OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 13 minuts per matar a Hitler

13 minuts per matar a [sic] Hitler (Elser - Er hätte die Welt verändert) és una pel·lícula dramàtica alemanya de 2015 dirigida per Oliver Hirschbiegel basada en l'atemptat fallit contra Adolf Hitler el novembre de 1939 per part de Georg Elser.
L'estrena va tenir lloc fora de la competició de la 65 edició de la Berlinale. Va ser una de les vuit produccions candidates per representar Alemanya a la 88 edició dels Premis Oscar a la Millor Pel·lícula de Parla Estrangera, encara que va perdre en detriment d'Im Labyrinth des Schweigens. Ha estat subtitulada al català.

## Sinopsi

Després de col·locar un artefacte explosiu casolà en una cerveseria a la qual assistiria Adolf Hitler (Udo Schenk) per oferir un míting al partit, Georg Elser (Christian Friedel) intenta fugir a Suïssa, però és interceptat a la frontera i arrestat. Poc després la bomba fa explosió, no obstant falla en el seu objectiu per tretze minuts ja que el Führer havia abandonat el local abans.
Tot seguit, les autoritats comencen a investigar l'atemptat i troben proves incriminatòries contra Elser, del qual pensen que va poder comptar amb l'ajuda d'altres còmplices.

## Repartiment

* Christian Friedel com a Georg Elser.
* Katharina Schüttler com a Else Härlen.
* Burghart Klaußner com a Arthur Nebe.
* Johann von Bülow com a Heinrich Müller.
* Felix Eitner com a Eberle.
* David Zimmerschied com a Josef Schurr.
* Rüdiger Klink com a Erich.
* Simon Licht com a SS Obergruppenführer.
* Cornelia Köndgen com a Maria Elser.
* Martin Maria Abram com a Ludwig Elser.
* Michael Kranz com a Franz Xaver Lechner.

## Crítiques

Les crítiques van ser majoritàriament positives. Al lloc web Rotten Tomatoes va obtenir una valoració del 60%. Peter Bradshaw de The Guardian va valorar "l'estudi sincer d'un home que va intentar matar Hitler" i l'actuació de Friedel com Elser.
D'altra banda, la revista Variety va ser més crítica respecte a la "manca de subtilesa combinats amb moments sentimentalistes que una vegada més trivialitzen els successos per fer-los més simples." Opinió que també es va compartir des de The Daily Telegraph.

## Referències

* ↑ «Berlinale 2015: Competition Complete». berlinale.de. Arxivat de l'original el 27 de març de 2015. [Consulta: 28 gener 2015].
* ↑ «Germany Picks Final Eight Titles to Vie for Oscar Submission». IndieWire, 13-08-2015. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 agost 2015].
* ↑ Roxborough, Scott. «Oscars: Germany Picks 'Labryinth of Lies' for Foreign Language Category». The Hollywood Reporter, 27-08-2015. [Consulta: 27 agost 2015].
* ↑ «13 minuts per matar a Hitler». Goita què fan, ara!. [Consulta: 28 desembre 2022].
* ↑ «Elser (13 Minutes)». [Consulta: 3 juliol 2016].
* ↑ Bradshaw, Peter. «13 Minutes review – a heartfelt study of a man who tried to kill Hitler». The Guardian, 16-07-2015. [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ Weissberg, Jay. «Berlin Film Review: ’13 Minutes'». Variety. [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ Smith, Patrick. «13 Minutes review: 'Subtle it is not'». Daily Telegraph, 16-07-2015. [Consulta: 28 març 2016].
# Ella baila sola

Ella Balla Sola és un duo musical femení espanyol, que va estar en actiu des de 1996 fins a finals de 2001 format per Marilia Andrés (17 de desembre de 1975) i Marta Botía (15 de setembre de 1974), actualment actiu amb un dels seus integrants originals Marta Botía. Aquestes dues joves madrilenyes van saltar a la fama ràpidament quan el 1996 van publicar el primer senzill de la seva carrera, Lo echamos a suertes, cançó que seria un èxit a Espanya i Hispanoamèrica i que es va mantenir com número 1 en totes les llistes musicals (Els 40 Principals entre altres). En només uns mesos ja havien aconseguit vendre més d'1.500.000 còpies del seu àlbum debut, aconseguint ser un dels tres discos més venuts d'aquest any.
Les seves diferències personals van propiciar la ruptura com a duo musical a l'octubre de 2001 mitjançant un comunicat. Entre les seves composicions, es destaquen èxits com Lo echamos a suertes, Amores de barra, Y Quisiera o Cuando los sapos bailen flamenco.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* (1996): Ella baila sola (+1.700.000)
* Certificacions:
* ESP: 7 X Platino
* ARG: Platino
* COL: Platino
* PER: Platino
* VEN: Platino
* ECU: Oro
* URG: Oro
* CHL: 2 X Platino
* (1998): E.B.S. (+1.200.000)
* Certificacions:
* ESP: 3 X Platino
* ARG: Oro
* (2000): Marta y Marilia (+700.000)
* (2001): Grandes Éxitos: 96-98-00 (+300.000)

