OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gabriel Mälesskircher

Gabriel Mälesskircher (dècada del 1430 - Múnic, dècada del 1490) o Mäleßkircher va ser un pintor alemany; actiu al sud de Baviera. Va ser representant de la Segona Escola de Pintura de Múnic.

## Vida i obra

Part del seu període d'aprenentatge podria haver estat als Països Baixos. Està documentat que va estar a Munic després de 1461. Va exercir diversos mandats com a cap del Gremi de Sant Lluc (gremi de pintors) i esdevingué membre de l'ajuntament el 1469. Va ser elegit Zweiter Bürgermeister (ajudant d'alcalde) el 1485. Aquest mateix any, va comprar el Schloss Kempfenhausen a Llac Starnberg. La Mäleßkircherstraße al districte de Daglfing de Múnic porta el seu nom.
Gran part del seu treball es va fer en nom de l'abadia de Tegernsee, perquè cap al 1450 es va casar amb Anna Ayrenschmalz, la germana del seu abat, Konrad Ayrenschmalz (mort el 1492). Tretze retaules creats per a l'abadia (ara en diversos museus) es consideren les seves obres més importants. Inclou escenes de la vida dels Quatre Evangelistes, ara al Museu Thyssen-Bornemisza de Madrid. També va treballar per a l'abadia de Raitenhaslach i l’abadia de Rottenbuch. El seu taller va ser molt productiu i, en un moment, va incloure Michael Wolgemut, de Nuremberg, que esdevindria el mestre d’Albrecht Dürer.
El 1470, els documents indiquen que va rebre un important encàrrec de Segimon de Wittelsbach, que es creu que havia estat per treballar a l'abadia de Fürstenfeld. Gran part de la seva obra principal de 1474 a 1479 es pot veure a la Palau de Schleissheim, el Bayerische Nationalmuseum i l'Alte Pinakothek.
Va morir a Múnic durant un brot de pesta. Després de la seva mort, el taller va passar al seu fill, Caspar, que l'estava explotant des del 1485 aproximadament, quan la salut del seu pare va començar a decaure.

## Escenes de les vides dels evangelistes (1478)

* D'esquerra a dreta: St. Mateu, Sant Mateu domesticant els dracs, St. Marc, Martiri de Sant Marc, St. Lluc, Sant Lluc pintant la Mare de Déu, St. Joan, El miracle de les hosties a la tomba de Sant Joan

## Referències

* ↑ Dehio, Georg Gottfried Julius. Bayern IV: München und Oberbayern. 3. aktualisierte Aufl. Berlin: Deutscher Kunstverlag, 2006. ISBN 978-3-422-03115-9.
* ↑ Maestros antiguos del Museo Thyssen-Bornemisza. Spain: Fundación Colección Thyssen-Bornemisza, 1992. ISBN 978-84-88474-02-5.
* ↑ «Bayerische Schlösserverwaltung | Burg Burghausen | Hauptburg | Palas – Staatsgalerie». [Consulta: 23 març 2024].
# The Fugitive

«The Fugitive o El fugitiu» té aquests significats:
* Cinema:
** The Fugitive (pel·lícula de 1910), dirigida per D. W. Griffith
** The Fugitive (anglès) o El fugitiu (pel·lícula de 1947), film dirigit per John Ford
** The Fugitive (anglès) o El fugitiu (pel·lícula de 1963), film dirigit per Carol Reed
** The Fugitive Kind, pel·lícula de 1959 dirigida per Sidney Lumet
** The Fugitive (anglès) o El fugitiu (pel·lícula de 1993), film dirigit per Andrew Davis
* Televisió: The Fugitive (sèrie), sèrie de televisió estatunidenca de 1963 de Roy Huggins
# Impost revolucionari

