OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premis Pulitzer de 1925

Els següents són els Premis Pulitzer del 1925.

## Premis de periodisme

* Informació:
** James W. Mulroy i Alvin H. Goldstein del Chicago Daily News, pel seu servei en la solució de l'assassinat de Robert Franks, Jr. a Chicago el 22 de maig de 1924, i la posada a disposició judicial de Nathan F. Leopold i Richard Loeb.
* Redacció editorial:
** Charleston News and Courier, per a l'editorial titulada "The Plight of the South". (Cap autor mencionat)
* Caricatura Editorial :
** Rollin Kirby, del New York World, per "News from the Outside World" (Notícies del món exterior).

## Premis de lletres i teatre

* Novel·la:
** So Big d'Edna Ferber (Doubleday)
* Teatre:
** They Knew What They Wanted (Sabien el que volien) de Sidney Howard (Doubleday)
* Història:
** History of the American Frontier (Història de la frontera americana) per Frederic L. Paxson (Houghton)
* Biografia o autobiografia:
** Barrett Wendell and His Letters (Barrett Wendell i les seves cartes) de MA Dewolfe Howe (Little)
* Poesia:
** The Man Who Died Twice (L'home que va morir dues vegades) d'Edwin Arlington Robinson (Macmillan)

## Enllaços externs

* "Guanyadors del Premi Pulitzer de 1925". Ciutat de Nova York. Jurat dels Premis Pulitzer. 1925.
# 5-25-77

5-25-77 és una pel·lícula sobre la majoria d'edat escrita i dirigida per Patrick Read Johnson i produïda per Fred Roos i Gary Kurtz. És protagonitzada per John Francis Daley en el paper d'un cineasta adolescent que viu a Wadsworth, Illinois, i la seva emoció per l'estrena de Star Wars el 25 de maig del 1977. Johnson va començar a finançar el projecte el 2001 i el rodatge va tenir lloc entre 2004 i 2006. El 2015 i 2016 es van rodar escenes addicionals, per la qual cosa el rodatge va abastar un total de tretze anys.
La pel·lícula va ser coneguda per primera vegada com a 5-25-77; aleshores el títol es va canviar a '77. El 2012, el títol es va tornar a 5-25-77.
La pel·lícula es va estrenar oficialment el 22 de maig de 2017 al Teatre Genesee de Waukegan, Illinois. El va seguir un recorregut curt per les sales de cinema. El 25 de desembre de 2020, el seu director va anunciar tant al Facebook com al Twitter que 5-25-77 estaria disponible per transmetre, comprar i veure en cinemes selectes el 25 de maig de 2021. Tot i això, encara el 2022 la pel·lícula no s'ha estrenat en cap format.

## Referències

* ↑ DeMara, Bruce «Star Wars-inspired 5-25-77 a long, long time in the making: Director Patrick Read Johnson brings his nearly finished love letter to his own idealistic filmmaking youth to TIFF's Next Wave Festival.». , 15-02-2013.
* ↑ «Wadsworth director has new hope for ‘Star Wars' flick - PhotoGallery - Lake County News-Sun». Newssun.suntimes.com. Arxivat de l'original el 3 març 2014. [Consulta: 13 maig 2013].
* ↑ Moran, Dan. «'5-25-77' earns its long-sought moment in the spotlight». Chicago Tribune, 23-05-2017.
# Elisenda Solsona Margarit

Elisenda Solsona Margarit (Olesa de Montserrat, 1984) és escriptora i professora de secundària. És llicenciada en Humanitats i Comunicació Audiovisual. Té el Màster en Escriptura Cinematogràfica de la Universitat Autònoma de Barcelona. Ha cursat diversos cursos a l'Escola d'Escriptura de l'Ateneu Barcelonès i a l'Obrador de la Sala Beckett.
La seva obra és fruit d'una barreja d'històries de terror i de les lectures d'adolescència de l'autora, en què es capbussava en llibres de Mercè Rodoreda i Montserrat Roig. Escriu amb un llenguatge planer, sense floritures, amb l'acció com a motor que atrapa el lector i amb un estil molt cinematogràfic. Amb el recull de relats Satèl·lits ha guanyat el Premi Imperdibles de El Biblionauta i el Premi Ictineu a millor recull de relats i a millor conte amb Engrenatges, dins de Satèl·lits. Aquest mateix conte va ser traduit per Mara Faye Lethem a l'anglès i publicat al recull de contes The Valancourt Book of World Horror Storiesde l'editorial Valancourt. El 2024 va publicar Mammalia, amb l'editorial Males Herbes.

