OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Autobusos interurbans d'Andorra

La xarxa d'autobusos interurbans d'Andorra està formada per diverses línies amb servei regular que són explotades per operadors privats per mitjà de concessions. Tenen la consideració de línies interurbanes aquelles que discorren per diferents parròquies i/o núclis de població.
Coopalsa (UTE formada per Cooperativa Interurbana Andorrana SA + Transpisa), encarregada de gestionar les línies L2, L4, L5, L6 i la Línia Circular i, Autocars Nadal, responsable de la gestió de les línies L1 i Bus Exprés, entre les dues empreses gestionen totes les línies regulars de passatgers que uneixen Andorra de nord a sud i d’est a oest amb més de 750 parades repartides per tots els punts del Principat. Durant l’època d’esquí s'afegeixen serveis especials que permeten ampliar les freqüències. Les línies estan dissenyades perquè l’usuari pugui arribar fins a peu de pistes o accedir fàcilment als telecabines d'Encamp, Canillo, La Massana i Arcalís des de qualsevol punt d’Andorra. Des de la vall del sud, la L1 té connexió amb totes les línies, tant amb les de la vall del nord com les de la vall d’orient. També es pot agafar el Bus Exprés, que connecta Escaldes Engordany amb Sant Julià de Lòria de manera més directa i sense passar per dins de Santa Coloma. Les nits del cap de setmana, i vigílies de festius, s'activa el servei del Bus Nocturn fins a les 05.00h (actualment es troba fora de servei degut a la crisi sanitària provocada per la COVID-19).

## Línies

| Línia | Inici | Final | Freqüencia |
| L1 | Escaldes-Engordany | Sant Julià de Lòria | 20/30 min. |
| L2 | Andorra la Vella | Encamp | 20/30 min. |
| LC | Andorra la Vella | Escaldes-Engordany | 30 min. |
| L4 | Andorra la Vella | El Pas de la Casa | 30/60 min. |
| L5 | Andorra la Vella | Arinsal | 30 min. |
| L6 | Andorra la Vella | Ordino | 15/20/30 min. |
| é | Escaldes-Engordany | Sant Julià de Lòria | 10/15/30 min. |

## Referències

* ↑ https://bus.ad/linia-escaldes-sant-julia/
* ↑ https://bus.ad/linia-andorra-encamp/
* ↑ https://bus.ad/linia-circular/
* ↑ https://bus.ad/linia-andorra-pasdelacasa/
* ↑ https://bus.ad/linia-andorra-arinsal/
* ↑ https://bus.ad/linia-andorra-ordino/
* ↑ https://bus.ad/bus-expres/
# Baal Shamin

Baal Shamin (arameu: ܒܥܠ ܫܡܝܢ, Baʿal Šāmīn, literalment ‘Senyor dels Cels') fou un déu semita venerat per la majoria dels pobles establerts a la Mediterrània oriental. Apareix com a títol aplicat a diferents déus en diferents llocs o moments a inscripcions antigues d'Orient Mitjà, especialment a Canaan-Fenícia i Síria, caracteritzat com un dels dos déus suprems amb dimensions còsmiques —l'altre és Baal. També se'l coneix com el rei dels déus, portador de la fertilitat i la pluja.

## Notes

* ↑ També nomenat com Baalshamin, Ba'al Šamem, Ba'al Shamin, Ba'al Samin, Ba'al-Shamem, Ba'al Shamim, Baal Shamem, Ba'alsamem, Baal Shamin, Baal-Samin, Beelsamen, Ba'alsamin, Baal-Samen, Baal-Shamen, Baalsamin, Baalsamen, Baal-shamim, Ba'alshamin, Baal-Samim, Baal-Samem, Baalsamem, Baalsamim, Baalshamem, Beelsamin, Beel-Samen, Beelshamen, Baal-Shamayim, Ba'alsamen, Beel-Samin, Baalshamim o Baalshamen.

## Referències

* ↑ Lindemans, Micha F. «Baal Shamin». MMIX Encyclopedia Mythica. Arxivat de l'original el 21 de juny 2009. [Consulta: 27 agost 2015].
* ↑ Dirven, 1999, p. 76.
* ↑ «Destrucción de templo de Baalshamin, "crimen de guerra": Unesco». La Jornada. DEMOS, Desarrollo de Medios, S.A. de C.V.. [Consulta: 27 agost 2015].