### Altres / Recopilatoris

* (2004): Colección Grandes (+100.000)
* (2005): Lo echamos a suertes (+50.000)
* (2007): The Platinum Collection (+50.000)
* (2007): Lo echamos a suertes (DVD)

### Col·laboracions

* Mira que eres canalla Aute (canço "Ay de ti, Ay de mí").
* Mujer (canço "No sabes cómo sufrí").
* Artistas contra la violencia de género, Hay que volver a empezar (Marilia - "Yo no soy ésa").
* Homenaje a Jesús de la Rosa (Marilia - "Recuerdos de una noche").
* Elefantes (Elefantes & Marilia - "Me gustaría hacerte feliz").
* Se vende (Tonxu & Marilia - "Risk", Tonxu & Ella Baila Sola - "El caprichoso").
* Vampiros en La Habana (Guaraná & Marta Botía - "Échame a mí la culpa").

## Singles
### Ella baila sola (1996)

* 1996: "Lo echamos a suertes" Vídeo
* 1996: "Mejor sin ti"
* 1996: "Amores de barra" Vídeo
* 1997: "Cuando los sapos bailen flamenco" Vídeo
* 1997: "No lo vuelvas hacer"
* 1997: "Por ti" Vídeo

## Referències

* ↑ Nast, Condé. «'Lo echamos a suertes', o la historia de la canción que convirtió a Marta y Marilia en Ella baila sola» (en espanyol europeu). Vanity Fair, 17-10-2018. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «‘Lo Echamos A Suertes', de Ella baila sola: letra, historia y vídeo» (en castellà). Happy FM, 25-02-2021. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ Martin, Fernando «El dúo Ella Baila Sola hace pública su separación» (en castellà). El País [Madrid], 23-10-2001. ISSN: 1134-6582.
# Carmen Jané

Carmen Jané (Barcelona, 1966) és una periodista catalana especialitzada en noves tecnologies. Pionera en l'ús d'internet, va coordinar el suplement Tecnologies d'El Periódico de Catalunya. Ha estat editora de llibres i ha col·laborat en diverses emissores de ràdio i televisió. Va crear el bloc Tecnobloc i el Carmen Shopping Guide, un dels primers blogs de rutes de moda. Ha rebut el premi Accenture de periodisme tecnològic 2007, l'accèssit de l'Agencia Española de Protección de Datos i ha estat becària de la German Marshall Fund.
Treballa a El Periódico de Catalunya i és fundadora amb la periodista Toñi Herrerro del web Gadwoman, pel qual l'any 2016 van rebre una menció del Premi DonaTIC en la categoria divulgadora.

## Referències

* ↑ Gordillo, Saül. Sobirania.cat, p. 195. ISBN 978-84-942772-0-7.
* ↑ «Guardonades edició 2016». Arxivat de l'original el 2021-04-30. [Consulta: 30 abril 2021].

