OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Brigada del Rei Tomislav

La Brigada del Rei Tomislav (en croat: Brigada Kralj Tomislav) més tard reorganitzada i anomenada 79. Regiment de la Guàrdia Nacional "Kralj Tomislav" (en croat: 79. domobransku pukovniju "Kralj Tomislav") fou una unitat del Consell de Defensa Croat que va ser desplegada durant la Guerra de Bòsnia. La seu era situada a Tomislavgrad, Bòsnia i Hercegovina. La brigada va rebre el nom del rei croat Tomislav, que va ser coronat al Camp de Tabacs a la mateixa ciutat on se situa la seu (Tomislavgrad).
Després del començament del conflicte bosnio-croat al poble de Prozor a finals del 92, una companyia de la brigada va ser enviat a ajudar la brigada del Consell de Defensa (HVO) Croat situat a Prozor. Diversos membres de la brigada van ser enviats també per ajudar l'HVO al poble d'Uskoplje. A la ciutat on estava situada la seu, no hi havia cap conflicte entre croats i bosníacs, però el juny de l'any 1993, membres bosníacs de la brigada van ser desarmats i mantingut sota vigilància.

### Estructura a inicis del 1993

* Primer Batalló "Tomislav" (Prva bojna "Tomislav")
* Batalló Posuška (Posuška bojna)
* Batalló Kupreška (Kupreška bojna)
* Segon batalló (Druga bojna)
* 13è Batalló del HOS (13. bojna HOS-a)
* Batalló blindat (Oklopna bojna)

## Referències

* ↑ «Sukob HVO-a i TO u Prozoru (četvrti dio)». Arxivat de l'original el 31. listopada 2010.. [Consulta: 4. siječnja 2012.].
# Lluís Bonada i Sañas

Lluís Bonada i Sañas (Ripoll, 1948) és un periodista i escriptor català. Ha estat professor associat al Departament de Comunicació de la Universitat Pompeu Fabra. És periodista cultural del setmanari El Temps. Ha treballat al Diario de Barcelona, Tele Exprés, Avui, Set Dies i Setze. Ha fet col·laboracions a Serra d'Or i El País, entre més publicacions.
Un dels seus pseudònims més coneguts és el de Víctor Ripoll. La seua secció fixa anomenada «Les notes de Víctor Ripoll» al setmanari El Temps es dedicava a assenyalar errades i omissions d'algunes obres publicades en català. Algunes voltes es tracta només d'observacions puntuals i isolades, però altres són veritables disseccions crítiques: l'Alícia al país de les meravelles d'Oliva, el Zibaldone de la professora Assumpta Camps i algunes errades del DIEC. La primera nota apareix a l'abril del 1997 i es deia «El traductor de Banyoles», on criticava la confusió entre el riu Tàmesi i el llac, com Oliva havia decidit d'anomenar-lo. Cada dues setmanes els lectors d'El Temps podien consultar una errada més, fins al juny de 1999, quan les publicacions van passar a aparèixer de forma esporàdica.
També és un estudiós de Josep Pla i la seva obra. El 2015 va rebre el Premi Trajectòria.

## Obra publicada

* L'obra de Josep Pla. Barcelona, Teide 1991.
* ‘El quadern gris' de Josep Pla. Barcelona, Empúries 1985.
* Josep Pla. Barcelona, Empúries 1991.

## Referències

* ↑ De Sagarra, Joan «Víctor Ripoll, el terror de la 'cultureta'» (en castellà). El País, 01-04-2001 [Consulta: 8 novembre 2012].
# Lluís Lleó