Impost revolucionari és la denominació que solen donar determinades organitzacions armades a la recaptació de fons econòmics per a finançar la seva lluita mitjançant mètodes d'extorsió. Algunes d'aquestes organitzacions, que l'han exercit o encara l'exerceixen, són l'IRA a Irlanda, ETA a Euskal Herria o les FARC a Colòmbia.
Durant la Revolució Cubana, el Moviment 26 de juliol va obtenir recursos per aquest mitjà, cobrant principalment als ingenis sucrers, els ramaders i la banca.
Habitualment, encara avui en el cas d'ETA, l'anomenat impost revolucionari té l'origen en el xantatge, basat en diferents exigències, depenent de la situació política, incloent-hi des de peticions cordials per a la construcció del fi polític de l'organització fins a amenaces de mort contra els subjectes elegits o les seves famílies (empresaris, professionals, etc.) en el cas que no paguessin la quantitat exigida. Tot el procés de selecció, informació, pressions i cobrament efectiu, està marcat per característiques conegudes en les organitzacions de crim organitzat (mafioses), en alguns casos, realitzat en gran manera per persones que pertanyen a les diferents organitzacions "legals" de l'entorn de les organitzacions armades. En el cas d'ETA el 2005 hom calcula que recaptava aproximadament 1,5 milions d'euros cada any per aquesta via. El 28 d'abril del 2011, ETA anuncia que elimina l'impost revolucionari als empresaris de Navarra.

## Procés

L'organització armada sol enviar remeses de cartes al grup d'empresaris seleccionats. Se'ls hi recorda el seu deure de contribuir a la lluita per l'alliberament de la pàtria o d'alguna revolució i se'ls hi recorda que si no ho fan ell i els seus béns seran objectius militars, tot i que si el llenguatge està moderat per la situació política se solen fer servir uns altres termes. Per a evitar de poder ser detectats pel pagament s'exigeixen bitllets petits, no consecutius i sense marcar i el cobrament s'ha de fer tal com s'indica a la carta, que normalment és a través de l'entorn on es mouen els simpatitzants de l'organització, en el cas de l'organització ETA les herriko tabernes.

## Vegeu també

* Extorsió

## Referències

* ↑ "La guerrilla de Fidel Castro tenía un presupuesto de lujo" Arxivat 2009-05-09 a Wayback Machine.. El Nuevo Herald, 20-07-2008. URL accedida el 28-09-2008.
* ↑ «HISTORIA DE ETA». elmundo.es. [Consulta: 11 febrer 2025].
# Elena Bosch Fusté

Elena Bosch Fusté (Barcelona, 1972) és una biòloga i professora universitària catalana.
Llicenciada en Biologia a la Universitat de Barcelona el 1995 i, després doctorada a la Universitat Pompeu Fabra, s'ha especialitzat en genètica de poblacions, exerceix com a professora a les llicenciatures en biologia i medicina humanes de la UPF i és membre fundadora de l'Institut de Biologia Evolutiva (IBE) de Barcelona, del qual és subdirectora des de l'any 2017. La seva tesi doctoral versà sobre la diversitat genòmica de les poblacions nord-africanes. Va ser assistent de recerca a la Universitat de Leicester (Regne Unit) on va investigar la diversitat i la dinàmica del cromosoma Y humà, pocs anys abans de crear a Barcelona, el 2004, el seu propi grup d’investigació a la Universitat Pompeu Fabra.
El seu treball de recerca s'ha centrat a investigar diferents aspectes de la diversitat genètica humana, inclosa l’adaptació humana i l’arquitectura de la predisposició genètica a malalties complexes. Més enllà de la detecció de la petjada de la selecció natural en el propi genoma, el seu grup pretén dilucidar les variants genètiques i els fenotips moleculars subjacents a la base genètica de diferents adaptacions humanes presumiblement relacionades amb la immunitat i la interacció patògena, la dieta i el contingut de micronutrients.
El 2013, va ser guardonada amb el Premi a la Docència Destacada del Consell Social de la UPF. El 2015, ICREA Academia va reconèixer la seva excel·lència investigadora.

## Vegeu també

* Elena Casacuberta Suñer
* Josefa González Pérez
* Maria Dolors Piulachs Baga
* Yolanda Espinosa Parrilla

## Referències

* 1 2 3 «Elena Bosch Fusté». B·DEBATE. [Consulta: 21 febrer 2021].
* 1 2 «Bosch Fusté, Elena» (en anglès britànic). Arxivat de l'original el 2021-01-20. [Consulta: 21 febrer 2021].
* ↑ Bosch Fusté, Elena. Diversitat genòmica a les poblacions del Nord d'Àfrica. Barcelona: Universitat Pompeu Fabra, DL 2003. ISBN 84-688-2285-X.
* ↑ «Científicas reconocidas en Catalunya» (en espanyol europeu). [Consulta: 21 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Elena Bosch Fusté - Evolutionary Population Genetics lab Arxivat 2023-02-06 a Wayback Machine. | IBE - Institut de Biologia Evolutiva
* Elena Bosch Fuste Arxivat 2021-05-01 a Wayback Machine. | Departament de Ciències Experimentals i de la Salut. UPF
* Diversitat genòmica a les poblacions del nord d Àfrica
# The Girl of the Golden West

