piscines Picornell de Montjuïc on es va celebrar el waterpolo l'any 1992 i la natació sincronitzada en els campionats del món de 2003 porten el seu nom.

## Referències

* ↑ «Bernat Picornell i Richier». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Piscines Picornell
# Sixto Marco Marco

Sixto Marco Marco fou un pintor valencià, nascut a Elx (Baix Vinalopó) en 1916. Actuava en els camps artístics de la pintura i l'escultura i va ser prou polifacètic com artista. Aplegà fins i tot a actuar al drama sacre-líric d'origen medieval del Misteri d'Elx, representant la figura de Sant Joan.
En 1956 exposà per primera volta a Alacant. L'exposició constà de 30 olis tractant principalment escenes del Misteri. L'art de Sixto va tindre una bona rebuda. I es va internacionalitzar per l'èxit, cosa que li va fer viatjar per tot Europa.
Durant els anys 1979 a 1983 José Ramón Clemente va realitzar una col·lecció d'audiovisuals filmats en super-8 per a l'antecessor de l'actual Institut Alacantí de Cultura Juan Gil-Albert, com a protagonistes -a més del mateix Marco- a Miquel Abad Miró, Manuel Baeza, Vicente i Daniel Bañuls, Gastó Castelló i Bravo, José Antonio Cía Martínez, M. González Santana, Polín Laporta, Enrique Lledó, José Pérez Gil, F. Pérez Pizarro, R. Ruiz Morante i Emilio Varela.
Va morir l'any 2002. Un Institut de Secundària d'Elx porta el nom de l'artista per retre-li homenatge.

## Referències

* ↑ El Mundo Clemente, el surrealista alicantino
* ↑ Audiovisuals de pintors alacantins. IAC Juan Gil-Albert

## Enllaços externs

* Pàgina Web Oficial de Sixto Marco Arxivat 2008-09-07 a Wayback Machine.