Lluís Lleó (Barcelona, 1961) és un pintor i escultor català amb una extensa carrera internacional, que viu i treballa a Nova York des del 1989. En les seves obres, sovint en paper, hi domina la geometria i el minimalisme amb formes gairebé orgàniques.
L'any 2017 instal·là una sèrie d'escultures formada per cinc blocs de pedra pintada de gairebé quatre metres d'alçada a Park Avenue de Nova York amb el títol de Morpho's Nest in a Cadmium House, entre el carrer 52 i el 56 de Manhattan. L'any 2018 instal·là aquestes escultures davant l'entrada principal dels jardins de Pedralbes de Barcelona.
L'any 2024 instal·là una escultura a la cruïlla de la avinguda Diagonal amb el passeig de Gràcia, a la plaça del Cinc d'Oros. Titulada Pink Barcino, aquesta escultura vol celebrar els 200 anys del passeig de Gràcia i, de fet, representa la mateixa cruïlla on està ubicada. De caràcter efímer, l'obra s'exhibirà en la seva ubicació actual fins al gener de 2025.

## Referències

* ↑ «Exposició del pintor Lluís Lleó a París i a Barcelona». TV3, 17-01-2017. [Consulta: 21 octubre 2021].
* ↑ «Lluís Lleó: papers de Nova York». El Punt Avui, 18-12-2016. [Consulta: 21 octubre 2021].
* ↑ «Lluís Lleó». Es Baluard Museu d'Art Contemporani de Palma. [Consulta: 21 octubre 2021].
* ↑ «El movimento creativo de Lluís Lleó» (en castellà). [Consulta: 21 octubre 2021].
* ↑ Parcerisas, Pilar. «Lluís Lleó a Park Avenue de Nova York». El Punt Avui, 18-06-2017. [Consulta: 21 octubre 2021].
* ↑ L’obra de Lluís Lleó "Morpho’s Nest in a Cadmium House" s'instal·la a Pedralbes [Consulta: 10 abril 2022].
* ↑ 'Pink Barcino': La nova escultura monumental del passeig de Gràcia [Consulta: 14 agost 2024].
# Lola Lolita

Lola Moreno Marco, coneguda com a Lola Lolita (Elx, 5 d'abril de 2002), és una tiktoker valenciana.
Té més de 9,2 milions de seguidors a TikTok i 2,4 milions a Instagram. També penja vídeos a YouTube de maquillatge, preguntes i respostes i vlogs dels viatges que fa. El canal en qüestió disposa de 225.000 subscriptors. El 2024, va participar en la cinquena edició del programa televisiu El desafío, i el 2025 es va incorporar a El Hormiguero d'Antena 3 com a col·laboradora, amb una secció titulada Lolita Hacks. A banda, ha publicat un parell de llibres i ven samarretes, dessuadores i joies a través de la seva pàgina web.
El setembre del 2022, es va viralitzar un so a TikTok de Luca Dazi dient «Pillan a Lola Lolita fumando en un bar» (lit. ‘Sorprenen Lola Lolita fumant en un bar’), cosa que encara va potenciar més el seu renom. Irònicament, ella va declarar que detestava el tabac.

## Referències

* ↑ «Así es Lola Lolita, la 'tiktoker' más famosa de España y nueva novia de Willy Hernangómez» (en castellà), 21-11-2020. [Consulta: 23 abril 2024].
* 1 2 TresB. «Quién es Lola Lolita y por qué se ha convertido en meme por "fumar en un bar"» (en castellà). El Mundo, 12-09-2022. [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ Roldán, Álvaro. «Lola Lolita se parte en dos: desastroso reto en 'El desafío' que tira al suelo sus 'amenazas' al jurado» (en castellà). El Confidencial, 18-01-2025. [Consulta: 2 febrer 2025].
* ↑ Rubio Nogal, Miriam. «Lola Lolita ficha como colaboradora de ‘El Hormiguero’ con su propia sección de ‘hacks'» (en castellà). Los 40, 29-01-2025. [Consulta: 2 febrer 2025].
* ↑ «Quién es Lola Lolita y por qué se ha convertido en el nuevo meme viral por "fumar en un bar"» (en castellà). La Vanguardia, 12-09-2022. [Consulta: 28 gener 2023].
# MUD2