«The Girl of the Golden West» té aquests significats:
# Elena Ibáñez Guerra

Elena Ibáñez Guerra (Asturies,1954) és una psicòloga valenciana.
Es va formar en l'Escola de Psiquiatría de València i es va reunir a un professorat especialitzat en diferents tipus de teràpia com tractaments conductuals, com la psicofarmacologia i psicoanàlisi.
Els seus estudis s'han profunditzat en el camp de la Psicooncologia, relacionant la personalitat del malalt amb la seua patologia.
El seu interès per el camp de les adiccions s'emmarca en els treballs sobre els trastorns de personalitat. També es va interesar en com les addiccions actuen de diferent manera segons el tipus de personalitats i els trastorns que desencadena la droga.

## Referències

* 1 2 3 4 Agulló, Víctor; Arteta, Dayana. 16 pioneras valencianas frente a las adicciones. Nau llibres. ISBN 978-84-16926-89-3.
# Cantó de Ticino

La República i Cantó de Ticino (en llombard Tesin, en italià Ticino, en alemany, romanx i francès Tessin) és un cantó de Suïssa. La seva capital és Bellinzona, encara que la ciutat més poblada és Lugano. Forma part de la Suïssa Italiana.

## Geografia

El cantó de Ticino limita pel sud, l'oest i l'est amb Itàlia i pel nord amb els cantons de Valais i Uri i pel nord-est amb el cantó dels Grisons. En aquest cantó també hi ha el riu Ticino, el llac Maggiore i el llac de Lugano. Pel que fa a les muntanyes hi ha una part dels Alps lapons i la muntanya més alta és l'Adula que fa 3.402 metres. També s'hi troba la glacera del Basodino, a una altitud compresa entre els 2.600 i els 3.273 m sobre el flanc del pic homònim. Aquesta glacera és la més imponent i important del cantó.
Està compost per 181 municipis que componen 35 circoli i aquests componen els 8 districtes.

### Districtes

* Districte de Bellinzona
* Districte de Blenio
* Districte de Leventina
* Districte de Locarno
* Districte de Lugano
* Districte de Mendrisio
* Districte de Riviera
* Districte de Vallemaggia

### Municipis

El nombre de municipis va variant constantment. A la següent taula teniu l'evolució del nombre de municipis de Ticino.
| Data | Nombre de comunitats |
| 01.01.1995 | 245 |
| 15.04.2001 | 243 |
| 15.10.2001 | 238 |
| 01.04.2004 | 204 |
| 14.03.2005 | 199 |
| 29.01.2006 | 196 |
| 22.10.2006 | 190 |
| 20.04.2008 | 181 |

## Política

Ticino, com tots el cantons suïssos, té un Gran Consell, en italià Gran Consiglio, que compta amb 90 membres i també té el govern, Consiglio di Stato amb 5 membres. En els dos consells els membres són elegits amb el sistema electoral proporcional. El cantó envia dos diputats al Consell dels Estats de Suïssa (cambra alta), i vuit diputats al Consell Nacional (cambra baixa).

## Llengües

A quasi tot el cantó, llevat d'algunes províncies, es parla l'italià. En alguns municipis parlen l'idioma Llombard encara que últimament l'italià oficial s'utilitza en la vida pública. La segona llengua, encara que més minoritària, és l'alemany.

## Referències

* ↑ «Cantó de Ticino». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# The Perils of Pauline

«The Perils of Pauline» té aquests significats:
# Elina Chauvet

Elina Chauvet (Casas Grandes, 1959) és una arquitecta i artista visual mexicana coneguda per la seva instal·lació Zapatos Rojos, un projecte d'art en què denuncia la violència envers les dones i els feminicidis.

