OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Temple de la Sibil·la

El temple de la Sibil·la (en polonès, Świątynia Sybilli) és un temple monòpter o thólos a la població de Puławy, Polònia, construït a finals del segle xviii com a museu per la princesa Izabela Czartoryska.

## Història

El Temple de la Sibil·la a Puławy, anomenat també com a Temple de la Memòria, va obrir el 1801. La seva estructura es va inspirar en el temple de Vesta a la ciutat de Tívoli, Itàlia, i el temple d'Albunea, la Sibil·la Tiburtina, conegut a tot Europa per gravats. El temple de Puławy, dissenyat per l'arquitecte polonès Chrystian Piotr Aigner, commemora la història de Polònia i la seva cultura, i les glòries i misèries de la vida humana. A la seva col·lecció podem trobar les espases Grunwald i altres objectes personals dels reis i reines polonesos.
Durant l'Aixecament de novembre dels anys 1830-31, el museu va tancar. El fill de la princesa Czartoryska, Adam Jerzy Czartoryski va portar els objectes restants a l'Hôtel Lambert, a París, França. El seu fill, Władysław Czartoryski va reobrir el museu el 1878 a Cracòvia, Polònia com el Museu Czartoryski.

## Literatura

El 1884, el temple de la Sibil·la va ser l'escenari que va fer servir l'escriptor polonès, Bolesław Prus per al seu micro-conte, Floridura de la Terra.
L'acció del relat se situa al costat del temple, on hi ha una roca amb floridures. En un moment determinat, la roca es converteix màgicament en un globus terraqüi.
En aquest microconte d'una pàgina i mitja, Prus identifica les societats humanes amb la floridura que, al llarg del temps, conquista cega i inexorablement la superfície del globus. El relat també és una metàfora sobre la lluita constant per l'existència que hi és present a l'espècie humana.
El 1869, quan Bolesław Prus tenia 22 anys acabà els seus estudis a l'Institut Forestal i d'Agricultura que s'havia obert a la ciutat de Puławy. Anteriorment, havia passat molts anys de la seva infantesa a Puławy.

## Notes

* ↑ Christopher Kasparek, "Two Micro-Stories by Bolesław Prus," The Polish Review, 1995, no. 1, p. 99.
* ↑ Edward Pieścikowski, Bolesław Prus, p. 147.

## Referències

* Christopher Kasparek, "Dos micro-contes de Bolesław Prus," The Polish Review, 1995, no. 1, pp. 99–103.
* Edward Pieścikowski, Bolesław Prus, 2nd ed., Varsòvia, Państwowe Wydawnictwo Naukowe, 1985, ISBN 83-01-05593-6.
* Zygmunt Szweykowski, Twórczość Bolesława Prusa (L' art de Bolesław Prus), 2nd ed., Varsòvia, Państwowy Instytut Wydawniczy, 1972.
# Barbasan

Barbasan (en occità Barbasan) és un municipi occità de Comenge, a Gascunya, situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània. L'1 de gener del 2022 tenia 507 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations de référence 2022» (en francès). INSEE, 19-12-2024. [Consulta: 1r febrer 2025].
# Mahalia (cantant)

Mahalia Burkmar (nascuda l'1 de maig de 1998), coneguda monònimament com a Mahalia, és una cantant, compositora i actriu britànica. Va publicar diversos EP i tres àlbums, Diary of Me (2016), Love and Compromise (2019) i IRL (2023). També va actuar a la pel·lícula Brotherhood (2016). Es va donar a conèixer el 2017 amb la seva interpretació de "«Sober»" a través del canal YouTube Colors. El 2018, va ocupar el primer lloc a la llista de YouTube Ones to Watch.
Mahalia és de Syston, a Leicestershire. Va néixer en el si d'una família de música. El seu pare és britànicoirlandès i la seva mare és jamaicana. Mahalia ha descrit la ciutat on va créixer com una zona predominantment blanca amb "molt de racisme". Té dos germans.
Mahalia ha enumerat Corinne Bailey Rae, Erykah Badu, Lauryn Hill, Amy Winehouse, Jill Scott, India Arie, Ed Sheeran, i Kate Nash entre les seves influències musicals.

