OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jared Harris

Jared Francis Harris (Londres, 24 d'agost de 1961) és un actor anglès.

## Trajectòria

Els seus papers més coneguts inclouen Lane Pryce a la sèrie dramàtica de televisió del canal AMC Mad Men, per la qual va ser nominat al Primetime Emmy com a millor actor secundari en una sèrie dramàtica, David Robert Jones a la sèrie de ciència-ficció Fringe, el rei Jordi VI a la sèrie de drama històric The Crown, Anderson Dawes a la sèrie de ciència-ficció The Expanse, el capità Francis Crozier a la sèrie The Terror i Valery Legasov a la minisèrie d'HBO Chernobyl, pel qual va guanyar el premi de televisió de l'Acadèmia Britànica al millor actor i va ser nominat al Primetime Emmy al millor actor principal el 2019.
També ha interpretat papers secundaris en pel·lícules com Mr. Deeds (2002), El curiós cas de Benjamin Button (2008), Sherlock Holmes: Un joc d'ombres (2011), Lincoln (2012) i Allied (2016). El 2021 va fer de Hari Seldon a la sèrie de ciència-ficció d'Apple TV+ Foundation.
El 18 d'octubre de 2019 Harris va rebre el premi Cinema Vanguard al Festival Internacional de Cinema de San Diego. Alguns dels guanyadors anteriors havien estat Topher Grace, Kate Beckinsale i Adrien Brody.

## Referències

* ↑ Hattenstone, Simon. «Chernobyl's Jared Harris: My wife can't believe how I keep getting bumped off!» (en anglès). The Guardian, 01-05-2019. [Consulta: 10 agost 2021].
* ↑ «Mad about the boy: Jared Harris divulges a few secrets from the set of» (en anglès), 09-03-2012. [Consulta: 26 març 2023].
* ↑ Seitz, Matt Zoller. «Netflix’s The Crown Is Tedious, But Anglophiles Will Like It» (en anglès americà). [Consulta: 26 març 2023].
* ↑ «Actor Jared Harris awarded RCGS' Louie Kamookak Medal» (en anglès americà). [Consulta: 26 març 2023].
* ↑ Littleton, Cynthia. «HBO Sets ‘Chernobyl’ Miniseries to Star Jared Harris» (en anglès americà), 26-07-2017. [Consulta: 26 març 2023].
* ↑ «‘Lincoln’: Look at all those TV actors; did you love the surprise? – The TV Guy – Orlando Sentinel», 23-11-2012. Arxivat de l'original el 2012-11-23. [Consulta: 26 març 2023].
* ↑ Armstrong, Neil. «Foundation: The 'unfilmable' sci-fi epic now on our screens» (en anglès). [Consulta: 26 març 2023].
* ↑ Nissen, Dano. «Laurence Fishburne, Jared Harris & Jillian Bell to be Feted at San Diego Intl. Film Festival» (en anglès). Variety, 05-09-2019. [Consulta: 6 setembre 2019].
# Jasveen Sangha

Jasveen Sangha (Regne Unit, agost de 1983), anomenada "la reina de la ketamina", és una membre de la jet-set i narcotraficant britànica i estatunidenca. Es va fer famosa internacionalment a l'agost del 2024 a conseqüència de la mort de l'actor canadenc Matthew Perry (cèlebre mundialment pel seu paper de Chandler Bing a la sèrie Friends) ja que és acusada d'haver-li venut el lot de ketamina que el va matar el 28 d'octubre del 2023.

## Biografia

Jasveen Sangha nasqué al Regne Unit el 1983. Es va criar tanmateix als Estats Units i d'ençà de la seva joventut viu a Califòrnia. Després de fer els seus estudis secundaris a la Calabasas High School, va estudiar a la Universitat de Califòrnia a Irvine i el 2005 s'hi va diplomar en ciències socials. Posteriorment treballà per la companyia financera estatunidenca Merrill Lynch. Més endavant, el 2010, se'n tornà cap al Regne Unit on es va graduar amb un MBA a la Hult International Business School de Londres.
Al març del 2024, Jasveen Sangha ja havia estat detinguda en un afer federal sota l'acusació de ser "una gran traficant de drogues". Fou alliberada després de pagar una fiança de 100.000 dòlars. Va ser arrestada de bell nou el 16 d'agost del 2024 i acusada aquesta vegada de la mort de Matthew Perry, juntament amb quatre altres persones, entre els quals Salvador Plasencia, un metge de Santa Monica, Marc Chavez, un metge de San Diego i l'assistent personal de l'actor, Kenneth Iwamasa.
La "reina de la ketamina" es va declarar innocent aleshores; amb tot el jutge va decidir de detenir-la sense fiança, suposant que podia existir algun risc de fugida.
Segons els fiscals, Sangha hauria estat subministrant ketamina des de casa seua almenys d'ençà del 2019. Un d'aquests va descriure la casa que Sangha té a Los Angeles com un "empori de venda de drogues". Arran de l'escorcoll de la casa de la narcotraficant es van trobar 79 vials de ketamina, tres lliures de pastilles taronja que contenien metamfetamina, bolets al·lucinògens i també cocaïna. També se l'acusa de la mort de Cody McLaury, un jove de 31 anys que va morir a l'agost del 2019 després d'injectar-se la ketamina que havia comprat a Sangha.