## Enllaços externs

* www.gadwoman.com
# Vilars

«Vilars o els Vilars» té aquests significats:
* Vilars (Dordonya), municipi al departament de la Dordonya (regió de la Nova Aquitània)
* Vilars de Cormarç, municipi al departament dels Alps de l'Alta Provença (regió de Provença – Alps
* Vilars o el Vilar de la Font de l'Abelló, partida de la Selva del Camp (el Baix Camp)
* Els Vilars (Arbeca), fortalesa ibèrica a Arbeca (les Garrigues)
* Els Vilars d'Engordany, nucli de la parròquia d'Escaldes-Engordany (Andorra)
* Els Vilars (Espolla), nucli de població d'Espolla (Alt Empordà)
* Els Vilars, entitat de població de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà)
* Can Cardona dels Vilars, mas aïllat a uns dos quilòmetres del poble de Maçanet de Cabrenys (l'Alt Empordà)
* Cova dels Vilars, balma al municipi d'Os de Balaguer (Noguera) amb representacions de pintura rupestre
* Tossal des Vilars, muntanya al municipi de la Vall de Boí (l'Alta Ribagorça)
* Sant Pere dels Vilars, església del municipi de Maçanet de Cabrenys (l'Alt Empordà)
* Sant Romà dels Vilars, capella preromànica en el lloc dels Vilars d'Engordany, a la parròquia andorrana d'Escaldes-Engordany
# Els Cortals d'Encamp

Els Cortals d'Encamp, o simplement els Cortals, és un llogaret pirinenc de la parròquia d'Encamp al Principat d'Andorra. Està situat en una vall o coma enlairada a l’esquerra de la Valira d'Orient. Les aigües del riu dels Cortals davallen dels vessants de l'Alt del Griu (2.850 m), de la cresta de Pessons (pics d’Ensagents i de Cubil) i dels tossals de la Llosada i de l’Ovella. Els Cortals estan situats al mig d'una ampla coma o vall muntanyenca, amb prats de dall i pastures on també hi ha escampades diverses cases, xalets i bordes.
| Bosc del Tosquer | Pic dels Maians | Tossa de la Llosada |
| Riu de les Pardines Encamp | | Collada d'Enradort |
| Roc del Quer | Ensagents Coma dels Llops | Alt del Griu Emportona |
La coma dels Cortals limita a orient amb el coll dels Cortals (2.441 m) o de Redort (Enradort en alguns plànols) i el coll de la Devesa que la comuniquen amb l’alta vall de la Valira. A la capçalera hi ha els estanys del Griu, l’emissari dels quals és el riu dels Cortals, que aflueix a la Valira a prop de la Mosquera (Encamp), juntament amb els rius d’Ensagents i dels Agols. És un lloc de pasturatges important. A 1.850 m, vora el riu, hi ha el nucli principal (originari) dels Cortals d’Encamp, a prop del qual, damunt un serrat que separa aquesta coma de la d’Ensagents, s'alça (1.804 m) l’antiga església preromànica de Sant Jaume dels Cortals
Els Cortals d'Encamp han canviat progressivament el seu paisatge en les darreres quatre dècades (1980-2020), seguint la transformació generalitzada cap al turisme. A més a més de les noves infraestructures turístiques establertes, ha augmentat el nombre de cases i d'apartaments turístics a la zona.

## Topònim

Els "cortals" són l'aglomeració típica de bordes a Andorra i altres indrets del Pirineu català. "Als Cortals (d'Encamp) hi ha, escampades pels prats, antigues bordes per a guardar-hi el fenc, patates o sègol [...] on s'hi passava l'estiuada guardant el ramat o fent la collita".

## Referències

* 1 2 «coma dels Cortals». enciclopèdia.cat, GEC, 2022. [Consulta: 2 febrer 2023].
* ↑ «Mapa muntanyes d'Andorra». Govern d'Andorra, 2023. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «Sant Jaume dels Cortals». enciclopèdia.cat, GEC, 2023. [Consulta: 2 febrer 2023].
* ↑ «Església de Sant Jaume dels Cortals». visitandorra.com, 2022. [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ Lluelles Larrosa, M. J. «La transformació econòmica d’Andorra durant el segleXX». Treballs de la Societat Catalana de Geografia, IEC (71-88), 64, 2007, pàg. 71-88.
* ↑ 2020 Informe econòmic (PDF). 26. Cambra de Comerç, Indústria i Serveis d’Andorra; Andorran Banking, 2021, p. 85-119. ISBN : 978-99920-3-304-3.
* ↑ Centre de Rcherche Scientifique de Chypre. Recueil de Travaux. Librairie Droz, Societé de l'École es Chartes, 1932, p. 289. ISBN 260004521X, 9782600045216.
* ↑ Chevalier M.. El paisatge de Catalunya. edició facsimil. Institut d'Estudis Catalans, Societat Catalana de Geografia, 2004, p. 40. ISBN 8472837688, 9788472837683.
# Clau de registre