## Bibliografia

* Dirven, Lucinda. The Palmyrenes of Dura-Europos: A Study of Religious Interaction in Roman Syria. BRILL, 1999. ISBN 9789004115897.
# Bernabé Assam

Bernabé Assam (Lleida, segle xv) fou un jurista català que exercí de paer en cap de la Paeria de Lleida el 1456.
L’any 1460 participà en una ambaixada enviada per la Paeria al rei Joan el Sense Fe, amb l’objectiu de negociar l’alliberament del príncep Carles de Viana. No obstant això, durant la Guerra Civil catalana, prengué partit pel monarca i jugà un paper clau com a negociador durant el Setge de Lleida (1464). En agraïment, el rei el distingí amb els càrrecs de veguer i conseller reial, a més d’atorgar-li el domini del lloc d’Alcoletge. Com a catedràtic de prima de cànons a l'Estudi General de Lleida, es dedicà a reforçar les institucions acadèmiques, lluitant especialment contra els intents d’Osca d’establir un centre d’estudis que vulnerava els estatuts fundacionals. El 1474 s'uní a la cúria de Joan II d’Aragó, però cap al 1479-1480 tornà a residir a Lleida. Dins la línia literària de l’època, escrigué un Tractat de cavalleria, una obra impregnada de les idees de Boccaccio i dels juristes Guillem de Vallseca i Jaume Callís, així com influenciada per les Siete Partidas d’Alfons el Savi..

## Referències

* 1 2 3 «Bernabé Assam». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 23 abril 2020].
* ↑ Sabaté Marín, Glòria; Soriano Robles, Lourdes «La cavalleria a la 'Corona d'Aragó': tractats teòrico-jurídics de producció propia». eHumanista: Journal of Iberian Studies, 31, 2015, pàg. 154–170. ISSN: 1540-5877.
# Biban

Biban (àrab: البيبان, al-Bībān, ‘les Portes') són uns congosts de l'Atles del Tell, a Algèria. Els turcs els anomenaren Damir Kapa (‘Portes de Ferro’), nom que els francesos van conservar fins al 1962. El principal congost és al-Bab al-Kabir (‘la Gran Porta’) creuat pel uadi Chebba i la via fèrria d'Alger a Constantina. A uns 3,5 km a l'est hi ha el al-Bab al-Saghir (‘la Porta Petita’) creuat pel uadi Buktun.
El 28 d'octubre de 1839 una columna francesa de 8.000 homes dirigits pel mariscal Valée, governador d'Algèria, els va poder creuar després de pagar el tribut habitual als habitants de les muntanyes, ja que si no cobraven atacaven als que passaven. Abd el-Kader ho va considerar una violació del tractat.
Per extensió, el nom de Biban es dona a la cadena de muntanyes que tanquen les Portes de Ferro. Aquestes muntanyes estan poblades d'àrabs a l'oest i de cabilencs al centre i est; la part oriental marca el límit de la llengua amaziga.

## Referències

* ↑ Oulebsir, Nabila. Les Usages du patrimoine: Monuments, musées et politique coloniale en Algérie, 1830-1930 (en francès). Les Editions de la MSH, 2004, p. 33. ISBN 978-2-7351-1006-3.
* ↑ Vandenbrouck-Przybylski, Melaine. «Myth-Making and Memento: L’Expédition des Portes de Fer». A: Mapping Memory in Nineteenth-Century French Literature and Culture. Brill, 2012, p. 135-155..
* ↑ Gallissot, René «Abd el-Kader et la nationalité algérienne. Interprétation de la chute de la Régence d'Alger et des premières résistances à la conquête française (1830-1839)». Revue Historique, 233, 2, 1965, pàg. 339–368. ISSN: 0035-3264.
* ↑ Emerit, Marcel «Léon Roches : La situation du Sultanat en 1839:Extrait de la Biographie d’Abd-el-Kader» (en francès). Histoire du Maghreb, 2002, pàg. 237–252.
# Casa Senyorial de Mezmuiza

La Casa Senyorial de Mežmuiža també coneguda com a Casa Senyorial d'Augstkalne és una mansió a la històrica regió de Semigàlia, al Municipi de Tērvete de Letònia.