MUD2 és el successor de MUD1, el pioner joc multi-usuari de Richard Bartle. Més que una seqüela, és el resultat de més de 20 anys de desenvolupament continu i es basa en gran manera en el codi original del joc.
El joc és nominalment un joc de rol, amb un conjunt de regles, classes de personatges i nivells molt estrictes. Els personatges han de superar 11 nivells fins a arribar al tradicional objectiu de wiz (mag o bruixa).
Els personatges es mouen entre ubicacions o sales de jocs, utilitzant les indicacions de la brúixola i ordres bàsiques com:
* GET LONGSWORD
* GET DIAMOND
* KILL DWARF WITH LONGSWORD
Els punts s'obtenen transportant un tresor a la sala coneguda com el pantà, matant un PNJ o matant un altre jugador. El joc també inclou poders màgics, que s'obtenen a través d'un artefacte místic conegut com The Touchstone. L'efecte secundari és que tocar la pedra tàctil pot ser mortal, tot i que la probabilitat de morir va disminuint a mesura que es puja de nivell. Per fer Wiz, també cal completar set de vuit tasques. Entre els molts poders de Wizzes hi ha la possibilitat de matar instantàniament qualsevol jugador de la terra, utilitzant el tan venerat Finger of Death o FOD.
Els nivells del joc es presenten de la següent manera:
| Nivell | Màgic | Punts |
| Novell | - | 0 |
| Protector | Vident | 200 |
| Amic | Endeví | 400 |
| Guerrer | Cabalista | 800 |
| Espadachí | Mag | 1600 |
| Heroi | Encantador | 3200 |
| Superheroi | Corrector d'encanteris | 6400 |
| Campió | Bruixot | 12800 |
| Guardià | Nigromant | 25600 |
| Llegenda | Bruixot | 51200 |
| senyor | Mag | 102400 |
| - | mag | 204800 |
En general, es reconeix que el repte més gran del joc són els altres jugadors, i els jugadors altament qualificats que han fet wiz que posen a prova activament els jugadors "mortals" per assegurar-se que tenen el nivell d'habilitat requerit per completar i, després, gestionar el joc.
Gran part de l'atractiu de llarga durada de MUD2 prové de la seva profunditat i del seu àmpli gameplay, ja que conté grans elements de resolució i exploració, així com elements d'habilitat, oportunitat i humor.

## Enllaços externs

* Versió de MUD2 amb seu a Anglaterra
* Versió de MUD2 amb seu a Canadà
* El web de Richard Bartle, que conté una gran quantitat d'informació sobre els MUD
* Revista Mud2
# Orfeó Masnoví

L'Orfeó Masnoví fou un orfeó de la vila del Masnou fundat l'any 1928 i que va funcionar fins a l'any 1952. Es va fundar amb el suport del mestre Lluís Millet i Pagès, que n'assistí a la festa d'inauguració. El seu primer concert fou el 16 de setembre de 1928 al Centre Coral Unió Masnovina (Casinet), que era l'entitat de la qual depenia. Fou dirigit pels mestres Martí Cabús i Matamala, primer, i Jaume Sampera i Pagès, després. El cor participà, el 1928, en una trobada d'orfeons catalans a l'estadi de Montjuïc. El setembre de 1930 tingué lloc la benedicció de la senyera de l'Orfeó, que es feu a la parròquia de Sant Pere del Masnou, i en foren padrins Lluís Millet i Pagès i Teresa Batlló.
Va gaudir de força prestigi, sobretot encoratjat cada estiu pel mestre Millet, quan feia el seu sojorn estival al Masnou. Va arribar a tenir 130 membres. Feren actuacions al Masnou i també a altres indrets com ara Banyoles.
L'any 1934 desaparegué provisionalment, però a partir de l'any 1946 tornà a estar actiu. En aquesta segona etapa comptà amb la direcció de Jaume Sampera i Pagès, de nou, i de Jordi Mora. L'any 1947 es nomenà Lluís Maria Millet i Millet com a soci honorari. L'any 1949 se celebrà un gran concert al Centre Coral Unió Masnovina (Casinet), per celebrar el tercer aniversari de la segona època de l'Orfeó, que comptava aleshores amb 90 cantaires. L'any 1950 el Centre Coral Unió Masnovina, del qual depenia, es va reconvertir en Sociedad Cultural Nueva Unión Masnouense (SOCNUM) i l'any 1952 va decidir dissoldre l'Orfeó Masnoví per raons econòmiques.

