OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ru van der Haar

Rudolf Jacob van der Haar, més conegut com a Ru van der Haar (Banyumas, 6 d'octubre de 1913 - Maumere, 15 de maig de 1943) va ser un jugador d'hoquei sobre herba neerlandès que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va guanyar la medalla de bronze com a membre de l'equip neerlandès en la competició d'hoquei sobre herba.
Morí en un camp de concentració japonès durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «Ru van der Haar Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de setembre 2011. [Consulta: 7 desembre 2018].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 24 juliol 2018].
# Łukasz Simlat

Łukasz Simlat (Sosnowiec, 11 de desembre de 1977) és un actor polonès. Ha aparegut en més de 60 pel·lícules i programes de televisió des de l'any 2000.

## Trajectòria

Simiat va estudiar a l'institut Emilia Plater de Sosnowiec. Durant dos anys va assistir a l'acadèmia d'actuació Art-Play de Dorota Pomykała i Danuta Owczarek a Katowice. L'any 2000 es va graduar a l' Acadèmia Nacional d'Art Dramàtic de Varsòvia.
Després de graduar-se va començar a treballar al teatre: des del 3 de desembre de 2007 és actor del Teatre Powszechny de Varsòvia i, l'any 2012, gràcies a Agnieszka Glińska, es va convertir en membre de l'equip artístic del Teatre Studio de Varsòvia. Ha aparegut en pel·lícules com W imię... (2013), Fuga (2018), Corpus Christi (2019) i Broad Peak (2022), entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Łukasz Simlat». filmpolski. [Consulta: 14 juny 2013].
* ↑ «Łukasz Simlat: Aktorskie ego zostawiam w kulisach» (en polonès), 01-01-2025. [Consulta: 26 gener 2025].
* ↑ Teatralny, Instytut. «Pochwała teatru mieszczańskiego | e-teatr.pl» (en polonès). Teatr w Polsce - polski wortal teatralny. [Consulta: 9 març 2022].
* ↑ «Łukasz Simlat: Nikt nie rozumie dowcipów moich i mojej żony!» (en polonès). kuba.tvn.pl. [Consulta: 9 març 2022].
# Jugant amb foc (pel·lícula de 2019)

Jugant amb foc (títol original en anglès, Playing with Fire) és una pel·lícula de comèdia familiar estatunidenca del 2019 dirigida per Andy Fickman a partir d'un guió de Dan Ewen i Matt Lieberman basat en una història del mateix Ewen. La pel·lícula és protagonitzada per John Cena, Keegan-Michael Key, John Leguizamo, Brianna Hildebrand, Dennis Haysbert i Judy Greer. Explica la història d'un grup de bombers paracaigudistes que han de vigilar tres nens rescatats d'una cabana en flames fins que arribin els serveis infantils. S'ha doblat al valencià per a À Punt; també s'ha subtitulat al català central.
La pel·lícula va ser estrenada a les sales de Paramount Pictures el 8 de novembre de 2019 als Estats Units. És la tercera pel·lícula de Walden Media produïda per Nickelodeon Movies després de La teranyina de la Carlota i Dora and the Lost City of Gold (aquesta darrera també es va estrenar el 2019). La pel·lícula va recaptar 68 milions de dòlars a tot el món amb un pressupost de 29 milions de dòlars i va rebre majoritàriament crítiques negatives.

## Referències

* ↑ Andy Fickman Signs on to Direct ‘Playing With Fire’ Starring John Cena (EXCLUSIVE)
* ↑ John Cena to Star in ‘Playing With Fire’ for Paramount Players (EXCLUSIVE)
* ↑ 'Deadpool' Actress Brianna Hildebrand Joins John Cena in 'Playing With Fire' (Exclusive)
* ↑ Judy Greer Joins Paramount Players' ‘Playing With Fire’ Opposite John Cena
* ↑ Keegan-Michael Key, John Leguizamo Joining John Cena in 'Playing with Fire' (Exclusive)
* ↑ «Programació». À Punt. [Consulta: 28 desembre 2023].
* ↑ Playing with Fire a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Paramount Dates ‘Crawl’ & ‘Playing With Fire’, Moves ‘Loud House’ Off Schedule
* ↑ ‘A Quiet Place 2’ Going Earlier In 2020, ‘Playing With Fire’ Takes Over ‘Sonic’s November Spot: Paramount Release Date Changes
* ↑ «Playing With Fire (2019)». Fandango.
# Sergent primer