## Obres publicades

* Cirur­gies (Voliana) 2017, microcontes.
* Satèl·lits (Males Herbes) 2019, vuit relats en un univers sensitiu i evocador que transcorren durant una nit sense lluna.
* Mammalia (Males Herbes, 2024)

## Referències

* ↑ «Elisenda Solsona: “M’encantava fer passar por als altres nens”» (en castellà), 09-06-2019. [Consulta: 20 abril 2020].
* ↑ «Elisenda Solsona: "M'interessa plantejar arquetips i m'agrada treballar el símbol"» (en catalan). [Consulta: 20 abril 2020].
* ↑ «Premis Imperdibles». Biblionauta. Arxivat de l'original el 2020-04-12. [Consulta: 20 abril 2020].
* ↑ Riu, Toni Mata i. «Elisenda Solsona obté dos guardons als Premis Ictineu», 25-11-2020. [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ «The Valancourt Book of World Horror Stories, vol. 1» (en anglès). [Consulta: 20 abril 2022].
* ↑ «Avançament editorial: ‘Mammalia’, d’Elisenda Solsona». [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ Solsona Margarit, Elisenda, 1984-. Cirurgies. ISBN 978-84-944258-6-8.
* ↑ Solsona Margarit, Elisenda, 1984-. Satèll̃its. 1. ed. Barcelona: Ed. Males Herbes, 2019. ISBN 978-84-949170-7-3.
# Winnie Harlow

Chantelle Brown-young (Toronto, 27 de juliol de 1994), més coneguda com a Winnie Harlow, és una periodista i model canadenca que pateix vitiligen des dels quatre anys. Treballa com a model a ShowSudio. També es preocupa d'inspirar i transmetre seguretat a altres persones amb la mateixa malaltia.
Sobre la seva infància, Harlow va dir: "Mentre creixia, jo era objecte de burles, ridiculitzada i intimidada. M'anomenaven vaca, zebra i tot tipus d'insults despectius." Després de canviar d'escola, va decidir veure la seva malaltia d'una manera positiva i acceptar-la.
Va començar la seva carrera al reality-show America's Next Top Model, de la cadena americana UPN, un cop la seva presentadora Tyra Banks es fixés en ella pel seu perfil d'instagram. L'any 2014 va començar a treballar per la firma de moda Desigual, sobre la qual va declarar: "Desigual es destaca per ser inusual i únic i atípic, per la qual cosa va considerar que jo seria la persona perfecta per això".
El 2015 va compaginar les desfilades de passarel·la per Desigual i com a model de publicitat per a la marca Diesel. Actualment és una de les models més sol·licitades internacionalment. El 2015 també va guanyar el premi "Beauty Idol" a la Gala Spa 2015 celebrada a Alemanya.

## Referències

* ↑ «Rompió los esquemas de belleza» (en castellà), 14-05-2024. [Consulta: 14 maig 2024].
* ↑ «El vitíligo, una enfermedad que no sólo se queda en la piel» (en castellà). Clarín, 24-06-2016. [Consulta: 22 maig 2024].
* ↑ «Winniw Harlow la primera modelo con Vitilio». Diario ABC, 09-05-2014 [Consulta: 9 abril 2015].
* ↑ «Winnie Harlow "Soy una persona, no un producto"». Diario el Pais., 06-02-2015 [Consulta: 9 abril 2015]. Arxivat 6 April 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-04-06. [Consulta: 9 abril 2015].
* ↑ «Model Suffering from Vitiligo Scores Desigual Campaign». [Consulta: 9 abril 2015].
* ↑ «Desigual ficha a Winnie Harlow, la modelo con vitíligo». Diari El Periódico, 30-07-2014 [Consulta: 9 abril 2015].
* ↑ «El top de las 'celebrities' con bellos defectos». Diario el Mundo., 07-11-2014 [Consulta: 9 abril 2015].
* ↑ «Winnie Harlow, la modelo con vitiligo, ganó premio 'Beauty Idol' en Alemania». , 23-03-2015 [Consulta: 9 abril 2015].
# Mogoditshane Fighters FC

El Mogoditshane Fighters FC és un club de futbol botswanès de la ciutat de Mogoditshane.