La clau de canvi registre és una clau del clarinet que s'utilitza per tocar al segon registre, és a dir, augmenta l'altura de la majoria de les notes del primer registre en un interval de dotzena (19 semitons) quan es prem. Se situa damunt del forat del polze esquerre i es maneja amb el polze esquerre.
La mateixa clau s'usa en combinació amb la clau del primer dit esquerre que produeix la nota escrita la $_4$ que sona si ♭$_4$. Alguns clarinetistes, particularment clarinets baixos i més greus, tenen claus separades, o un sistema de claus més complex, per controlar dos o tres forats separats per tocar el si ♭, per tocar les notes inferiors del segon registre, i per tocar les notes superiors del segon registre. La clau d'octava que realitza la mateixa funció en oboès i saxòfons, eleva l'altura en un interval d'una octava.

## Vegeu també

* Clarinet

## Nota

* ↑ The Clarinet - how to fix
* ↑ The Key system
* ↑ Fingering Scheme for Clarinet
# Carnestoltes de Humahuaca

Els Carnestoltes de Humahuaca és una celebració popular, que es realitza al febrer, en la zona del Congost de Humahuaca, província de Jujuy, Argentina.
Introduït pels espanyols a Amèrica, el carnestoltes es va fusionar amb els rituals nadius destinats a celebrar la fecunditat de la terra i a honrar a la deïtat de la Mare Terra, la Pachamama, pels béns rebuts. Es tracta d'una versió breu i adaptada de la festivitat peruana del Kapaj Inti Rami, que s'iniciava al desembre i finalitzava al març, en la qual es bevia, cantava, menjava i ballava fins al paroxisme. El festeig s'inicia en cada comunitat amb el desenterrament del diable, anomenat Coludo o Pujllay, que simbolitza la celebració, d'una apaxeta de pedres, representat per un ninot de drap que va ser enterrat en el final de l'últim carnestoltes. Els desitjos reprimits s'alliberen i durant el festeig es permet engatar-se sense aturador, els preceptes morals són deixats de costat. L'Església catòlica s'ha vist obligada amb el córrer del temps a participar dels festejos "pagans".
Hi ha ball i música interpretada amb instruments autòctons com els erkenxs, les anates, els xarangos i bombos. Els habitants es vesteixen amb vestits colorits utilitzant cascavells i màscares per a disfressar-se, sent ho més comuna fer-lo de diable, indi, o gaucho; els homes, i de gitanes; les dones, i es diverteixen impregnant-se la cara amb farina i llençant-se amb talc i serpentines mentre reparteixen branquetes d'alfàbrega.
La tradició té reminiscències indígenes, espanyoles i criolles. A més, per ser el Congost de Humahuaca pas obligat cap al Perú i Bolívia, ha assimilat la música i algunes característiques d'aqueixos països.
Els dos dijous anteriors al carnestoltes els compares es reuneixen per a celebrar el retrobe, i al dijous següent arriba el torn de les comares, que s'entretenen en divertides corrandes relatant el que els va ocórrer al llarg de l'any. El dissabte de carnaval s'ajunten les comparses.
Dura vuit dies: amb el sol les comparses concorren a les invitacions, ballant carnestoltes pels carrers, i a la nit es balla en els locals. El festeig acaba el "Diumenge de Temptació", amb el "soterrament" del Diable, en un clot que representa la boca de la Pachamama, al costat de cigarrets, coca, serpentines i chicha. Es tasten llavors plats típics menge empanades, anyells, formatge de cabra i bevent, entre altres coses, chicha i entre laments es resa perquè haja novament diversió a l'any següent.
En el petit poblat de Tilcara és on aquest carnestoltes arriba a el seu màxim fervor.

## Anotacions

* ↑ En algunes regions andines l'apaxeta és un muntó de pedres realitzat per a invocar a alguna divinitat

## Referències

* 1 2 Carnaval de la Puna, Revista National Geographic en castellà, agost del 2003.
* Carnaval en la Quebrada de Humahuaca, text extret de: "Quebrada de Humahuaca", Bienes culturales populares, de Sixto Vázquez Z.; Museu del Carnestoltes del Nord Arxivat 2014-01-17 a Wayback Machine. (anglès)
* Carnestoltes jugeny Arxivat 2014-01-17 a Wayback Machine. (castellà)
* Carnavales de la Argentina, secció turisme del diari La Prensa, any 2008.
# Els consells del Dr. Bird per a poetes tristos

Els consells del Dr. Bird per a poetes tristos (títol original en anglès, Dr. Bird's Advice for Sad Poets) és una pel·lícula de comèdia dramàtica estatunidenca del 2021 escrita i dirigida per Yaniv Raz i protagonitzada per Lucas Jade Zumann, Taylor Russell, Chase Stokes, Lisa Edelstein, David Arquette i Jason Isaacs. Està basat en la novel·la homònima d'Evan Roskos. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es va estrenar sota demanda el 12 de gener de 2021.