## Referències

* ↑ Muray, Joan «El cant coral al Masnou. I. Orfeó Masnoví (de 1928 a 1933/1934)». Històries de la Vila... del Masnou II. Davinci Continental, 2005, pàg. 118-123.
* ↑ Muray, Joan «Concerts i sardanes d'aquell Masnou 1912-1934». Butlletí Gent del Masnou, Núm. 294, 1-2012.
* ↑ Toran, Rosa. Història contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2017, p. 705.
# Mabel and Fatty's Married Life

Mabel and Fatty's Married Life és una pel·lícula muda de la Keystone dirigida per Roscoe Arbuckle i protagonitzada per ell mateix i Mabel Normand. La pel·lícula, d’una bobina, es va estrenar l'11 de febrer de 1915.

## Argument

Fatty i Mabel estan en un parc quan tenen un incident amb un mico d’un organista. Això provoca una discussió entre ells i l’organista jura venjança. Mentre Fatty marxa a treballar, Mabel, molt influenciable pel que llegeix, es queda sola a casa. En assabentar-se pels diaris de la presència de lladres al veïnat s'angoixa ¡ i agafa una pistola. Aleshores Fatty torna inesperadament a casa i ella per poc que no el deixa ben foradat. Quan aquest es fora de nou, Mabel sent sorolls i una cortina que es mou per lo que creu que ara sí que hi ha un lladre. Truca al seu marit que al seu torn truca als Keystone Cops per demanar ajuda. La policia arriba al mateix temps que Fatty i descobreixen que el causant és el petit mico de l’organista. Quan Fatty arriba a casa es riuen del que ha passat.

## Repartiment

* Mabel Normand (Mabel)
* Roscoe Arbuckle (Fatty)
* Al St. John (policia)
* Mae Busch (dona)
* Cecile Arnold (dona)
* Glen Cavender (organista)
* Joe Bordeaux (segon italià/policia)
* Charles Lakin (soci de Fatty)
* James Bryant
* Harry “Dutch” Ward
* Frank Hayes
* Dan Albert

## Referències

* 1 2 Massa, Steve. Rediscovering Roscoe: The Films of “Fatty” Arbuckle (en anglès). BearManor Media.
* ↑ Lefler, Timothy Dean. Mabel Normand: The Life and Career of a Hollywood Madcap (en anglès). McFarland, 2016-04-25, p. 197. ISBN 978-1-4766-2307-8.
* ↑ Massa, Steve. Slapstick Divas: The Women of Silent Comedy (en anglès). BearManor Media.

## Enllaços externs

* Pel·lícula completa a YouTube
# 16a Divisió Lituana

La 16a Divisió Lituana (en rus: дивизия 16-я 'Литовская' стрелковая, en lituà: divizija 16-oji 'Lietuviškoji'), va ser una formació de l'Exèrcit Roig creat durant la Segona Guerra Mundial. La divisió es va formar en dues ocasions, i se li va donar el títol de Lituana durant la seva segona formació. Originàriament es va establir a Nóvgorod a l'octubre de 1939 fins al 1941 que es va dissoldre a Mga. Reformada i sota el títol amb l'afegitó Lituana, la divisió va participar en diverses batalles contra l'Alemanya nazi, incloent la batalla de Kursk, l'Operació Bagration i la del Bàltic. Va ser dissolta al final de la guerra, encara que restablerta breument el 1955, abans de ser dissolta definitivament.