## Palmarès

* Lliga botswanesa de futbol:
** 1999, 2000, 2001, 2003
* Copa botswanesa de futbol:
** 1999, 2000, 2003
* Botswana Independence Cup:
** 2000

## Referències

* ↑ «Botswana - List of Champions». RSSSF, 2010.
* 1 2 «Botswana Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Web a GeoCities
# Bloc no Partidista de Col·laboració amb el Govern

Bloc no Partidista de Col·laboració amb el Govern (polonès Bezpartyjny Blok Współpracy z Rządem, BBWR) fou una organització política polonesa fundada el 1928 per Walery Sławek, i que aplegava polítics provinents d'altres partits i de les minories nacionals amb la idea de donar suport Józef Piłsudski i al seu moviment Sanacja. Mitjançant la manipulació del vot es va imposar a les eleccions parlamentàries poloneses de 1930 i de 1935, en les quals es va imposar. El 1937 es va dissoldre i es transformà en Camp d'Unitat Nacional.
El 1993 el dirigent Lech Wałęsa va crear el Bloc de Suport a les Reformes, inspirat en aquesta formació política.

## Resultats electorals
### Sejm

| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 1928 | 2,399,438 | 21.03 | 125 / 444 | Nou |
| 1930 | 5,292,725 | 46.70 | 249 / 444 | 124 |
| 1935 | 6,118,695 | 86.61 | 181 / 206 | 68 |
# Força Quds

Força Quds (també Força Ghods; en persa نیروی قدس, translit. Niru-ye Ghods) és una unitat especial de l'Exèrcit dels Guardians de la Revolució Islàmica de l'Iran. La Federation of American Scientists (Federació de Científics Americans), en un document de 1998, va afirmar que la missió principal de la Força Quds és d'organitzar, entrenar, equipar i finançar moviments revolucionaris islàmics estrangers, i que la Força seria responsable per la construcció i manteniment de contactes amb organitzacions militants islàmiques clandestines per tot el món islàmic.
La Força Quds respon directament al Líder suprem de l'Iran, el Aiatol·là Ali Khamenei. Va ser liderada, de 1998 a 2020, pel major-general Qasem Soleimani,que fou mort a Bagdad el 3 de gener de 2020 en un atac aeri amb vehicles aeris no tripulats dels Estats Units d'Amèrica, sent succeït per Esmail Qaani, que va morir el 3 d'octubre de 2024 en el bombardeig israelià de Dahieh.

## Referències

* ↑ «Qods (Jerusalem) Force». Federation of American Scientists, Intelligence Resource Program. Arxivat de l'original el 1999-02-18. [Consulta: 1r octubre 2006].
* ↑ «Iran demands nationals' release», 14-01-2007. [Consulta: 14 febrer 2007].
* ↑ «Els Estats Units maten el poderós general iranià Soleimani en un atac amb míssils a l'Iraq». CCMA, 03-01-2020. [Consulta: 3 gener 2020].
* ↑ By Michael CrowleyFalih Hassan, Eric Schmitt. «U.S. Strike in Iraq Kills Qassim Suleimani, Commander of Iranian Forces» (en anglès). New York Times, 03-01-2020. [Consulta: 7 octubre 2024].

## Bibliografia

* Dionisi, David J. Trafford Publishing. American Hiroshima: The Reasons Why and a Call to Strengthen America's Democracy, 2005. ISBN 1-4120-4421-9.
# Premis Pulitzer de 1938

Els següents són els Premis Pulitzer de 1938.

## Premis de periodisme

* Servei públic:
** Bismarck Tribune pels seus reportatges i editorials titulats "Self Help in the Dust Bowl".
* Informació:
** Raymond Sprigle, del Pittsburgh Post-Gazette, per la seva sèrie d'articles, recolzats per fotocòpies dels documents essencials, que exposen l'antiga pertinença del jutge del Tribunal Suprem Hugo Black al Ku Klux Klan.
* Corresponsalia:
** Arthur Krock de The New York Times per la seva entrevista autoritzada exclusiva amb el president dels Estats Units el 27 de febrer de 1937.
* Redacció Editorial:
** William Wesley Waymack del Register and Tribune (Des Moines, Iowa) pels seus distingits escrits editorials durant l'any.
* Caricatura Editorial:
** Vaughn Shoemaker del Chicago Daily News per "The Road Back?"
* Citacions Especials:
** L'Edmonton Journal va rebre una placa especial de bronze pel "seu lideratge en la defensa de la llibertat de premsa a la província d'Alberta", per la seva campanya contra la Llei d'Informació i Notícies Precises. Es van lliurar certificats gravats a 95 diaris més d'Alberta per la seva participació en la lluita contra la llei.

## Premis de lletres i drama

* Novel·la:
** The Late George Apley (El difunt George Apley) de John P. Marquand (Little).
* Drama:
** Our Town de Thornton Wilder (Coward).
* Història:
** The Road to Reunion, 1865-1900 de Paul Herman Buck (Little).
* Biografia o autobiografia:
** Andrew Jackson, 2 vols. de Marquis James (Bobbs).
* Biografia o autobiografia:
** Pedlar's Progress d'Odell Shepard (Little).
* Poesia:
** Cold Morning Sky de Marya Zaturenska (Macmillan).

## Referències

* ↑ «$1,000 Pulitzer Prize won by Ray Sprigle». Pittsburgh Post-Gazette, 03-05-1938. (Part 2 of article)
* ↑ «Waymack wins Pulitzer Prize for editorials». The Des Moines Register, 03-05-1938.
* ↑ «Alberta papers given first Pulitzer Prizes awarded outside U.S.». Edmonton Journal, 03-05-1938. (Part 2 of article)

## Enllaços externs

* Premis Pulitzer de 1938
# Els Colls (Vilanova i la Geltrú)

Els Colls és una muntanya de 33 metres que es troba al municipi de Vilanova i la Geltrú, a la comarca del Garraf.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Esteve Mateu Guiu

Esteve Mateu Guiu (La Seu d'Urgell, 26 d'octubre de 1992) és un enginyer aeronàutic, que treballa a Rolls-Royce, i jugador olímpic amb la selecció andorrana d'escacs. A la llista d'Elo de la FIDE de 2020, hi tenia un Elo de 2043 punts, cosa que el feia el jugador número 11 (en actiu) d'Andorra. Va ser campió cadet del torneig territorial de Lleida l'any 2008 i millor jugador andorrà en l'Obert Internacional d'Escacs d'Andorra l'any 2011. L'any 2014 va ser considerat el millor jugador de la lliga catalana d'escacs, juntament amb el Gran Mestre Àlvar Alonso Rosell, amb 9 punts de 11 possibles, aconseguint així la seva primera norma de Mestre Català.

## Referències

* ↑ «Mateu Guiu, Esteve». [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ Mateu Guiu, Esteve «Study for the numerical resolution of conservation equations of mass, momentum and energy, oriented to be used at different engineering problems such as: thermal energy heat storage». Bachelor thesis, 27-06-2014.
* ↑ «Esteve Mateu Guiu | ECF League Management System». [Consulta: 1r abril 2021].
* ↑ «OlimpBase :: Small Nations Chess Team Tournament :: Esteve Mateu Guiu». [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ «FIDE Country Top chess players». [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ «Territorial Lleida per edats | Escacs Andorra» (en castellà), 23-02-2008. [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ DiariAndorra. «Georgiev venç un Open que encara espera subvenció», 25-07-2011. Arxivat de l'original el 2021-07-13. [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ «Campionat de Catalunya per Equips 2014», 28-03-2014. Arxivat de l'original el 2014-03-28. [Consulta: 9 març 2021].