## Història

Restaurat entre 1992 i 1994, es remunta la seva primitiva construcció a mitjan anys setanta del segle xix. L'edifici principal es troba enmig dels molins, i els edificis dels jardiners, criats i el d'administració. El complex senyorial també inclou un parc de 12 hectàrees on es conreen espècies exòtiques, com ara el bàlsam, l'avet europeu, el roure roig i negre i el pi de muntanya. Des de 1954, s'ha situat l'escola secundària Augstkalne.

## Referències

* ↑ «Mežmuiža (Augstkalnes) muiža» (en letó). Latvijas Piļu un Muižu asociācija. Arxivat de l'original el 2013-10-23. [Consulta: 30 abril 2015].
* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Campionat d'Equador de ciclisme en ruta

El Campionat d'Equador de ciclisme en ruta és una competició ciclista que serveix per a determinar el Campió d'Equador de l'especialitat. El títol s'atorga al vencedor d'una única carrera. El vencedor obté el dret a portar un mallot amb els colors nacionals fins al Campionat de l'any següent en qualsevol prova en ruta.

## Palmarès masculí

| Any | Primer | Segon | Tercer |
| 2007 | Byron Guamá | | José Ragonessi |
| 2008 | Carlos Quishpe | Fausto Valencia | Jamil Intriago |
| 2010 | José Ragonessi | Luis Calispa | José Ruiz Chavez |
| 2011 | Wilson Paneluisa | José Ragonessi | José Ruiz Chavez |
| 2014 | Byron Guamá | Segundo Navarrete | Jorge Luis Montenegro |
| 2015 | José Ragonessi | Joel Burbano | Jonathan Caicedo |
| 2017 | Jhonatan Narváez | Jorge Luis Montenegro | Byron Guamá |
| 2018 | Jefferson Cepeda | Jhonatan Narváez | Jorge Luis Montenegro |
| 2019 | Jonathan Caicedo | Alexander Cepeda | Henry Velasco |
| 2020 | Suspès pel COVID-19 | Suspès pel COVID-19 | Suspès pel COVID-19 |
| 2021 | Alexander Cepeda | Byron Guamá | Jorge Luis Montenegro |
| 2022 | Richard Huera | Richard Carapaz | Jonathan Caicedo |
| 2023 | Richard Carapaz | Jefferson Cepeda | Alexander Cepeda |
| 2024 | Jhonatan Narváez | Richard Carapaz | Jefferson Alveiro Cepeda |
| 2025 | Jhonatan Narváez | Jefferson Cepeda | Mateo Pablo Ramírez |

### Palmarès sub-23

| Any | Primer | Segon | Tercer |
| 2010 | Carlos Quishpe | Luis García Medina | Edwin Telenchana |
| 2011 | Cléber Cuasquer | Joel Burbano | |
| 2017 | Santiago Montenegro | Bryan Portilla | Luis Espinoza |
| 2018 | Esteban Villareal | Cristian Toro | Alexander Cepeda |
| 2019 | Benjamín Quinteros | Santiago Montenegro | Cristian Toro |
| 2020 | Suspès pel COVID-19 | Suspès pel COVID-19 | Suspès pel COVID-19 |
| 2021 | Nixon Rosero | Harold Martín López | Bryan Obando |
| 2022 | Lenín Montenegro | Jordan Rodríguez | Bryan Obando |
| 2023 | Nixon Rosero | Edison Velásquez | Jhoffre Imbaquingo |
| 2024 | Kevin Navas | Polivio Imbaquingo | Franklin Revelo |
| 2025 | Mateo Ramírez | |