## Repartiment

* Lucas Jade Zumann com a James Whitman
* Taylor Russell com a Sophie
* Jason Isaacs com a Carl
* Lisa Edelstein com a Elly
* David Arquette com a Xavier
* Chase Stokes com a Martin
* Tom Wilkinson com la veu del Dr. Bird

## Referències

* ↑ «Els consells del Dr. Bird per a poetes tristos». FilminCAT.
* ↑ Cath Clarke «Dr Bird’s Advice for Sad Poets review – quirky teenage hero gets life lessons from a pigeon». The Guardian, 18-06-2021 [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ Glenn Kenny «‘Dr. Bird’s Advice for Sad Poets' Review: Teen Anxiety and Cinematic Frippery». The New York Times, 12-01-2021 [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ Amanda N'Duka. «Lucas Jade Zumann, Taylor Russell, Lisa Edelstein & Jason Isaacs Topline ‘Dr. Bird’s Advice for Sad Poets' Movie». Deadline Hollywood, 16-05-2018. [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ «Dr. Bird's Advice for Sad Poets». Goita què fan, ara!. [Consulta: 17 maig 2023].
* ↑ Ketchup Entertainment. «Ketchup Entertainment Presents: The Talents of Lucas Jade Zumann, Taylor Russell, Jason Isaacs, Lisa Edelstein David Arquette, Tom Wilkinson and Chase Stokes Come Together In Dr. Bird's Advice for Sad Poets». PR Newswire, 07-12-2020. [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ Tammy Paolino «An imaginary pigeon therapist helps land Collingswood author major movie deal». , 07-01-2021 [Consulta: 3 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Els consells del Dr. Bird per a poetes tristos - Lloc web oficial
# Crossa

La crossa, clossa, o muleta és un suport per al cos humà dissenyat amb el propòsit d'assistir el caminar quan una de les extremitats inferiors requereix un suport addicional durant el desplaçament, comunament quan l'ésser humà pateix algun tipus d'incapacitat per caminar amb alguna d'aquestes. Generalment l'ús de les crosses és en parells, per a facilitar el caminar de l'individu i tenir dos punts de suport per al cos.

## Parts

Les crosses han de ser prou fortes per a suportar el pes del cos, i poden ser de fusta, metall o un altre material. Encara que originalment han estat fabricades amb fusta, la fabricació en alumini ha estat preferida per les seves característiques de lleugeretat i resistència.
La part superior serveix perquè descansi l'aixella, la qual generalment aquesta folrada amb un matalàs perquè no malmeti aquesta amb el pes del cos, a més a la part mitjana de la crossa té un suport per a sostenir la mà i alleugerir el pes sobre l'aixella.
El cap inferior generalment porta una coberta d'algun material com el cautxú, la qual cosa serveix per a ajudar a prevenir el relliscament, per a evitar de maltractar superfícies, reduir soroll i afegir amortiment.
Les crosses també són conegudes com a bastons anglesos.

### Varietats i ajustaments

La mida d'algunes crosses pot ser ajustable. També hi ha crosses específicament dissenyades per a nens.

## Vegeu també

* Fisioteràpia Traumatològica
* Cinesioteràpia
* Caminador
* Cama de fusta.

## Referències

* 1 2 «"Muleta" és un sinònim normatiu de "crossa" segons l'AVL». Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 20 març 2018].
Viccionari
# Carrer de Sants