Sergent primer és un rang militar dels exèrcits de terra, aire i d'algunes armades, que és ostentat per un oficial o sotsoficial. En comparació amb el sistema naval, el seu equivalent és el grau de cap sotsoficial sènior o pot dir-se igual, depenent del país.
El sergent primer és el grau més alt de sotsoficial, dirigint un grup nombrós de soldats, manats per sergents que responen davant ell. No obstant això, a l'exèrcit estatunidenc es considera superior el rang de sergent major, que és el sergent primer dels sergents primers. La insígnia és similar a la d'un sergent major, però amb un rombe en el centre.
En l'àmbit dels països que formen part de l'OTAN, al grau de sergent primer li correspon el codi OR-7 segons la norma STANAG 2116 que estandarditza els graus del personal militar.

## Espanya

A Espanya, el sergent primer és una ocupació militar compresa en la categoria de sotsoficiales, superior al de sergent i inferior al de brigada. S'ascendeix per antiguitat. Les seves comeses són pràcticament els mateixos que els del seu immediat inferior, el sergent; igual que aquest manen un escamot. La seva divisa són 3 franges o línies grogues i 1 angle amb vores (rivets) vermells (Terra)/verds (Aire).
* Divisa sargent primer Ejército de Tierra
* Divisa sargent primer Armada
* Divisa sargent primer Infantería de Marina
* Divisa sargent primer Ejército del Aire
* Divisa sargent primer Guardia Civil

## Referències

* ↑ «NATO standardization agreement». www.royalnavy.mod.uk, 13-03-1996. [Consulta: 23 diciembre 2017].
# Life of a Cowboy

Life of a Cowboy és una pel·lícula muda de la Edison Manufacturing Company dirigida per Edwin S. Porter. Es va estrenar el maig o juny de 1906. Porter considerà que aquesta pel·lícula fou el seu primer western relegant The Great Train Robbery (1903) a una pel·lícula de lladres.

## Argument

L’escena inicial té lloc en un saloon anomenat "Big Horn". Un vell indi entra fent tentines però el cambrer es nega a servir-lo. Un cowboy malvat entra i demana una copa i intenta donar-la a l'indi, però una noia índia ho evita llençant el got. El malvat l'amenaça, però un cowboy bo intervé per protegir-la i fa fora l’altre del saló. A continuació, un anglès i els seus amics entren a prendre una copa. Alguns vaquers entren al saló amb els seus cavalls i comencen a disparar. Disparen als peus de l'anglès per fer-lo ballar. La següent escena mostra l'anglès i els seus amics sortint d'una diligència. Un dels amics és empès a terra i fustigat. Després apareix vaquer fent trucs amb una corda amb la que enllaça l’anglès i després una dona a cavall.
Acabada la seva visita el grup torna a entrar a la diligència i marxa. Un dels vaquers dolents els veu marxar i aplega uns indis per perseguir la diligència. Aconsegueixen atrapar-la i capturen la noia. El conductor aconsegueix escapar i va a buscar el cowboy bo. Quan aquest s'assabenta del que ha passat, reuneix un grup per salvar la noia. El grup persegueix els indis matant-ne a diversos i rescata la noia. L'última escena mostra el cowboy bo i la noia asseguts de bracet. El cowboy malvat s'acosta per matar-lo, però la noia índia de la primera escena dispara primer al dolent. Després la s'agenolla als peus del cowboy bo en agraïment a haver-li salvat al vida al començament de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ Simmon, Scott. The Invention of the Western Film: A Cultural History of the Genre's First Half Century (en anglès). Cambridge University Press, 2003-06-30, p. 368. ISBN 978-0-521-55581-4.
* ↑ Musser, Charles. Before the Nickelodeon: Edwin S. Porter and the Edison Manufacturing Company (en anglès). University of California Press, 1991, p. 360. ISBN 978-0-520-06986-2.
* ↑ «Life of a Cowboy» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 4 gener 2023].
* ↑ Musser, Charles. The Emergence of Cinema: The American Screen to 1907 (en anglès). University of California Press, 1994-05-04, p. 526 (nota 20). ISBN 978-0-520-08533-6.