## Referències

* ↑ «Detenen dos acusats per la mort per sobredosi de l'actor Matthew Perry», 16-08-2024. [Consulta: 18 agost 2024].
* ↑ «Officials say the 'Ketamine Queen' and her 'drug-selling emporium' led to Matthew Perry's death» (en anglès), 17-08-2024. [Consulta: 18 agost 2024].
* ↑ «Who is the 'Ketamine Queen' accused of supplying Matthew Perry?» (en anglès), 16-08-2024. [Consulta: 18 agost 2024].
* ↑ «Two doctors and the 'ketamine queen' are charged in the overdose death of actor Matthew Perry» (en anglès), 15-08-2024. [Consulta: 18 agost 2024].
* ↑ «Meet ‘Ketamine Queen’ Jasveen Sangha, who supplied the drug to ‘Friends' star Matthew Perry» (en anglès), 18-08-2024. [Consulta: 18 agost 2024].
* ↑ «Who is ‘Ketamine Queen’ Jasveen Sangha charged in Matthew Perry’s death?» (en anglès), 16-08-2024. [Consulta: 18 agost 2024].
* ↑ «Matthew Perry’s Ketamine Queen’s Other Victim Revealed» (en anglès), 17-08-2024. [Consulta: 18 agost 2024].
# Jaume Llabrés i Mulet

Jaume Llabrés Mulet (Es Capdellà, Mallorca, 1954) és un historiador mallorquí. De formació autodidàctica, s'inicià com a col·laborador de premsa en temes mediambientals. Participà en els orígens del Grup Balear d’Ornitologia i Defensa de la Naturalesa (GOB) i en la fundació d’ARCA (Associació per a la defensa del patrimoni de Mallorca). Han escrit llibres sobre arquitectura monumental i jardins històrics, majoritàriament amb col·laboració amb Aina Pascual i David G. Murray. El 2010 rebé el premi “Jaume II” per part del Consell de Mallorca, i el 2017 rebé el premi Bartomeu Oliver, dels premis 31 de Desembre, de l'Obra Cultural Balear, ambdós amb Aina Pascual.

## Referències

* ↑ «Aina Pascual i Jaume Llabrés». [Consulta: 16 desembre 2024].
* ↑ «Els premiats dels 31D - Obra Cultural Balear», 21-06-2024. [Consulta: 15 desembre 2024].
# Jaume Roca i Torras

Jaume Roca i Torras (Manresa, Bages, 11 de març de 1928 - Barcelona, Barcelonès, 24 de juliol de 2012) fou un veterinari català.
Llicenciat per la Facultad de veterinària de la Universitat de Saragossa (1945-1950), el 1951 entra a formar part de l'Academia de Sanidad Militar – Sección Veterinaria a Madrid com a tinent veterinari destinat a la 4a Regió Militar a Puigcerdà. S'especialitza en bacteriologia i anàlisis clíniques durant el període 1953-1954. El 1956 és destinat a l'Hospital Militar de Ganado Equino a Barcelona, del qual serà director de 1970-1977. La seva carrera militar acabà amb la graduació de coronel veterinari, després de trenta-tres anys d'exercici. S'ocupà de l'alimentació científica del bestiar i introduí l'ús de les sulfamides potenciades i dels nitrofurans en forma hidrosoluble i injectable, i fou un dels promotors de la cria intensiva d’animals mitjançant pinsos compostos. I des d'aquesta perspectiva, arribà a exercir càrrecs tècnics en diferents indústries de pinsos. L’any 1964 cofundà la branca veterinària dels Laboratoris Esteve. Des del 1969 fins a la jubilació, el 1993, fou veterinari de l'Ajuntament de Barcelona, exercint com a tècnic municipal, i formant part del Cos Superior Veterinari, especialitzant-se en el control sanitari dels aliments i la prevenció de zoonosis transmissibles en matèria de salut pública en mercats i intendència municipal. Fou membre fundador de l'Acadèmia de Ciències Veterinàries de Catalunya. Va escriure nombrosos estudis sobre la història de la veterinària a Catalunya. El 1992 es va doctorar a la Universitat Autònoma de Barcelona amb la primera tesi sobre història veterinària de Catalunya, "Historia de la Veterinaria en Cataluña (1400-1980)". Fou un dels impulsors de l’Associació Catalana d’Història de la Veterinària, de la qual exercí la presidència entre 1998 i 2012.
L'any 2012, conjuntament amb la seva família, va fer donació d'un fons format per la documentació personal i privada, correspondència personal, documentació de caràcter associatiu i acadèmic, obra científica, amb treballs d’història i treballs biogràfics, a més d’una biblioteca annexa. La documentació inclosa abasta el període de 1885 a 2006. Una part d'aquest fons ha estat digitalitzada.
L'any 2001 el Govern de la Generalitat de Catalunya li concedí la Medalla al treball President Macià .