El carrer de Sants és un dels principals eixos del barri de Sants, del districte de Sants-Montjuïc i també del districte de les Corts. Deu el seu nom al barri i a l'antic municipi, provinent del de l'església de Santa Maria de Sants (segle viii). Sovint és anomenada carretera de Sants, antigament era anomenada carretera de Madrid i més tard carretera Real.
El tram entre el carrer Joanot Martorell (antiga Riera de Magòria) pren el nom de Carrer de la Creu Coberta i correspon al tram que transcorre al barri d'Hostafrancs
El carrer de Sants és un dels principals nuclis d'activitat econòmica, especialment activitat comercial dels barris de Sants i Hostafrancs, la qual cosa ha donat lloc al lema del "Carrer comercial més llarg d'Europa", pel gran nombre de comerços existents al llarg dels 2,2 km que van des de Riera Blanca fins a plaça Espanya, incloent-hi també la Creu Coberta. Gestiona els seus comerços a través de la Fundació Barcelona Comerç i l'Associació de Comerciants de Creu Coberta.
També concentra alguns dels edificis més destacats d'aquests barris com les Cotxeres de Sants, la seu del districte o el Mercat d'Hostafrancs.

## Referències històriques

L'origen de la carretera es remunta a l'època romana, quan el ramal litoral de la Via Augusta travessava aquesta part de l'actual districte de Sants-Montjuïc.
El traçat de l'antiga carretera reial transcorria a través de l'actual carrer de Creu Coberta fins a l'altura de la riera de Magòria (actual carrer Joanot Martorell), quan es desviava pel carrer de Sant Crist fins passat l'actual carrer Guadiana. Aleshores girava cap al nord per girar altre cop cap al nord-oest passada l'actual carretera de Sants, per anar a buscar el carrer Blanco i, com a continuació d'aquest, el carreró de les Ànimes.
L'actual traçat de la carretera de Sants data de 1790 i segueix un traçat totalment recte per sobre del carrer del Sant Crist i per sota del carrer Blanco. La construcció de la nova carretera significà l'inici de grans transformacions amb la construcció de nous edificis i la implantació d'incipients nuclis de comerç i indústria.
El 1863 s'instal·len fanals de petroli que substitueixen els anteriors d'oli, i el carrer originalment de terra és empedrat el 1921.

## Referències

* ↑ «El carrer comercial més llarg d'Europa», 22-02-2017. [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ «L'Eix Comercial Carrer de Sants». [Consulta: 7 setembre 2021].
* ↑ «Barcelona Comerç, Creu Coberta». [Consulta: 7 setembre 2021].
* ↑ Orígens del carrer de Sants
* ↑ «Blanco», 29-08-2015. [Consulta: 20 novembre 2020].
* ↑ Garcia i Palacín, Antoni. Hostafrancs 150 anys d'Història. Barcelona: Amics de la història i de les tradicions d'Hostafrancs, 1996, p. 45.

## Vegeu també

* Fotografia Daguerre
* Camí reial
* Via Augusta
* Creu Coberta, origen del nom que rep el carrer al barri d'Hostafrancs.

## Bibliografia

* Vilarrúbia-Estrany, Josep M. El carrer de Sants. Estudi d'un vial Barceloní. Barcelona: La Busca, 2000.
# Gene Tsudik

Gene Tsudik és un enginyer informàtic, professor distingit d'informàtica a la Universitat de Califòrnia a Irvine (UCI).
Va obtenir el seu doctorat en Informàtica per la USC l'any 1991, amb Deborah Estrin com a directora de tesi. Posteriorment, va ser investigador a l'IBM Zurich Research Laboratory (1991–1996) i a l'Institut de Ciències de la Informació (1996–2000). Tsudik és un estudiós de Fulbright, especialista en Fulbright (tres vegades), membre d'ACM, IEEE, AAAS i IFIP i membre estranger de l'Acadèmia Europaea. Del 2009 al 2015 va exercir com a redactor en cap d'ACM Transactions on Information and Systems Security (TISSEC), que el 2016 va passar a denominar-se ACM Transactions on Privacy and Security (TOPS). Va rebre el premi ACM SIGSAC a la contribució destacada 2017, el premi Jean-Claude Laprie IFIP 2020 i el premi a la innovació excepcional ACM SIGSAC 2023. És el destinatari d'una beca Guggenheim 2024 (l'única en informàtica). És membre del consell assessor de Cybercat, el Centre de recerca en ciberseguretat de Catalunya.

## Referències

* ↑ «2013 elevated fellow». IEEE Fellows Directory.
* ↑ «2014 ACM Fellows». ACM Fellows Directory. Arxivat de l'original el 2017-09-23. [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ «2024 Guggenheim Fellows Have Been Announced». Forbes Announcement.
* ↑ «CYBERCAT - Centre de recerca en ciberseguretat de Catalunya». [Consulta: 12 juliol 2024].