OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joseph Leonard Goldstein

Joseph Leonard Goldstein (Kingstree, 18 d'abril de 1940) és un bioquímic i genetista estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1985.

## Biografia

Va néixer el 18 d'abril de 1940 a la ciutat de Kingstree, població situada a l'estat nord-americà de Carolina del Sud. Va estudiar química a la Universitat Washington i Lee (Virgínia), on es graduà el 1962 i el 1966 s'especialitzà en bioquímica a la Universitat de Texas, centre del qual en fou el director del Departament de Genètica Molecular.

## Recerca científica

Durant la seva estada a Texas conegué Michael Stuart Brown, amb el qual inicià una llarga col·laboració científica al voltant de l'estudi del metabolisme del colesterol. Ambdós descobriren les lipoproteïnes de baixa densitat (LDL) i les seves investigacions foren cabdals per al tractament de les malalties causada per un alt nivell de colesterol a la sang, la formació dels dipòsits de greix vascular i l'arterioesclerosi.
L'any 1985 fou guardonat, juntament amb Michael Stuart Brown, amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia pels seus treballs sobre la regulació del metabolisme del colesterol.

## Enllaços externs

* «Joseph Leonard Goldstein» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Abd-al-Massih (nom)

Abd-al-Massih és un nom masculí teòfor àrab cristià (àrab: عبد المسيح, ʿAbd al-Masīḥ) que literalment significa ‘Servidor de l'Ungit’ o ‘Servidor del Messies', en relació a Jesús. Si bé Abd-al-Massih és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdal Masieh... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «عطر». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. "مسح". ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. "مسح" (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Xiomara Abello

Xiomara Abello (Castelló de la Plana, 1988) és una cantautora, filòloga i guitarrista de jazz castellonenca.
Abello començà a interessar-se per la música als set anys i començà a rebre classes a l'escola de música Taller3; deixebla del professor de guitarra clàssica Manuel Babiloni al Conservatori de Castelló, als setze anys amplià estudis de música moderna amb Fernando Marco i es graduà en jazz al Conservatori Superior de Música Joaquín Rodrigo, alhora que es llicenciava en filologia anglesa per la Universitat Jaume I.
El 2018 guanyà el premi del públic del tercer concurs Cantautors amb la Veu Petita de Benicarló amb les cançons "Pena, aigua, aire" i "Dia de neteja"; gràcies al guardó, consistent en una actuació a l'estiu i tres dies de gravació, Abello enregistrà les seues cançons a un estudi. Abans ja havia guanyat el Certamen de Joves Cantautors Ciutat de Xàtiva.
El 2018 presentà el seu primer disc com a cantautora, Entre teles, a l'auditori de Santa Magdalena de Polpís. El disc es publicà el 12 de gener del 2019; la presentació del disc a València el 2019 obrí el cicle Indrets sonors de la Fundación SGAE. El mateix any va fer una gira de presentació per l'Amèrica Llatina que la portà a llocs com el festival Sonamos Latinoamérica de Santa Fe.

## Referències

* ↑ «Xiomara Abello (Professora de Guitarra)». Conservatori Calasancio. Arxivat de l'original el 15 de juny 2020. [Consulta: 15 juny 2020].
* ↑ Eric Gras. «Xiomara Abello: «La música és un vehicle directe a les emocions»». El Periódico Mediterráneo, 20-01-2019. [Consulta: 18 juny 2020].
* ↑ «Xiomara Abello». Alegretto. Arxivat de l'original el 15 de juny 2020. [Consulta: 15 juny 2020].
* ↑ «Xiomara Abello guanya el Premi del Públic del Petit Festival de Benicarló». Info Maestrat, 19-04-2018. [Consulta: 25 juny 2020].
* ↑ Manolo Bosch. «Xiomara Abello: "Pena, aigua, aire"» (en castellà). No me pierdo ni una, 04-04-2019. [Consulta: 22 juny 2020].
* ↑ «La cantautora, Xiomara Abello, presenta el seu disc ‘Entre Teles'». Santa Magdalena, 26-12-2018. [Consulta: 15 juny 2020].
* ↑ «Xiomara Abelló - Entre teles». Enderrock, 12-01-2019. [Consulta: 26 juny 2020].
* ↑ «La cantautora castellonense Xiomara Abello inaugura ‘Indrets Sonors' en Valencia» (en castellà). Valencia Plaza, 16-05-2019. [Consulta: 20 juny 2020].
* ↑ .anyela velandia. «Xiomara Abello recorre América» (en castellà). Punto Cero, 23-10-2019. [Consulta: 29 juny 2020].