## Enllaços externs

* Pel·lícula completa a YouTube
* Life of a Cowboy al catàleg de l'American Film Institute
# Inge Heijbroek

Inge Heijbroek (Hilversum, 12 d'octubre de 1915 - Dublín, 9 de febrer de 1956) va ser un jugador d'hoquei sobre herba neerlandès que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va guanyar la medalla de bronze com a membre de l'equip neerlandès en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Inge Heijbroek Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 7 desembre 2018].
# Laura Clos Caturla

Laura Clos Caturla (Mataró, 27 de novembre de 1985), més coneguda pel seu nom artístic «Closca», és una escenògrafa, il·luminadora i creadora catalana. És llicenciada en Ciències de l'Activitat Física i l'Esport per l'INEFC Barcelona el 2007. Va estudiar Escenografia a l'Institut del Teatre de Barcelona fins al 2013, i va cursar el màster en Disseny d'Il·luminació Arquitectònica a la Universitat Politècnica de Catalunya el 2015.
Va rebre la beca Agata Baum de Bernis de l'Institut Goethe per a fer un intercanvi cultural a Alemanya. Allà va estar treballant durant tres mesos al Teatre de l'Ópera Estatal de Stuttgart amb una de les escenògrafes europees més rellevants, Anna Viebrock. Va fer d'escenògrafa al projecte guanyador El llibre de les bèsties del Teatre Lliure, representat a la Sala Fabià Puigserver l'octubre de 2016. Va guanyar el premi a la millor instal·lació de la Quadriennal d'Escenografia de Praga en nom de l'Institut del Teatre de Barcelona l'any 2019. Aquell mateix any va guanyar el Premis Butaca 2019 a la millor escenografia per Els jocs florals de Canprosa.

## Referències

* ↑ Ferrer, Gisela. «Laura Clos, l'art de crear espais», 06-01-2019. [Consulta: 30 maig 2022].
* ↑ Teatre, Institut del. «Catalunya guanya el premi a la millor instal·lació de la Quadriennal d'Escenografia de Praga 2019». [Consulta: 22 octubre 2019].
* ↑ «25 anys de Butaca amb molta reivindicació», 15-07-2019. [Consulta: 22 octubre 2019].
* ↑ Puig Taule, Oriol. «La closca de la “Closca”». Núvol, 12-12-2019. [Consulta: 30 maig 2022].
# Anastasio Chinchilla y Piqueras

Anastasio Chinchilla y Piqueras (Aiora, 1801 - Sevilla, 1867) va ser un metge, historiador, biògraf i bibliògraf de la medicina espanyola d'origen valencià.

## Biografia

Va néixer a la localitat valenciana d'Aiora. Va estudiar en el Seminari d'Oriola, però ho va abandonar per estudiar Medicina a la Universitat de València, on es va llicenciar en 1829. Després d'opositar, va aconseguir plaça de metge militar i va incorporar-se a diverses comissions per tot el territori espanyol. Amb vocació docent, va donar cursos d'història de la medicina a l'Ateneo de Madrid i va substituir Tomàs Villanova en la càtedra de zoologia mentre va estar malalt. També va donar classes de medicina legal i forense al Liceu Valencià (1841). Es va doctorar en 1846 i va ser nomenat metge honorari de la Reial Cambra. Va ser director d'El Heraldo Médico de Madrid, i també col·laboraria en altres publicacions periòdiques com ara el Boletín de Medicina, Cirugía y Farmacia o el Butlletí de l'Institut Mèdic Valencià. Es va dedicar sobretot a la biobibliografia de la medicina espanyola i va publicar una «Anales históricos de la medicina en general, y biográfico-bibliográficos de la Española en particular» que ofereix una visió general de l'evolució de la ciència mèdica en aquest Estat; com que va aparèixer abans que la d'Antonio Hernández Morejón va ser acusat de plagi, ja que havia treballat per a Morejón i tots dos feien servir manuscrits de Joaquín Villalba, de manera que existien no poques coincidències, però l'obra de Chinchilla és més àmplia i en ella figuren dos-cents setanta-tres metges que Morejón no esmenta. Està dividida en quatre seccions cronològiques: 1. Dels fenicis fins a la invasió islàmica; 2. Segles medievals; 3. Des de finals de segle xv fins a finals del XVIII; 4. Etapa contemporània. L'obra reivindica el mèrit científic espanyol amb un nacionalisme típicament romàntic.

## Obra

* Historia general de la medicina española. València, Imp. López y Cía., 1841-46, 4 vols.

## Bibliografia

* Aguirre Marc, Carla Pilar (2008). «Hernández Morejón, Anastasio Chinchilla y la Historia de la Medicina Española». Hernández Morejón, Anastasio Chinchilla y la Historia de la Medicina Española. CSIC-UV-IHMC. pp. 121-198. ISBN 978-84-370-7054-4.
* Ossorio i Bernard, Manuel (1903). «Chinchilla (Anastasio)». Assaig d'un catàleg de periodistes espanyols de segle XIX. Madrid: Imprenta y litografía de J. Palacios.
* Chinchilla y Piqueras, Anastasio. «La historia de la medicina española». A: Josep Mateu i Cervera. Anales históricos de la medicina en general, y biográfico-bibliográficos de la Española en particular. Tom 4, 1846. (pdf) (castellà)

## Enllaços externs

* Edició digitalitzada i ordenada alfabèticament de la Historia de la medicina española d'Antonio Hernández Morejón i Anastasio Chinchilla PiquerasArxivat 2010-04-05 a Wayback Machine.
# In the Night

In the Night és una pel·lícula muda de l'Éclair American dirigida protagonitzada per Alec B. Francis i Barbara Tennant. La pel·lícula es va estrenar el 6 de juliol de 1913 com a mitja bobina, conjuntament amb el documental “La synthèse du diamant”.

## Argument

Una nit, un home descobreix un desconegut que entra d’amagat a casa seva per la porta del darrere en companyia de la seva dona. Els segueix i troba el desconegut llegint unes cartes, que suposa que seran cartes d'amor. Es disposa a matar-los amb el seu revòlver quan la dona veu que l’apunta al cor amb el revòlver i crida. La dona té una explicació per a tot plegat: no és que ella no li hagi estat fidel, sinó que en aquell moment havia estat parlant amb un home a qui havia manllevat diners per ajudar-lo a ell durant la seva recent malaltia. Ella havia pres secretament els diners en préstec i en no haver pogut pagar-los de seguida, el desconegut havia vingut per saber quan podria cobrar el deute.

## Repartiment

* Alec B. Francis (el desconegut)
* Barbara Tennant (l’esposa)

## Referències

* ↑ «In the Night» (en anglès). Internet Movie DataBase, 06-07-1913. [Consulta: 24 maig 2022].
* ↑ «Data from manufacturers' list of releases». The Moving Picture News VIII,1, 05-07-1913, pàg. 36.
* ↑ «“In the Night”». Moving Picture World 17, 3, 19-07-1913, pàg. 354.
# L'emigrant

L'emigrant és una obra coral amb text de Jacint Verdaguer i música d'Amadeu Vives. Dedicada a l'Orfeó Català i estrenada per aquest mateix orfeó el 8 d'abril de 1894, s'ha convertit amb el temps en un cant patriòtic nostàlgic, especialment per als exiliats, emblemàtic i representatiu de la identitat nacional catalana.
Aquest és un dels poemes més populars harmonitzats per Vives, que va sentir el poema per primera vegada de llavis del mateix Verdaguer al pis que aquest tenia al carrer Aragó de Barcelona. Quan Vives va compondre la música de L'emigrant, feia pocs mesos que havia mort la seva mare (1892).

## Lletra

| « | Tornada Dolça Catalunya, pàtria del meu cor, quan de tu s'allunya  d'enyorança es mor. | » |
| « | I Hermosa vall, bressol de ma infantesa, blanc Pirineu, marges i rius, ermita al cel suspesa, per sempre adeu!  Arpes del bosc, pinsans i caderneres, cantau, cantau;  jo dic plorant a boscos i riberes: adeu-siau! II ¿On trobaré tos sanitosos climes, ton cel daurat?, mes ai, mes ai!, ¿on trobaré tes cimes, bell Montserrat?  Enlloc veuré, ciutat de Barcelona, ta hermosa Seu, ni eixos turons, joiells de la corona  que et posà Déu. III Adeu, germans; adeu-siau, mon pare, no us veuré més!  Oh, si al fossar on jau ma dolça mare  jo el llit tingués!  Oh mariners, el vent que me’n desterra, que em fa sofrir!  Estic malalt, mes ai!, torneu-me a terra, que hi vull morir! | » |

