OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Laia (pel·lícula de 2016)

Laia és una pel·lícula catalana de 2016, dirigida per Lluís Danés, basada en l'obra homònima de 1932 de Salvador Espriu. Va ser nominada al Gaudí a la millor pel·lícula per televisió de 2017. El 2022 es va incorporar al catàleg de la plataforma Netflix.

## Argument

Basada en la coneguda novel·la Laia, escrita l'any 1932 per Salvador Espriu, l'obra se situa al poble imaginari de Sinera, una petita localitat de costa habitat per pescadors, amb un ventall de personatges amb tarannàs extrems. Laia, una dona forta i valenta que hi viu, es debat entre l'amor de l'Esteve i d'en Quelot. Mentre somia amb una llibertat que només el mar li pot donar i s'enfronta a l'odi d'una societat conservadora, masclista i beata, unes adversitats que la protagonista acabarà pagant car.

## Repartiment

El principal repartiment de l'obra està format per:
* Miranda Gas com a Laia
* Ivan Benet com a Quelot
* Roger Casamajor com a Esteve
* Miquel Fernández com a Anton
* Clàudia Benito com a Anneta
* Anna Cases com a Paulina
* Joan Crosas com a Fenoses
* Montserrat Carulla com a Fragata
* Jacob Torres com a Quim
* Boris Ruiz com a Endalet
* Pep Sais com a sagristà Ventura
* Pep Cruz com a mossèn Gaspar

## Vegeu també

* Laia (pel·lícula de 1970)
* Laia (Salvador Espriu)

## Referències

* 1 2 «S'estrena la pel·lícula per a televisió “Laia”». Academiadelcinema.cat, 14-09-2016. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ Cassany, Roger. «‘El tema de “Laia” és esfereïdorament actual’». Vilaweb.cat, 14-09-2016. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ «Nominades - IX Premis Gaudí». AcadèmiaDelCinemaCatalà.cat. Arxivat de l'original el 2023-06-16. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ «Les coproduccions de TV3 "Cançó per a tu", "Laia", "Pau, la força d'un silenci" i Vida privada" ja es poden veure a Netflix». CCMA, 31-05-2022. [Consulta: 5 juny 2022].
* ↑ «Primeres imatges de "Laia", la pel·lícula amb Roger Casamajor basada en un llibre d'Espriu». AndorraDifusió.ad, 14-05-2016. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ «Laia». CCMA.cat, 15-09-2016. [Consulta: 17 gener 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Maribel Vilaplana Vilaplana

Maribel Vilaplana Vilaplana (Beniarres, 1975) és una periodista i presentadora de televisió valenciana.
Llicenciada en ciències de la informació i periodisme el 1998 per la Universitat CEU Cardenal Herrera, comença a treballar al Centre Territorial de RTVE al País Valencià i la ràdio 97.7, per passar a ser presentadora dels informatius Notícies 9 de Canal 9-TVV el 1999. De 2004 a 2009 presentà el magazín matinal de Canal 9 "Matí, matí" per tornar després als informatius del migdia fins al tancament de RTVV en 2013.
Després del tancament de Canal 9 va exercir de professora d'oratòria a l'escola d'empresaris EDEM, la Cambra de Comerç de València, la Universitat de València o la Universitat Europea de València.
Es va incorporar en agost de 2023 al consell directiu del Llevant Unió Esportiva com a consellera portaveu amb l'entrada d'un nou equip gestor dirigit per l'empresari José Dánvila Subiza.

## Vida familiar

Està divorciada des de 2017 del periodista Xavier Carrau, amb qui té dos fills, Júlia i Xavier.

## Referències

* 1 2 Diego Aitor San José, José Luis García Nieves. «Maribel Vilaplana, de rostro de la antigua Canal 9 a candidata frustrada de la nueva À Punt» (en castellà). Superdeporte, 08-11-2024. [Consulta: 9 novembre 2024].
* ↑ «Mazón va fer tard a la reunió d'emergències perquè estava dinant amb una periodista». 324, 08-11-2024. [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ «Maribel Vilaplana vuelve a presentar ´Notícies 9´» (en espanyol). Levante-EMV, 14-09-2009. [Consulta: 28 abril 2013].
* ↑ Campos Dubón, Pedro M. «Maribel Vilaplana será la nueva portavoz de un Levante que revolucionará el consejo» (en castellà). Las Provincias, 31-08-2023. [Consulta: 9 novembre 2024].
* ↑ «José Danvila, el escogido para sustituir a Quico Catalán en el Levante UD» (en castellà). El Desmarque, 04-08-2023. [Consulta: 9 novembre 2024].
* ↑ Amil, Gema. «El periodista Xavier Carrau anuncia su divorcio de Maribel Vilaplana, la periodista que almorzó con Carlos Mazón» (en castellà). Lecturas, 10-11-2024. [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ Meléndez, Elena. «Maribel Vilaplana: «Me emociona que mi madre me mire y me encuentre todavía en su recuerdo»» (en castellà). Las Provincias, 20-02-2022. [Consulta: 9 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Maribel Vilaplana Vilaplana - Lloc web oficial
# Pista de gel

Una pista de gel és un espai limitat per una barana i on el terra és una capa de gel gruixuda. Generalment són recintes tancats i habilitats per mantenir aquest gel de manera contínua, però cada cop més aquestes pistes de gel són al carrer, ja que algunes empreses especialitzades han sabut optimitzar la tecnologia frigorífica per tal de mantenir el gel a l'aire lliure en condicions òptimes. Gràcies a la implantació d'aquestes pistes de gel mòbils en centres comercials i en places d'algunes ciutats, els esports relacionats amb el gel gaudeixen de més atenció pública i més aficionats. També existeixen pistes de gel naturals en indrets on el fred és intens i constant (llacs i rius congelats).

## Instal·lació d'una pista de gel

Una pista de gel és una superfície limitada per una barana perimetral en la qual es genera i es manté una capa de gel de manera artificial, és a dir, amb l'ajuda d'una màquina refrigeradora.
Per muntar una pista de gel, el primer requisit a tenir en compte és disposar d'una superfície plana, firme i anivellada. Aquesta superfície es cobreix amb el que s'anomena la manta frigorífica, conformada per una xarxa de canonades connectades entre si, formant un circuit tancat.
Aleshores, arriba el moment d'omplir el circuit amb una barreja d'anticongelant (mono-etilenglicol o poli-propilenglicol) i aigua i ja es pot encendre la màquina refrigerant. La bomba fa que el líquid circuli per la xarxa de canonades de la pista de gel mentre que el buffertank permet expulsar l'aire que, en cas de no ser així, romandria atrapat dins del circuit. De mica en mica, la màquina refrigerant fa la seva funció; fer disminuir la temperatura del líquid fins als -8 °C i -10 °C. A continuació, i amb una mànega d'aigua, es llança aigua en forma d'esprai per tal de fer la primera capa d'aigua a sobre de la manta frigorífica. L'aigua es cristal·litza a l'instant. Aquest procés es repeteix una vegada rere l'altra i lentament es va formant una capa de gel el gruix ideal de la qual es comprèn entre els 6 i els 8 cm.
En la pista de gel, ja sigui tancada o a l'aire lliure, es poden practicar alguns d'aquests esports durant tot l'any:
* Bandy
* Patinatge sobre gel
* Patinatge artístic
* Hoquei sobre gel
* Curling
* Icebox amb col·lectors a sota i la manta frigorífica enrotllada a sobre
* Supervisor desenrotllant la manta frigorífica
* La manta frigorífica completament desenrotllada
* La màquina refrigeradora al costat del buffertank i connectada a la pista de gel
* Omplint el buffertank amb la barreja d'aigua i anticongelant
* Els col·lectors principals d'una pista de gel
* Col·lector terminal al final d'una pista de gel
* Muntatge de les baranes perimetrals d'una pista de gel temporal
* Supervisor fent gel
* Els col·lectors principals congelats en una pista de gel
* Patinatge d'oci a l'aire lliure al centre d'una ciutat
* Típica pista de gel temporal al centre d'una ciutat

## Referències

* ↑ Advanced Ice Technology by WWIP
Viccionari
# Manuel Flores Sánchez

Manolo Flores Sánchez (Mèrida, 23 de juliol de 1951) ha estat un destacat jugador de bàsquet espanyol de les dècades dels 70 i 80.

## Història

Es va iniciar en el món del bàsquet a Catalunya, on es traslladà a viure de ben petit. Considerat un dels millors jugadors espanyols dels anys 70. Jugava d'aler i destacava per la seva rapidesa al contra-atac, bon tir exterior i per la seva gran personalitat a la pista.
Sempre en clubs catalans, s'inicià al CB L'Hospitalet el 1967, RCD Espanyol i finalment al FC Barcelona, on, durant 14 temporades, demostrà la seva qualitat, arribant a ser capità durant la segona meitat dels anys 70 fins a la seva retirada, en finalitzar la temporada 1983-1984. Va jugar 128 partits oficials amb la selecció espanyola de bàsquet (entre 1972 i 1981) amb la qual guanyà la medalla de plata al Campionat d'Europa de Barcelona de 1973 i un cop amb la selecció europea.
Un cop abandonà el bàsquet com a jugador va iniciar la seva carrera d'entrenador, que l'ha dut a dirigir al primer equip del FC Barcelona en diverses ocasions i on aconseguí la Recopa d'Europa i el Mundial de Clubs. Posteriorment ha dirigit a altres conjunts com el Càceres CB, amb el qual va arribar a ser subcampió de la Copa del Rei. Actualment forma part de l'organigrama tècnic del Futbol Club Barcelona.

## Trajectòria esportiva
### Com a jugador

* CB L'Hospitalet: 1967-1968
* RCD Espanyol: 1968-1970
* FC Barcelona: 1970-1983

### Com a entrenador

* FC Barcelona: 1983-1992 (segon entrenador, encara que fou primer entrenador el 1985 i 1991-92)
* Club Bàsquet Cornellà: 1992-1993
* Càceres CB: 1993-1997
* Recreativos Orenes Murcia: 1998-2000
* FC Barcelona: 2004-2005

## Palmarès
### Com a jugador

* 2 Lligues espanyoles: (1980-81 i 1982-83)
* 6 Copes del Rei: (1977-78, 1978-79, 1979-80, 1980-81, 1981-82 i 1982-83)
* Campió d'Espanya de Segona Divisió: (1969-70)
* Medalla de Plata a l'Europeu de Barcelona de 1973
* A més fou subcampió de la copa Korac el 1974-75

### Com a entrenador

* 1 Recopa d'Europa: (1984-85)
* 1 Mundial de Clubs: (1984-85)
* Campió de Primera Divisió: (1992-93)
# La carbassa màgica

La carbassa màgica (títol original en basc Kalabaza tripontzia) és una pel·ícula d’animació espanyola en basc dirigida per Juan Bautista Berasategi el 1985. Es basa en herois i personatges d'històries i llegendes tradicionals del País Basc. Mites universals als teatres del País Basc ahir i avui. Ha estat doblada al català.
Kalabaza tripontzia es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1985, i no sols va tenir una bona acollida per la crítica i el públic, sinó que també va rebre una Menció d'Honor.

## Fita en l'animació basca

És el primer llargmetratge d'animació en basc. L'estil del dibuix s'assembla més al classicisme de la casa Disney que al dibuix animat japonès tan popular en aquells anys.
Cada conte té un estil, per tant no hi ha unitat narrativa, ni estil homogeni; al contrari, hi ha importants diferències gràfiques entre les històries. Amb aquesta varietat de plantejaments, Berasategi ha volgut evitar el risc d'optar per un únic estil. Va notar que era una pel·lícula pionera, i volia fer diverses proves abans d'escollir un estil concret.

## Argument

El satèl·lit bigoti a l'espai mostrarà el món de La carbassa Màgica. En aquest món màgic viuen els animals, Kukubiltxo, Tartalo, un anell miraculós que parla, i Galtzagorri, un drac de 7 caps que respira foc.

## Crítica de l'època

Tot i el focus en la mitologia, hi ha referències a diversos relats de l'època. Veiem una crítica cruel a l'urbanisme -es mostra Eibar, un poble caòtic, on els camins passen per sobre de les cases- i, d'altra banda, una anàlisi punyent de la situació política basca -hi ha els típics policies de civil, per exemple, darrere les seves ulleres negres, en el debat públic a l'ajuntament - . Aquesta història és la més inspiradora de tota la pel·lícula.

## Referències

* ↑ «Lotura Films » Kalabaza Tripontzia», 12-07-2021.
* ↑ La carbassa màgica a esdir.cat
* ↑ Premis del 1985 al web del Festival de Sant Sebastià
* ↑ «Filma: "Kalabaza Tripontzia" - ERA».

## Bibliografia

* Larrañaga, Koldo; Calvo, Enrique: Lo vasco en el cine (las películas), Donostia-San Sebastián, Euskadiko Filmategia/Filmoteca Vasca-Caja Vital Kutxa Fundazioa, 1997, 583 or.
* Miguel, Casilda de; Rebolledo Zabache, José Ángel; Marín Murillo, Flora: Ilusión y realidad. La aventura del cine vasco en los años ochenta, Donostia-San Sebastián, Filmoteca Vasca-Euskadiko Filmategia, 1999, 295 or.
* Roldán Larreta, Carlos: El cine del País Vasco: de Ama Lur (1968) a Airbag (1997), Donostia, Eusko Ikaskuntza-Sociedad de Estudios Vascos, Ikusgaiak-Cuadernos de Cinematografía, 3 zk., 1999, 407 or.
* Roldán Larreta, Carlos: Los vascos y el séptimo arte. Diccionario enciclopédico de cineastas vascos, Donostia-San Sebastián, Filmoteca Vasca-Euskadiko Filmategia, 2003, 351 or.

## Enllaços externs

* La carbassa màgica a YouTube
# Roberto Lezaun Zubiria

Roberto Lezaun Zubiria (Pamplona, 23 de juny de 1967) va ser un ciclista navarrès que fou professional entre 1991 i 1995. Un cop retirat es dedicà al ciclisme de muntanya on aconseguí dues medalles d'or als Campionats del món. Va participar en dues edicions dels Jocs Olímpics.

## Palmarès en ruta

* 1990
** 1r a la Volta a Navarra
** 1r a la Santikutz Klasika
* 1991
** 1r a la Volta a Andalusia

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1992. 96è de la classificació general
* 1993. 72è de la classificació general
* 1994. 49è de la classificació general
* 1995. 100è de la classificació general

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 1997
** Campió d'Espanya en Camp a través
* 1998
** Campió d'Espanya en Camp a través
* 1999
** Campió del món en Camp a través per relleus (amb Margalida Fullana, Carlos Coloma i José Antonio Hermida)
* 2000
** Campió del món en Camp a través per relleus (amb Margalida Fullana, Iñaki Lejarreta i José Antonio Hermida)

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a procyclingstats.com
# Fortalesa de Monostor

La fortalesa de Monostor (en hongarès: Monostori Erőd, també conegut com a fortalesa Sandberg) és una fortalesa a 3 km. de la ciutat de Komárom a Hongria.
Aquest immens edifici ocupa una superfície de 58 ha i té 640 sales. Es va construir durant vint-i-ú anys de 1850 a1871 i hi van treballar més de deu mil obrers. No obstant això, vista des de l'exterior, enfonsada a la sorra, sembla gairebé invisible.
Durant la Segona Guerra Mundial la fortalesa fou utilitzada pels nazis alemanys per concentrar-hi molts jueus abans en preparació de la deportació. Després, els soviètics la van utilitzar per a l'emmagatzematge de munició. A la dècada de 1990 van retirar tot l'arsenal, per fer-ho es van haver d'omplir 14.000 vagons que van ser enviats sota una estreta vigilància.

## Referències

* ↑ Bizubova, Maria; et al. The Slovak-Austrian-Hungarian Danubeland (en anglès). 2a, 2001, p. 278. ISBN 978-0865165281. )
* ↑ Budapest y Hungría. Michelin Travel Publications, 2000. ISBN 9782064542016.
* ↑ «Búcsú a szovjetektől: csak a rom maradt [Adéu als soviètics: només queden ruïnes]» (en hongarès). Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 29 gener 2021].
# Boy Harsher

Boy Harsher és un grup nord-americà de música electrònica, format el 2013 a Savannah (Geòrgia). Actualment amb seu a Northampton, Massachusetts, la formació inclou la vocalista Jae Matthews i el productor Augustus Muller, que es van conèixer a una escola de cinema. La formació ha acumulat un seguit de culte des de la seva formació, i la seva cançó "Pain" s'ha convertit en un èxit underground. Matthews i Muller posseeixen i dirigeixen el segell Nude Club, dedicat exclusivament a Boy Harsher i artistes relacionats.

## Discografia

* Yr Body Is Nothing (DKA Records, 2016)
* Careful (Nude Club, 2019)

## Referències

* ↑ «Són vius (els sintetitzadors)». Primavera Sound, 01-01-2020. [Consulta: 5 abril 2021].
* ↑ Lawson, Michael. «Boy Harsher – Careful». The Skinny, 31-01-2019.
# Luis Gregorio Ramos Misioné

Luis Gregorio Ramos Misioné (Astúries, 15 de maig de 1953) és un piragüista espanyol, ja retirat, guanyador de dues medalles olímpiques.
Va participar, als 23 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà), on aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova masculina de K-4 1000 metres al costat d'Herminio Menéndez, José María Esteban i José Ramón López. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica) aconseguí guanyar la medalla de bronze en la prova de K-2 1000 metres al costat d'Herminio Menéndez. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units) participà en la prova de K-4 1000 metres, finalitzant en sisena posició i aconseguint així un diploma olímpic.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat 8 medalles en el Campionat del Món de piragüisme, entre elles una medalla d'or, una medalla de plata i sis medalles de bronze.
# Laughing Gas

Laughing Gas és una pel·lícula de la Keystone dirigida i protagonitzada per Charles Chaplin. La pel·lícula, d’una bobina, es va estrenar el 9 de juliol de 1914.

## Argument

Charlie és l'ajudant d'un dentista molt atrafegat. Un dels pacients cau desmaiat per l’anestèsia d'òxid nítric. Després de la intervenció, el dentista no aconsegueix despertar-lo i recorre a l'ajudant, que reanima el pacient amb un cop al cap. Ja despert, el pacient, per efecte de l'anestèsic, esclata en rialles, i Charlot el deixa fora de combat amb un altre cop al cap.
El dentista mana l'ajudant a buscar una medicina per l’home que ha quedat fora de combat i a la cua de la farmàcia, colpeja sense voler amb el bastó un altre client i es discuteixen. En sortir, es tornen a barallar i Charli després de donar-li una cop de peu a la panxa fuig. Durant la fugida s'entrebanca i treu la faldilla sense voler a la dona del dentista, que passava per allà. Després, Charlie llença diferents rajols al seu contendent i acaba fent que aquest i un home alt que passava per allà perdin dents del cop. Mentrestant la dona del dentista arriba a casa i la minyona truca al marit per avisar-lo que la seva esposa ha tingut un accident per lo que marxa corrents cap a casa.
Charlie, ja de tornada, ocupa el lloc del dentista. Fa entrar la pacient més bonica, se li asseu a sobre, li pren el nas amb les pinces i la besa a la boca. En aquell moment arriben els dos homes accidentats, el dentista i la seva dona. Charlie arranca un altre queixal a l’home alt i aleshores el venedor de diaris el reconeix. Es produeix una gran baralla final.

## Repartiment

* Charles Chaplin (ajudant del dentista)
* Fritz Schade (Dr. Pain, el dentista)
* Alice Howell (l’esposa del dentista)
* Slim Summerville (home alt)
* Mack Swain (a la cua de la farmàcia)
* Peggy Page (pacient bonica)
* Josef Swickard (pacient)
* Fred Fishback (pacient barbut)

## Referències

* ↑ Okuda, Ted; Maska, David. Charlie Chaplin at Keystone and Essanay: Dawn of the Tramp (en anglès). iUniverse, 2005-08, p. 50. ISBN 978-0-595-36598-2.
* ↑ Neibaur, James L. Early Charlie Chaplin: The Artist as Apprentice at Keystone Studios (en anglès). Scarecrow Press, 2012, p. 105-111. ISBN 978-0-8108-8242-3.
* ↑ Neibaur, James L. Early Charlie Chaplin: The Artist as Apprentice at Keystone Studios (en anglès). Scarecrow Press, 2012, p. 222. ISBN 978-0-8108-8242-3.

## Enllaços externs

* Pel·lícula completa a YouTube
# Rastrum

Un rastrum (o rastra ) és un instrument d'escriptura de cinc puntes utilitzat en manuscrits de música per dibuixar línies de pentagrama paral·leles quan es dibuixa horitzontalment en un full de paper en blanc per a partitures. La paraula "rastrum" significa en llatí "rasclet". Els rastres es van utilitzar per traçar línies en paper que no havia estat preimprès, i es van utilitzar àmpliament a Europa fins que el paper de pentagrama imprès es va fer barat i comú al segle xix. Alguns rastrums són capaços de traçar més d'un pentagrama alhora. La rastrologia, l'estudi de l'ús del rastrum, és una branca dels estudis del manuscrit de la música que utilitza la informació sobre el rastrum per ajudar a trobar la data i la procedència de materials musicals.

## Variants modernes

Hi ha un rastrum del tipus rodet que pot dibuixar dues mides del pentagrama. En els darrers anys, s'han comercialitzat rastrum amb cinc bolígrafs o amb cinc rodets auto-entintats per a estudiants i compositors. Era comú a les escoles primàries i secundàries utilitzar rastrums de guix en una pissarra per a l'educació musical. Poden anomenar-se folres del pentagrama. Una alternativa és utilitzar una pissarra per a guix amb línies de pentagrama preenregistrades. Alguns rastrum tenen marcadors per a ús en pissarres blanques. Una altra variant és l'anomenat "Stravigor", un instrument amb rodes que Stravinsky va intentar patentar al voltant de 1911. Ell els va utilitzar extensivament als seus quaderns de composició.

## Referències

* ↑ Carl Gollmick. Kritische Terminologie für Musiker und Musikfreunde. G. A. Lauten, 1833, p. 58.
* ↑ «Do You Know Why Music Lines Rolling Ink Stamps Are a Game-Changer! #legiliner». Video, 06-03-2024. [Consulta: 28 gener 2025].
* ↑ Stephen Walsh. Stravinsky: a creative spring : Russia and France, 1882-1934. University of California Press, 2003, p. 609. ISBN 978-0-520-22749-1.

## Bibliografia

* Randel, ed. The New Harvard Dictionary of Music (1986; 9th printing, 1999), p. 681.

## Enllaços externs

* oxfordjournals.org
# Ernest Blanch Marín

Ernest Blanch Marín (València, 1974) és un polític valencià, diputat a les Corts Valencianes de la X i XI legislatures.

## Biografia

Llicenciat en dret per la Universitat de València i amb estudis de ciències polítiques per la UNED, Ernest Blanch s'inicia com a regidor pel Partit Socialista del País Valencià (PSPV) a l'Ajuntament de Morella (els Ports) l'any 2003 amb Ximo Puig d'alcalde de la localitat; continua amb Rhamsés Ripollés fins al 2015.
A nivell orgànic dins del PSPV-PSOE ha format part de diverses executives provincials del partit liderades per Francesc Colomer, fins que el 2017 el succeeix a la secretaria general provincial de Castelló. Al següent congrés provincial de 2022 va perdre front al candidat que comptava amb el suport de l'aleshores secretari general del partit Ximo Puig, l'alcalde de l'Alcora Samuel Falomir.
A les eleccions a les Corts Valencianes de 2019 fou elegit diputat per la circumscripció de Castelló, escó que va revalidar a les següents de 2023.

## Referències

* ↑ «Ernest Blanch, nuevo secretario general del PSPV de la provincia de Castellón». eldiario.es. [Consulta: 24 desembre 2020].
* ↑ DiaDia. «Samuel Falomir guanya la secretaria provincial del PSPV a Ernest Blanch | DiaDia», 17-01-2022. [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ «Puig recupera el control de Castellón tras ganar su candidato y las primarias dejan un PSPV dividido» (en castellà). [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ «Ficha del diputado/a». Corts Valencianes. [Consulta: 24 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de diputat a les Corts Valencianes
Càrrecs en partits polítics i organitzacions :
| Precedit per: Francesc Colomer Sánchez | Secretari General PSPV a la província de Castelló 2017 - 2022 | Succeït per: Samuel Falomir Sancho |