OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# The Lotus Eater

The Lotus Eater és una pel·lícula muda dirigida per Marshall Neilan i protagonitzada per John Barrymore, Anna Q. Nilsson i Colleen Moore. Basada en el relat homònim de Albert Payson Terhune, es es va estrenar el novembre de 1921. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Criat a bord d'un vaixell, Jacques Leroi no ha vist mai una dona en sa vida fins després de la mort del seu pare, un milionari excèntric que havia estat decebut per l'amor. Com a únic hereu, el testament estableix que romandrà a bord del vaixell fins als 25 anys. En el seu 25è aniversari arriba a Nova York per consultar el seu advocat i fa coneixença de la cerca-fortunes Madge Vance, que està sent cortejada per John Carson. Mentre es troba a la costa de Florida al seu iot amb la senyoreta Vance, Jacques fa que el capità els casi i després surten per fer un llarg creuer. En tornar a Nova York, Jacques descobreix que, segons el testament, no heretarà res fins als 30 anys si es casa massa de pressa. Llavors Madge el deixa.
Jacques, desconsolat, accepta intentar creuar l'oceà Pacífic en un globus dirigible que porta una nova forma patentada de gas. El dirigible no aconsegueix elevar-se per sobre dels corrents d'aire i es veu obligat a aterrar en una petita illa. Allà es troba amb els estranys ocupants de l'illa, persones que s'han salvat de diversos naufragis. Sota el lideratge de “el degà” ots porten roba d'estil grec, mengen als restaurants de manera gratuïta i ningú treballa. Allà, Jacques s'enamora de Mavis però confessa que està casat i ha de tornar als Estats Units. Els illencs li deixen un vaixell i aviat torna a Nova York per descobrir que Madge, creient-lo mort, s'ha casat amb John Carson. Jacques i John citen Madge per aclarir amb qui vol estar però reben la notícia que ella ha fugit amb un tercer home. Jacques, content, torna a l'illa i a la companyia de la bella Mavis.

## Repartiment

* John Barrymore (Jacques Leroi)
* Colleen Moore (Mavis)
* Anna Q. Nilsson (Madge Vance)
* Ida Waterman (Mrs. Hastings Vance)
* Frank Currier (el degà)
* Wesley Barry (Jocko)
* J. Barney Sherry (John Carson)
* Dorothy Mackaill (no apareix als crèdits)

## Referències

* ↑ Institute, American Film. The American Film Institute Catalog of Motion Pictures Produced in the United States (en anglès). University of California Press, 1997, p. 454. ISBN 978-0-520-20969-5.
* ↑ «The Lotus Eaters». Exhibitors Herald 13 (22), 26-11-1921, pàg. 50.
* ↑ Codori, Jeff. Colleen Moore: A Biography of the Silent Film Star (en anglès). McFarland, 2012-02-28, p. 254. ISBN 978-0-7864-4969-9.
* ↑ «The Lotus Eater» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ Wilson, Victoria. A Life of Barbara Stanwyck: Steel-True 1907-1940 (en anglès). Simon and Schuster, 2015-11-24, p. 254. ISBN 978-1-4391-9406-5.

## Enllaços externs

* The Lotus Eater al catàleg de l'American Film Institute
# Parròquia de Ķekavas

La Parròquia de Ķekavas (en letó: Daugmales pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Ķekava, Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion de Riga.

## Pobles, viles i assentaments

* Alejas
* Bērzmente
* Dzērumi
* Katlakalns
* Ķekava (ciutat)
* Misas
* Plakanciems
* Rāmava
* Valdlauči
* Vimbukrogs

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia

## Referències

* ↑ Ķekava
* ↑ A/S Preses nams. Latvijas pagasti. Enciklopēdija (en letó), 2001-2002. ISBN 9984-00-412-0.
# Jacint Sala i Codony

Jacint Sala Codony (Manlleu, 24 de novembre de 1945 - Manlleu, 13 de febrer de 2022) va ser un poeta i dramaturg català.