## Referències

* ↑ Aviñoa, Xosé. Miscel·lània Oriol Martorell. Edicions Universitat Barcelona, 1998. ISBN 8447519449.
* ↑ Vallès Altés, Joan. Aproximació a la figura d'Amadeu Vives. L'Abadia de Montserrat, 1998. ISBN 8478269223.
# Falange Española

Falange Española (FE) era un partit polític espanyol, fundat el 29 d'octubre de 1933 per José Antonio Primo de Rivera, fill del dictador Miguel Primo de Rivera. El partit va ser donat a conèixer en un míting celebrat en el Teatro de la Comedia de Madrid. Contenia una branca formada per dones anomenada Sección Femenina.
Altres membres fundadors del partit foren Rafael Sánchez Mazas, Julio Ruiz de Alda, Alfonso García Valdecasas, Sancho Dávila, Luys Santamarina, José María Alfaro Polanco i Raimundo Fernández Cuesta.

## Ideari i simbologia

Adoptaren com a emblema el jou i les fletxes dels Reis Catòlics (emblema de les Juntas de Ofensiva Nacional Sindicalista), a més de la bandera vermella i negra, la camisa blava (a l'estil de la camisa negra italiana) i vestimenta paramilitar. La seva plataforma ideològica es va concretar en els anomenats veintisiete puntos (novembre del 1934).
Per bé que rebutjaven l'apel·latiu de feixista, participaven de la ideologia i de les formes organitzadores del feixisme de Benito Mussolini: constituïen un moviment antimarxista que refusava alhora la lluita de classes i el sistema social capitalista. Propugnaven un estat totalitari, autoritari, no parlamentari, nacionalista, unitari i imperialista, així com l'organització corporativa de l'Estat. A més, tenien en comú l'exaltació d'una forma de vida arriscada, el culte a la violència i a l'acció directa (les milicias com a grup de xoc, sovint enfrontades a militants d'esquerres). Introduïren les línies originals de llur pensament: en l'aspecte econòmic, la concepció d'Espanya com un gigantesco sindicato de productores, el sentit catòlic del moviment i una reforma agrària per a elevar el nivell de vida dels camperols mitjançant serveis tècnics adequats i l'extensió de la propietat familiar de la terra.
# María José Masip Sanchis

María José Masip Sanchis (Xàtiva, 3 d'abril de 1967) és una metgessa i política valenciana, diputada a les Corts Valencianes en la VIII legislatura.
És doctora en Medicina i Cirurgia especialista en radiodiagnòstic, i va obtenir el premi extraordinari de llicenciatura. Exerceix la seva professió en la Unitat de Prevenció de càncer de mama de l'Hospital Universitari i Politècnic La Fe.
Militant del Partido Popular, fou escollida regidora de l'ajuntament de Xàtiva a les eleccions municipals espanyoles de 2003 i 2007. En desembre va substituir en el seu escó María Belén Juste Picón, escollida diputada a les eleccions a les Corts Valencianes de 2011. En novembre de 2013 va renunciar a l'escó per motius personals i fou substituïda per Vicente Soria Mora.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 24 agost 2015].
* ↑ «María José Masip tomó posesión como diputada a las Cortes Valencianas». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 24 agost 2015].
* ↑ Vicente Soria jura su cargo como nuevo diputado del PP en sustitución de María José Masip, 20Minutos, 19 de novembre de 2013
# Peñaparda

Peñaparda és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Fuenteguinaldo i Robleda, a l'Est amb Villasrubias, al Sud amb Santibáñez el Alto i Gata i a l'Oest amb El Payo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 543 | 513 | 456 | 442 |
# Singapur (pel·lícula)

Singapur (títol original en anglès: Singapore) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Brahm, estrenada el 1947. Ha estat doblada al català.

## Argument

Al Singapur d'abans de la guerra, Matt Gordon coneix Linda Grahame de qui s'enamora. Però són separats per la invasió japonesa. Cinc anys més tard, acabada la segona Guerra Mundial, Gordon torna a Singapur per recuperar una fortuna en perles de contraban. Es troba accidentalment amb Linda, que té amnèsia i no es recorda dels anys d'abans de la guerra. A més a més, Linda és casada amb Van Leyden, un ric terratinent anglès que va conèixer al camp de presoners on els japonesos l'havien internat. Mentrestant, el contrabandista Mauribus planeja quedar-se con les perles de Matt.