## Enllaços externs

* Esteve Mateu Guiu al web de la FIDE (anglès)
* Partides d'Esteve Mateu Guiu a ChessTempo (en anglès)
* Esteve Mateu Guiu al web de ChessBase (anglès)
* Esteve Mateu Guiu al web de ECF (anglès)
# Enrique Soriano Hernández

Enrique Soriano Hernández (València, 1962) és un jurista valencià, lletrat a les Corts Valencianes i professor de dret constitucional i ciència política a la Universitat de València.
Va estar al capdavant de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació entre el 2016 i el 2021, primera etapa de creació de l'ens que va reiniciar el servei de ràdio i televisió públiques al País Valencià amb el govern del Botànic. Va dimitir del càrrec per tornar al seu lloc de treball al parlament valencià.

## Referències

* ↑ Serra, Maria Josep «“En la nueva RTVV no hay continuación de ninguna actividad”» (en castellà). El País [Madrid], 19-12-2016. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «La Comissió de RTVV proposa per unanimitat Enrique Soriano com a president del Consell Rector de la CVMC». [Consulta: 6 febrer 2025].
* ↑ «Enrique Soriano deja la presidencia del Consell Rector de la CVMC» (en castellà). [Consulta: 6 febrer 2025].
# Bogdan Dobrev

Bogdan Dobrev (búlgar: Богдан Добрев) (valor desconegut, 29 de juliol de 1957) és un remer búlgar, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on va guanyar la medalla de bronze en la competició del quàdruple scull del programa de rem. Formà equip amb Mintxo Nikolov, Ivo Roussev i Liubomir Petrov. Durant la seva carrera esportiva va participar en diverses edicions del Campionat del Món de rem, competició en què destaca la medalla de bronze aconseguida el 1977.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Bogdan Dobrev». [Consulta: 24 abril 2023].
* ↑ «Bogdan Dobrev», 11-01-2021. [Consulta: 24 abril 2023].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Herren - Teil 1)». [Consulta: 24 abril 2023].
# Hello Out There!

Hello Out There! és una obra en un acte del dramaturg armeni-americà William Saroyan escrita a principis d'agost de 1941.

## Trama

L'obra està ambientada en una petita presó de Texas. Hi ha dos personatges principals, Photo-Finish i Emily, a qui Saroyan es refereix simplement com "Un home jove" i "una noia". Photo-Finish és un jugador de la seva sort i acaba a la presó en un forat de la ciutat com a conseqüència d'una denúncia per violació d’una prostituta casada quan es va negar a pagar-li després d'arribar a casa seva.
Allà coneix l'Emily, una cuinera infeliç. Quan es troben, és amor a primera vista. L'Emily i el Photo-Finish s'enamoren i fan plans per anar a San Francisco, però els seus plans es veuen aixafats quan els homes que busquen Photo-Finish el troben i el maten.

## Historial de producció

L'obra es va representar per primera vegada l'any 1941 al Lobero Theatre de Santa Barbara (Califòrnia) com a aixecament del teló d'un renaixement de The Devil's Disciple de George Bernard Shaw, i es va representar per primera vegada a Broadway el 1942. La producció de Broadway fou protagonitzada per Eddie Dowling i Julie Haydon. Al Pacino va interpretar el jove en una actuació el 1963 que va marcar la seva primera aparició a l'escenari de la ciutat de Nova York.

## Adaptació cinematogràfica

El 1950, l'obra va ser adaptada a un curtmetratge, dirigida per James Whale i produïda pel milionari Huntington Hartford. Va ser protagonitzada per Harry Morgan, Marjorie Steele (la llavors dona d'Hartford), Lee Patrick i Ray Teal. La pel·lícula, pensada per ser un episodi d'una pel·lícula d'antologia a l'estil de pel·lícules similars com Quartet (1948) de W. Somerset Maugham,no es va estrenar mai. Hello Out There va ser l'última pel·lícula de Whale.

## Òpera

El 1953, el compositor Jack Beeson va compondre una òpera de cambra en un acte basada en l'obra.