## Biografia

Llicenciat en Pedagogia per la Universitat de Barcelona, va ser membre del cercle literari Cau Faluga i va treballar com a mestre de català.
La seva poesia ha estat premiada en repetides ocasions. Entre altres guardons, va obtenir el Ciutat d'Olot de Poesia (1980, 1982 i 1984), el Ciutat de Terrassa (1981), el premi Consol Colell de Suïssa (1982), el de Calldetenes (1984), el Ciutat de Palma (1985), la Viola d'Or i Argent (1986), la Flor Natural (1987 i 1993) i l'Englantina d'Or (1990) als Jocs Florals de Barcelona, el premi Miquel de Palol (1988), el Grandalla d'Andorra (1985 i 1995) i el XXV Premi de poesia Mn. Narcís Saguer, Vallgorguina. També ha obtingut el XXXVI Premi de Poesia Catalana Josep Maria Lopez-Picó de la vila de Vallirana, 2011; el XIV Premi de Poesia Parc Taulí i el 36è Premi Marià Manent, per l'obra La destral.

## Obres

* Cants de cada vegada. El Cingle, 1985
* Adàgio per a un centaure. Calldetenes: Ajuntament, 1985
* El xerrac i la subtilesa. Moll, 1985
* Orbs d'alimares. El Mall, 1985
* Memòria de Castàlia. Aubert, 1985
* Les ombres, Laocoont, les ombres. Columna, 1989
* Si vols, Virgínia, aquesta nit escoltarem Beethoven. Edicions 62, 1989
* Vent de marbre. Ausa, 1991
* Quadern de magranes. Moll, 1991
* Filferros de llum. Columna, 1994
* Morir a Guadalest. Caixa de Pensions, 1996
* Manicomi. Emboscall, 2009
* Llum, encara: Témenos edicions, 2010
* HomesQue. Pagès Editors, 2011, Premi de Poesia Parc Taulí
* Amb un cordill de cànem. Onada Edicions, 2012
* calabruixa & farigola, Témenos edicions, 2012
* La visita, Viena Edicions, 2012
* Són les sis (Nou cançoner de Ripoll). Editorial Digital Neurosi, 2014. Guanyador dels Premi Literari Abat Oliba 2013
* La destral. Viena Edicions, 2013
* Me'n vaig. Pagès editors, 2013
* Vella tardor. Témenos edicions, 2015
* Vanitoses cendres. Témenos edicions, 2017
* ema. Témenos edicions, 2018

## Referències

* ↑ «Jacint Sala i Codony». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Vilarrodà, Jordi. «Mor el poeta Jacint Sala». El 9 Nou, 13-02-2022. [Consulta: 18 desembre 2024].
# Port del Cantó

El Port de Cantó, Coll del Cantó o Coll de la Pedra del Cantó, és una collada o port de muntanya situada a 1.718,4 metres d'altitud situat al límit dels termes municipals de Soriguera, de la comarca del Pallars Sobirà i de Montferrer i Castellbò, de la comarca de l'Alt Urgell
Està situat en el punt quilomètric 260 de la carretera N-260.
És a la carena que enllaça la Serra Seca, al nord, amb el Serrat de Pratprimer, al sud.
És un dels ports catalans que amb més facilitat presenta dificultats per circular a les èpoques fredes, ja que es cobreix de neu amb molta freqüència, cosa que fa que els mitjans de transport públics, i privats, tinguin prohibida la circulació en alguns moments de l'any.
S'havia anomenat Coll de la Pedra del Cantó per una pedra dreta que hi havia hagut en el punt culminant del port, d'uns 2 metres d'alçada i que recordava a una forma humana i que ha estat identificada com un menhir. A mitjans del segle XX va ser destruït per uns desconeguts. N'hi ha alguna imatge en blanc i negre de l'any 2014, que es conserva a l'Institut Amatller d'Art Hispànic, dins de l'Arxiu Mas. Amb motiu del 20 aniversari de la creació de la línia de transport públic a la demanda "Passem el Cantó" es va voler col·locar una pedra semblant en el mateix indret.
El port del Cantó va ser escenari de les operacions delictives dels bandolers pallaresos del segle XIX Lliser d'Arcalís, Meco de Tírvia o Llosanca de la Ribera d'Urgellet.

### Esport

El dia 10 de juny del 2020 el corredor de muntanya català Abel Carretero, establert a Vilamur, en el marc d'un repte personal, hi va pujar corrent per la carretera des de la localitat de Sort, completant tot el recorregut de pujada amb un temps total d'1 hora, 25 minuts i 24 segons.

## Referències

* ↑ «Un grup de veïns «recupera» l'antic menhir del port del Cantó». Pallars Digital. [Consulta: 16 agost 2017].
* ↑ Colom, Josep. L'home encantat del port del Cantó. Sort: Maitant edicions, 2024.
* ↑ Canals Puigvendrelló, Gerard. Les rondalles del Peirot, llegendes de les muntanues del Port del Cantó. La Bisbal d'Empordà: Ed.Sidillà, 2020. ISBN 978-84-121569-1-1.

## Enllaços externs

* El Port del Cantó en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Manteca (Califòrnia)

Manteca és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2009 tenia 66.451 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Manteca tenia 49.258 habitants, 16.368 habitatges, i 12.488 famílies. La densitat de població era de 1.195,4 habitants/km².
Dels 16.368 habitatges en un 43,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,2% hi vivien parelles casades, en un 13% dones solteres, i en un 23,7% no eren unitats familiars. En el 18,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,98 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,39.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,6% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 9,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.677 $ i la renda mediana per família de 51.587 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.283 $ mentre que les dones 27.772 $. La renda per capita de la població era de 18.241 $. Entorn del 7,2% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Manteca». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Manteca». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Perpendicular de proa i popa

La Perpendicular de Proa (PPR) és la línia vertical traçada per la intersecció de la màxima flotació amb el cant de proa de la roda d'un vaixell. A efectes pràctics, es determina que és la perpendicular corresponent a la flotació d'estiu o línia de màxima càrrega.
La Perpendicular de Popa (PPP). És la línia vertical la posició queda definida en funció de la forma de la popa del vaixell. En els vaixells amb timó i hèlix en el pla diametral, o de crugia, la Ppp passa per la cara de popa del codaste popel, mentre que en els vaixells amb timó compensat en el pla diametral, la Ppp coincideix amb l'eix del timó.
La definició de les perpendiculars de proa i popa cobren rellevància, ja que entre ambdues es defineix l'eslora entre perpendiculars, vital en els càlculs d'estabilitat.
Actualment, en gairebé la totalitat de les construccions, la perpendicular de popa coincideix amb l'eix del timó. Atès que tots els càlculs del disseny del buc consideren el calat a la perpendicular respectiva, les escales s'han de col·locar tan a prop d'elles com sigui possible.
Quan per raons constructives les escala de calat (de popa) hagi de gravar molt allunyada de la PPP, les drassanes subministrarà una taula de correcció al calat per lectura en escala auxiliar.

## Bibliografia consultada

* Elements d'Arquitectura Naval. Llibreria editorial Alsina Buenos Aires 1986. ISBN 950-553-026-9 (pag 2).
* Teoria del Vaixell. Cesáreo Díaz Fernández Barcelona 1972 B 43259 1972 (pag 3,4 i 5).
# Poesia nòrdica antiga

La poesia nòrdica antiga comprèn una gamma de formes en vers escrites en nòrdic antic, durant el període que va del segle VIII fins al segle xiii. La majoria de la poesia nòrdica antiga que sobreviu va ser conservada a Islàndia, però també hi ha 122 inscripcions rúniques sueques, 54 de noruegues i 12 de daneses.
La poesia jugava una funció important a la vida social i religiosa dels nòrdics. A la mitologia nòrdica, l'Skáldskaparmál explica la història de com Odin va portar l'aiguamel poètica a Asgard, la qual cosa indica la importància de la poesia a la cultura escandinava de l'Era vikinga.
La poesia nòrdica antiga es caracteritza per l'al·literació i per un vocabulari poètic expandit per l'ús de heitis i kennings. Una font important d'informació sobre formes poètiques en nòrdic antic és l'Edda prosaica de Snorri Sturluson.
Normalment, es divideix la poesia nòrdica antiga en dos tipus: l'Edda poètica (també anomenada poesia èddica) i la Poesia skàldica. L'Edda poètica inclou els poemes del Còdex Regius i altres de similars, i tota la resta acostuma a ser considerat poesia skàldica.