## Biografia

Chauvet va estudiar Arquitectura a la Universitat Autònoma de Ciutat Juárez a l'estat de Chihuahua. Va començar a fer art de manera autodidacta i posteriorment es va formar en cursos i tallers de pintura, dibuix, ceràmica, gràfica, mitjans alternatius i fotografia.
El 1994 es va autodenominar artista, el mateix any que va guanyar un concurs de pintura a l'oli mercès al qual va poder dedicar-se un any sencer a la creació i fer la seva primera exhibició individual a Los Mochis.
Zapatos Rojos és el treball pel qual és coneguda internacionalment. La instal·lació va néixer el 2009 en resposta a l'onada de feminicidis a Ciudad Juárez a la dècada del 1990, la seva ciutat de residència. L'obra va estar inspirada per la mort de la germana de l'artista a mans del seu marit. La primera instal·lació es va presentar a una plaça de Ciudad Juárez el 22 d'agost a partir d'una donació de 33 parells de sabates. Posteriorment han organitzat «rèpliques» en altres ciutats de Mèxic i en nombrosos països estrangers.
Chauvet ha participat en més de quaranta exposicions col·lectives des del 1994. El 2017 la seva obra va ser inclosa a l'exposició «Feminicidio en México ¡Ya Basta!» presentada al Museu Memòria i Tolerància de Ciutat de Mèxic.

## Referències

* ↑ «Se perdió una generación de artistas durante el sexenio pasado:Elina Chauvet». Noticiero Altavoz, 14-07-2017. Arxivat de l'original el 1 de agosto de 2017. [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ «‘Zapatos rojos': arte y memoria colectiva contra el feminicidio | pikara magazine» (en espanyol europeu). www.pikaramagazine.com. [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ Janvier y Chauvet, Joyce y Elina «Red Shoes Project». WOMEN ECO ARTISTS DIALOG WEAD [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ «Zapatos Rojos, el homenaje de la mexicana Elina Chauvet a su hermana ultimada por su pareja» (en espanyol de Mèxic). [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ «Elina Chauvet | Ferite a morte» (en italiano). www.feriteamorte.it. [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ «Instalación de arte público de Elina Chauvet contra la violencia de género - Burgos Dijital» (en castellà). [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ «Arte contra la mirada indiferente» (en espanyol europeu). [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ «Los Zapatos rojos de Elina Chauvet en el mundo» (en castellà). [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ Márquez, Teresa. «‘Zapatos rojos' a Malgrat contra la violència de gènere». El Punt Avui, 26-11-2016. [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «Cruces pintadas y fotos, una exposición contra el feminicidio en México» (en castellà). [Consulta: 31 juliol 2017].
# Canyellera

La canyellera és un element de l'equipament esportiu usat en l'hoquei sobre gel, hoquei sobre patins, futbol, rugbi, futbol sala, beisbol, esports de combat i altres esports on és considerada necessària. Sol usar-se per protegir les canyelles dels jugadors de la pilota o de l'estic d'hoquei, del puck o de l'estic d'hoquei sobre gel, i de les entrades per part d'altres jugadors en el futbol. Es fixen a la cama mitjançant cintes elàstiques de velcro. Les canyelleres s'han fet obligatòries per a la majoria d'escoles, clubs i equips professionals per prevenir lesions.
La tibia té una gran part exposada al llarg de la seva superfície anterior intermèdia, està directament sota la pell i no té músculs anteriors. Els cops a la canyella són els més prons a causar una lesió, fins i tot algun tipus de fractura. Aquestes ferides són molt doloroses, perquè el periosti, la membrana fina sobre la superfície de tots els ossos, és un teixit abundant en receptors del dolor.
S'atribueix la seva invenció a Sam Weller Widdowson qui el 1874 va adaptar unes proteccions de criquet, fetes amb un encoixinat protector, i les va lligar amb una corretja per fora de les seves mitges. Al principi va ser una idea que molts van considerar ridícula però aviat es va popularitzar entre els jugadors de l'època.

## Vegeu també

* Cnèmida
# Brotar Thorgillsson

Brotar Thorgillsson (mort el 1160), (irlandès:Brótar mac Torcaills) va ser un cabdill viking i monarca del regne de Dublín. Fill del rei Thorkell, segons diferents fonts dels Annals irlandesos va morir en batalla contra Maelcron mac Gilla Sechnaill, rei de Brega. Segons els annals, presumptivament va estar implicat amb els seus germans en la mort del cabdill de les Hèbrides, Óttar, el llinatge del qual governava el regne de Dublín i competia pel control del regne amb els hereus de Thorkell.

## Vegeu també

* Llista de reis de Dublín

## Referències

* ↑ Downham, Clare, (2007) Living on the edge: Scandinavian Dublin in the Twelfth Century, pp 33–51 in West over Sea, Studies in Scandinavian Sea-Borne Expansion and Settlement Before 1300 a "Festschrift in honour of Dr Barbara E. Crawford", eds. Beverley Ballin Smith, Simon Taylor and Gareth Williams, Leiden and Boston. ISBN 978-90-04-15893-1
* ↑ Flanagan, 2005, p. 277.

