OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ignacio Crespo del Castillo

Ignacio Crespo del Castillo (Las Palmas de Gran Canària, 10 d'octubre de 1908 - Madrid, 3 de juliol de 2009) va ser un militar espanyol.

## Biografia

Era fill d'Ignacio Crespo Coto, qui en 1896 havia lluitat contra els independentistes filipins a Novaliches i fou condecorat amb la creu llorejada de Sant Ferran. El 1922 va ingressar a l'Acadèmia d'Infanteria de Toledo i el 1925 obté el grau d'alferes, alhora que és destinat al Regiment d'Infanteria Bailén a Logronyo. En novembre de 1926 és destinat al Batalló de Caçadors d'Àfrica a Tetuan i el 1927 al Terç d'Estrangers, participant en les operacions d'Adrú, Ain-Gorra, Afermun, Rokbaalia, Serguía, Akak i Talvar Jardia. El 1928 és ascendit a tinent i el 1929 és condecorat amb la Gran Creu del Mèrit Militar. El 1930 és destinat al Regiment d'Infanteria Wad Ras de Madrid i el 1931 al Regiment de Carros de Combat.
Durant la Segona República Espanyola exercí com a professor de gimnàstica i participà en diverses proves de pentatló i salts. El cop d'estat del 18 de juliol de 1936 el va sorprendre a Berlín, on hi era donant suport als participants espanyols als Jocs Olímpics d'Estiu de 1936. Tornà a Madrid i intentà passar a la Zona Nacional, però fou detingut, jutjat, condemnat per traïció i en novembre de 1937 tancat a la presó de Porlier, on passà la resta de la guerra civil espanyola.
El 28 de març de 1939 és alliberat i poc després ascendit a capità. Va exercir de professor d'educació física a diversos batallons fins que el 1942 marxà voluntari a lluitar amb la Divisió Blava, participant en la batalla de Krasni Bor. El 1944 torna a Espanya i és ascendit a comandant. El 1950 és nomenat professor d'educació física a l'Acadèmia Militar de Suboficials de Villaverde, on el 1953 és ascendit a tinent coronel. Després de diversos destins el 1955 és destinat a la nova Agrupació de Banderes Paracaigudistes, bressol de la futura BRIPAC. Després de fer proves amb 11a Divisió Aerotransportada dels Estats Units a Alemanya, el 1957 és enviat a la Guerra d'Ifni, en la que s'encarregà de l'alliberament de les posicions de Tiugsa i El Tenin i el comandament de la defensa de Sidi Ifni. El 1958 tornà a Espanya i el 1961 és ascendit a coronel. De 1962 a 1966 dirigí l'Agrupació d'Infanteria "Guadalajara". El 1966 fou ascendit a general de brigada i se li encarregà el comandament de la BRIPAC. Deixà el càrrec el 1970, quan fou ascendit a general de divisió i nomenat comandant militar d'Oviedo. De 1971 a 1972 fou cap de la Divisió Cuirassada Brunete i el 1976 passà a la reserva.

## Referències

* ↑ Esquela al diari ABC
* 1 2 General Crespo del Castillo, paracaidista a Boina Negra. Revista Paracaidista del Ejército p. 33-37
* ↑ 60 años de «paracas»: del Sáhara a Mali, La Razón, 27 d'octubre de 2013
* ↑ Canales Torres, del Rey Vicente, p.269.

## Bibliografia

* Canales Torres, Carlos; del Rey Vicente, Miguel. Breve Historia de la guerra de Ifni-Sahara. Ediciones Nowtilus S.L., 2010, p. 288. ISBN 8497639723.
# Àcid adípic

Àcid adípic és el compost orgànic amb la fórmula (CH₂)₄(COOH)₂. És el més important àcid dicarboxílic des del punt de vista industrial. Se'n produeixen uns 2500 milions de quilos cada any, principalment per produir nylon. Rarament es presenta en la natura.

## Preparació

Històricament es preparava a partir de diversos greixos per oxidació. Actualment es produeix a partir d'una mescla de ciclohexanol i ciclohexanona que s'anomena "KA oil", el KA oil s'oxida amb àcid nítric per donar àcid adípic:
    HOC₆H$_{11}$ + HNO₃ → OC₆H$_{10}$ + HNO₂ + H₂O
Com a productes acompanyants es produeixen glutàric i àcid succínic.