## Referències

* ↑ «Mahalia - New Songs, Playlists & Latest News». BBC. [Consulta: 17 abril 2019].
* ↑ Savage, Mark «Mahalia: Drunk-dialling her way to fame». BBC News, 09-04-2019.
* ↑ O'Connor, Roisin «New music to listen to this week: Mahalia». [London], 01-11-2016.
* 1 2 3 Smyth, David. «Mahalia: 'I was ready to quit music in 2017'» (en anglès). Standard.co.uk, 08-04-2019. [Consulta: 8 novembre 2021].
* ↑ (en anglès) , 13-11-2018.
* ↑ Frodsham, I «Leicester singer Mahalia Burkmar to star in Brotherhood». [Leicester], 13-07-2016.
* ↑ Collins, Hattie. «10 things you need to know about mahalia». i-D. Vice, 10-12-2015. [Consulta: 6 abril 2017].
* ↑ Peplow, Gemma «Syston teenager set to share stage with double-Brit winner Emeli Sandé». [Leicester], 03-04-2013.
* ↑ Halls, Eleanor. «Mahalia on messaging Jodie Comer, cancel culture, sexist DMs and industry colourism». Telegraph.co.uk, 28-06-2019.
* ↑ «Come My Way: Mahalia Interviewed» (en anglès). Clash Magazine, 30-04-2020. [Consulta: 8 novembre 2021].
* ↑ «Singer Mahalia tipped as star by YouTube Music but 'avoids comment section'» (en anglès). The Independent, 12-11-2018. [Consulta: 8 novembre 2021].
* ↑ Callender, Samantha (2021-07-16). «R&B Singer Mahalia Wants to Create Excellence». Harper's BAZAAR (en en-US).
* ↑ Fresh, Mikey. «Mahalia Talks About Her Journey From Unknown Singer To Major Label Recording Artist» (en anglès americà). VIBE.com, 24-10-2017. [Consulta: 8 novembre 2021].
# Mariona Aguirre

Mariona Aguirre és una dissenyadora gràfica catalana.
Entre els anys 1961 i 1965 va estudiar Disseny Gràfic a Elisava on, al graduar-se l'any 1965, va començar a impartir classes fins a l'any 1983. Entre els anys 1978 i 1979, va estudiar Tractament Gràfic de la Informació a l'École des Hautes Études en Sciences Sociales a París. L'any 1966 va començar a treballar a l’estudi d’Yves Zimmermann. Compaginava la seva tasca professional amb la docència a diferents escoles. Més tard, s’encarregà del Departament d’Imatge i Exposicions del BCD. L’any 1980 va fundar un estudi propi i amb Marina Vilageliu i Jaume Carreras signaven projectes amb el nom MMJ. Participà en diverses institucions com l’ADG, FAD o ADP, d'aquesta última fou també membre de la Junta. Es va retirar al 2001.
Mariona Aguirre va ser una de les dissenyadores presents a l'exposició Som aquí. Les dones en el disseny 1900-avui, organitzada el 2023 pel Museu del Disseny de Barcelona, que recuperava les dissenyadores pioneres dels anys 1960, 1970 i 1980 a Catalunya.

## Referències

* ↑ «Mariona Aguirre – Diseñadoras Gráficas» (en castellà). [Consulta: 11 novembre 2023].
* 1 2 3 4 Dones x disseny x dones. Barcelona: Museu del Disseny de Barcelona, Ajuntament de Barcelona, 2023, p. 275. ISBN 9788491565598.
* 1 2 3 4 Associació de Dissenyadors Professionals. Plural design. Barcelona: Ediciones del Serbal, 1989, p. 190. ISBN 8476280637.

## Bibliografia

* To be or not to be : el papel del diseño en la construcción de identidades. III Simposio de la Fundació Història del Disseny. Barcelona: Fundación Historia del Diseño : Museu del Disseny de Barcelona, 2020, p. 93.
# Morbius (pel·lícula)

Morbius és una pel·lícula de superherois nord-americana de 2022 basada en el personatge de Marvel Comics del mateix nom, produïda per Columbia Pictures en associació amb Marvel. Distribuïda per Sony Pictures Releasing, és la tercera pel·lícula de l'Univers Spider-Man (SSU) de Sony. Dirigida per Daniel Espinosa i escrita per Matt Sazama i Burk Sharpless, és protagonitzada per Jared Leto com el doctor Michael Morbius, al costat de Matt Smith, Adria Arjona, Jared Harris, Al Madrigal i Tyrese Gibson. A la pel·lícula, Morbius i el seu germà substitut Milo es converteixen en vampirs vius després de curar-se d'una malaltia rara de la sang. S'ha subtitulat al català.
Hi va haver diversos intents de portar Morbius a la pantalla gran des de 1998, incloent-hi unir-se a la franquícia Blade i tenir una pel·lícula en solitari produïda per Artisan Entertainment, cap dels quals va arribar a bon port. Després d'anunciar plans per a un nou univers compartit de pel·lícules inspirades en personatges relacionats amb Spider-Man a partir de Venom (2018), Sony va començar a desenvolupar una pel·lícula basada en Morbius. Sazama i Sharpless havien escrit un guió el novembre de 2017, i Leto i Espinosa es van incorporar oficialment el juny de 2018. El treball en la pel·lícula va començar a finals d'any amb el càsting, abans que la producció comencés a Londres el febrer de 2019.
Morbius es va estrenar a la Plaza Carso de Ciutat de Mèxic el 10 de març de 2022 i es va estrenar als Estats Units l'1 d'abril de 2022, després de ser retardat diverses vegades des d'una data inicial de juliol de 2020, principalment a causa de la pandèmia COVID-19. Va rebre crítiques en gran part negatives de la crítica, amb crítiques cap a la seva escriptura, efectes visuals i escenes posteriors als crèdits, tot i que l'actuació de Smith va rebre alguns elogis. La pel·lícula va recaptar 163 milions de dòlars a tot el món i es va convertir en objecte de diversos mems a Internet.

## Referències

* ↑ «Morbius». Goita què fan, ara!. [Consulta: 23 octubre 2022].
* ↑ Busch, Anita. «Tom Hardy Is 'Venom' In New Sony Marvel Film To Be Directed By Ruben Fleischer», 19-05-2017. Arxivat de l'original el 5 octubre 2021. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ Larson, Tara. «Jared Leto Goes Wild With Adria Arjona at 'Morbius' Premiere», 11-03-2022. Arxivat de l'original el 1 abril 2022. [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ «Jared Leto visita la CdMx para la premiere de 'Morbius'» (en spanish), 10-03-2022. Arxivat de l'original el 13 març 2022. [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ «Box officie - Morbius».
# Lliga neerlandesa de futbol 1894-95

La Lliga neerlandesa de futbol 1894–1895 va ser disputada per sis equips de les ciutats d'Amsterdam, La Haia, Haarlem, Rotterdam i Wageningen. Els equips van participar en la competició que més tard s'anomenaria Eerste Klasse West, però com que el districte de futbol occidental dels Països Baixos era l'únic que tenia una competició en aquell moment, es podria considerar un campionat nacional. Aquest també va ser el motiu pel qual hi va participar el Go Ahead Wageningen, que posteriorment jugaria a la divisió oriental. El Koninklijke HFC va guanyar el campionat.

## Nova incorporació

* Rapiditas Rotterdam

## Classificació de la Lliga

| Pos. | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | Pts | DG |
| 1 | Koninklijke HFC | 10 | 8 | 0 | 2 | 40 | 18 | 16 | +22 |
| 2 | Sparta Rotterdam | 10 | 6 | 1 | 3 | 32 | 18 | 13 | +15 |
| 3 | HVV Den Haag | 10 | 6 | 1 | 3 | 30 | 20 | 13 | +10 |
| 4 | Rapiditas Rotterdam | 10 | 3 | 1 | 6 | 15 | 45 | 7 | -30 |
| 5 | RAP | 10 | 3 | 0 | 7 | 19 | 27 | 6 | -8 |
| 6 | Go Ahead Wageningen | 10 | 2 | 1 | 7 | 22 | 30 | 5 | -8 |
PJ = Partits jugats; PG = Partits guanyats; PE = Partits empatats; PP = Partits perduts; GF = Gols a favor; GC = Gols en contra; Pts = Punts; DG = Diferència de gols

## Referències

* ↑ «Taules de classificació de la lliga neerlandesa de futbol». Rsssf.org. [Consulta: 2 juny 2024].

## Enllaços externs

* RSSSF Eerste Klasse West
* Campionats de la Lliga de Futbol dels Països Baixos RSSSF 1898-1954
# Marta Camps Arbestain

Marta Camps-Arbestain, (Barcelona, 1964) és una acadèmica catalana establerta a Nova Zelanda. És experta en ciències del sòl i professora titular a la Universitat de Massey.

## Carrera acadèmica

Nascuda a Barcelona l'any 1964, va estudiar a la Universitat Politècnica de Catalunya. Va rebre el seu doctorat en ciències del sòl a la Universitat de Califòrnia, Davis el 1995, gràcies a una beca de màster de la Fundació La Caixa. El seu doctorat es titulà Selenium partitioning in the soil-plant-atmosphere system'. Posteriorment Camps Arbestain es va traslladar a la Universitat de Santiago de Compostel·la i després a la Universitat Massey, arribant a professora titular.
La seva àrea d’especialització és la química dels sòls, especialment la biogeoquímica associada a l'edafogènesi, on treballa per aportar solucions mediambientals i agronòmiques als ecosistemes terrestres.

## Obres seleccionades

* Joseph, S. D., Marta Camps-Arbestain, Yun Lin, P. Munroe, C. H. Chia, J. Hook, L. Van Zwieten et al. "An investigation into the reactions of biochar in soil." Soil Research 48, no. 7 (2010): 501–515.
* Herath, H. M. S. K., Marta Camps-Arbestain, and Mike Hedley. "Effect of biochar on soil physical properties in two contrasting soils: an Alfisol and an Andisol." Geoderma 209 (2013): 188–197.
* Wang, Tao, Marta Camps-Arbestain, Mike Hedley, and Peter Bishop. "Predicting phosphorus bioavailability from high-ash biochars." Plant and Soil 357, no. 1-2 (2012): 173–187.
* Okeke, Benedict C., Tariq Siddique, Marta Camps Arbestain, and William T. Frankenberger. "Biodegradation of γ-hexachlorocyclohexane (lindane) and α-hexachlorocyclohexane in water and a soil slurry by a Pandoraea species." Journal of agricultural and food chemistry 50, no. 9 (2002): 2548–2555.

## Referències

* ↑ «Prof Marta Camps Arbestain, Professor of Environmental Biogeochemistry» (en anglès). Massey University. Arxivat de l'original el 2021-03-01. [Consulta: 23 febrer 2021].
* ↑ «Prof Marta Camps Arbestain, Professor of Environmental Biogeochemistry» (en anglès). Massey University. Arxivat de l'original el 2021-03-01. [Consulta: 23 febrer 2021].
* ↑ «Professorial promotions announced» (en anglès). Massey University, 09-11-2017. [Consulta: 23 febrer 2021].
* ↑ «Marta Camps Arbestain». IEC, 2018. [Consulta: 2023].
# Pascal Rabaté

Pascal Rabaté (Tours, 13 d'agost de 1961) és un autor de còmic, guionista i director.

## Biografia

Pascal Rabaté va néixer el 1961 a Tours, va estudiar gravat a l’Escola de Belles Arts d’Angers. S'inicia en el còmic com a dibuixant el 1989 a l'obra Chrétiens dans le Diocèse de Saint-Etienne de l'editorial Fleurus, aquell any va publicar els seus primers àlbums amb Éditions Futuropolis; Exodus, Les Amants de Lucie i Vacances, vacances el 1990.
Amb l'adaptació de la novel·la Ibicus, d’Aleksei Tolstoi, per a Vents d'Ouest, en quatre volums que es varen publicar entre el 1998 i el 2001 va rebre el premi l’Alph’Art al millor àlbum d’Angoulême i el premi dels llibreters de Canal BD.
El 1990, va publicar À Table, a l'editorial Week-end doux i el gener del 1991 Signé Raoul a Éditions Rackham. La trilogia Les Pieds Dedans a Vents d'Ouest la va publicar entre el 1992 i el 1995.
El 2003 torna a treballar per Futuropolis, amb els àlbums Les petits ruisseaux, (traduït al castellà amb el títol, Río abajo) i a La Marie en plastique (La Virgen de plástico en castellà) en el guió i amb dibuix de David Prudhomme.
Des de 2008 va iniciar la seva carrera cinematogràfica com a actor a la pel·lícula Louise-Michel, de Kervern i Delépine i el 2010 es va arriscar a dirigir el seu primer treball com a director amb Les Petits Ruisseaux, una adaptació del seu còmic amb el mateix nom.
Com a guionista, Rabaté ha treballat amb dibuixants com Virginie Broquet a Les Yeux dans le Bouillon. André Bibeur Lu a Tartine de Courants d'Air i amb David Prudhomme a Jacques a dit, Le Jeu du Foulard i a La Marie en Plastique.
Pel llibre French, French, Belgian, Belgian, Reader Chéri, My Love, de l'editorial Jungle!, el 2005, hi va fer una contribució gràfica. En aquest llibre els dibuixants de còmics il·lustraven contes breus de l'humorista, Pierre Desproges.
El 2021 va crear l'àlbum, Sous les galets, la plage, publicat en català per l'Editorial Finestres, amb el títol Sota els còdols, la platja.

## Referències

* 1 2 3 4 Adolfo Gracia i Manuel Barrero; Amplificat per Félix López. «Pascal Rabaté» (en castellà). Tebeosfera. Asociación Cultural Tebeosfera (ACyT), 2009. [Consulta: 1r juliol 2023].
* 1 2 «Pascal Rabaté». Editorial Finestres. [Consulta: 1r juliol 2023].
* 1 2 3 4 5 «Pascal Rabaté» (en anglès). Lambiek Comiclopedia. Comic shop Lambiek. [Consulta: 1r juliol 2023].
* ↑ «Vacances vacances» (en francès). BD Info. Bande Dessinée Info. [Consulta: 1r juliol 2023].
* ↑ Rabaté, Pascal. «Rabaté, Pascal» (en francès). bedetheque. Home Solutions. [Consulta: 1r juliol 2023].
* 1 2 3 «Rabaté, Pascal» (en francès). Bande Dessinée Info. BDGest. [Consulta: 3 juliol 2023].
# Menjagrà cuabarrat

El menjagrà cuabarrat (Catamenia analis) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita vessants amb matolls o pedres, séquies de reg, zones amb males herbes a les muntanyes des de Colòmbia, cap al sud, a través dels Andes de l'Equador, Perú i Bolívia fins al nord de Xile i nord-oest de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Menjagrà cuabarrat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Omnívoros

Omnívoros és una pel·lícula espanyola escrita i dirigida per Óscar Rojo, estrenada el 20 de setembre de 2013.

## Argument

Marcos Vela, un prestigiós crític gastronòmic accepta l'encàrrec d'escriure un reportatge sobre l'aparició de restaurants clandestins i ajudat per Eva, una dona misteriosa, hi accedeix i descobreix que en un d'aquests, dirigit per Dimas, s'organitzen reunions furtives de canibalisme a canvi de diners.

## Repartiment

El repartiment de la pel·lícula està encapçalat por Mario de la Rosa, Fernando Albizu, Paco Manzanedo, Ángel Acero, Marta Flich, Sara Gómez, Elisa Matilla.

## Recepció

Es va estrenar en el Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya de Sitges va guanyar el premi del públic en el Haapsalu Horror & Fantasy Film Festival, d'Estonia, i Va ser candidata a 15 premis Goya, entre ells a la millor pel·lícula, direcció, guió original, i actor protagonista, sense ser finalista en cap categoria.

## Referències

* ↑ «Óscar Rojo se pone al frente de 'Omnívoros'». Diario de Navarra, 15-09-2013. [Consulta: 9 desembre 2019].
* ↑ «Óscar Rojo rueda 'Omnívoros', un 'thriller' canibal». RTVE.es, 20-07-2012. [Consulta: 8 desembre 2019].
* ↑ «EXCLUSIVA: Tráiler de ‘Omnívoros', la película más sangrienta del cine español». Cinemania, 09-10-2012. [Consulta: 9 desembre 2019].
* ↑ «Awards». HOFF. Arxivat de l'original el 10 de desembre 2019. [Consulta: 10 desembre 2019].
* ↑ «28 edición de los Premios Goya 2014». Premios Goya. [Consulta: 9 desembre 2019].
# Mercè Falcó i Pegueroles

Mercè Falcó i Pegueroles (Barcelona, 1964) és professora i escriptora catalana.

## Biografia

Filòloga per la UAB, va viure a Londres, on va estudiar anglès i va treballar de professora de castellà, traductora i assistent de producció en agències de publicitat. Va tornar per dedicar-se a l'ensenyament d'idiomes i va instal·lar-se al Baix Ebre, la terra dels seus avantpassats. Actualment és professora d'anglès en una Escola Oficial d'Idiomes.
S'ha format a l’Escola d’Escriptura de l'Ateneu Barcelonès i a l’Escola de Literatura Bloom. L'any 2017 va guanyar el III Premi Autor Revelació de l'Ateneu Barcelonès amb L’Illa de Bembé (Rosa dels Vents, 2017), una novel·la ambientada a Cuba al segle xix. L'any 2019 va publicar Les banyes d’un crim, un conte negre i taurí dins el recull col·lectiu Assassins de l’Ebre (Llibres del Delicte, 2019). La Muntanya Líquida, (Mai Més, 2022) fruit de la seva preocupació pels rius, és la seva segona novel·la.

## Llibres publicats

* L'Illa de Bembé. Rosa dels Vents. 2017.
* Les banyes d'un crim. Recull col·lectiu Assassins de l'Ebre. Llibres del Delicte. 2019.
* La Muntanya Líquida. Mai Més. 2022.

## Premis literaris

* III Premi Autor Revelació de l'Ateneu Barcelonès (2017) per l'Illa de Bembé.

## Referències

* ↑ Assassins de l'Ebre. Primera edició: febrer 2019, 2019. ISBN 978-84-949361-3-5.
* ↑ «Mercè Falcó i Pegueroles | Penguin Llibres». [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «Mercè Falcó: “Si estires del fil d’un petit relat, en pot sortir tota una novel·la”», 18-04-2018. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «Mai Més publica «La muntanya líquida», de Mercè Falcó, una distopia que reflexiona al voltant de l’ús de l’aigua» (en catalan). [Consulta: 27 gener 2023].
# Oļģerts Dunkers

Oļģerts Dunkers (Riga, RSS de Letònia, 11 de febrer de 1932 − Riga, Letònia, 10 de setembre de 1997) fou un actor, director de cinema i polític letó. Fou elegit a la 6a Saeima (Parlament letó) l'any 1995 pel Partit Democràtic Saimnieks.

## Filmografia
### Producció

* 1966: Es nodzīvošu simt gadu
* 1966: Bīstamais ceļš
* 1966: Jānis Osis
* 1967: Latvijas būvmateriāli
* 1967: Etīdes par laulību
* 1968: Tev jau 16 gadu
* 1969: Ceļa zīmes
* 1970: Klāvs - Mārtiņa dēls
* 1971: Tauriņdeja
* 1973: Cāļus skaita rudenī
* 1974: Uzbrukums slepenpolicijai
* 1976: Bagāti gadi
* 1977: Vīrietis labākajos gados
* 1978: Aiz stikla durvīm
* 1980: Cīrulīši
* 1982: Lietus blūzs
* 1983: Dārzs ar spoku
* 1986: Viņš, viņa un bērni
* 1988: Viktorija
* 1995: Latvijas hronika Nr.2. Ziemas saulgrieži... cerību laiks

### Escenografia

* 1966: Es nodzīvošu simt gadu
* 1966: Jānis Osis
* 1976: Bagāti gadi
* 1977: Vīrietis labākajos gados, juntament amb Zigmunds Skujiņš
* 1980: Cīrulīši
* 1983: Dārzs ar spoku

### Guió

* 1995: Latvijas hronika Nr.2. Ziemas saulgrieži... cerību laiks

## Referències

* ↑ «Frakcijas 6. Saeimā» (en letó). Saeima.lv. Arxivat de l'original el 2009-03-01. [Consulta: 16 abril 2011].
* ↑ «Interneta resurss 'Kino muzejs'» (en letó). NFC.webserver.lv. [Consulta: 10 juny 2015].
* ↑ «Interneta resurss par aktieriem, režisoriem, u.tml.» (en rus). Kino-teatr.ru. [Consulta: 10 juny 2015].
# (55565) 2002 AW197

(55565) 2002 AW197 és un objecte del cinturó de Kuiper descobert el 10 de gener de 2002 per Michael E. Brown i altres. L'objecte s'inclou dins del grup dels anomenats «altres TNO», en no poder ser classificat dins de les categories existents d'objectes del cinturó de Kuiper, i se situa a una distància mitjana del Sol de 47 ua.
Posseeix un diàmetre d'entre 650 i 750 km, segons les mesures dutes a terme amb el mètode tèrmic usat en el telescopi espacial Spitzer, establint així una albedo inferior a l'esperada. Això ha fet rebaixar els mesuraments inicials, que situaven el diàmetre en més de 900 km.
L'anàlisi espectral de la seva superfície revela una forta tonalitat vermella, cap presència de gel i suggereix l'existència de material orgànic.

## Referències

* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 febrer 2024].
* 1 2 3 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 2 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 2 desembre 2024].
* ↑ URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=55565.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
# Bandon (Oregon)

Bandon és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2007 tenia 3.235 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bandon tenia 2.833 habitants, 1.287 habitatges, i 736 famílies. La densitat de població era de 397,8 habitants per km².
Dels 1.287 habitatges en un 21,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,4% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 42,8% no eren unitats familiars. En el 36,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 19% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,1% tenia menys de 18 anys, un 4,7% entre 18 i 24, un 19,4% entre 25 i 44, un 27,5% de 45 a 60 i un 29,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.492$ i la renda mediana per família de 37.188$. Els homes tenien una renda mediana de 28.636$ mentre que les dones 22.722$. La renda per capita de la població era de 20.051$. Aproximadament l'11,9% de les famílies i el 16% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bandon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bandon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.