## Bibliografia

* Flanagan, Marie Therese. Irish royal charters: texts and contexts (en anglès). Oxford University Press, 2005. ISBN 978-01-9926-707-1.
* Ó Donáll, F, The Norse Kings of Ireland, Coogan Media, 1967.
* O'Donnell, Edward Eugene The Annals of Dublin, Wolfhound, 1987.
# Mirassol Futebol Clube

El Mirassol Futebol Clube, més conegut com a Mirassol, és un club de futbol brasiler de la ciutat de Mirassol a l'estat de São Paulo.

## Història

El club va ser fundat el 1942 amb el nom de Mirassol Futebol Clube. El 1960 el club guanya un rival que es dirà Grêmio Recreativo Esportivo e Cultura eren rivals fins a 1964, quan el GREC es van fusionar per Mirassol FC, que està trucant Mirassol Atlético Clube. El 1983, torna a ser anomenat Mirassol Futebol Clube. Actualment competeix a Campionat Paulista.

## Estadi

El Mirassol juga a l'Estadi Campos Maia, amb capacitat per a 15.000 espectadors.

## Palmarès

* Campionat Paulista Série A-3: 1997

## Referències

* ↑ «www.arquivodeclubes.com». www.arquivodeclubes.com. Arxivat de l'original el 2012-02-23. [Consulta: 23 setembre 2016].
* ↑ «Templos do Futebol - Estádio Municipal José Maria de Campos Maia». www.templosdofutebol.com. [Consulta: 2 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Web Oficial (en portuguès)
# The Women

«The Women» té aquests significats:
# Carrera de sacs

La cursa de sacs és un joc molt popular entre els nens de tot el món. Per al seu desenvolupament només són necessaris uns quants sacs de tela (els de paper no serveixen) i terreny suficient per botar.
Per a executar la cursa els nens s'introdueixen dins dels sacs i aquests es lliguen al pit o bé s'agafen amb les mans. Els nens s'han de desplaçar saltant sense sortir dels sacs ni caure.
Modalitats de carreres de sacs:
* De velocitat . Ficats els nens en els sacs, es tracen dues línies paral·leles a certa distància, per exemple, deu metres. En una es col·loquen els corredors i l'altra serveix de meta. Venç el que abans arribi a la línia de meta sigui quin sigui el nombre de caigudes sofertes.
* De fermesa . Similar a l'anterior, però el guanyador és el que salvi la distància entre les dues ratlles amb el menor nombre de caigudes.
* De resistència . El vencedor serà el que arribi més lluny de la línia de partida d'entre els que quedin en peu. A mesura que es vagin ensopegant i caient els corredors quedaran eliminats de la prova. El vencedor serà l'últim jugador que quedi en peu.

## Nota

* ↑ Think Spanish! Magazine. Read & think Spanish. McGraw-Hill Professional, 6 setembre 2005, p. 69–. ISBN 9780071460330 [Consulta: 14 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Cursa de sacs, guia ràpida Arxivat 2007-05-19 a Wayback Machine.
* Descripció en anglès; inclou foto Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Tractat de Fontainebleau

Tractat de Fontainebleau té aquests significats:
* Tractat de Fontainebleau (1611), aliança defensiva entre França i Espanya que implica els concerts matrimonials dels respectius prínceps i infants, aleshores menors d'edat
* Tractat de Fontainebleau (1631), entre Maximilià I de Baviera, i el Regne de França, que els aliava en la Guerra dels trenta anys
* Tractat de Fontainebleau (1679), que negocia la pau que marca la fi de la Guerra d'Escània entre el Regne de Dinamarca i Noruega i França (en el nom del Regne de Suècia)
* Tractat de Fontainebleau (1745), que establia una aliança militar entre Lluís XV de França i Charles Edward Stuart, pretendent al tron britànic.
* Tractat de Fontainebleau (1762), pel que el Regne de França cedeix al Regne d'Espanya la part occidental de la Louisiana, una de les colònies de la Nova França, a Amèrica del Nord
* Tractat de Fontainebleau (1785), entre l'emperador Josep d'Àustria i la República dels Països Baixos, que referma el bloqueig del riu Escalda
* Tractat de Fontainebleau (1807), pel que el Regne d'Espanya permet les tropes del Primer Imperi Francès travessar el seu territori per envair el Regne de Portugal
* Tractat de Fontainebleau (1814), pel qual Napoleó abdica i marxa a l'illa d'Elba
# Wazzaniyya