## Usos

De bon tros la majoria de l'àcid adípic es fa servir com monòmer per produir niló. També serveix per produir poliuretà i els seus èsters són plasticitzadors, especialment en el PVC.

### En medicina

L'àcid adípic s'usa per obtenir alliberament independentment del pH en drogues lleugerament àcides o bàsiques.

### En aliments

Petites però significatives quantitats d'àcid adípic es fan servir com ingredient en aliments per saboritzant i gelificant. Es fa servir en antiàcids de carbonat de calci per millorar-ne el gust.

## Seguretat

Irrita lleugerament la pell, és lleugerament tòxic amb una LD50 de 3600 mg/kg per inestió oral en rates.

## Referències

* 1 2 3 Musser, M. T.. Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry. Weinheim: Wiley-VCH, 2005. DOI 10.1002/14356007.a01+269. «Adipic Acid»
* ↑ Roew, Raymond. Handbook of Pharmaceutical Excipients, 2009, p. 11–12. «Adipic Acid»
* ↑ «Cherry Jell-O Nutrition Facts». Kraft Foods. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2019. [Consulta: 21 març 2012].

## Apèndix

* Codi E: E355

## Enllaços externs

* International Chemical Safety Card 0369
* Plantilla:SIDS
* adipic acid on chemicalland
* Solutia Inc product website Arxivat 2009-04-14 a Wayback Machine.
# Roure africà

El roure africà (Quercus canariensis) és un arbre del gènere Quercus, de la família de les fagàcies que pot arribar fins als 30 m d'alçada. Té fulles de mitjanes a grans, marcescents, regularment dentades, les joves amb indument dens i gruixut, les adultes glabres per l'anvers i amb fascicles de pèls groguencs a l'axil·la dels nervis secundaris i pecíol curt. Gla ovoide, amb peduncle fructífer curt; cúpula amb escames una mica desiguals, algunes lleugerament giboses. Viu en sòls de reacció àcida, a l'estatge basal, des del nivell del mar fins als 900 m.

## Nom científic

L'origen del seu nom científic Quercus canariensis té un error, ja que no és originari de les Illes Canàries, com el seu segon nom indica; és un error de la persona que va classificar el nom en la seva època. Es creu que es devia barrejar algunes etiquetes amb els noms i aquest roure va rebre un nom equivocat. Quercus vol dir roure en llatí.

## Ecologia

Es troba en zones amb climes temperats d'influència marítima, sense gelades freqüents i relativament humits, on pot arribar a formar bosquets prop dels cursos d'aigua. Habita al nord d'Àfrica on forma boscos de considerable extensió en Cabília i de manera més fragmentada per les altres muntanyes de l'Atles Tell a Algèria, al Marroc (Rif i la Serralada de l'Atles mitjana) i a la península Ibèrica, bàsicament al sud; però en una àrea molt dispersa: curiosament una zona de la Serralada Litoral Catalana (Montnegre), Serralada Mariánica, Montes de Toledo, sud de Portugal i sobretot a Andalusia occidental (Cadis, Màlaga, Sevilla, Huelva), trobant-se els seus millors boscos als vessants frescos de la meitat meridional de la província de Cadis, al Parc Natural de los Alcornocales.

## Sinonímia

* baetica (Webb) Villar 1938
* faginea 1785 subsp baetica (Webb) Maire 1931
* faginea var. spinosa Maire & Trab.1931
* grossedentata hort.
* infectoria subsp mirbeckii
* lusitanica var. fagifolia Jahand. & Maire 1932
* lusitanica var. baetica Webb 1838
* lusitanica var. mirbeckii (Durrieu) A.DC 1864
* lusitanica var. salzmanniana Webb 1838
* lusitanica subsp salzmanniana (Webb) Coutinho 1913
* mirbeckii Durrieu 1847
* nord-africana Huguet del Villar 1938
* prinus Mast. not L.
* salzmanniana (Webb) Coutinho 1935

## Referències

* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbres dels Països Catalans. 3a edició. Barcelona: Pòrtic Natura, 1994, p. 104-105. ISBN 84-7306-390-2.
* ↑ «FloraCatalana.net». Arxivat de l'original el 2018-03-02. [Consulta: 16 març 2018].
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya». [Consulta: 16 març 2018].
# GCL

GCL té els següents significats:
* GNU Common Lisp, compilador del Projecte GNU
* Glutamat-cisteïna ligasa, complex enzimàtic que intervé en la síntesi del glutatió
* Revestiment d'argila geosintética (del seu nom en anglès Geosynthetic Clay Liner), material usat en la construcció d'abocadors
# Crocoïta

La crocoïta és un mineral de crom, de la classe dels sulfats. Va ser documentat per primer cop per Johann Gottlob Lehmann en el dipòsit de Beryozovsky, prop de Iekaterinburg, als Urals, el 1766. Va ser F.S. Beudant qui li va donar nom el 1832 del grec krokos (κρόκος), safrà, en al·lusió al seu color.
El 6 de desembre del 2000 fou nomenat oficialment pel govern de l'estat australià de Tasmània l'emblema mineral.

## Característiques

La crocoïta és un cromat de plom amb fórmula Pb(CrO₄), que cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba comunament en forma de cristalls, usualment com llargs cristalls prismàtics i més rarament com vidres arrodonits, però gairebé sempre pobrament acabats amb un color vermell-jacint brillant, translúcids i de brillantor adamantina. Quan són de gra fi poden ser entre groc i taronja brillants, sent alguns vidres de color vermell fosc. S'utilitzen en les anàlisis químiques del medi ambient, per mesurar la demanda d'oxigen. És tòxica.

## Formació

A la localitat tipus, els cristalls es troben filons de quars aurífer que travessen el granit o gneiss, i associada amb quars, embreyita, fenicocroïta i vauquelinita. La raresa relativa d'aquest mineral està connectada amb les condicions específiques que calen per a la seva formació: una zona d'oxidació del llit mineral de plom i la presència de roques ultramàfiques que actuen com a font de crom. Cal l'oxidació de Cr$^{3+}$ en CrO₄$^{2-}$ i la descomposició de la galena (plom o altres minerals primaris) per a la formació de la crocoïta, unes condicions relativament inusuals.

## Referències

* ↑ «Crocoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 juny 2014].
* ↑ Lehmann, Johann Gottlob. De Nova Minerae Plumbi Specie Crystallina Rubra, Epistola: Ad Virum Illustrem Et Excellentissimum Dominum De Buffon Directorem Horti Regii Botanici Parisini ... D. Iohannis Gottlob Lehmanni, Sacrae Caesareae Majestati a Consiliis Aulicis et Academiae Imperatoriae Petropolitanae Scient. Membri ... (en llatí), 1766.
* ↑ Beudant, Francois-Sulpice. Traite elementaire de Mineralogie. 2. ed (en francès). Verdiere, 1832.
* ↑ «Mineral emblem proclamation» (en anglès). 6 de desembre del 2000. Tasmanian Government Gazette. Arxivat de l'original el 19 de març 2018. [Consulta: 4 març 2023].
* ↑ «Crocoite» (pdf) (en anglès). Mineral Data Publishing, 2001. [Consulta: 14 abril 2022].
* 1 2 «Crocoite». 1911 Encyclopædia Britannica, Vol. 7.
# Atlètic de Ciutadella

L'Atlètic de Ciutadella va ser un equip de futbol de Ciutadella de Menorca, Illes Balears. Fundat l'any 1956 com a CD Atlético Ciudadela per la fusió del CD Ciudadela i el CD Minerva, davant la dificultat de mantenir dos equips locals a la tercera divisió nacional de futbol.
Des de la fundació, va jugar amb samarreta blanca amb una franja verda i punys i coll del mateix color en record dels clubs fusionats. L'any 1966 va canviar la seva indumentària per dur samarreta de color vermell, pantalonet blau i calces vermelles amb la gira blava. Fins al 1963 va jugar al camp de futbol de Sant Nicolau. Després va passar a jugar al nou camp municipal de futbol Sant Antoni.
En aquest camp l'Atlètic va arribar a jugar el 1963 una fase d'ascens a Segona Divisió contra l'Algesires CF que va ascendir. L'equip va baixar a categoria regional el 1968 però va recuperar la nacional la temporada 1971-72. Aqui hi va estar alguna temporada fins tornar a regional el 1975. Als anys 1980 l'equip juvenil va jugar a la Primera Divisió Nacional. També el 1979-1980 va passar a la Tercera Divisió, quan aquesta va esdevenir la quarta categoria estatal per l'ampliació de categories amb la 2a Divisió B.
El 1983 va canviar el nom per Atlético de Ciudadela Club de Futbol i el 1994 el va catalanitzar com era conegut entre els seus afeccionats, Atlètic de Ciutadella Club de Futbol. L'equip no va jugar en cap categoria entre el 2010 i el 2012, retornant a l'activitat del futbol per la temporada 2012-13.
L'abril de 2024 es va fusionar amb el Dosa CF i la UE Sami per a formar el Ciutadella Club Esportiu.

## Referències

* ↑ Atlètic Ciutadella, 40 años de su ascenso a Tercera División, 1 de maig de 2012, futbolbalear.es
* ↑ futbolbalear.es El Atlètic no inscribe ningún equipo la próxima temporada
* ↑ «El Atlètic aplaza su regreso a Regional una temporada más». Arxivat de l'golbalear.net original el 26 d'abril de 2012.
* ↑ «El Atlètic Ciutadella vuelve al césped tras dos años inactivo». Arxivat de l'Atlètic Ciutadella returns to activity original el 27 d'agost de 2012. menorca.info, 25 d'agost de 2012
* ↑ Juanico, Joan. «Atlètic, Sami y Dosa presentan su modelo de fusión a su masa social» (en castellà). Menorca - Es diari, 23-04-2024. [Consulta: 15 gener 2025].
# Termes romanes de Lucentum

Les termes romanes de Lucentum es componen de dos complexos: les termes de la muralla, de caràcter públic, i les termes de Popil·li, sufragades per ell i posteriorment donades a la ciutat. De les termes de la muralla, poden apreciar-se els suspensurae i els hipocaustos.

## Termes de Popil·li

Marcus Popilius Onyx va ser un llibert i servil augustal (sacerdot de culte imperial) que, amb el propòsit de guanyar estima dels seus conciutadans, va construir un temple i va donar les termes, que a pesar de ser de xicoteta grandària, compten amb tres sales, una caldera i un dipòsit d'aigua. El tepidarium no tindria hipocaustos i la calefacció es realitzava amb brasers.

## Termes de la muralla

Les termes de la muralla van ser descobertes per Francesc Figueras Pacheco i José Lafuente Vidal, durant les excavacions arqueològiques realitzades al començament dels anys de 1930. El seu nom esdevé de la necessitat de derrocar part de la muralla per completar la seua construcció. No va ser, fins a partir de 1993, quan es van començar els treballs de restauració i consolidació del conjunt termal.
Aquest conjunt és un espai públic, construït a mitjan segle I d. C., d'uns 350 m². Igual que altres construccions similars, disposava de banys d'aigua calenta i freda dissenyat per a l'oci i reunions socials de Lucentum.

## Referències

* ↑ Cebrián Fernández, 2000, p. 56.
* ↑ Varios Autores, 2016, p. 380.
* ↑ Grau Mira, 2014, p. 171.

## Bibliografia

* Cebrián Fernández, Rosario. Titulum fecit: la producción epigráfica romana en las tierras valencianas. Real Academia de la Historia, 2000. ISBN 978-84-89512-73-3.
* Grau Mira, Sonia. De la estructura doméstica al espacio social: Lecturas arqueológicas del uso social del espacio. Universitat d'Alacant, 2014. ISBN 978-84-9717-287-5.
* Varios Autores. Estudos de arqueoloxía, prehistoria e historia antiga. Andavira, 2016. ISBN 978-84-8408-933-9.
# Surveyor 2

La Surveyor 2 anava a ser el segon mòdul d'allunatge al Programa Surveyor no tripulat per explorar la Lluna. Va ser llançat el 20 de setembre de 1966 des de Cap Canaveral, Florida a bord d'un Atlas-Centaur. Una falla en la correcció a mig camí va provocar que la nau espacial perdés el control. El contacte es va perdre amb la nau espacial a les 9.35 UTC del 22 de setembre en estavellar-se a la Lluna. Es creu que l'objecte 2020 SO podia ser el coet auxiliar Centaur del Surveyor 2.

## Referències

* ↑ «Surveyor 2 JPL».
* ↑ «Lloc d'impacte de la Surveyor 2».

## Vegeu també

* Surveyor 1
* Surveyor 3
* Surveyor 4
* Surveyor 5
* Surveyor 6
* Surveyor 7
# La Salle Barcelona

El club La Salle Barcelona fou un club de basquetbol català de la ciutat de Barcelona.
El club va néixer a inicis dels anys 1950 en el si del col·legi La Salle Josepets, a la plaça Lesseps de Barcelona. Començà participant en el Campionat Diocesà l'any 1953. Poc després passà als campionats de la federació. L'any 1957 ascendí a la primera categoria catalana, i la temporada 1958-59 ascendí a la primera divisió de la lliga espanyola. L'any 1968, diverses afectacions urbanístiques al col·legi provocaren la desaparició del club. L'estructura esportiva del mateix s'incorporà a un nou club anomenat La Salle Barcelona, passant a jugar a la Bonanova.
L'equip ascendí a la segona divisió espanyola la temporada 1971-72. Després de diverses temporades quedant-se a les portes de l'ascens a primera divisió, finalment ho aconseguí l'any 1981. L'equip competí a la Lliga Nacional amb els millors clubs espanyols, molt professionalitzats, amb un equip molt jove, pràcticament amateur i sense jugadors americans. Finalitzà la temporada en penúltima posició i descendí a Primera B, tot i que van aconseguir passar una ronda a la Copa derrotant el Caja de Ronda. La temporada següent tornà a perdre la categoria, passant de Primera B a Segona. Posteriorment desaparegué. Un nou club anomenat Club Esportiu La Salle Bonanova, creat el 1983, en prengué el relleu.

## Referències

* 1 2 3 «La Salle Josepets». Enciclopèdia de l'esport català, Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ «CAMPEONATO DIOCESANO». Mundo Deportivo, 17-10-1953. [Consulta: 5 setembre 2022].
* 1 2 «La Salle Barcelona». Enciclopèdia de l'esport català, Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ «La Salle y Caja Ronda, ascendidos». El Mundo Deportivo, 25-03-1981 [Consulta: 12 gener 2025].
* ↑ «La Salle Barcelona ¿Misión suicida?». Mundo Deportivo, 06-08-1981. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ «Partit de lliga La Salle-OAR Ferrol». youtube, 27-03-1982. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ Núñez, J.F. «76-84: La Salle dió la campanada». El Mundo Deportivo, 02-05-1982 [Consulta: 26 gener 2025].
* ↑ «Ascienden Cajamadrid, Canarias y Hospitalet». El Mundo Deportivo, 18-04-1983 [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ «La Salle Bonanova». Enciclopèdia de l'esport català, Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 5 setembre 2022].
# Carpodectes

Carpodectes és un gènere d'ocells de la família dels cotíngids (Cotingidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per tres espècies:
* Cotinga blanca (Carpodectes hopkei Berlepsch, 1897)
* Cotinga becgroga (Carpodectes antoniae Ridgway, 1884)
* Cotinga nívia (Carpodectes nitidus Salvin, 1865)

## Referències

* ↑ «Carpodectes (Carpodectes sp.) - Avibase». [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Carpodectes Salvin, 1865» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Cotingas, manakins, tityras, becards – IOC World Bird List». [Consulta: 31 gener 2025].
# Raif Badawi

Raif Badawi (àrab: رائف بدوي, Rāʾif Badawī) (Al-Khubar, 13 de gener de 1984) és un bloguer i defensor dels drets humans de l'Aràbia Saudita i el creador del lloc d'internet Free Saudi Liberals ("Allibereu els Lliberals Saudites").
Badawi va ser detingut l'any 2012 per la imputació d'haver «insultat a l'islam en els mitjans electrònics» i després es va enfrontar a diverses imputacions més, incloent apostasia. L'any 2013 va ser condemnat per diverses imputacions i va rebre set anys de presó i 600 fuetades. L'any 2014 va augmentar la seva sentència fins a 10 anys, 1000 fuetades i una multa. Les fuetades s'havien d'aplicar en un període de 20 setmanes. Es van administrar les 50 primeres fuetades el 9 de gener de l'any 2015. La seva esposa Ensaf Haidar va dir, després de sentir les fuetades: «El que jo sentia és quelcom que no puc descriure. Va ser una barreja indescriptible de tristesa i dolor... Va ser dolorosament horrible d'imaginar el que ha d'estar passant en Raif.» També va dir, «Agraeixo tota l'atenció que el cas d'en Raif ha aconseguit. Tant de bó que tots els governs del món augmentin els seus esforços per pressionar a les autoritats per acabar amb el que intenten fer al meu espòs. Crec que poden fer-ho, si parlen directament amb el govern saudita.» Van ser posposats més fuetades perquè les ferides del primer càstig no s'havien guarit i el seu estat de salut estava malament. Raif és diabètic i està prim. Anava a rebre el mateix càstig de 50 fuetades cada divendres durant 18 setmanes fins que compleixi la sentència.

## Amnistia Internacional

Amnistia Internacional ha demanat a les autoritats saudites que no executin cap pena de flagel·lació, perquè això constitueix un incompliment de la prohibició de la tortura i altres tractes cruels, inhumans o degradants, recollida en el dret internacional.

## Referències

* ↑ PEN International/IFEX. «Prominent Saudi writer’s safety at risk after arrest». The Arabic Network for Human Rights Information, 11-01-2013. [Consulta: 20 gener 2013].
* ↑ «Saudi Arabia: Website Editor Facing Death Penalty». Human Rights Watch, 22-12-2012.
* ↑ «Saudi blogger receives first 50 lashes of sentence for 'insulting Islam'». Associated Press in Dubai. Guardian, 10-01-2015 [Consulta: 11 gener 2014].
* ↑ «Pressure grows on Saudi Arabia over blogger facing second flogging», 15-01-2015.
* ↑ ; Mahmood, Mona«Saudi blogger’s wife says global pressure could force his release», 17-01-2015.
* 1 2 «Planned flogging of Saudi blogger Raif Badawi postponed again», 23-01-2015.
* ↑ «Close friend of Raif Badawi says he's 'not in a good condition'», 18-01-2015.
* ↑ «Saudi blogger’s wife: I feel destroyed but I will not sit in a corner and cry», 21-01-2015.
* ↑ Raif Badawi Arxivat 2015-09-29 a Wayback Machine.; Amnistía Internacional.
# Insígnia groga

La insígnia groga o estel groc és un tros de tela que havia estat obligatòria durant l'edat mitjana quan després d'haver impulsat altres normes contra els jueus, Lluís IX de França els imposa l'obligació deportar un distintiu groc a la roba. va ser reutilitzada pel nazisme representant l'estrella de David en groc i amb la paraula Jude (Jueu) a Alemanya o Juif o Juive a la França de Vichy. Es va introduir primer a Polònia, després a Alemanya i a la resta d'Europa durant l'ocupació nazi. Els jueus havien de portar-la cosida a la roba i ben visible. Es va utilitzar per marcar als jueus en públic. Es pretenia que fos una vergonya associada amb l'antisemitisme.
En altres països cristians i islàmics hi ha hagut èpoques en què les lleis obligaven als jueus a portar insígnies, barrets o altres peces de vestir, amb la finalitat que els distingís dels membres del grup religiós majoritari del país.

## Vegeu també

* Estrella de David

## Referències

* ↑ Golb, Norman. The Jews in Medieval Normandy: A Social and Intellectual History (en anglès). Cambridge University Press, 1998, p. 421. ISBN 0521580323.

## Enllaços externs

* (anglès) Distinctive Badges that Jews Were Forced to Wear During the Holocaust - Yad va-Xem