## Referències

* 1 2 «.xml Jaume Roca i Torras». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 18 febrer 2021].
* 1 2 3 «Fons Jaume Roca, 1885-2006». Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya, 1885-2006. Arxivat de l'original el 31 de maig 2020. [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ «Jaume Roca Torras “In memoriam”». Associació Catalana d'Història de la Veterinària (ACHV), 03-09-2012. [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ «Fons Jaume Roca». Universitat Autònoma de Barcelona (UAB). [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ «El Govern acorda la concessió de les Medalles i Plaques President Macià 2001», 23-10-2001. [Consulta: 18 febrer 2021].
# Java Head (pel·lícula de 1923)

Java Head és una pel·lícula muda de la Famous Players-Lasky i dirigida per George Melford i protagonitzada per Leatrice Joy, Alan Roscoe i Jacqueline Logan. Basada en la novel·la homònima de Joseph Hergesheimer es va estrenar el 25 de gener de 1923. Es considera una pel·lícula perduda. El 1934 s'estrenà una nova versió de la pel·lícula protagonitzada per Anna May Wong.

## Argument

A finals de la dècada de 1840, Jeremy Ammidon, un ric capità de vaixell ja retirat, viu amb els seus fills i néts en una casa coneguda com "Java Head" a Salem, Massachusetts. William, el fill primogènit de Jeremy, gestiona el negoci familiar. Per la seva banda, Gerrit Ammidon, que és el capità del vaixell Nautilus, estima Nettie Vollar, una néta de Barzil Dunsack, enemic declarat de Jeremy. Quan s'assabenta de la relació, Barzil fa fora Gerrit de casa seva.
A la Xina, Gerrit rescata Taou Yuen d'una banda de malfactors. El pare de la noia, un noble manxú, els obliga a casar-se amb l’amenaça de que si no ho fan els matarà tots dos. Gerrit es casa amb Taou i la porta a Salem on la seva aparença provoca consternació entre la família Ammidon. En saber-ho, Nettie emmalalteix. Edward Dunsack, un addicte a l’opi, se sent fascinat per Taou i intenta posar-la en contra del marit explicant-li que Gerrit estima Nettie, a qui ha vist en una festa. Taou no el creu. Nettie s'assabenta que Gerrit encara l'estima i Taou la visita, que després de parlar amb ella pren una sobredosi d'opi i mor. Nettie i Gerrit es casen i naveguen amb el Nautilus.

## Repartiment

* Leatrice Joy (Taou Yuen)
* Jacqueline Logan (Nettie Vollar)
* Frederick Strong as Jeremy Ammidon
* Alan Roscoe (Gerrit Ammidon)
* Arthur Stuart Hall (William Ammidon)
* Rose Tapley (Rhoda Ammidon)
* Betty Bronson (Janet Ammidon)
* Violet Axzelle (Laurel Ammidon)
* Audrey Berry (Sisall Ammidon)
* Polly Archer (Camilla Ammidon)
* George Fawcett (Barzil Dunsack)
* Raymond Hatton (Edward Dunsack)
* Helen Lindroth (Kate Vollar)
* Dan Pennell (Broadrick)
* George S. Stevens (majordom)
* Mimi Sherwood (criada)
* Frances Hatton (infermera)

## Referències

* ↑ Gates, Philippa. Criminalization/Assimilation: Chinese/Americans and Chinatowns in Classical Hollywood Film (en anglès). Rutgers University Press, 2019-03-08, p. 221. ISBN 978-0-8135-8943-5.
* ↑ «Old-time wàter fight in “Java Head”». Motion Picture News, 27-01-1923, pàg. 483.
* ↑ «Paramount releases “Knighthood”». Motion Picture News, 10-02-1923, pàg. 680.
* ↑ «Java Head» (en anglès). The Library of Congress / FIAF American Silent Feature Film Survival Catalog, 1923. [Consulta: 13 desembre 2023].
* ↑ Leibfried, Philip; Lane, Chei Mi. Anna May Wong: A Complete Guide to Her Film, Stage, Radio and Television Work (en anglès). McFarland, 2015-05-20, p. 84. ISBN 978-1-4766-0932-4.
# Jenna Clause

Jenna Clause és una actriu canadenca cayuga coneguda per interpretar a Martha Blackburn al drama estatunidenc The Wilds.
Clause va néixer a Buffalo, Nova York i es va criar al sud d'Ontario. És membre de la nació Cayuga del poble Haudenosaune de la reserva Six Nations of the Grand River, prop de Brantford, Ontario. Va prendre classes d'actuació a l'Escola d'Art Dramàtic i a l'Escola de Drama d'Imaginació a Niagara Falls, Ontario.
Clause va aparéixer a les petites produccions You're It i The Furies Inside Me abans de ser elegida com el personatge ojibwe Martha Blackburn a The Wilds. En una entrevista a The Advocate, Clause va parlar d'actuar en un programa que presentava personatges indígenes i representava una cultura diferent de la seua, afirmant: "va ser tan important per a mi fer-ho tot correctament". L'episodi del seu personatge va ser dirigit per la cineasta navajo Sydney Freeland.

## Referències

* 1 2 «Meet the Cast of Amazon's Newest YA Drama, "The Wilds"». Teen Vogue, 11-12-2020 [Consulta: 9 juliol 2021].
* 1 2 «Jenna Clause on Bringing Authentic Indigenous Representation to "The Wilds"», 26-05-2022. [Consulta: 10 setembre 2022].
* ↑ «Fort Erie actress Jenna Clause part of new Amazon drama ‘The Wilds'» (en anglès). niagarafallsreview.com, 04-12-2020 [Consulta: 9 juliol 2021].
* ↑ «The Wilds Cast on Queer and Diverse Teen Girls Surviving on an Island» (en anglès). www.advocate.com, 15-12-2020 [Consulta: 9 juliol 2021].
# Joc de mentides (sèrie de televisió)

Joc de mentides (títol original en anglès, The Following Events Are Based on a Pack of Lies) és una sèrie de televisió dramàtica britànica. Les composicions musicals d'Arthur Sharpe va guanyar el premi Ivor Novello a la millor banda sonora de televisió el 23 de maig de 2024. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

La Cheryl (Jean-Baptiste) i l'Alice (Staton) són dues dones sense gairebé res en comú, però comparteixen, sense voler, el mateix estafador (Petrie).

## Repartiment

* Marianne Jean-Baptiste com a Cheryl Harker
* Rebekah Staton com a Alice Newman
* Alistair Petrie com el doctor Robert Chance/Robbie Graham
* Romola Garai com a Juno Fish
* Derek Jacobi
* Julian Barratt
* Karl Johnson
* Ellie Haddington
* Paul Putner

## Producció

La van crear i escriure per Penelope Skinner i Ginny Skinner. La BBC la va encarregar l'agost de 2020. Robbie McKillop i Nicole Charles dirigeixen els capítols de la sèrie. Està produïda per BBC Studios amb Sister. Georgie Fallon és la productora del projecte. La sèrie està produïda per Naomi de Pear, Lydia Hampson, Alice Tyler, Penelope Skinner i Ginny Skinner i Jo McClellan.

### Càsting

L'abril de 2022, Marianne Jean-Baptiste, Alistair Petrie i Rebekah Staton van ser confirmats com els papers principals de la sèrie.

### Rodatge

El rodatge va tenir lloc al carrer St Aldate's d'Oxford l'abril de 2022.

## Emissió

La sèrie es va incloure a la programació de drames de la BBC One i es va emetre per primera vegada el 29 d'agost de 2023. A Catalunya, es va estrenar al Serielizados Fest de 2023 amb subtítols en català. El 10 de desembre de 2024 es va incorporar a FilminCAT.

## Referències

* ↑ Brown, Anna. «Winners of The Ivors with Amazon Music announced» (en anglès britànic). The Ivors Academy, 23-05-2024. [Consulta: 28 maig 2024].
* 1 2 «The Following Events Are Based on a Pack of Lies». Goita què fan, ara!. [Consulta: 16 desembre 2024].
* ↑ Hastings, Christobel. «BBC’s The Following Events Are Based On A Pack Of Lies: the first images from the compelling new conman thriller have landed». Stylist.co.uk, 20-04-2022. [Consulta: 9 agost 2023].
* ↑ «Skinner sisters write conman drama for Sister». Televisual.com, 24-08-2020. [Consulta: 9 agost 2023].
* ↑ Yossman, K.J. «Marianne Jean-Baptiste, Alistair Petrie, Romola Garai Join ‘The Following Events Are Based On A Pack Of Lies' (EXCLUSIVE)». Variety, 20-04-2022. [Consulta: 9 agost 2023].
* ↑ Cottrel, Imani. «BBC announces thriller The Following Events Are Based On A Pack Of Lies». rts.org, 09-04-2022. [Consulta: 9 agost 2023].
* ↑ Norris, Miranda. «Mystery solved: here's what camera crews were filming in St Aldates». Oxford Mail, 22-04-2022.
* ↑ «BBC unveils Autumn drama highlights». TV Zone UK, 09-08-2023. [Consulta: 9 agost 2023].
* ↑ «Panorama: 'The Following Events Are Based on a Pack of Lies'». [Consulta: 16 desembre 2024].
# BeppoSAX

El BeppoSax va ser un observatori espacial de raigs X construït fruit de la col·laboració entre els Països Baixos i Itàlia. Originalment denominat Sax (Satellite per Astronomia X, en italià), va ser rebatejat BeppoSax en honor de Giuseppe "Beppo" Occhialini, físic italià. L'observatori va ser llançat el 30 d'abril de 1996 mitjançant un coet Atlas des del Cap Canaveral. Al final de la seva missió va reentrar en l'atmosfera el 29 d'abril de 2003.
La missió del BeppoSax va ser fer estudis espectroscòpics i de variabilitat temporal de fonts celestes de raigs X a la banda d'energies d'entre 1 i 200 keV, incloent un monitoratge complet del cel per a la detecció d'esdeveniments transitoris en el rang entre 2 a 30 keV.
Entre la instrumentació, el satèl·lit portava quatre concentradors de raigs X sensibles a energies entre 1 i 10 keV (amb un d'ells capaç de detectar energies tan baixes com de 0,1 keV), un centellejador de gas sensible a entre 3 i 12 keV i un centellejador de vidre de iodur de sodi per a energies d'entre 15 i 200 keV.

## Referències

* Wade, Mark. «SAX» (en anglès), 2008.
* NASA. «SAX» (en anglès), 05-08-2008.

## Enllaços externs

* Pàgina del BeppoSax Arxivat 2020-02-01 a Wayback Machine. (italià)
# Jordi Alumà i Masvidal

Jordi Alumà i Masvidal (Barcelona, 26 de febrer de 1924 - 8 de juny de 2021) fou un pintor català, fill del dibuixant i cartellista Josep Alumà i Sans.

## Biografia

El 1937, durant la Guerra Civil Espanyola entrà a treballar al taller de l'escultor Felipe Coscolla i Plana però deixà l'escultura i va passar a estudiar al taller de pintura del Comissariat de Propaganda de la Generalitat de Catalunya. El 1939 hagué de posar-se a treballar al taller de pintura industrial Casa Vendrell del carrer Casanova de Barcelona. El 1941 ingressà als tallers d'artesania dels Salesians de Sarrià on fou orientat cap a la pintura de retaules pel mestre Petruccio Canzio. Treballà en el taller de l'escultor Manel Martí i Cabrer i amplià la seva formació amb viatges a Itàlia, Països Baixos, França, Estats Units, etc. Les seves primeres obres són de caràcter predominantment religiós i d'estètica medievalitzant.
A la dècada dels seixanta adoptà el figurativisme que el caracteritza i aprofundí en la temàtica esportiva. És autor de diverses suites olímpiques, com la dels Jocs Olímpics d'Estiu 1968 a Mèxic, i la decoració pictòrica del saló presidencial del Comitè Olímpic Internacional, a Lausana el 1988, per encàrrec de Joan Antoni Samaranch. També va fer la decoració mural de l'Arxiu de Comptes, al Palau de la Generalitat el 1975 i la de les oficines del Banc Atlàntic a Nova York (1983).
A mitjans de la dècada dels 70, per encàrrec de la constructora i promotora barcelonina La Llave de Oro, realitzà pintures murals per decorar alguns dels vestíbuls de l'Edificio Olímpo, d'altres s'encarregarà Llucià Navarro, destinat a habitatges d'alt nivell, del Carrer Balmes (413-427) i Carrer Moragas (14-32) de Barcelona. Tot seguint la temàtica de mitologia grega que inspira, amb una divinitat diferent, cada una de les porteries del complex residencial.
S'ha acreditat internacionalment com un dels màxims coneixedors de la tècnica del retaule i n'ha estat professor a l'Escola de Llotja del 1953 al 1989. Ha obtingut nombrosos premis, com els de la Biennal de l'Esport en les Belles Arts (1967), el Ciutat de Barcelona (1978) i l'Ynglada Guillot (1980). El 2000 va rebre la Creu de Sant Jordi.
L'any 2019 l'Ajuntament del Masnou li va atorgar la medalla de la vila del Masnou, municipi on residia des de 1962, quan ell i la seva esposa hi van fixar el seu domicili, i on s'hi poden trobar un bon nombre de les seves creacions.

## Bibliografia

* March Reñé, Martín (coor.). Jordi Alumà. Bilbao: La Gran Enciclopedia Vasca, 1974. ISBN 84-248-0184-9.

## Referències

* ↑ Ribas, Lluís. «Petita carta d'amor al meu amic». Cugat Mèdia, 08-06-2021.
* ↑ «S'ha mort el pintor Jordi Alumà a 97 anys». Vilaweb, 09-06-2021.
* ↑ «Jordi Alumà i Masvidal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Jordi Alumà rep la medalla de la vila per la seva trajectòria artística». Ajuntament del Masnou. [Consulta: 9 juny 2021].

## Enllaços externs

* Web Jordi Alumà Masvidal Arxivat 2018-08-29 a Wayback Machine.
# Josep Bach i Joanetas

Josep Bach i Joanetas (Olot, 1713? - Madrid, 1771) fou organista, tresorer i organitzador de les festes religioses de la Capella de Música de les Descalces Reals a Madrid.

## Biografia

Fou fill de Josep Bach, sabater d'Olot i Jerónima Bacha Joanetas. Tot i no es té cap constància d’on es va formar artísticament, hi ha una possibilitat que va estudiar a la Capella de Música del monestir de Montserrat. Aquest, tot i ser gironí, en 1740 s'establí a Madrid, ocupant els càrrecs del tresorer i encarregant-se d’organitzar les festes religioses al convent de les Descalces Reals. A més, aquest organista valorava molt tots els seus béns, sobretot la seva col·lecció de partitures musicals, però, així i tot, Josep Bach li van endeutar diverses quantitats de diners tant el mateix convent de les Descalces Reials com altres músics del monestir, entre ells José Oliveros i Manuel Paradís.
En 1740, Josep Bach establí matrimoni amb la cordovesa anomenada María Catalina Pérez de la Torre, viuda de Pedro de Áviles, i filla de Pedro Pérez de la Torre i María de Castro. Però, temps després de la mort de la seva primera dona, contrau matrimoni amb Jerònima Marcos, nascuda a Valdeavero, i amb qui va tenir un fill anomenat Josep Benito.
Pel que fa a l’àmbit professional música, Josep Bach va tenir molts triomfs, en què va arribar al seu punt culminant quan va ser anomenat com a primer organista del convent de les Descalces Reals, segurament cap al 1750.
Al seu testament, de 1770, consignà una deixa per a la seva germana Margarida, òrfena de pares i vídua amb dos fills, i demanà ser enterrat al convent de les Descalces Reals. Finalment, Josep Bach traspassà el 23 de març de 1771 i fou enterrat, segons com desitjava, al claustre del convent madrileny de les Descalces Reials.

## Referències

* 1 2 3 «Diccionari de músics, cantors, lutiers i orgueners relacionats amb Olot al segle XVIII». Miquel Puig i Reixach, 16-09-2019. [Consulta: 22 novembre 2024].
* 1 2 3 4 5 6 Barrio Moya, José Luis. El músico gerundense Don José Bach, organista del Real Convento de las Descalzas Reales de Madrid en el siglo XVIII. Aportaciones a su biografía (en castellà). vol. 39. Girona: Annals de l’Institut D’estudis Gironins, 1998, p. 343-357.