## Enllaços externs

* La Cotorra de la Vall Xiomara Abelló va actuar a Sant Llorenç dins del marc del festival "Sete Sois Sete Luas"
# Vegueria de Tarragona

Vegueria de Tarragona :
| segle XIII — segle XVIII → ||
| Període històric | Edat mitjana |
| • Establiment | segle XIII |
| • decret de Nova Planta | segle XVIII |
La Vegueria de Tarragona (segle xiii - segle xviii) fou una vegueria de Catalunya que comprenia la majoria de terres del Camp de Tarragona, concretament les situades a la riba sud del riu Gaià, excepte el Pont d'Armentera, Cabra del Camp, Figuerola del Camp, la Riba, Mont-ral, la Mussara, Vilaplana, l'Aleixar, Maspujols, Prades, Capafonts, la Febró, Colldejou, Pratdip i Vandellòs. La ciutat de Tarragona donava nom a la vegueria i n'era la capital.
Amb el Decret de Nova Planta de 1716 les vegueries es van substituir per corregiments, que eren la divisió tradicional del Regne de Castella. El nou Corregiment de Tarragona es va formar per agregació de la vegueria de Tarragona i la de Montblanc, constituint dues alcaldies majors.

## Referències

* ↑ «Vegueria de Tarragona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Adserà Martorell, Josep. Tarragona capital de provincia: estudio histórico documental sobre la división del territorio. Tarragona: l'autor, 1986. ISBN 8439864779.
# Abelisauroïdeus

Els abelisauroïdeus (Abelisauroidea) varen ser un grup de dinosaures ceratosaures que vivien a l'hemisferi sud (amb l'excepció del tarascosaure al sud d'Europa) durant el període Cretaci. Inclou dinosaures carnívors amb característiques primitives, pertanyents al grup dels teròpodes Ceratosaures i que, tanmateix, van viure al final de l'era dels dinosaures, és a dir, al Cretaci. Algunes espècies ben conegudes són els l'abelisaure, el carnotaure i el majungasaure.

## Classificació

Els abelisauroidea es defineixen com un clado molt gran que conté el Carnotaurus Sastrei (Bonaparte, 1985) i el Noasaurus Leali (Bonaparte i Powell, 1980). Tots són teròpodes més relacionats amb el carnotaure que amb la ceratosàuria.
* Superfamília Abelisauroidea
** Austrocheirus
** Genusaurus
** Ozraptor
** Tarascosaurus
** Família Noasauridae
*** Deltadromeus?
*** Laevisuchus?
*** Ligabueino
*** Masiakasaurus
*** Noasaurus
*** Velocisaurus
** Família Abelisauridae
*** Abelisaurus
*** Compsosuchus
*** Indosaurus
*** Indosuchus
*** Kryptops
*** Rugops
*** Xenotarsosaurus
*** Subfamília Carnotaurinae
**** Majungasaurus
**** Brachyrostra
***** Ekrixinatosaurus
***** Ilokelesia
***** Rajasaurus
***** Skorpiovenator
***** Tribu Carnotaurini
****** Aucasaurus
****** Carnotaurus

## Referències

* ↑ The Paleobiology Database
* ↑ Rauhut Oliver W. M., 2005 , Post-cranial remains of ‘coelurosaurs' (Dinosauria, Theropoda) from the Late Jurassic of Tanzania, Geological Magazine, Vol. 142, 1, pag. 97-107, doi 10.1017/S0016756804000330
* ↑ Rauhut Oliver W. M., Theropod dinosaurs from the Late Jurassic of Tanzania and the origin of Cretaceous Gondwanan theropod faunas, Journal of Vertebrate Paleontology, vol. 26, Suppl. 113A, 2006.
* ↑ Carrano Matthew T., Sampson Scott C., 2008, The phylogeny of Ceratosauria (Dinosauria: Theropoda), Journal of Systematic Palaeontology, vol. 6, pag.183-236, DOI 10.1017/S1477201907002246
* ↑ Wilson, J.A., Sereno, P.C. , Srivastava, S., Bhatt, D.K., Khosla, A. & Sahni, A., Un nou abelisàurid (Dinosauria, Theropoda) de la Formació Lameta (Cretaci, Maastrichtià) de l'Índia, Contribucions del Museu de Paleontologia de la Universitat de Michigan, vol. 31, pàgina. 1-42, 2003.
* ↑ Sereno, P. C. 2005. Abelisauroidea. Stem Archosauria—TaxonSearch [versió 1.0, 7 de novembre de 2005]
* ↑ Tykoski Ronald, Rowe Timothy, Ceratosauria, Weishampel David B., Dodson Peter, Halszka Osmólska (ed.), 'The Dinosauria, University of California Press, Berkeley, 2004, pàg. 47-70, ISBN 0-520-24209-2
# Lliga de la Pau i la Llibertat

La Lliga de la Pau i la Llibertat va ser una organització promotora del pacifisme i el federalisme europeu, fundada a Ginebra el 1867 pel saintsimonià Charles Lemonnier. El seu lema va ser «si vis pacem, para libertatem».
El seu congrés inaugural originalment va ser previst pel 5 de setembre de 1867 a Ginebra. Emile Acollas va crear el Comitè Organitzador de la Lliga que va obtenir el suport de John Stuart Mill, Élisée Reclus i el seu germà Élie Reclus. Altres partidaris notables incloïen a activistes, revolucionaris i intel·lectuals de l'època com Victor Hugo, Giuseppe Garibaldi, Louis Blanc, Edgar Quinet, Jules Favre i Alexander Herzen. Deu mil persones de tot Europa van signar peticions en suport a aquest congrés.
També va comptar amb la participació de l'Associació Internacional de Treballadors (AIT), convidant a les seccions de la Internacional i als seus líders, incloent a Karl Marx, per assistir al Congrés. La Lliga va decidir ajornar l'obertura del congrés fins al 9 de setembre, amb l'objectiu que els delegats del Congrés de Lausana de l'AIT (que es va celebrar al 2-8 setembre) poguessin prendre-hi part. Mikhaïl Bakunin també va jugar un rol prominent en la Conferència de Gènova, i va integrar el Comitè Central.
La conferència de fundació va tenir una assistència de 6.000 persones.

## Referències

* ↑ Mark Leier. Bakunin: The Creative Passion. St. Martin's Press: New York, 2006. p. 178.
* ↑ The Bee-Hive Newspaper August 17, 1867, reporting on a meeting of the IWMA Central Council.
* ↑ Bakunin's idea of revolution & revolutionary organisation Arxivat 2002-02-14 a Wayback Machine. published by Workers Solidarity Movement in Red and Black Revolution No.6, Winter 2002.
# Parula

Parula és un dels gèneres d'ocells de la família dels parúlids (Parulidae). Viu a Amèrica del Nord i Amèrica del Sud.
L'any 1758, Carl von Linné va classificar-los com a Baeolophus, però la taxonomia va desenvolupar el gènere i el nom va ser modificat primer a Parulus i llavors a la forma actual. El nom familiar, Parulidae, també deriva d'aquesta font.
Recerques genètiques recents han suggerit que Parula i Setophaga són congenèrics i haurien de ser fusionats. Com el nom Setophaga (publicat l'any 1827) agafa prioritat per damunt de Parula (publicat l'any 1838), totes l'espècies serien transferides a Setophaga si això és acceptat. Aquests canvis han estat acceptats per Comitè de Classificació d'Amèrica del Nord de la AOU, i l'IOC. Tanmateix el Comitè de Classificació d'Amèrica del sud de l'AOU continua utilitzar el gènere Parula.

## Taxonomia

Conté les següents espècies:
** Parula gutturalis, (Cabanis, 1861)
** Parula superciliosa, (Hartlaub, 1844)
** Parula americana (bosquerola de pit groc), (L., 1758)
** Parula pitiayumi, (Vieillot, 1817)

## Referències

* ↑ Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010)
* ↑ Lovette, I. J. et al. (2010). A comprehensive multilocus phylogeny for the wood-warblers and a revised classification of the Parulidae (Aves). Molecular Phylogenetics and Evolution 57 (2): 753-770. Abstract
* ↑ Chesser, R. T. et al. (2011). Fifty-Second Supplement to the American Ornithologists' Union Check-list of North American Birds. Auk 128 (3): 600-613 fulltext Arxivat 2015-02-25 a Wayback Machine.
* ↑ IOC World Bird List Family Parulidae Arxivat 2013-04-15 a Wayback Machine.
* ↑ Parula a Biolib
* New World Warblers by Curson, Quinn and Beadle, ISBN 0-7136-3932-6
* A Guide to the Birds of Trinidad and Tobago. 2nd edition. Comstock Publishing, 1991. ISBN 0-8014-9792-2.
* Birds of Veneçuela. Christopher Helm, 2003. ISBN 0-7136-6418-5.

## Vegeu també

* Teretistris
# Dorothy Thompson (alpinista)

Dorothy Thompson (1888 - 2 de desembre de 1961) va ser una alpinista anglesa coneguda per les seves ascensions als Alps.
Thompson va néixer a Kensington, de Frederick Charles Thompson i Eleanor Frances (de soltera Wilson). Els seus pares eren excursionistes i ella va començar a escalar a Perthshire quan era petita durant les vacances familiars. Es va unir al Fell and Rock Climbing Club el 1919, mentre treballava com a secretària de l'Escola d'Estudis Orientals de Bloomsbury. Va començar a escalar amb el Fell and Rock Climbing Club de Còrsega i els Pirineus abans del seu primer viatge als Alps l'any 1920, quan va conèixer Joseph Georges, que es convertiria en el seu company d'escalada durant molts anys. L'any 1929 es va convertir en la primera dona a ascendir al Mont Blanc per la cresta de Brouillard. L'any 1934 va pujar el Mont Blanc per l'Aiguille de Bionassay, i es va convertir en la primera persona a baixar la muntanya per la cresta del Peuteret.
Thompson va completar un llibre de les seves memòries d'escalada després de la Segona Guerra Mundial, però el va publicar en privat. Va morir a Heathfield, East Sussex, el 1961. Després de la seva mort, els seus amics i el Ladies' Alpine Club van publicar les seves memòries, titulades Climbing with Joseph Georges, el 1962.

## Referències

* ↑ Nicholson, Virginia. Singled Out: How Two Million British Women Survived Without Men After the First World War. Oxford University Press, 2008, p. 257. ISBN 978-0-19-970304-3.
* 1 2 "Thompson, Dorothy Evelyn". Oxford Dictionary of National Biography Oxford University Press. doi:10.1093/ref:odnb/62485.
# Abstèmia

L'abstèmia és la pràctica o la promoció de l'abstinència personal completa de begudes alcohòliques. La persona que practica (i possiblement defensa) l’abstèmia s'anomena abstemi/abstèmia.
Algunes de les raons més habituals per triar l'abstèmia són psicològiques, religioses, de salut, mèdiques, familiars, filosòfiques, socials, un alcoholisme anterior, o, de vegades, és simplement una qüestió de gustos o preferències. Quan són en un entorn on es beu, els abstemis s'abstenen de beure o consumeixen begudes no alcohòliques.
El moviment de l’abstèmia es va iniciar per primera vegada a Preston (Anglaterra), a principis del segle xix. La Preston Temperance Society va ser fundada el 1833 per Joseph Livesey, que havia de convertir-se en un líder del moviment per la temprança i autor de The Pledge: "Estem d'acord a abstenir-nos de tots els licors de qualitat embriagadora, ja sigui ale, porter, vi o licors ardents, excepte com a medecina." Avui en dia existeixen diverses organitzacions de temprança que promouen l’abstèmia com a virtut.

## Vegeu també

* Cultura de l'alcohol
* Alcohòlics Anònims
* Straight edge

## Referències

* ↑ «6 great things that happen to your body when you give up drinking», 20-01-2016.
* ↑ Road to Zion - British Isles, BYU-TV; «Archived copy». Arxivat de l'original el 2011-02-11. [Consulta: 15 febrer 2011].
* ↑ Gately, Iain. Drink: A Cultural History of Alcohol. Nova York: Gotham Books, maig 2009, p. 248. ISBN 978-1-592-40464-3.
* ↑ Cox, David J.; Stevenson, Kim; Harris, Candida; Rowbotham, Judith. Public Indecency in England 1857-1960: 'A Serious and Growing Evil' (en anglès). Routledge, 12 juny 2015, p. 164. ISBN 978-1-317-57383-8.
# Set primeres

Es coneix com les Set Primeres (xinès simplificat: 七个第一, pinyin: Qī gè dìyī, en anglés: Seven Firsts) a les set produccions de l'estudi de cinema de Changchun que foren la primera del seu tipus en la història del cinema de la República Popular de la Xina.

## Les pel·lícules

* Mingzhu Dongbei, primer documental de la Xina Comunista (1947, Dongbei Dianying Zhipianchang).
* Huangdi Meng, primera pel·lícula d'animació amb titelles de la Xina Comunista (1947, Dongbei Dianying Zhipianchang).
* Liuxia ta da Lao Jiang, primer curtmetratge de la Xina Comunista (1948, Dongbei Dianying Zhipianchang).
* Yu Fang Shu Yi, primera pel·lícula educativa de la Xina Comunista (1948, Dongbei Dianying Zhipianchang).
* Weng Zhong Zhuo Bie, primera pel·lícula d'animació tradicional de la Xina Comunista (1948, Dongbei Dianying Zhipianchang).
* Soldat Alexander Matróssov, primera pel·lícula doblada de la República Popular de la Xina (1949).
* Qiao, primer llargmetratge de la República Popular de la Xina (1949).

## Referències

* ↑ «长春电影制片厂在电影发展史上创造的七个第一，厉害了！». 上传于, 11-02-2019.
* 1 2 3 4 5 6 7 «The Cradle of New China's Cinema: Explore Changchun Film Studio». China Global Television Network, 06-09-2018. [Consulta: 16 novembre 2019].
* ↑ Encyclopedia of new China. Foreign Languages Press, 1987. ISBN 9780835119696.
* ↑ «Live: Take a closer look at the dubbed films in China 倾听长影译制片幕后的故事». China Central Television, 06-09-2018. [Consulta: 27 març 2021]. «min 9.30»
# Otto Geigenberger

Otto Geigenberger (Wasserburg am Inn, 6 de juny de 1881 - Ulm, 6 de juliol de 1946) va ser un pintor alemany.

## Biografia

Va ser un dels sis fills de l'escultor Heinrich Geigenberger. De la família, Paul esdevingué escultor, i August caricaturista i il·lustrador conegut. Els bessons Anneliese i Hanns-Otto (fills d'Otto Geigenberger) van néixer el 1914 i posteriorment van estudiar pintura i art gràfic a l'Acadèmia de Munic.
Otto Geigenberger va estudiar a Múnic amb el professor Maximilian Dasio i a la Politècnica (diploma de professor de dibuix). Després d'un breu període d'ensenyament a Oberammergau i Berchtesgaden, es va establir a Munic el 1905 com a professor autònom de pintura i es va casar.
Va viatjar força per estudis: sis mesos a París, un any a Roma, també visites al sud de França, Luxemburg, Bèlgica, Holanda, Àustria i sobretot Itàlia, on cada any pintava aquarel·les de la més variada manera. llocs. Els va treballar al seu estudi en pintures a l'oli, a través de les quals es va donar a conèixer no només a Munic i Alemanya, sinó també internacionalment.
La seva obra ha estat àmpliament exposada tant en exposicions individuals com col·lectives.
Les seves obres són propietat de molts museus nacionals i municipals i de molts col·leccionistes privats dins i fora d'Alemanya.
Geigenberger va rebre l'escassa Medalla Albrecht Dürer, el Premi Roma i el Premi de la Unió d'Artistes Alemanys. Va pertànyer a la Secessió de Munic, a la Secessió de Berlín, a l’Acadèmia Prussiana de les Arts, a l'Associació d'Artistes de Berlín i a partir de 1945 al Neue Gruppe München i al Gremi d'Artistes d'Ulm.
Entre els seus amics artistes més propers es trobaven Joseph Kutter, Anton Kerschbaumer, Julius Sailer, Florian Bosch, Max Liebermann, Bernhard Bleeker, LW Grossmann, Konstantin Garneff, Max Arthur Stremel i Leo Putz. El seu estil va ser un exemple per a molts pintors alemanys. El 1943 va ser condemnat a la prohibició total de tota pintura i venda de les seves obres. No obstant això, a l'exposició Deutsche Künstler und die SS ('Artistes alemanys i les SS') l'any 1944 a Breslau es va exposar el seu quadre Hünengrab in der Heide bei Fallingbostel, així com diverses de les seves obres a la posterior exposició del mateix nom. a Salzburg.
Va morir inesperadament després d'una operació a Ulm el 6 de juliol de 1946.
Hi ha carrers que porten el nom d'Otto Geigenberger a Munic i Wasserburg am Inn.

## Referències

* ↑ «Deutscher Künstlerbund e.V. - Mitglieder seit 1903», 04-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 23 febrer 2024].
* ↑ Jobst Knigge: Die Villa Massimo. 2013, S. 88.
* ↑ «Binnenwerft — Die Großen Deutsche Kunstausstellungen 1937 – 1944/45». [Consulta: 23 febrer 2024].
* ↑ "Huns' Grave on the Heath at Fallingbostel"
# Elisabeth Langgässer

Elisabeth Langgässer (Alzey, 23 de febrer de 1899 - Karlsruhe, 25 de juliol de 1950) va ser una escriptora alemanya, principalment de poesia lírica i novel·les. És reconeguda entre d'altres per la història Saisonbeginn, on els habitants d'un poble alpí d'Alemanya decideixen aixecar un cartell prohibint l'entrada de jueus durant els anys 30. La seva obra principal és possiblement Das unauslöschliche Siegel (‘El segell inesborrable’, 1946).
Va ser represaliada pels nazis a causa del seu origen jueu i la seva filla Cordelia Edvardson va ser deportada a Theresienstadt i Auschwitz. Les seves obres reflecteixen sovint els patiments de la guerra i la postguerra, així com els temes religiosos del pecat i la gràcia.
Va guanyar el Premi Georg Büchner de forma pòstuma el 1950. El 1988 es va crear també un premi literari amb el seu nom, que s'orotga cada tres anys,

## Referències

* 1 2 3 «Elisabeth Langgässer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Melete lycimnia

Melete lycimnia és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels pièrids (Pieridae). Va ser descrita originalment amb el nom de Papilio lycimnia, per Cramer, el 1777, a partir d'exemplars procedents de Surinam.
Distribuïda entre les regions neotropical, neàrtica, ha estat citada en 12 països.
Les larves de M. lycimnia s'alimenten de plantes de les famílies Santalaceae i Loranthaceae. Entre les plantes hostes reportades hi ha Phoradendron quadrangulare, Phthirusa stelis, Struthanthus dichotrianthus.

## Referències

* ↑ Cramer (1777) Uitl. Kapellen 2:13, pl 105, f E-F
* ↑ «Melete». [Consulta: 25 febrer 2023].
* ↑ Braby MF, Nishida K (2010) The immature stages, larval food plants and biology of Neotropical mistletoe butterflies (Lepidoptera: Pieridae). II. The Catasticta group (Pierini: Aporiina). J Nat Hist 44: 1831–1928.
* ↑ Janzen, D. H. and Hallwachs, W. (2009) Dynamic database for an inventory of the macrocaterpillar fauna, and its food plants and parasitoids, of Area de Conservacion Guanacaste (ACG), northwestern Costa Rica «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-02-13. [Consulta: 17 gener 2023]. (març 2013)