## Referències

* ↑ Hello Out There! a foreversaroyan.com
* ↑ Hello, Out There a store.bizbooks.net
* ↑ Hello Out There (1949), a la Noir Encyclopaedia

## Enllaços externs

* Hello Out There! a l'Internet Broadway Database
* Critique of Individualism in Saroyan’s Hello Out There and Williams's Lord Byron’s Love Letter de Pujan Simsina.
# Khamezi

Khamezi (en grec, Χαμέζι) és un poblet de Grècia situat a l'illa de Creta. Pertany a la unitat perifèrica de Lassithi i al municipi i a la unitat municipal de Sitia. L'any 2011 tenia 253 habitants.

## Restes arqueològiques

A una distància d'1 km del poble, a la muntanya Souvloto Mouri, les excavacions han tret a la llum un edifici oval de nou cambres al voltant d'un petit pati amb una cisterna la superfície total del qual és de 21 x 15 m. Aquest edifici pertany al període minoic mitjà 1A però s'hi han identificat cinc fases de construcció i fou construït sobre un altre anterior pertanyent al període minoic antic. Al centre n'hi havia un petit santuari. Entre les troballes de les excavacions hi ha figuretes amb forma humana i d'animal, un torn, una taula d'ofrenes circular de terracota, fragments de pitos —alguns amb inscripcions en lineal A—, recipients de pedra, un ríton, tritons de petxines i ceràmica, diverses eines i objectes de coure, entre ells dues dobles destrals.
S'ha suggerit, a causa de la seua posició estratègica amb vista a la badia de Sitia i a la vall de Piskokéfalo, i als seus forts murs defensius, que podria ser un edifici de guaita dependent del palau de Malia i que abans haguera estat relacionat amb el palau de Petra.
Les primeres excavacions, les dirigí al 1903 Stephanos Xanthoudides i després, al 1971, Costis Davaras efectuà nous treballs arqueològics al lloc.

## Referències

* ↑ Detall del cens de 2011 (en grec).
* ↑ María Soledad Milán Quiñones de León, El nacimiento del estado en la isla de Creta y el periodo Protopalacial en Malia (tesis doctoral), pp.374-377. Universidad Autónoma de Madrid (2008)
# Hend Zaza

Hend Zaza (en àrab: هند ظاظا; Hama, 1 de gener de 2009) és una jugadora de tennis de taula siriana. Es va classificar per jugar als Jocs Olímpics d'Estiu de 2020 celebrats el 2021 a Tòquio, a través del torneig de classificació olímpica d’Àsia Occidental celebrat a Jordània el 2020. Amb només 12 anys, era aleshores la persona més petita que participava en tennis de taula olímpic i la cinquena persona més jove que competia als Jocs Olímpics moderns.
És la jugadora més jove dels jocs del 2020 i la competidora olímpica més jove d'ençà de la participació Beatrice Huștiu, una patinadora artística romanesa que va competir el 1968.

## Referències

* ↑ «Syrian Table tennis prodigy Hend Zaza: We are able to overcome obstacles» (en anglès americà). olympics.com, 24-07-2021. Arxivat de l'original el 2021-08-12. [Consulta: 12 agost 2021].
* ↑ Carayol, Tumaini. «‘Fight for your dreams' – Hend Zaza, 12, makes history at Tokyo Olympics» (en anglès). theguardian.com, 24-07-2021. [Consulta: 12 agost 2021].
# Rhinemys

Rhinemys és un gènere de tortuga de la família dels Chelidae, que inclou una sola espècie, Rhinemys rufipes, pròpia del NO Brasil (Amazones, Pará), i del SE Colòmbia.

## Referències

* ↑ Reptile Database
# Casa Senyorial de Bebrene

La Casa Senyorial de Bebrene (en letó: Bebrenes muiža) és una mansió a la regió cultural de Selònia, al Municipi d'Ilūkste de Letònia.

## Història

La seva construcció va ser encarregada pel Comte Stanisław Kostka von Plater-Syberg i construïda en estil neorenaixentista francès al segle xix per l'arquitecte polono-italià Leandro Marconi, el complex està situat en un parc, un dels parcs naturals en estil anglès més expressius de Letònia. L'edifici actualment allotja l'escola secundària Bebrene.

## Referències

* ↑ Zarāns, 2006, p. 86.

## Bibliografia

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia