OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Batalla de Queronea (86 aC)

La Batalla de Queronea de l'any 86 aC va tenir lloc a la rodalia de Queronea, a Beòcia, durant la Primera Guerra mitridàtica entre la República Romana i el rei Mitridates IV del Pont. Les forces romans de Luci Corneli Sul·la van derrotar l'exèrcit del Pont, al comandament d'Arquelau. La batalla es descriu en dos textos antics, tot i que els fets varien entre ells. La descripció de la batalla apareix en les Guerres Mitridàtiques d'Apià, Llibre 6, al mateix temps que a la Vida de Sul·la de Plutarc, capítols 17-19.

## Batalla

Sul·la no va perdre el temps i va ocupar un turó anomenat Filobet, que naixia als contraforts de la muntanya del Parnàs. D'allà dominava la plana d'Elatea i disposava de fusta i aigua en abundància. L'exèrcit d'Arquelau, comandat realment per Tàxiles havia d'avançar des del nord per una vall fins a Queronea. Amb 110.000 homes i 90 carros de guerra, triplicava, com a mínim, els efectius de Sul·la. Arquelau era partidari de desgastar lentament als romans, però Tàxiles tenia ordres de Mitridates d'atacar immediatament. Mentrestant, Sul·la va emprar els seus homes en l'excavació d'una sèrie de trinxeres per protegir els seus flancs contra possibles maniobres i aixecar palissades al davant. A continuació va ocupar la ciutat en ruïnes de Parapotamos, una posició inexpugnable que dominava els guals de la calçada que conduïa a Queronea. Llavors va fingir una retirada, abandonant els guals i es va atrinxerar a les palissades i les trinxeres. Al seu darrere hi havia preparada l'artilleria de campanya que ja havia estat emprada en el setge d'Atenes. Arquelau va avançar a través dels guals i va intentar flanquejar les forces de Sul·la amb la seva cavalleria, però només va aconseguir ser rebutjat per les legions formades en quadre i sumir l'ala dreta del seu exèrcit en la confusió. Els carros d'Arquelau carregaren contra el centre romà i es van fer miques contra les trinxeres romanes. Llavors, els cavalls alliberats de les seves brides i embogits per les fletxes i javelines, van retrocedir a través de les falanges gregues creant més confusió. Aquestes van carregar, però tampoc van poder superar les defenses romanes i van patir fortes baixes sota el foc de l'artilleria romana.
En vista del fracàs, Arquelau va tractar de llançar la seva ala dreta contra la desprotegida esquerra romana. Sul·la, advertint de la perillosa maniobra, va córrer en auxili dels seus homes des del flanc dret. Sul·la va resistir els assalts pòntics, fins que Arquelau va decidir portar més tropes des de la seva ala dreta. Això va desestabilitzar la línia de combat pòntica i debilitar el seu flanc dret. Sul·la va tornar a la seva ala dreta i ordenà avançar a totes les seves forces. Amb el suport de la cavalleria, les legions de Sul·la van fer miques les forces d'Arquelau. La matança va ser terrible, i segons algunes fonts només van sobreviure 10.000 soldats de Mitridates.

## Referències

* ↑ Revista de España Volum 2 pàg. 379.
# Dinastia dels Jin anteriors

Els Jin anteriors (o T'sin anteriors, modern Qin anteriors) fou un dinastia governant establerta al nord de la Xina al segle IV.
Després del 350 un oficial de Xe-hu (darrer rei de la dinastia dels Txao posteriors), de nom P'ou Hong, probablement d'ètnia mongola o tangut (de la branca tibetana) es va fer independent al Shensi amb capital a Txangngan. La seva dinastia fou coneguda com a Jin (Ts'in) anteriors o Ts'ein Ts'in (350-394). El seu net Fu Kien (357-385) fou un dels reis més importants de tots els reis turcomongols del nord de la Xina; va adoptar els costums i la civilització xinesa, fou just i compassiu i protector del budisme. Va ocupar Lo-yang als mujong (369) i tot seguit T'ai-yuan i finalment Yé (Tchang-to) la capital, on va fer presoner al seu rei i va acabar amb la dinastia dels Yen anteriors (370), incorporant els seus territoris (Hopei, Shansi, Shantung i Honan) als que ja posseïa del Shensi.
El 376 es va apoderar del petit regne bàrbar de Leang al Kansu. El 382 va enviar al seu lloctinent Lu Kuang a sotmetre als reis de la conca del Tarim, i els sobirans de Lob Nor, Turfan i Qarashahr es van sotmetre; el rei de Kudjha (que els xinesos anomenaren Po Xuen) va voler resistir però fou derrotat i enderrocat el 383. Lu Kuang va establir una guarnició a Kudjha, i va tornar a la Xina portant al famós monjo budista Kumaradjiva, que fou un notable traductor de texts sànscrits al xinès.
El 383 va decidir atacar a Jin Oriental, l'imperi xinès del sud però va patir una greu derrota a la batalla del Riu Fei i els mujong, sota direcció de Tx'uei, que havia servit a les ordres de Fu Kien, es va revoltar i es va apoderar de Hopei i el Shantung on va fundar una dinastia coneguda per dinastia dels Yen posteriors; un altre cap mujong també es va revoltar i va fundar un regne al Shansi conegut per dinastia dels Yen Occidentals (Si Yen). Finalment un altre general de Fu Kien, de nom Yao Tx'ang, probablement tibetà, es va apoderar del Shensi i part de Honan, i va fundar la dinastia dels Jin posteriors

## Reis de la dinastia del Qin o Jin anteriors (noms en transcripció moderna)

| Nom de temple | Nom pòstum | Nom de família i normal | Duració | Nom de l'era i duració |
| Gaozu (高祖 Gāozǔ) | Jingming (景明 Jǐngmíng) | Fu Jiàn (苻健 Fú Jiàn) | 351-355 | Huangshi (皇始 Huángshǐ) 351-355 |
| No existeix | Rei Li (厲王 Lìwáng) ¹ | Fu Sheng (苻生 Fú Shēng) | 355-357 | Shouguang (壽光 Shòuguāng) 355-357 |
| Shizu (世祖 Shìzǔ) | Xuanzhao (宣昭 Xuānzhāo) | Fu Jiān (苻堅 Fú Jiān) | 357-385 | Yongxing (永興 Yǒngxīng) 357-359 Ganlu (甘露 Gānlù) 359-364 Jianyuan (建元 Jiànyuán) 365-385 |
| No existeix | Aiping (哀平 āipíng) | Fu Pi (苻丕 Fú Pī) | 385-386 | Taian (太安 Tàiān) 385-386 |
| Taizong (太宗 Tàizōng) | Gao (高 Gāo) | Fu Deng (苻登 Fú Dēng) | 386-394 | Taichu (太初 Tàichū) 386-394 |
| No existeix | Houzhu (後主 Hòuzhǔ) | Fu Chong (苻崇 Fú Chóng) | uns quants mesos el 394 | Yanchu (延初 Yán Chū) 394 |

## Referències

* ↑ Peers, C. J.. Imperial Chinese Armies (1) 200 BC - AD 589 (en anglès). Osprey Publishing, 1995. ISBN 1-85532-514-4.

## Vegeu també

* Batalla del Riu Fei.
# Premi de Poesia Torre de Piles

El Premi de Poesia Torre de Piles és un premi literari convocat per primera vegada l'any 2018 al municipi de Piles gràcies a la iniciativa de Manel Arcos i Martínez, editor d'Edicions del Sud. El premi es convoca en llengua valenciana. Els guanyadors presenten el seu llibre en una vetllada poètica en la Torre vigia de Piles al municipi de Piles. El llibre guanyador forma part de la col·lecció "Paraules silenciades" d'Edicions dels Sud.

## Guardonats/des

* 2018 – Raimond Aguiló i Bartolomé, per Brooklyn, potser
* 2019 – Cristina Àlvarez Roig, per Cosmogonia terrenal
* 2020 – Israel Clarà, per Òrbites en sincronia
* 2021 - Quim Sanç, per Crits de diumenge
* 2022 - Montse Assens, per Clixés
* 2023 - Lorena Cayuela Bellver, per Per deixar llavoretes a la vora i Robert Cortell Giner, per Memòria de la llum (premi ex-aequo)
* 2024 - Josep Jorge i Fernández, per Llista d'espera

## Referències

* ↑ ««Brooklyn, potser» de Raimond Aguiló guanya el I Premi de Poesia "Torre de Piles" convocat per Edicions del Sud». Martes, 07 Agosto 2018 13:32 [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ «Cristina Àlvarez Roig guanya el II Premi de Poesia «Torre de Piles»». Lunes, 05 Agosto 2019 13:10 [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ «Israel Clarà guanya el III Premi de Poesia «Torre de Piles», convocat per l’editorial saforenca Edicions del Sud». Israel Clarà guanya el III Premi de Poesia «Torre de Piles», convocat per l’editorial saforenca Edicions del Sud [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ «Quim Sanç guanya el IV Premi de Poesia Torre de Piles». Lunes, 09 de Agosto de 2021 [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ «Montse Assens és la guanyadora del V Premi de Poesia Torre de Piles». 8 d'agost de 2022 [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ «Lorena Cayuela i Robert Cortell, Premis de Poesia «Torre de Piles» 2023». 07/08/2023 07:44 [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ «El poblà Josep Jorge i Fernández guanya el VIIé Premi de Poesia Torre de Piles». 5 d'agost de 2024 [Consulta: 27 setembre 2024].
# Amaurosi congènita de Leber

L'amaurosi congènita de Leber (ACL) és una rara malaltia ocular heretada que apareix al néixer o als primers mesos de vida.
Una forma d’ACL es va tractar amb èxit amb teràpia gènica el 2008.
Afecta aproximadament 1 de cada 40.000 nadons. L'ACL va ser descrita per primera vegada per Theodor Leber al segle xix. No s'ha de confondre amb la neuropatia òptica hereditària de Leber, que és una malaltia diferent també descrita per Theodor Leber.

## Signes i símptomes

El terme congènit fa referència a una malaltia present des del naixement (no adquirida) i l'amaurosi fa referència a una pèrdua de visió no associada a una lesió. Tanmateix, més enllà d’aquestes descripcions generals, la presentació de l'ACL pot variar, perquè està associada a múltiples gens.
L’ACL es caracteritza típicament per nistagme, respostes pupil·lars lentes o absents, i pèrdua de visió o ceguesa severa.

## Referències

* ↑ «Leber congenital amaurosis - a model for efficient genetic testing of heterogeneous disorders: LXIV Edward Jackson Memorial Lecture». American Journal of Ophthalmology, 144, 6, 12-2007, pàg. 791–811. DOI: 10.1016/j.ajo.2007.08.022. PMID: 17964524.
* ↑ «Safety and efficacy of gene transfer for Leber's congenital amaurosis». The New England Journal of Medicine, 358, 21, 5-2008, pàg. 2240–8. DOI: 10.1056/NEJMoa0802315. PMC: 2829748. PMID: 18441370.
* ↑ «Gene therapy for Leber's congenital amaurosis is safe and effective through 1.5 years after vector administration». Molecular Therapy, 18, 3, 3-2010, pàg. 643–50. DOI: 10.1038/mt.2009.277. PMC: 2839440. PMID: 19953081.
* ↑ «Vision 1 year after gene therapy for Leber's congenital amaurosis». The New England Journal of Medicine, 361, 7, 8-2009, pàg. 725–7. DOI: 10.1056/NEJMc0903652. PMC: 2847775. PMID: 19675341.
* ↑ «Effect of gene therapy on visual function in Leber's congenital amaurosis». The New England Journal of Medicine, 358, 21, 5-2008, pàg. 2231–9. DOI: 10.1056/NEJMoa0802268. PMID: 18441371.
* ↑ «Leber congenital amaurosis» (en anglès), 01-08-2010.
* ↑ Leber's congenital amaurosis a Who Named It
* ↑ «Über Retinitis pigmentosa und angeborene Amaurose» (en alemany). Archiv für Ophthalmologie, 15, 3, 1869, pàg. 1–25. DOI: 10.1007/BF02721213.
* 1 2 3 Online Mendelian Inheritance in Man (OMIM): LEBER CONGENITAL AMAUROSIS, TYPE I; LCA1 - 204000
* 1 2 Weleber, R. G.; Francis, P. J.; Trzupek, K. M.; Beattie, C.; Adam, M. P.; Ardinger, H. H.; Pagon, R. A.; Wallace, S. E. «Leber Congenital Amaurosis.». GeneReviews, 1993. PMID: 20301475.

## Enllaços externs

* TV3 (2019-12-15). La Marató: El Pere té amaurosi congènita de Leber. Consulta: 2019-12-17.
# An Essay on the Principle of Population

An Essay on the Principle of Population (Assaig sobre els principis de la població) és una obra de Thomas Malthus, publicada anònimament el 1798. El llibre advertia de les dificultats futures, en una interpretació de la població augmentant en progressió geomètrica (segons la qual es duplicaria cada 25 anys) mentre que la producció d'aliments augmentava en progressió aritmètica, la qual cosa deixaria una diferència resultant en la manca d'aliments i fam, tret que les taxes de natalitat disminueixin.
Tot i que no va ser el primer llibre sobre població, el llibre de Malthus va alimentar el debat sobre la mida de la població a la Gran Bretanya i va contribuir a l'aprovació de la Llei del cens 1800. Aquesta llei va permetre la celebració d'un cens nacional a Anglaterra, Gal·les i Escòcia, començant el 1801 i continuant cada deu anys fins a l'actualitat. La sisena edició del llibre (1826) va ser citada independentment com una influència clau tant per Charles Darwin com per Alfred Russel Wallace en el desenvolupament de la teoria de la selecció natural.
Una part clau del llibre estava dedicada al que ara es coneix com la Llei Malthusiana de la Població. La teoria afirma que les taxes de població creixents contribueixen a un augment de l'oferta de treball i, inevitablement, redueixen els salaris. En essència, Malthus temia que el creixement continuat de la població comporti pobresa.
El 1803, Malthus va publicar, sota el mateix títol, una segona edició molt revisada de la seva obra. La seva versió final, la 6a edició, es va publicar el 1826. El 1830, trenta-dos anys després de la primera edició, Malthus va publicar una versió condensada titulada A Summary View on the Principle of Population, que incloïa respostes a les crítiques de l'obra més gran.

## Referències

* ↑ «An Essay on the Principle of Population» (en anglès americà). [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ An Essay on the Principle of Population As It Affects the Future Improvement of Society, with Remarks on the Speculations of Mr. Goodwin, M. Condorcet and Other Writers. Londres: J. Johnson in St Paul's Church-yard, 1798. via Internet Archive
* 1 2 «Malthus' Principle of Population». A: BRIA 26 2 The Debate Over World Population: Was Malthus Right?. 26, Winter 2010.
* ↑ The fourth edition appeared in 1807 in two volumes. See Malthus, Thomas Robert (1807), An Essay on the Principle of Population, or a View of Its Past and Present Effects on Human Happiness, with An Enquiry into Our Prospects Respecting the Future Removal or Mitigation of the Evils Which It Occasions, vol. I (Fourth ed.), J. Johnson, <https://books.google.cat/books?id=TT4uAAAAYAAJ&q=editions%3AyBM6trQ-zfsC&pg=PR3>, volume II via Google Books
# An silvia

An Silvia Opus 106, no 4, D. 891, és un Lied compost per Franz Schubert el 1826 i publicat poc després de la seva mort el 1828. Es publicà conjuntament amb tres altres Lieder, compostos el 1827, que van conformar l'opus 106, dedicat a Marie Pachler, pianista i amiga del compositor:
* Heimliches Lieben D. 922
* Das Weinen D. 926
* Vor meiner Wiege D. 927
* An Silvia D. 891
Hi ha la llegenda que Schubert va escriure aquest Lied darrere la carta d'un restaurant, però no deixa de ser una llegenda sense credibilitat.
El quart Lied d'aquest Opus 106 havia de ser originalment Eine altschottische Ballade, però en el darrer moment es va substituir per An Silvia.

## Text

El text en alemany és una traducció feta per Eduard von Bauernfeld d'un text de William Shakespeare que apareix a l'escena 2, acte IV de Els Dos gentilhomes de Verona de l'autor anglès.
| Anglès Who is Silvia? what is she? That all our Swaines commend her? Holy, faire, and wise is she. The heavens such grace did lend her, That she might admired be. Is she kinde as she is faire? For beauty lives with kindnesse: Love doth to her eyes repaire, To helpe him of his blindnesse: And being help'd, inhabits there. Then to Silvia, let us sing, That Silvia is excelling; She excels each mortall thing Upon the dull earth dwelling. To her let us Garlands bring. | Alemany Was ist Silvia, saget an, Daß sie die weite Flur preist? Schön und zart seh' ich sie nah'n, Auf Himmels Gunst und Spur weist, Daß ihr Alles unterthan. Ist sie schön und gut dazu? Reiz labt wie milde Kindheit; Ihrem Aug' eilt Amor zu, Dort heilt er seine Blindheit, Und verweilt in süßer Ruh. Darum Silvia tön', o Sang, Der holden Silvia Ehren; Jeden Reiz besiegt sie lang, Den Erde kann gewähren: Kränze ihr und Saitenklang! | Català Digues-me què és, Sílvia, el que tots els camps lloen? Bella i delicada la veig apropar-se, la gràcia i l'empremta del cel li assenyalen que tot a ella està sotmès. És ella formosa i bona a més? El seu encís delecta com dolça infantesa; vers els seus ulls Cupido s'apressa, allà es guareix de la seva ceguesa i roman en un dolç repòs. Així doncs, per Sílvia, ressona oh cant, en honor de l'encisadora Sílvia; ella domina tots els encants que la terra pot atorgar: per a ella, garlandes i música d'arpa! Traducció: Salvador Pila |
Tornar a dalt de tot

## Referències

* ↑ Dieskau, Dietrich Fischer. Los lieder de Schubert: creación-esencia-efecto (en castellà). Alianza Editorial, 1984, p. 220.
* ↑ Dieskau, Dietrich Fischer. Los lieder de Schubert: creación-esencia-efecto (en castellà). Alianza Editorial, 1984, p. 221.
* ↑ Dieskau, Dietrich Fischer. Los lieder de Schubert: creación-esencia-efecto (en castellà). Alianza Editorial, 1984, p. 237.
* ↑ «Gesang | Was ist Silvia, saget an | LiederNet». [Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ «“An Silvia / A Sílvia” op. 106, no. 4, D. 891 (Franz Schubert)», 24-11-2017. [Consulta: 13 agost 2022].Plantilla:Avís d'atribució de text de Creative Commons

## Enllaços externs

* https://schubert-ausgabe.de/recherche/schubert-datenbank/lieder-5b_96/?search_highlighter=922
# Kenneth Kitchen

Kenneth Kitchen (Aberdeen, 1932 - 6 de febrer de 2025) va ser un egiptòleg escocès, professor emèrit d'egiptologia i investigador honorari a l'escola d'arqueologia, història clàssica i egiptologia de la Universitat de Liverpool. Va escriure més 250 llibres i articles en revistes especialitzades sobre aquests i altres temes des de mitjans dels anys 1950. The Times el va considerar «l'arquitecte de la cronologia egípcia».