## Palmarès femení

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2008 | Maria Bone | Mabel Hernández | Danny Álvarez |
| 2010 | María Parra | Nataly Arevalo | Cindy Merizalde |
| 2011 | Nataly Arevalo | Maria Bone | María Parra |
| 2014 | Jazmin Taborda | Cristina Iza | |
| 2015 | Miryam Núñez | Nikole Narváez | Karen Becerra |
| 2018 | Samia Flores | Fernanda Endara | Leslye Ojeda |
| 2019 | Miryam Núñez | Esther Galarza | Leslye Ojeda |
| 2020 | | | |
| 2021 | Miryam Núñez | Daniela Jiménez | Nikole Narváez |
| 2022 | Esther Galarza | Michela Molina | Paula Jara |
| 2023 | Ana Vivar | Michela Molina | Esther Galarza |
| 2024 | Natalia Vasquez | Miryam Núñez | Esther Galarza |

## Referències

* ↑ «Richard Carapaz, el decimosegundo campeón nacional de ciclismo» (en castellà). primicias. [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ , somosdelmismobarro.blogspot.com. Retrieved 25 de juny de 2022.

## Vegeu també

* Campionat d'Equador de ciclisme en contrarellotge

## Enllaços externs

* Palmarès a procyclingstats
# Kalispel

Els kalispel són una tribu índia de parla salish, també coneguts com a pend d'oreilles (arracades), encara que hom considera els pend d'oreille o slka-tkml-schi com una tribu independent. Vivien als marges del llac Kalispel, al nord d'Idaho i nord-est de Washington. El 1887 signaren el Tractat de Sandpoint i es repartiren entre les reserves Flathead, Kalispel i Coeur d'Alene.
Segons Dart eren 520 el 1851 (480 segons McVicar). Lewis i Clark els dividiren en alts, baixos i micksucksealton i el 1805 els estimaren en 1.600 individus en 30 cabanes. El 1905 hi havia 197 kalispel i 604 pend d'oreille dins l'Agència Flathead. Segons el cens dels EUA del 2000 hi havia 380 individus. Viuen a la reserva Flathead, molt barrejats amb altres salish i kutenai, i fins i tot amb blackfoot i iroquesos que acompanyaren als exploradors francesos.

## Enllaços externs

* Tribu Kalispel
# Hayes

«Hayes» té aquests significats:
* Toponímia:
** Hayes (Hillingdon), barri del districte de Hillingdon, Londres, del comtat de Middlesex
** Hayes (Mosel·la), municipi francès al departament de Mosel·la
** Mont Hayes, muntanya de l'Alaska Range, a l'estat d'Alaska, Estats Units
** Les Hayes, municipi francès al departament del Loir i Cher
** Hayes Center, població dels Estats Units a l'estat de Nebraska
** Saint-Aubin-des-Hayes, municipi francès al departament de l'Eure
** Departament del Presidente Hayes, departament del Paraguai
** riu Hayes, riu del Canadà, a la província de Manitoba
* Biografies:
** Catherine Hayes (Limerick, Irlanda, 1818 - 1861), soprano
** Darren Hayes (Brisbane, 1972), cantautor australià establert a Anglaterra, conegut per ser el cantant del duet Savage Garden
** Helen Hayes (Washington DC, 1900 − Nyack, 1993), actriu estatunidenca
** Ira Hayes (Sacaton, Arizona, 1923 - Bapchule, Arizona, 1955), indi pima que es va allistar a la marina durant la Segona Guerra Mundial
** Isaac Israel Hayes (Comtat de Chester, Pennsilvània, 1832 - Nova York, 1881), metge i explorador de l'Àrtida estatunidenc
** Isaac Hayes (Covington, Tennessee, 1942 — Memphis, Tennessee, 2008), compositor, cantant, actor i productor estatunidenc
** John Michael Hayes (Worcester, Massachusetts, 1919 − Hanover, Nova Hampshire, 2008), guionista i productor de cinema estatunidenc
** Rutherford Birchard Hayes (1822 - 1893), polític nord-americà, advocat, cap militar i dinovè President dels Estats Units (1877-1881)
** Sean Hayes (Chicago, Illinois, 1970), actor còmic estatunidenc
** Standish Hayes O'Grady (1832 – 1915), antiquari irlandès
* Miscel·lània: Hayes Corporation companyia nord-americana fundada per Dennis Hayes
# Alfons d'Aragó i Castella

Alfons d'Aragó (1222 - Calataiud, 1260) fou infant d'Aragó, fill primogènit de Jaume I el Conqueridor i la seva primera esposa, Elionor de Castella. Nomenat hereu de la Corona d'Aragó el 1228, va morir el 1260 sense descendència tot i haver-se casat el mateix any amb Constança de Montcada. En morir, el seu mig germà Pere, futur Pere el Gran, esdevingué el nou hereu del reialme.