## Repartiment

* Fred MacMurray: Matt Gordon
* Ava Gardner: Linda Grahame / Ann Van Leyden
* Roland Culver: Michael Van Leyden
* Richard Haydn: Comissari adjunt Hewitt
* Spring Byington: Sra. Bellows
* Thomas Gomez: M. Mauribus
* Porter Hall: M. Gerald Bellows
* George Lloyd: Sascha Barda
* Maylia: Ming Ling
* Holmes Herbert: Reverend Thomas Barnes
* Edith Evanson: Sra. Edith Barnes
* Frederick Worlock: Cadum
* Lal Chand Mehra: M. Hussein
* Curt Conway: Pepe

## Referències

* ↑ esadir.cat. Singapur. esadir.cat.
* ↑ «Singapore». The New York Times.
Viccionari
# Werner Kubitzki

Werner Kubitzki (Berlin-Wilmersdorf, 10 d'abril de 1915 - Zweibrücken, 12 d'octubre de 1994), va ser un jugador d'hoquei sobre herba alemany que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va guanyar la medalla de plata com a membre de l'equip alemany en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Werner Kubitzki Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2012. [Consulta: 7 desembre 2018].
# Pelai Unís

Pelai Unís va ser un cavaller destacat en la política i l'administració del Regne de Mallorca durant el segle xv, especialment durant l'Interregne (1410-1412), quan la Corona d'Aragó es trobava sense monarca després de la mort de Martí l'Humà. Com a lloctinent dels governadors Roger de Montcada i Berenguer d'Oms, Unís va tenir un paper central en la gestió política de l'illa durant aquest període de crisi successòria. A més, actuà com a governador interí durant l'Interregne i el govern de Ferran d'Antequera.
Exercint com a lloctinent de Roger de Montcada, Unís va anunciar oficialment el traspàs del monarca el 4 de juny de 1410, declarant un dol oficial rigorós i organitzant funerals arreu del regne. Durant l'Interregne, es va esforçar per mantenir l'ordre polític, coordinant juraments de lleialtat al futur rei i adoptant una postura neutral davant els pretendents al tron Jaume d'Urgell i Ferran d'Antequera. També va col·laborar amb les directrius del papa Benet XIII, partidari de Ferran, organitzant processons per pregar per la pau i la resolució de la crisi. El regne acceptà al nou rei el 2 de juliol de 1412, però va ser marginat de les negociacions que van culminar amb el Compromís de Casp, reflectint un altre cop la seva situació política subordinada dins la Corona d'Aragó. Malgrat tot, Unís va mantenir el seu càrrec sota la nova dinastia de Ferran d'Antequera, garantint l'estabilitat institucional del regne.
Unís fou un cap destacat de la banderia dels mallorquins, i va esdevenir una figura clau en el període. Actuà sovint de manera despòtica i sense contemplacions, decretant que qualsevol denúncia contra els seus actes seria considerada un delicte de lesa majestat. També va destacar pel seu suport a campanyes navals del segle xv, exemplificant la seva implicació tant en l'àmbit polític com en el militar. La seva figura esdevé paradigmàtica de la intersecció entre el poder militar i l'ascens polític a l'època.

## Referències

* 1 2 Barceló Crepí, Maria. «L'Interregne a Mallorca». A: Martí l'Humà. El darrer rei de la dinastia de Barcelona (1396-1410). L'Interregne i el Compromís de Casp (PDF), 2015. ISBN 978-84-9965-251-1 [Consulta: 24 gener 2025].
* ↑ Serra i Barceló, Jaume «Un procés per faltes de 1417 i el context de les banderies (Mallorca - Segle XV)» (PDF). BSAL, 62, 2005. ISSN: 0212-7458.
* ↑ Burguera-Puigserver, Victòria A. «“Pro vestris meritis et in satisfactione gratuitorum serviciorum”. La participación en la guerra naval como vía de ascenso social en la Mallorca del siglo XV» (PDF) (en castellà). En la España Medieval. Ediciones Complutense, 47, 12-01-2024. DOI: https://dx.doi.org/10.5209/elem.94752. ISSN: 0214-3038 [Consulta: 24 gener 2025].