## Publicacions

* Suppiluliuma and the Amarna Pharaohs; a study in relative chronology, Liverpool University Press, 1962;
* Ancient Orient and Old Testament . London: Tyndale Press. Chicago: InterVarsity Press, 1966;
* The Bible In Its World. Exeter: Paternoster. Downers Grove: InterVarsity Press 1978, ISBN 0-85364-211-7;
* Pharaoh Triumphant: The Life and Times of Ramesses II, King of Egypt. Monumenta Hannah Sheen Dedicata 2. Mississauga: Benben Publications, 1982;
* Documentation for Ancient Arabia. Part 1: Chronological Framework and Historical Sources. The World of Ancient Arabia 1. Liverpool: Liverpool University Press, 1994;
* The World of Ancient Arabia, Liverpool University Press I (1994), II (2000); III, IV in preparation;
* Ramesside Inscriptions, Translations Volume II, Ramesses II, Royal Inscriptions, Oxford-Blackwell, 1996, ISBN 0-631-18427-9;
* The Third Intermediate Period in Egypt (1100-650 BC), 3rd ed. Warminster: Aris & Phillips Limited, Warminster, 1996;
* Poetry of Ancient Egypt, Gothenburg, P. Åström förlag, 1999, ISBN 91-7081-150-4;
* Regnal and Genealogical data of Ancien Egypt Kenneth Anderson Kitchen, Bietak, Vienne, 2000;
* Ramesside Inscriptions, Translations Volume III, Ramesses II, His Contemporaries, Oxford-Blackwell, 2001, ISBN 0-631-18428-7;
* Ramesside Inscriptions, Translations: Merenptah and the Late Nineteenth Century, Blackwell Pub, 2003, ISBN 0-631-18429-5;
* On the Reliability of the Old Testament, Grand Rapids and Cambridge: William B. Eerdmans Publishing Company, 2003, ISBN 0-8028-4960-1.

## Referències

* ↑ «Obituary: Professor Kenneth A. Kitchen (1932–2025)» (en anglès). [Consulta: 7 febrer 2025].
* ↑ The Times, 13 d'octubre del 2002, How myth became history

## Enllaços externs

* Revisió de l'obra Sobre la fiabilitat de l'Antic Testament pel Professor d'Antic testament, Seminari de Denver (ampli resum) (anglès)
* Pàgina web de K. A. Kitchen a la Universitat de Liverpool (anglès)
# Tour del Llemosí 2016

El Tour del Llemosí 2016, 49a edició del Tour del Llemosí, es disputà entre el 16 i el 19 d'agost de 2016 amb quatre etapes. L'inici i final de la cursa fou a Llemotges. La cursa formà part del calendari de l'UCI Europa Tour 2016, amb una categoria 2.1.
El vencedor final fou l'estatunidenc Joey Rosskopf (BMC Racing), amb un segon de marge amb l'italià Sonny Colbrelli (Bardiani CSF) i completant el podi el francès Hubert Dupont (AG2R La Mondiale). En les classificacions secundàries Romain Le Roux (Armée de Terre) guanyà la classificació dels punts, Flavien Dassonville (HP BTP-Auber 93) la muntanya, Diego Rubio (Caja Rural-Seguros RGA) els joves i el Androni Giocattoli-Sidermec la classificació per equips.

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a cinc equips World Tour, catorze equips continentals professionals i tres equips continentals:
* equips World Tour: FDJ, Movistar Team, Ag2r La Mondiale, BMC Racing Team, Team Tinkoff
* equips continentals professionals: Fortuneo-Vital Concept, Cofidis, Wanty-Groupe Gobert, Drapac Professional Cycling, Topsport Vlaanderen-Baloise, Direct Énergie, Delko Marseille Provence KTM, Gazprom-RusVelo, Team Roth, Androni Giocattoli-Sidermec, Wilier Triestina-Southeast, Caja Rural-Seguros RGA, Bardiani CSF, Roompot Oranje Peloton
* equips continentals: Armée de Terre, Roubaix Métropole européene de Lille, HP-BTP Auber 93

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 16 de ago | Llemotges – Orador de Glana | etapa accidentada | 165,5 | Joey Rosskopf | Joey Rosskopf |
| 2a etapa | 17 de ago | Dun – Ausança | etapa accidentada | 173,5 | Roman Maikin | Joey Rosskopf |
| 3a etapa | 18 de ago | Lo Lonzac – Liginhac | etapa accidentada | 179,9 | Sonny Colbrelli | Joey Rosskopf |
| 4a etapa | 19 de ago | Sent Liunard – Llemotges | etapa accidentada | 185,5 | Sonny Colbrelli | Joey Rosskopf |