## Biografia

Fou el primer fill de Jaume I d'Aragó «el Conqueridor» i de la seva primera esposa, la reina Elionor de Castella. Era net per part paterna del rei Pere II «el Catòlic» i de la seva dona, la reina Maria de Montpeller, mentre que per línia materna era net d'Alfons VIII de Castella i de la seva esposa, Elionor Plantagenet. Era germà agnat (germanastre amb pare comú) de Pere III «el Gran» i de Jaume II de Mallorca, entre els quals Jaume I dividiria el seu regne a la mort.
Va ser designat hereu de la Corona d'Aragó el 1228. La relació amb el seu pare es va deteriorar molt des que va redactar el segon testament, el 1243, que llegava Aragó a Alfons, però Catalunya, Balears i València a Pere, cosa que li barrà el pas al mar; a més, sols li donava una petita part de l'herència malgrat ser el primogènit. Endemés, la situació s'agreujà quan va testar per a Jaume i Ferran, els fills menors.
El 1250 es produí un conflicte amb el seu pare, el rei Jaume I. El príncep Alfons va dirigir les tropes aragoneses a una guerra per les terres de Lleida. El motiu del malestar era el repartiment de l'herència, per això calia marcar la frontera entre Aragó i Catalunya. Així doncs, el rei va marcar la frontera al riu Cinca i Lleida quedà a Catalunya, però els aragonesos no hi estigueren d'acord. Alfons va comptar amb l'ajut del seu cosí, el rei Ferran III de Castella. El 1251 va arribar la pau amb el nomenament d'Alfons com a governador general d'Aragó i regent dels territoris del seu germanastre menor d'edat, Ferran.
El príncep Alfons va ser molt estimat a l'Aragó, mentre que Pere va tenir l'ajut incondicional dels nobles catalans. La seva mort, encara que tràgica, va canviar el curs de la història i va evitar una molt segura guerra amb el seu germà Pere després de la mort del seu pare.
Va morir abans que el seu pare el 23 de març de 1260 a Calataiud després d'haver contret matrimoni aquest mateix any amb Constança de Montcada, filla de Gastó VII de Bearn. No va deixar descendència i, a la seva mort, el seu germanastre l'infant Pere, futur Pere III d'Aragó, es va convertir en un hereu de la corona.

## Referències

* ↑ Faustino Menéndez-Pidal de Navascués, El Escudo de España, Madrid, Real Academia Matritense de Heráldica y Genealogía, 2004, pàg. 143. ISBN 84-88833-02-4
* ↑ «Alfons d'Aragó i Castella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ribas

«Ribas» té aquests significats:
* Toponímia:
** Ribas (Òlt i Garona), municipi francès al departament d'Òlt i Garona (regió de l'Aquitània)
** Las Ribas, municipi francès al departament de l'Erau (regió del Llenguadoc-Rosselló)
** Ribas de Campos, municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Ribas de Sil, municipi de la Província de Lugo a Galícia
** Can Ribas, masia del municipi de Montgat (Maresme)
** Patronat Ribas o Orfenat Ribas, edifici del barri de Sant Genís dels Agudells (Barcelona)
* Biografies:
** Antoni Ribas i Grau (Manresa, 1896 - 1957), polític i comerciant català
** Antoni Ribas i Piera (Barcelona, 1935 - 2007), director de cinema i guionista català
** Antoni Ribas Prats (Palma, 1883 - Deià, 1931), pintor mallorquí impressionista
** Benet Ribas i Fugarolas (? - Blanes, 1997), periodista i promotor cultural català
** Carles Ribas
** Dídac Ribas i Mujal (Manresa, 1922 - Barcelona, 2011), metge i catedràtic universitari de medicina
** Diego Ribas da Cunha (Ribeirão Preto, 1985), futbolista brasiler internacional amb la selecció brasilera
** Elisenda Ribas i Sallent (1936), actriu
** Enric Ribas Marí (Eivissa, 1955), polític i escriptor eivissenc en llengua catalana
** Francesc Ribas i Sanglas (Roda de Ter, 1916 - 2009), jugador de futbol
** Francesc Ribas i Serra (Barcelona, 1872 - 1929), empresari i filantrop
** Francesc Ribas i Soberano (Reus, 1893 - Barcelona, 1965) metge i polític català
** Gabriel Ribas Ródenas (Palma, 1985), futbolista mallorquí
** Ignasi Ribas i Marqués (1901, Palma - Santiago de Compostel·la, 1996), químic orgànic espanyol
** Jaume Ribas Prats (Sant Josep de sa Talaia, 1947), mestre, polític i escriptor mallorquí
** Joaquín Ribas de la Reyna (Palma, Mallorca, 1932), polític mallorquí
** José Ribas Seva, dirigent falangista català
** Josep Ribas, diversos personatges
** Josep Ribas (1931-2025), il·lustrador, escriptor i professor rossellonès
** Josep Maria Ribas i Casas (Barcelona, 1899 - Montornès del Vallès, 1959), arquitecte
** Manuel Ribas i Piera (Barcelona 1925 – 2013), arquitecte
** Maria Rosa Ribas i Monné (Barcelona, 1944), compositora i pianista
** Marià Ribas i Bertran (Mataró, 1902 - 1996), arqueòleg, historiador i dibuixant català
** Mariano Ribas Ribas (Sant Antoni de Portmany, 1921), empresari eivissenc, fill d'Alfonso Ribas Piqué
** Mariona Ribas i Deu (Sabadell, 1984), actriu catalana
** Mike Ribas (Olot, 1932 – Barcelona, 2009), pianista, arranjador, compositor i director musical català
** Òscar Ribas i Reig (Sant Julià de Lòria, 1936), empresari i polític andorrà
** Pau Ribas i Tossas (Badalona, 1987), jugador català de bàsquet
** Toni Ribas (1975), actor català de cinema pornogràfic
** Xavier Ribas (Barcelona, 1960), fotògraf barceloní
** Xavier Ribas i Centelles (Terrassa, Catalunya, 1976), jugador d'hoquei sobre herba català
Viccionari
# José Navarro

José Navarro fou un empresari forner valencià que provocà l'any 2012 la "guerra del pa" al vendre pa a preus reduïts (20 cèntims) respecte a la seua competència. Els interessos econòmics van provocar la baixada dels preus i l'augment del consum. Aconseguí obrir fins a cinc filials repartides entre Quart de Poblet, Torrent, Gandia i Vilamarxant. Rebé crítiques per part del Gremi de Forners i Pastissers de València. Acabà la guerra del pa a principis de 2016 perdent-la endeutat, afectant a proveïdors fariners i algunes empreses de transport.

## Referències

* ↑ Ortín Ramón, Alberto «La guerra del pan provoca un aumento inédito del consumo». Cinco Días, 21-11-2013 [Consulta: 28 febrer 2016].
* ↑ «La guerra del pan acaba en ruina». Diario Información, 26-02-2016 [Consulta: 28 febrer 2016].
# Comtat de San Joaquin

El comtat de San Joaquin és un comtat dels Estats Units de l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2020, tenia 779 233 habitants. La seva seu de comtat és Stockton. Establert el 1850, és un dels comtats originaris de l'estat. Va ser batejat així perquè està travessat pel riu San Joaquín.