## Composició ètnica

Des de l'1 de gener de 1943, dels 10.250 soldats i oficials que componien la divisió, 7.000 d'ells eren ètnics lituans i/o habitants de la República Socialista Soviètica de Lituània. El total de la composició ètnica de la divisió va ser:
* 3.720 lituans (36,3%)
* 3.064 russos (29%)
* 2.973 jueus (29%)
* 492 d'altres nacionalitats (4,8%).
Encara que d'altres fonts citen xifres de 2.378 jueus (23,2%), continua sent el major nombre de jueus ètnics entre totes les divisions de l'Exèrcit Roig. Els jueus van representar el 13% (136 persones) de tots els oficials de la divisió i el 34,2% de tots els soldats dels regiments d'infanteria. Dotze soldats de la divisió van ser guardonats amb el títol d'Heroi de la Unió Soviètica, d'ells, quatre eren jueus.
Originàriament, les ordres van ser donades en la llengua lituana. Tanmateix la tercera part de tots els soldats de la divisió no parlava lituà, això es va unir a la dificultat que els nous funcionaris que van enviar d'altres divisions per capacitar i transferir la seva experiència en la lluita als soldats de la 16a Divisió, la majoria d'ells mai no havien escoltat una paraula en lituà, i eren principalment rusófons. Per aquestes raons, el llenguatge de comandaments, ordres i també de conversa, va esdevenir rus i també en jiddisch.

## Referències

* ↑ «Литовцы стояли стеной» (en rus). Они Освобождали Родную Прибалтику. Arxivat de l'original el 2007-12-30. [Consulta: 21 desembre 2013].

## Bibliografia

* Šešioliktoji lietuviškoji: atsiminimų knyga 16-osios lietuviškosios Raudonosios vėliavos ordino Klaipėdos šaulių divizijos istorija veteranų atsiminimuose, 1941–1956 (sud. Vaigutis Stančikas). – Vílnius: Gairės, 2008. – 478 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-759-12-6 (lituà)
# Mabel and Fatty Viewing the World's Fair at San Francisco

Mabel and Fatty Viewing the World's Fair at San Francisco és una pel·lícula muda de la Keystone dirigida i protagonitzada per Roscoe Arbuckle i Mabel Normand. La pel·lícula, d’una bobina, es va estrenar 22 d’abril de 1915.

## Argument

Fatty Arbuckle i Mabel Normand, estrelles de la Keystone, porten els espectadors de visita per l'Exposició Panamà-Pacífic de 1915 a San Francisco. Les visites de Fatty i Mabel s'intercalen amb plans de les principals atraccions de l'Exposició, inclòs el cuirassat nord-americà "Oregon", el vaixell de convictes australià "Success", el pal de bandera més alt del món (251 peus), la Cort de l'Abundància, la Cort de l'Univers (amb jardí submergit) i la Torre de les Joies. Fatty i Mabel també visiten l'Ajuntament de San Francisco, encara en construcció, acompanyats de l'aleshores alcalde de San Francisco, James Rolph Jr. També hi apareix l'estrella de l'òpera Ernestine Schumann-Heink, que fa broma amb Fatty.

## Repartiment

* Roscoe Arbuckle (ell mateix)
* Mabel Normand (ella mateixa)
* James Rolph, alcalde de San Francisco (ell mateix)
* Ernestina Schumann-Heink (ella mateixa)

## Referències

* ↑ Lefler, Timothy Dean. Mabel Normand: The Life and Career of a Hollywood Madcap, 2d ed. (en anglès). McFarland, 2023-11-01. ISBN 978-1-4766-5039-5.
* ↑ Taibo (I), Paco Ignacio. La risa loca: enciclopedia del cine cómico (en castellà). UNAM, 2005, p. 53. ISBN 978-970-35-0403-9.
* ↑ Yallop, David. The Day the Laughter Stopped (en anglès). Little, Brown Book Group, 2014-10-23. ISBN 978-1-4721-1659-8.