## Mètrica

La poesia nòrdica antiga té moltes formes mètriques des del relativament senzill fornyrðislag al profundament complex dróttkvætt (l'anomenada mètrica cortesana).
En poesia èddica, les estructures mètriques són generalment senzilles, pràcticament sempre són ljóðaháttr o fornyrðislag. El ljóðaháttr (conegut també com la "mètrica del cant"), a causa de la seva estructura amb estrofes trencades, tendia al diàleg i el discurs. El fornyrðislag (la "mètrica de paraules antigues") és el més generalment utilitzat del dos, i és generalment utilitzat allà on el poema és en gran part narratiu. Es compon de quatre o més síl·labes per línia. Altres mètriques conegudes són:
* Málaháttr. És similar al fornyrðislag, però amb una longitud fixa de cinc síl·labes.
* Hrynhenda. una variant del dróttkvætt, el qual utilitza totes les regles del dróttkvætt, amb l'excepció que la línia comprèn quatre peus mètrics enlloc de tres.
* Kviðuháttr una altra variant de fornyrðislag amb línies alternes de 3 i 4 síl·labes
* Galdralag la "mètrica màgica", lal qual conté una quarta línia que repeteix i varia la tercera línia

## Edda poètica

La poesia èddica té les característiques següents:
* L'autor és sempre anònim.
* La mètrica és senzilla: fornyrðislag, málaháttr o ljóðaháttr.
* L'ordre de les paraules és relativament directe.
* Els kennings s'utilitzen moderadament i rarament s'utilitzen els més obscurs.

## Poesia skàldica

La poesia skàldica té les característiques següents:
* Normalment se'n coneix l'autor..
* La mètrica és ornada, normalment dróttkvætt o variacions sobre això.
* La sintaxi és ornada, amb frases generalment entrellaçades.
* S'utilitzen sovint els kennings.

## Referències

* ↑ «skaldic poetry project» (en anglès). Skaldic.arts.usyd.edu.au. Arxivat de l'original el 2016-03-11. [Consulta: 19 març 2015].

## Vegeu també

* Skald
* Kennings
* Vers al·literatiu
# North Woodbridge

North Woodbridge és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.320 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Woodbridge tenia 1.320 habitants, 492 habitatges, i 417 famílies. La densitat de població era de 189,5 habitants/km².
Dels 492 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 78,9% hi vivien parelles casades, en un 3,5% dones solteres, i en un 15,2% no eren unitats familiars. En l'11,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 4,7% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 33,6% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 79.417 $ i la renda mediana per família de 87.285 $. Els homes tenien una renda mediana de 62.250 $ mentre que les dones 50.500 $. La renda per capita de la població era de 45.693 $. Entorn del 2,8% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Woodbridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Woodbridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Front Revolucionari Popular per l'Alliberament de Palestina

El Front Revolucionari Popular per l'Alliberament de Palestina (en àrab: الجبهة الشعبية الثورية لتحرير فلسطين) va ser un grup militant palestí de caràcter radical. Va sorgir al febrer de 1972, després d'una ruptura en el Front Popular per a l'Alliberament de Palestina.
El FPLP va tenir problemes de divisions internes després de l'expulsió de les milícies palestines de Jordània en 1971. Un corrent intern considerava que els líders del FPLP serien els responsables de la derrota. Es va dir al politburó del Partit d'Acció Socialista Àrab perquè intervingués en el conflicte. Finalment, l'ala esquerrana es va retirar i va formar el "Front Revolucionari Popular per l'Alliberament de Palestina". El seu líder va ser Abu Shibab, qui anteriorment era membre del politburó del FPLP.
Al voltant d'uns 150 militants es van unir a l'organització. El FRPLP mai va tenir un paper destacat en el conflicte palestí. Es diu que al principi hauria rebut suport de Fatah.

## Referències

* ↑ The Palestinians and Lebanon
* ↑ Al-Djabha-Fronten 2/1973, p. 27
* ↑ The ASAP leadership is said to have sided with the leftist tendency within PFLP. Moreover its claimed that George Habash, leader of the 'right-wing tendency' launched the idea of transforming the PFLP into a marxist-leninist organization during the discussions with the ASAP politburo. Al-Djabha-Fronten 2/1973, p. 30
* ↑ Al-Djabha-Fronten 2/1973, p. 24
* ↑ Die linke Opposition in der PLO und in den besetzten Gebiete
# Reserva fraccionària

La reserva fraccionària és un tipus de sistema bancari, en el qual només es custodia un percentatge dels dipòsits (fixat per la política monetària i que generalment ronda el 2-5%), oferts pels clients del banc en qüestió. La resta d'aquest percentatge serà usdefruit del banc.

## Coeficient de reserves

El coeficient de reserves és el percentatge (fixat per la política monetària) que el sistema bancari guardarà dels dipòsits dels clients, també conegut com a coeficient de caixa.

## Referències

* ↑ Acabem amb la reserva fraccionària Arxivat 2011-11-16 a Wayback Machine.(castellà)

## Vegeu també

* Moneda
* Valor
* Plus-vàlua
* Oferta de diners
* Demanda de diners

## Enllaços externs

* «Els diners a Mèxic», Banc de Mèxic.
* «El diner» Arxivat 2011-11-26 a Wayback Machine., (Banc d'Espanya)
* «Com funcionen els bancs» (anglès)
# Revolta d'abril

La Sublevació d'abril (a búlgar Априлско въстание, Aprilsko vastanie ), va ser una insurrecció organitzada pels búlgars de l'Imperi Otomà entre abril i maig de 1876, després de l'inici de la revolta d'Herzegovina, i que va tenir com a resultat, indirectament, la independència de Bulgària a 1878. Va ser l'última i de major abast d'una sèrie de revoltes que havien tingut lloc a Bulgària contra el poder otomà. No obstant això, es va produir només en alguns territoris.

## Conseqüències

La dura repressió va provocar la guerra russo-turca i la Gran crisi oriental. Fruit dels aixecaments i guerres va ser el Congrés de Berlín el 1878, que va donar a Montenegro i Sèrbia la independència i més territori, mentre que l'Imperi Austrohongarès va ocupar Bòsnia i Hercegovina tot i que va romandre de jure territori otomà.

## Referències

* ↑ Jelavich, Barbara. History of the Balkans: Eighteenth and Nineteenth Centuries, Nide 1 (en anglès). Cambridge University Press, 1999, p. 347.
* ↑ Ćirković, Sima. The Serbs (en anglès). Blackwell Publishing, 2004, p. 221-226. ISBN 9781405142915.
# Fòs

Fòs o Fòs de Mar (nom occità; en francès Fos-sur-Mer) és un municipi francès situat al departament de Boques del Roine i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava. Està situat al Golf de Fòs, vora la desembocadura del Roine. L'any 2022 tenia 15,694 habitants.
Les dàrsenes del conjunt portuari creat el 1965 a vores del golf de Fòs acullen les 2 terceres parts del trànsit del complex Marsella-Fòs, primer port de França i tercer port europeu. Cal destacar el moll de Graveleau, la terminal de transport de minerals i el port petrolier.

## Demografia

Demografia,evolució de la població (1968-2022)
Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 550 | 418 | 579 | 690 | 916 | 1 498 | 1 862 | 1 938 | 1 984 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 130 | 2 218 | 1 170 | 1 170 | 1 040 | 1 140 | 1 146 | 1 464 | 1 473 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 393 | 996 | 1 114 | 1 223 | 1 350 | 1 531 | 1 543 | 1 645 | 2 349 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2 898 | 2 869 | 6 709 | 9 031 | 11 605 | 13 925 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-1991 | Claude Rossi | PCF |
| 1991-2001 | Bernard Granié | PS |
| 2001-2002 | Robert Mazan | Divers gauche |
| 2002-2004 | Bernard Granié | PS |
| 2004- | René Raimondi | PS |

## Referències

* ↑ «Populations de référence 2022 − Commune de Fos-sur-Mer (13039) | Insee» (en francès). [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ «El puerto de Marsella-Fos es servido por Marfret.» (en espanyol europeu). [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ «Évolution et structure de la population en 2017 − Commune de Fos-sur-Mer (13039) | Insee» (en francès). [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ Population en historique depuis 1968, INSEE
* ↑ «Répertoire national des élus: les maires» (en francès). data.gouv.fr, Plateforme ouverte des données publiques françaises, 06-06-2023.
# Service Provider Interface

La Service provider interface (Interfícia de proveïdor de serveis) o SPI, és una tècnica de programació que permet la substitució de components sense canviar la interfície.
Les interfícies de prestació de serveis sovint s'utilitzen en Programació orientada a objectes en Java per als components que permeten la connexió a sistemes de gestió de bases de dades, la gestió de documents XML, la gestió dels diferents formats d'imatge, etc.

## Referències

* ↑ Stephen M. Mueller. APIs and protocols for convergent network services. McGraw-Hill Professional, 10 gener 2002, p. 316–. ISBN 9780071388801 [Consulta: 27 juny 2011].

## Enllaços externs

* Replaceable Components and the Service Provider Interface (anglès)