Wazzaniyya és una confraria sufí fundada pel xerif idríssida Mulay Abd-Al·lah ibn Ibrahim, mort el 1678.
La zawiyya d'Abd-Al·lah es va establir el 1628 a Wazzam (Ouezzane) de la que va agafar el nom, i va tenir èxit; es va estendre a Algèria a la meitat del segle xviii on fou coneguda com a At-Taytibiyya; al final del segle xix es creu que la meitat de la població del Marroc eren adeptes a la wazzaniyya. El 1893 el xeic, que residia a Tànger i tenia una esposa anglesa, va acceptar la protecció francesa i fou denunciat pels nacionalistes el que va contribuir a una pèrdua d'influència.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, XI, 219
# Cartapesta

La cartapesta és una tècnica que utilitza trossos de paper tallats a mà units mitjançant un adhesiu, es van superposant les capes de paper entrellaçats entre si i l'adhesiu una vegada i una altra pel que aquest en endurir ens ofereix com a resultat final una superfície molt més resistent i més rígida, com més capes més rigidesa, el resultat és molt semblant al cartó pedra.
S'utilitza com a treball manual per a fer figures de tota mena, com màscares (per carnestoltes) o d'ornament, escultures, marcs, gerros, safates, etc., Per embolicar com a decoració d'altres objectes, o per crear duresa a les superfícies fines d'algun objecte.
La cola més idònia és la cola vinílica i el millor paper és el dels diaris de premsa per ser molt mal·leable, però se'n poden usar d'altres tipus.
Es deixa assecar i al final amb paper de vidre fi s'allisa la superfície i posteriorment es decora amb pintura i si es vol que tingui durabilitat en el temps se li aplica una capa de vernís a tot aquest procés.

## Vegeu també

* Craquelat
# True Grit

«True Grit» té aquests significats:
# Targeta d'aprenentatge

Una targeta d'aprenentatge o bit (en anglès: flashcard) és una targeta, tant física com virtual, amb informació a ambdós costats, que serveix com a ajut per a la memorització de conceptes diversos. Cada bit conté una pregunta en un costat i una resposta en l'altre. Aquestes targetes són sovint utilitzades per memoritzar vocabulari, dates històriques, fórmules o qualsevol altra qüestió que pot ser apresa per mitjà d'un format "pregunta i resposta".

## Ús

Els bits exerciten el procés mental d'active recall: donada una pregunta concreta, l'individu en produeix la resposta. Més enllà del contingut de les targetes, les quals es recullen en jocs, hi ha diversos dubtes sobre com s'han de fer servir, amb quina freqüència s'han de repassar i de quina manera s'ha de reaccionar de cara als errors. Diversos sistemes han estat desenvolupats per a l'ús dels bits, com ara la repetició espaiada i el sistema Leitner.

### Repetició espaiada
#### Sistema Leitner

El sistema Leitner és un mètode que fou introduït pel periodista científic alemany Sebastian Leitner a la dècada del 1970.. És una implementació senzilla del principi de repetició espaiada, on les targetes són revisades a intervals creixents.

#### Exemples

Un estudiant aprenent la paraula xinesa 人 (rén, persona o persones):
    Pregunta: persona
    Resposta: 人, rén
A la inversa:
    Pregunta: 人
    Resposta: rén, persona
O un estudiant que aprèn la paraula anglesa "enough" ("prou"). A causa de la pronunciació irregular de "-ough", la pronunciació de l'AFI és donada juntament amb la paraula.
    Pregunta: prou
    Resposta: enough /ɪˈnʌf/
Invers:
    Pregunta: enough
    Resposta: /ɪˈnʌf/, prou

## Història

Els bits han estat utilitzats, com a mínim, d'ençà que, el segle xix, Favell Lee Mortimer publicà, l'any 1834, el llibre Reading Disentangled, obra que conté un conjunt de bits destinats a l'aprenentatge i memorització de vocabulari i pronunciació.
El sistema Leitner per planificar bits fou introduït pel periodista científic alemany Sebastian Leitner l'any 1972, amb el llibre So lernt man lernen.

## Referències

* ↑ The Clumsiest People in Europe: Or, Mrs. Mortimer's Bad-Tempered Guide to the Victorian World, Favell Lee Mortimer, foreword by Todd Pruzan, 2006 edition, p. 5