## Enllaços externs

* Pel·lícula completa a la Biblioteca del Congrés dels Estats Units
# Dorothy Thompson

Dorothy Thopmson (Lancaster (Nova York), 9 de juliol de 1893-Lisboa, 30 de gener de 1961) va ser una periodista i feminista nord-americana.
Filla d'un ministre metodista, va estudiar al Lewis Institute de Chicago i a la Universitat de Siracusa, on es va graduar i on va prendre part en el moviment sufragista.
Es va traslladar a Europa, on va promoure el periodisme femení orientat al servei de la dona. Com a periodista, es va fer famosa per haver aconseguit una entrevista amb l'emperadriu Zita d'Àustria després de l'intent fallit de l'emperador Carlos de recuperar el tron el 1925.
El 1925 va ser nomenada corresponsal a Berlín pel New York Evening Post i el Philadelphia Ledger, i a la fi de 1931 va aconseguir entrevistar Adolf Hitler. Però a conseqüència de les seves crítiques al règim nazi va ser expulsada d'Alemanya en l'estiu de 1934, la primera periodista estrangera expulsada del país.
El 1936 va començar a publicar una columna en el New York Herald Tribune, On the Record, que va aconseguir una enorme popularitat, i publicà en altres 170 mitjans de comunicació entre 1941 i 1958. També va realitzar emissions radiofòniques i la seva columna mensual en Ladies' Home Journal es va publicar des de 1937 fins a la seva defunció.
Va casar-se amb l'escriptor Sinclair Lewis a Londres el 1928, i se'n divorcià el 1942. Abans havia estat casada amb el també escriptor Josef Bard (de 1922 a 1927) i posteriorment ho va estar amb l'artista Maxim Kopf, des de 1943 fins a la defunció d'ella.
Va presidir el PEN Club de 1936 a 1940. Feminista i partidària de la incorporació de les dones al periodisme, recolzava les activitats que situaven la dona com a subjecte de l'activitat informativa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Rodríguez Méndez, José María. Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. Suplemento anual, 1961-1962 (en castellà). Madrid: Espasa-Calpe, 1966, p. 337. ISBN 8423945952.
* 1 2 3 4 «Dorothy Thompson | American journalist and writer» (en anglès). [Consulta: 1r març 2018].
* 1 2 3 «American Journalist Dorothy Thompson Underestimates Hitler» (en anglès). [Consulta: 1r març 2018].
# Dos (pel·lícula)

Dos és una pel·lícula de suspens espanyola de 2021 dirigida per Mar Targarona a partir d'un guió de Christian Molina, Cuca Canals i Mike Hostenchy. Protagonitzada per Marina Gatell i Pablo Derqui en els papers principals, va ser afegida al catàleg de la plataforma Netflix al desembre de 2021.

## Sinopsi

David (Pablo Derqui) i Sara (Marina Gatell) són dos desconeguts que desperten en una estranya habitació, nus i units per l'abdomen. Tractant de mantenir la calma, comencen a planejar una manera de separar-se, però quan descobreixen qui està darrere aquest macabre acte, les coses es posen encara més inquietants.

## Repartiment

* Marina Gatell és Sara
* Pablo Derqui és David
* Esteban Galilea és Mario
* Anna Chincho Serrano és Rita
* Kándido Uranga és Óscar

## Recepció

La pel·lícula ha collit ressenyes mixtes. Federico Marín de ABC la va qualificar com «una hora de cinema diferent, vistós i amb una gran actuació dels seus dos protagonistes, gairebé monogràfics». Carmen Lobo del diari La Razón afirmó: «La primera parte resulta mucho más perturbadora e inquietante que el tramo final, rebosante de atropellada información [...] va afirmar: «La primera part resulta molt més pertorbadora i inquietant que el tram final, curull d'atropellada informació [...] Potser Dos és un número que es va quedar una mica curt». La crítica de Javier Ocaña d' El País va ser menys entusiasta: «La idea no és dolenta, però sofreix per un modestíssim aprofitament de l'espai i la tessitura a través de la posada en escena, pel desequilibrat desenvolupament i pels mals diàlegs».

## Referències

* 1 2 «Dos: la inquietante película española que llegó a Netflix» (en castellà), 10-12-2021. [Consulta: 13 desembre 2021].
* ↑ «Pablo Derqui, sobre la película 'Dos': "¿Quién ha escrito esta cosa? Qué enfermos mentales..."» (en castellà), 24-07-2021. [Consulta: 13 desembre 2021].
* ↑ «Marina Gatell: "'Dos' suponía un trabajo actoral con muchísimas capas."» (en castellà), 25-07-2021. [Consulta: 13 desembre 2021].
* ↑ «Crítica de 'Dos': La unión hace la fuerza» (en castellà), 22-07-2021. [Consulta: 13 desembre 2021].
* ↑ «Crítica de “Dos”: la separación más dolorosa» (en castellà), 22-07-2021. [Consulta: 13 desembre 2021].
* ↑ Ocaña, Javier. «‘Dos': juego macabro de mediocre desarrollo» (en castellà), 23-07-2021. [Consulta: 13 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a YouTube
* Comentari sobre Dos al programa Días de cine de RTVE
# Duel de Veus

Duel de Veus és un programa de televisió en format de concurs musical d'À Punt. Presentat per Àlex Blanquer, el concurs cerca la millor veu del País Valencià. El jurat l'han format la cantant beniarresina Samantha, l'humorista suecà Eugeni Alemany i la cantant Sole Giménez. Per a la segona edició l'humorrista i presentador Pere Aznar qui substitueix el suecà Eugeni Alemany s'incorpora al jurat. A més, cada setmana s'hi incorpora un convidat especial que va rotant; alguns d'ells han estat Rosa López, Carolina Ferre, Carme Juan o Màxim Huerta.
El concurs té un format d'enfrontaments en què dos cantants de cada equip (blau i taronja) s'enfront en en un duel musical. Eixos equips els formen diferents cantants amateurs d'arreu del País Valencià.
El programa té una forta presència a les xarxes socials, sobretot a Twitter, on ha esdevingut tendència en quatre programes.

## Primera edició (09/01/2021 - 03/04/2021)

L'equip blau el formen Guillem (Rossell), Ryma (Onda), Alícia (Marines), Carlos (Castelló de la Plana), Laura (Alacant), Ray (Burjassot) i Pablo (la Pobla de Farnals). L'equip taronja el formen Lucía, Nacho, Antoni (Carlet), Andrea (Crevillent), Domingo (València), Cèlia (Moncofa), Luis (Llíria), Lídia (Alacant) i Eduardo (Marines).
Presentat per Àlex Blanquer. El jurat el formen la cantant beniarresina Samantha, l'humorista suecà Eugeni Alemany i la cantant Sole Giménez. A més, cada setmana s'hi incorpora un convidat especial que va rotant; alguns d'ells han estat Rosa López, Carolina Ferre, Carme Juan o Màxim Huerta.
Guanyadora de l'edició: Laura Sánchez Delgado

## Segona edició (Càstings)

Els càstings per a la segona edició d'aquest talent show s'estan realitzant en aquestos moments.
El jurat el formen la cantant beniarresina Samantha, Sole Giménez i Pere Aznar. El talent show tornarà a estar presentat per Àlex Blanquer.

## Referències

* 1 2 «Així és "Duel de veus", el nou talent show d'À Punt». [Consulta: 7 març 2021].
* 1 2 «Samantha serà jurat en el nou talent ‘Duel de veus' d'À Punt», 20-11-2020. [Consulta: 7 març 2021].
* 1 2 «À Punt presenta el talent ‘Duel de veus': «Els talents musicals tenen més audiència al País Valencià»», 07-01-2021. [Consulta: 7 març 2021].
* ↑ «À Punt Televisió estrena el concurs musical Duel de veus». [Consulta: 7 març 2021].
* ↑ «Sole Giménez: "En 'Duel de Veus' soc un poc la veu de l'experiència, i juntament amb Eugeni i Samantha formem un bon trinomi” | Valencia Extra», 11-02-2021. [Consulta: 7 març 2021].
* ↑ «Duel de Veus». À Punt.
* ↑ La segona temporada comptarà amb un nou plató de 900 m2, públic en directe, un jurat extraordinari, els millors grups valencians... I molt de talent!@BorjaFlors via Twiiter