## Geografia
### Comtats adjacents

* Estanislau - sud, sud-est
* Alameda - oest
* Contra Costa - oest
* Sacramento - nord
* Amador - nord-est
* Comtat de Calaveras- est

### Pobles

* August
* Country Club
* Escalon
* Farmington
* French Camp
* Garden Acres
* Kennedy
* Lathrop
* Lincoln Village
* Linden
* Lockeford
* Lodi
* Manteca
* Morada
* Mountain House
* North Woodbridge
* Ripon
* South Woodbridge
* Stockton
* Taft Mosswood
* Tracy

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1850 | 1860 | 1870 | 1880 | 1890 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 | 2020 |
| 3647 | 9435 | 21050 | 24349 | 28629 | 35452 | 50731 | 79905 | 102940 | 134207 | 200750 | 249989 | 290208 | 347342 | 480628 | 563598 | 685306 | 779233 |

## Transport

Les principals carreteres són:
* Interestatal 5
* Interestatal 205
* Interestatal 580
* Carretera estatal de Califòrnia 99
* Ruta estatal de Califòrnia 4
* Ruta estatal de Califòrnia 120

## En la ficció

* El conflicte econòmic-social entre una empresa de ferrocarrils i els grans agricultors de blat, els 'ranxos' dels quals es troben entre les poblacions (fictícies) de Bonneville i Guadalajara, té lloc a la vall de San Joaquin: novel·la El pop de Frank Norris (1901).
* La ciutat fictícia de Charming, a la sèrie de televisió Sons of Anarchy, es troba al comtat de San Joaquin.

## Referències

* ↑ Bureau, U.S. Census. «Explore Census Data» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-11-30. [Consulta: 3 febrer 2025].
* ↑ «How much do you know about your county?» (en anglès). [Consulta: 3 febrer 2025].
* ↑ «Wayback Machine». Arxivat de l'original el 2025-01-22. [Consulta: 3 febrer 2025].
* ↑ «California's Wetlands: A Briefing».
* ↑ «Finding Son of Anarchy's Charming Ahead of Scintillating Season Premiere» (en anglès). [Consulta: 3 febrer 2025].
# Gremolada

La gremolada (o gremolat) és una mena de salsa verda que inclou entre els seus ingredients la ratlladura de llimona. A la cuina de Llombardia i a la cuina italiana, tradicionalment és l'acompanyament de l'Osobuco Alla Milanese. Els ingredients més típics d’aquesta salsa llombarda i italiana són: all, julivert i ratlladura de llimona. La recepta clàssica també inclou anxova. Segons la recepta, també poden portar penopecini i altres herbes aromàtiques.
# Josèp Romanilha

Josèp Romanilha (Sant Romieg de Provença, 8 d'agost de 1818 - Avinyó, 24 de maig de 1891) fou un escriptor occità. Era professor a Avinyó, i tingué com a deixeble el jove Frederic Mistral. Publicà un recull de poemes, les Margaridetas (1847). El seu paper d'artífex de la renaixença provençal es confirmà amb la fundació del Felibritge, del qual fou un dels màxims impulsors. Fou l'editor de l'Armana Prouvençau, on publicà una sèrie de contes de caràcter moralitzador escrits en un llenguatge fortament saborós (s'editaren el 1883). Reialista i catòlic, concebé la poesia com un culte de les virtuts domèstiques i l'exaltació dels valors tradicionals. Sabé hàbilment posar en escena personatges populars. Algunes de les seves obres, com és ara La campano mountado (1857), es poden llegir encara amb interès i plaer.

## Obres

* La campano mountado (1857)
* Fau i Ana (1877)
* Lis enterre-chin (1872)
* Li conte prouvençau (1883)
* Dideto (1880)
* Lou cascarelet, rondallaire anònim molt dretà, inclòs dins Lis oubreto en proso (1853)

### Traduccions catalanes

* Contes de Provença, traducció de Manel Zabala. Martorell: Adesiara, 2010.

## Referències

* 1 2 3 «Joseph Roumanille | Provencal Poet, 19th Century, Occitan | Britannica» (en anglès). [Consulta: 2 febrer 2025].
* ↑ Ministère de la Culture. Bibliothèque Roumanille, Saint-Remy-de-Provence, in Patrimoine des bibliothèques de France: un guide des régions, tome -, Provence-Alpes-Cote-d'Azur, Corse, Martinique (en français), 1995, p. 1991. ISBN 2-228-88969-5.
* ↑ traduction intégrale en français chez Anthema, novembre 2011, ISBN 9791090445048
* ↑ «Contes de Provença» (en castellà). datos.bne.es. [Consulta: 2 febrer 2025].