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Joey Rosskopf (USA) | BMC Racing Team | 17h 14' 33" |
| 2 | Sonny Colbrelli (ITA) | Bardiani-CSF | + 1" |
| 3 | Hubert Dupont (FRA) | AG2R La Mondiale | + 4" |
| 4 | Nicolas Edet (FRA) | Cofidis | + 5" |
| 5 | Rodolfo Torres (COL) | Androni Giocattoli-Sidermec | + 10" |
| 6 | Diego Rubio (ESP) | Caja Rural-Seguros RGA | + 16" |
| 7 | Theo Vimpere (FRA) | HP BTP-Auber93 | m.t. |
| 8 | Francesco Gavazzi (ITA) | Androni Giocattoli-Sidermec | + 17" |
| 9 | Thomas Sprengers (BEL) | Topsport Vlaanderen-Baloise | + 19" |
| 10 | Julien El Fares (FRA) | Delko Marseille Provence KTM | + 20" |

## Referències

* ↑ «2016 Tour du Limousin (2.1)». procyclingstats.com.

## Enllaços externs

* Web oficial (francès)
# Trintange

Trintange (en luxemburguès: Trënteng; en alemany: Trintingen) és una vila i centre administratiu de la comuna de Waldbredimus, situada al districte de Grevenmacher del cantó de Remich. Està a uns 11,8 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Trintange». [Consulta: 29 setembre 2015].
# Sigi Renz

Sigi Renz (Múnic, 2 d'agost de 1938 - Ratisbona, 1 de febrer de 2025) fou un ciclista alemany, professional des del 1961 fins al 1976. Va combinar tant el ciclisme en pista com en ruta. Va aconseguir 23 victòries en curses de sis dies i tres títols europeus de Madison. També es proclamà Campió nacional en ruta el 1963.

## Palmarès en pista

* 1962
** Campió d'Alemanya en Persecució
* 1963
** Campió d'Alemanya de Madison (amb Klaus Bugdahl)
** 1r als Sis dies de Dortmund (amb Klaus Bugdahl)
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Klaus Bugdahl)
* 1964
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Klaus Bugdahl)
* 1965
** 1r als Sis dies de Colònia (amb Rudi Altig)
* 1966
** Campió d'Europa de Madison (amb Klaus Bugdahl)
** 1r als Sis dies de Dortmund (amb Rudi Altig)
** 1r als Sis dies de Berlín 1 (amb Klaus Bugdahl)
** 1r als Sis dies de Berlín 2 (amb Rudi Altig)
** 1r als Sis dies de Zuric (amb Rudi Altig)
** 1r als Sis dies de Quebec (amb Fritz Pfenninger)
* 1968
** 1r als Sis dies de Colònia (amb Rudi Altig)
** 1r als Sis dies de Bremen (amb Rudi Altig)
** 1r als Sis dies d'Anvers (amb Emile Severeyns i Theofiel Verschueren)
* 1969
** 1r als Sis dies de Gant (amb Rudi Altig)
* 1970
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Wolfgang Schulze)
** 1r als Sis dies de Frankfurt (amb Jürgen Tschan)
* 1971
** Campió d'Europa de Madison (amb Wilfried Peffgen)
** 1r als Sis dies de Brussel·les (amb Albert Fritz)
* 1972
** 1r als Sis dies de Colònia (amb Wolfgang Schulze)
** 1r als Sis dies de Bremen (amb Wolfgang Schulze)
** 1r als Sis dies de Múnic (amb Wolfgang Schulze)
** 1r als Sis dies de Milà (amb Felice Gimondi)
* 1973
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Wolfgang Schulze)
** 1r als Sis dies de Frankfurt (amb Wolfgang Schulze)
* 1974
** 1r als Sis dies de Múnic (amb Wolfgang Schulze)

## Palmarès en ruta

* 1963
** Campió d'Alemanya en ruta

### Resultats al Tour de França

* 1961. Abandona

## Referències

* ↑ «Größte Erfolge auf der Bahn: Ex-Radsport-Star Sigi Renz ist verstorben» (en alemany), 03-02-2025. [Consulta: 8 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl