OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marianne Faithfull

Marianne Faithfull (anglès: Marianne Evelyn Gabriel Faithfull) (Hampstead, 29 de desembre de 1946 - Londres, 30 de gener de 2025) fou una cantant britànica. Va començar la seva carrera el 1964 interpretant As Tears Go By, una cançó escrita per Mick Jagger i Keith Richards. De seguida va començar a sortir amb Jagger i va gravar una sèrie de singles que van tenir cert èxit, com This Little Bird, Summer Night i Sister Morphine.
Quan va trencar la relació amb Jagger, Faithfull va deixar de gravar i va caure en la drogoaddicció. Va tornar al món de la música el 1979 amb Broken English, un gran èxit de crítica, però no tant de vendes. Després d'una llarga etapa de rehabilitació es va reinventar amb Strange Weather, com a cantant d'estàndards, blues i cabaret, de la mà del productor Hall Willner. Altres treballs rellevants van ser A Secret Life, amb Angelo Badalamenti, i els discos Kissin' Time i Before The Poison, on apareix envoltada per Beck, Blur, Pulp, PJ Harvey o Nick Cave. La seva relació amb el pop es va estretir amb Easy Come, Easy Go, àlbum de versions on col·laboren Rufus Wainwright i Antony Hegarty.
Va ser la primera persona a fer servir la paraula fuck a una pel·lícula (I'll Never Forget What's 'is Name). Va actuar en diverses pel·lícules, com ara Hamlet, Paris, je t'aime i Maria Antonieta.

## Discografia

* 1965: Come My Way
* 1965: Marianne Faithfull
* 1965: Go Away from My World
* 1966: North Country Maid
* 1967: Love in a Mist
* 1977: Dreamin' My Dreams
* 1978: Faithless
* 1979: Broken English
* 1981: Dangerous Acquaintances
* 1983: A Child's Adventure
* 1986: Trouble In Mind (Original Motion Picture Soundtrack)
* 1987: Strange Weather
* 1990: Blazing Away
* 1995: A Secret Life
* 1997: 20th Century Blues
* 1998: Rich Kid Blues
* 1998: The Seven Deadly Sins
* 1999: Vagabond Ways
* 2002: Kissin Time
* 2005: Before the Poison
* 2008: Easy Come, Easy Go
* 2011: Horses and High Heels
* 2014: Give My Love to London

## Referències

* ↑ «Mor Marianne Faithfull, cantant i actriu britànica, als 78 anys». 324, 30-01-2025. [Consulta: 30 gener 2025].
* ↑ «50th Anniversary World Tour». Arxivat de l'original el 2014-08-13. [Consulta: 15 octubre 2014].
* ↑ «Àlbums de Marianne Faithfull». [Consulta: 15 octubre 2014].

## Enllaços externs

* Marianne Faithfull - Lloc web oficial (anglès)
* mariannefaithfull.fm Arxivat 2020-04-17 a Wayback Machine. (anglès)
# Portada/article agost 13
## Espanya

Espanya o el Regne d'Espanya (en castellà i gallec: Reino de España, en basc: Espainiako Erresuma, en occità: Reialme d'Espanha) és un estat del sud-oest d'Europa, que ocupa la major part de la península Ibèrica, la qual comparteix amb Portugal, Gibraltar i Andorra. Amb una superfície de 504.030 km², Espanya és el segon estat més extens de l'Europa occidental i el sisè més poblat del continent europeu. Limita al nord-est amb França i el principat d'Andorra, a l'oest amb Portugal i amb l'oceà Atlàntic i l'est i al sud amb la mar Mediterrània. Pertanyen a Espanya també els territoris extra-peninsulars de les Illes Balears, a la mar Mediterrània, les Illes Canàries a l'oceà Atlàntic i les ciutats de Ceuta i Melilla que limiten amb el Marroc al sud.
# Tercera Via (Polònia)

La Tercera Via (en polonès: Trzecia Droga, TD ) és una aliança política a Polònia que es va formar el 27 d'abril de 2023, abans de les eleccions parlamentàries de 2023. L'objectiu de la coalició és oferir una alternativa tant de la Dreta Unida, liderada per Llei i Justícia (PiS), com de la Coalició Cívica, les principals aliances dominants en els darrers anys. La coalició va ser impulsada pel partit centrista Polònia 2050 i el democristià Partit Popular Polonès (PSL).

## Història

Els presidents de PL2050 i del PSL, Szymon Hołownia i Władysław Kosiniak-Kamysz respectivament, van anunciar la cooperació no oficial entre les organitzacions el 7 de febrer de 2023 com a "llista comuna de coses a fer". Les parts es van declarar disposades a cooperar en els àmbits del sistema judicial, l'educació i els governs locals.
Després de llargues negociacions, els partits van decidir presentar-se junts a les eleccions parlamentàries del 27 d'abril, i després van revelar el nom de la coalició el 15 de maig. Malgrat la cooperació durant les eleccions, ambdós partits van crear dos grups polítics separats al Sejm. Tots dos líders van anunciar la seva disposició a mantenir converses amb altres partits i organitzacions polítiques, amb la intenció d'ampliar la coalició amb partits minoritaris i candidats independents.

## Composició

| Nom | Nom | Ideologia | Pos. | Diputats | Senadors | Eurodiputats | Diputats regionals |
| Party ||||||||
| | Polònia 2050 | Democràcia cristiana Liberalisme | Centre | 33 / 460 | 5 / 100 | 1 / 51 | 3 / 552 |
| | Coalició Polonesa •Partit Popular Polonès •Unió de Demòcrates Europeus •Centre per a Polònia •Acord | Democràcia cristiana Conservadorisme Agrarisme | Centre a centredreta | 32 / 460 | 7 / 100 | 3 / 52 | 69 / 552 |

## Resultats electorals
### Sejm

| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 2023 | Szymon Hołownia Władysław Kosiniak-Kamysz | 3,110,670 | 14.4 (#3) | 65 / 460 | Nou | Coalició |

## Referències

* ↑ «Tercera Via». ésAdir. [Consulta: 19 juliol 2024].
* 1 2 «PSL i Polska 2050. „Związek z rozsądku, pieniędzmi podzielą się równo”» (en polonès). [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ «Hołownia: Polska 2050 i PSL chcą stworzyć jedną listę spraw do załatwienia» (en polonès), 07-02-2023. [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ «Polska 2050 i PSL pójdą razem do wyborów jako "Trzecia droga”» (en polonès). [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ «Pasławska i Kobosko gośćmi na konwencji Jana Strzeżka i Młodej Polski» (en polonès). [Consulta: 22 febrer 2024].
# 99 Luftballons

99 Luftballons ("99 globus") és una cançó de protesta de l'era de la Guerra Freda de la cantant alemanya Nena escrita per Kevin McAlea.
També és el nom de l'àlbum que la conté. Originalment cantada en alemany, posteriorment se'n va fer una versió en anglès amb el títol de 99 Red Balloons (99 Globus Vermells). Amb tot, la versió anglesa no és una traducció exacta de l'original. És una de les cançons pop d'una cantant alemanya amb més èxit a tot el món.
"99 Luftballons" va arribar al número u a l'Alemanya Occidental el 1983. El 1984 la versió original alemanya també va aconseguir arribar al número dos a l'American Billboard Hot 100 i la versió anglesa va arribar al capdamunt de l'UK Singles Chart.

## Història de la cançó

Mentre Carlo Karges, el guitarrista de Nena, estava present a un concert dels Rolling Stones va veure com deixaven anar uns globus. Quan els globus es van moure cap a l'horitzó, va notar com canviaven de forma. En comptes de semblar globus, semblaven una mena de nau espacial. Després d'aquesta experiència va escriure "99 Luftballons".
Tant la versió alemanya com l'anglesa expliquen la història de 99 globus que suren a l'aire. Les forces militars sobrereaccionen en detectar els objectes que volen i llancen un atac apocalíptic. Uwe Fahrenkrog-Petersen va compondre la música. Kevin McAlea va escriure la lletra de la versió anglesa titulada "99 Red Balloons" (en un sobre, que assegura que encara conserva) que té un to més satíric que l'original.
El títol original es tradueix com "99 Globus". El color vermell es va afegir en la versió anglesa, molts assumeixen que es refereix a la percepció de l'amenaça comunista, a pesar del fet que no apareix a la versió original.

## Referències

* ↑ Schiller, Melanie. «Nena, “99 Luftballons/99 Red Balloons” (1983)». A: S. Hill (ed). One-Hit Wonders: An Oblique History of Popular Music. University of Groningen, 2022, p. 159-168.
* ↑ «99 Red Balloons – interview with the writer, Kevin McAlea» (en anglès). [Consulta: 8 febrer 2023].
* ↑ Hill, Mary Lynne Gasaway. The Language of Protest: Acts of Performance, Identity, and Legitimacy (en anglès). Springer, 2018-04-16, p. 121. ISBN 978-3-319-77419-0.
* ↑ Patton, Alli. «Balloons, Blitzkriegs, and the Berlin Wall—The Meaning Behind Nena's ‘99 Luftballons'» (en anglès americà). americansongwriter, 08-09-2022. [Consulta: 5 maig 2024].

## Enllaços externs

* Versió original Arxivat 2008-01-02 a Wayback Machine. (alemany)
* Versió en anglès Arxivat 2008-01-02 a Wayback Machine. (anglès)
# Henutuati

Henutuatio Ta-Henutuati va ser una reina egípcia de la XX Dinastia. Era la Gran esposa reial de Ramsès V.
Henutwati en jeroglífic :

## Vida

Les propietats de Henutuati, així com també la de Tauerettenru, l'altra esposa de Ramsès V, s'esmenten al papir de Wilbour, un document datat al regnat de Ramsès V. Aquest document, de poc més de 10 metres de llarg, s'ocupa d’assumptes tributaris, proveïts de prospeccions topogràfiques que abasten 95 milles de terreny, a efectes de tributació i exempcions fiscals. Basant-se en aquest document, es creu que Henutuati era l'esposa d'aquest rei, tot i que és possible que dati d'un període anterior.
L'egiptòleg alemany Wolfram Grajetzki transcriu els jeroglífics escrits originalment en hieràtic de la manera següentː

## Referències

* ↑ Gardiner, 1961.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 192.
* ↑ Grajetski, 2005.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Gardiner, Alan. Egypt of the Pharaohs (en anglès). OUP USA, 1961. ISBN 978-0195002676.
* Grajetski, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: a hieroglyphic dictionary (en anglès). Londres: Golden House Publications, 2005. ISBN 0954721896.
* Tyldesley, Joyce. Chronicle of the Queens of Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2006. ISBN 0-500-05145-3.

## Enllaços externs

* Theban Mapping Project.
# Patricia Watson-Miller

Patricia Watson-Miller (Wangen im Allgäu, 20 de juliol de 1965) és una pilot britànica de ral·lis de motos, que va néixer i es va criar a Alemanya. Va guanyar tres vegades la copa femenina del ral·li Dakar.
Filla del pilot alemany d'enduro Herbert Schek, Patricia Watson-Miller va estudiar informàtica empresarial a la Universitat de Constança i va obtenir un màster en informàtica. Actualment (2017) viu a Londres i treballa com a directora en una empresa de serveis financers.
Va competir al ral·li Dakar per primera vegada el 1988 però va haver de renunciar. El 1990 i el 1991 va guanyar la copa femenina pilotant una Schek-BMW construïda pel seu pare. El 1992 va quedar segona, amb una Suzuki DR 350, darrere de la veterana Jutta Kleinschmidt, que corria amb una BMW R 100 GS. Després d'una pausa per maternitat, va guanyar el títol de campiona del món femenina a la Copa del Món de Ral·lis Raid de 2005. El 2006 va tornar a competir al ral·li Dakar, aquesta vegada amb una KTM EXC 525. Tot i patir una forta caiguda, va poder continuar, va acabar en el lloc 67 de la general i va guanyar la copa femenina per tercera vegada. El 2008 va córrer al Ral·li Transoriental, de Sant Petersburg a Pequín, i va acabar en 19a posició de la general. El Ral·li Transoriental del 2008 va ser el substitut del ral·li Dakar, que aquell any es va haver de cancel·lar a causa de les advertències de terrorisme.

## Referències

* 1 2 3 «Typical biker: Patricia Watson-Miller». [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Patricia WATSON-MILLER personal appointments - Find and update company information - GOV.UK» (en anglès). [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ ferro. «Dakar 2006, la prima volta di Marc Coma» (en italià), 11-05-2016. [Consulta: 10 gener 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial del ral·li Dakar (espanyol, francès, anglès, alemany)
* Història del Dakar
# Portada/article novembre 11
## Terratrèmol de Llorca de 2011

El terratrèmol de Llorca de 2011 va sacsejar la Regió de Múrcia, especialment les poblacions de Llorca i Totana, a les 18:47 (hora local) del dia 11 de maig del 2011 i va deixar nou morts i 293 ferits. La magnitud del terratrèmol va ser de 5,1 graus a l'escala sismològica de magnitud de moment, i va estar precedit per un altre de 4,5 graus. Es van comptabilitzar prop de 40.000 afectats en una població de poc més de 92.000 persones.
El fet que el terratrèmol es produís en una de les zones més sísmiques de la península Ibèrica, la profunditat de l'hipocentre i el tipus de sòl van fer que fos més destructiu i que s'arribés a notar a ciutats com Cartagena, Águilas, Múrcia, Mazarrón, Albacete i, fins i tot, a Madrid i Andalusia.
# Agapanthia cardui

El banyarriquer dels cards (Agapanthia cardui) és una espècie de coleòpter de la família dels cerambícids, fitòfag, freqüent a Catalunya.

## Etimologia

* Agapanthia: provés dels mots grecs (agapetos, volgut, estimat) i (anthos, flor). En referència als hàbits florícoles.
* cardui: del llatí cardus (card), ja que és la planta on més es troba aquest banyarriquer.

## Hàbitat i distribució

Té una distribució paleàrtica occidental i Macaronèsia. És bastant comú en tota l'Europa meridional i central. Present principalment en ambients de secà.

## Descripció

Aquest escarabat mesura 7-14 mm. És una espècie molt variable, generalment amb el tegument de color negre, amb reflexos verdosos i cobert de vellositat fina. Presenta unes antenes molt llargues, sovint més que el cos, inserides en una escotadura als ulls, i estan formades per 12 artells, que sobrepassen als èlitres en una longitud igual als mateixos com a màxim. A més, són ciliades en la seua part inferior i anellades amb vellositat negra i gris blavós. El pronot té generalment un gep o protuberància als costats. Les tíbies tenen dos esperons. El metasternum és clarament més ample que el prostern entre les seues coxes. Els èlitres no són ni estriats ni puntejats, però són nus, només amb sedes llargues i fosques. La sutura elitral té una banda de borrissol blanc i dens que travessa el centre del tòrax i la sutura dels èlitres.

## Biologia

Els adults es troben des de març a juliol sobre cards i altres plantes (Carduus, Cirsium, Knautia, Salvia, Urtica, Onopordum, Centranthus i Silybum), especialment en gèneres d'apiàcies i cards. Els adults són florícoles i fàcils de veure atés que volen a ple sol. Les larves viuen a l'interior de les tiges d'un elevat nombre d'espècies de plantes, durant el seu desenvolupament aproximadament un any.

## Taxonomia

Prou semblant de mides i costums amb l'espècie Agapanthia dahli, però amb to ataronjat als anells de les antenes en comptes de blau i la franja clara limitada al tòrax.
És molt difícil poder discriminar entre A. cardui i A. suturalis, per això moltes vegades s'anomenen amb el nom conjunt Agapanthia cardui-saturalis. Una de les diferència és que els èlitres de A. cardui són punxeguts al final de manera individualment, lleugerament oberts i amb les vores laterals densament poblats de borrissol groc.

## Referències

* ↑ «Agapanthia cardui». Insecta.pro. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «Agapanthia cardui cardui». Iberfauna. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «Banyarriquer dels cards – El medi natural del Bages». El medi natural del Bages. [Consulta: 3 maig 2022].
* 1 2 3 4 «Longicornio de los cardos Agapanthia cardui» (en castellà). Animalandia. [Consulta: 16 maig 2020].
* 1 2 3 «220 Agapanthia cardui (Coleoptera, Cerambycidae)» (en castellà). Javier Blasco-Zumeta, 2016. [Consulta: 16 maig 2020].
* 1 2 3 «Agapanthia cardui». El medi natural del Bages. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Agapanthia (Agapanthia) cardui (Linnaeus, 1767)» (en anglès). Cerambycidae. [Consulta: 16 maig 2020].
* ↑ «Agapanthia cardui-suturalis» (en castellà). Naturalezaparatodos. [Consulta: 16 abril 2020].
# Casa Senyorial de Veselava

La Casa Senyorial de Veselava (en letó: Veselavas muižas pils; en alemany: Wesselshof) es troba a la regió històrica de Vidzeme, al municipi de Priekuļi del nord de Letònia.

## Història

Va ser construïda en 1841 en eclecticisme per a la família von Campenhausen, que va ser propietària de la finca des de 1797 fins al 1921. L'edifici actualment allotja les oficines administratives de la parròquia de Veselava, així com centres comunitaris, oficines de correus, cooperatives de crèdit i cafè Internet.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Her Hero

Her Hero és una pel·lícula muda de la Vitagraph digirida per Van Dyke Brooke i protagonitzada per John Bunny i Flora Finch. Es tracta d’una de les típiques comèdies de la parella popularment conegudes com a “Bunnygraphs”. La pel·lícula, d’una bobina, es va estrenar el 30 de setembre de 1911. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Els són una parella recentment casada. La senyora Brown té una fixació amb que poden entrar lladres a casa seva però el seu marit la tranquil·litza dient-li que mentre ell estigui al seu costat no ha de témer res. Li explica sopars de duro en els que descriu com durant la seva vida ha afrontat grans perills i ella es tranquil·litza. La senyora Brown se’n va a dormir i el marit tanca totes les portes i finestres abans de seguir-la.
Durant la nit, la senyora Brown sent un soroll i desperta el seu marit per avisar-lo que algú està intentant entrar a la casa. El senyor Brown, pensant que només són imaginacions de la seva dona s'aixeca i pistola en mà baixa per trobar-se amb l'intrús. Té però una gran sorpresa en veure que realment hi ha un lladre. Brown s'ensorra i incapaç de deixar de tremolar crida demanant ajuda. La senyora Brown corre a ajudar el seu marit, agafa el revòlver i dispara al lladre que es bat en retirada. Amb els nervis ella és incapaç d’adonar-se del que acaba de fer i s'abraça, agitada, al seu marit. Ell s'atorga tota la glòria i convenç la seva dona que gràcies a ell poden dormir tranquils.

## Repartiment

* John Bunny (Mr. Brown)
* Flora Finch (Mrs. Brown)
* Maurice Costello
* Norma Talmadge
* Mary Maurice
* Etienne Girardot

## Referències

* ↑ «Her Hero (Short 1911)» (en anglès americà). Internet Movie Database. [Consulta: 6 juny 2021].
* ↑ «Vitagraph life portrayals». Moving Picture World 9, 2, 23-09-1911, pàg. 857.
* ↑ «Calendar of licensed releases». Moving Picture World 9, 2, 23-09-1911, pàg. 898.
* ↑ «Her Hero» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 6 juny 2021].
* ↑ «Her Hero». Moving Picture World 9, 2, 23-09-1911, pàg. 906.
# Clima mediterrani continentalitzat

El clima mediterrani continentalitzat és un tipus de clima present a la península Ibèrica i altres llocs de clima mediterrani, que presenta la característica de la continentalitat respecte al mediterrani estàndard.

## Característiques

* És més fred que el clima mediterrani típic: la temperatura mitjana de gener, que en el clima mediterrani estàndard està per sobre dels 7 graus i pot arribar a 14 (Costa del Sol, Algarve. etc.), se situa normalment en els climes continentalitzats al voltant dels 4 o 6 graus.
* La pluviometria pot ser més alta (Plana de Vic) o més baixa (Lleida) que les del clima mediterrani litoral.

## Referències

* ↑ «Clima Mediterrani Continentalitzat - Camí de Sant Jaume». [Consulta: 13 abril 2019].
* ↑ Pons, Antonio Boix. «Heródoto. Blog de Ciencias Sociales y Pensamiento, por Antonio Boix.: UD 02. La diversitat climàtica d'Espanya,», 07-11-2012. [Consulta: 13 abril 2019].

## Vegeu també

* Clima mediterrani
* Clima continental

## Enllaços externs

* Elaboració i comentari d'un climograma
# Baruc (profeta)

Baruc ben Neria (en hebreu: ברוך בן נריה) o simplement Baruc (que significa 'Beneït') va ser un deixeble i company del profeta Jeremies, un dels quatre profetes majors de l'Antic Testament. Era d'una família molt il·lustre i tenia un gran coneixement de la llengua nacional. Tenia un germà anomenat Seraies que, amb Sedecies, l'últim rei de Judà, va anar a Babilònia l'any quart del seu regnat.
Formava part de la tribu de Judà, i es va convertir en l'escriba del profeta Jeremies. Va escriure la primera i la segona part de les seves profecies tal com li van ser dictades, cap a l'any 606 aC.
Va ser portat amb Jeremies a Tafnis a Egipte després de l'assassinat del governador Guedalià, que havia estat nomenat pel càrrec quan Nabucodonosor II va ocupar Jerusalem l'any 586 aC.
Després de la mort de Jeremies, es va unir als jueus captius a Babilònia. L'any 582 aC, el setè dia del cinquè mes del cinquè any en què Jerusalem va ser cremada, Baruc era a Babilònia. Allà va publicar les seves profecies, el Llibre de Baruc, que jueus i protestants no reconeixen com a canònics i que ara només es conserva en grec.

## Referències

* ↑ Flavi Josep. Antiguitats judaiques, , 9, 1
* ↑ Jeremies. Llibre de Jeremies, 51, 59
* ↑ Holman Bible Editorial Staff. Holman Concise Bible Dictionary. Estats Units d'Amèrica: Holman Reference, 2011, p. 65. ISBN 9780805495485.
* ↑ Jeremies. Llibre de Jeremies, 41
* ↑ «Llibre de Baruc, I, 1-2». Biblija.net. Societat Bíblica. [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ Bíblia Catalana Interconfessional: Introducció a Baruc
# Hindko

L'hindko és una llengua indoirànica de la branca indoària. Pertany al subgrup "Lahnda" de les llengües indoàries, juntament amb el seraiki i el potwari. La llengua es parla a les províncies pakistaneses del Khyber-Pakhtunkhwa i el Panjab. Els parlants d'aquesta llengua formen el grup ètnic hindkowan. És la sisena llengua més parlada al Pakistan.

## Nom

L'H.A. Rose explica l'origen de la paraula "hindko":
| « | Hindki, un terme genèric, gairebé despectiu, aplicat a tots els musulmans que sent d'origen hindú parlen l'hindko i es van convertir al Islam fa relativament poc de temps. A Bannu el terme generalment denota un llaurador awan o jatt, però en un sentit més ampli inclou tots els musulmans que parlen la llengua hindko. | » |
Això no obstant, The NWFP Imperial Gazetteer of India (1905) no relaciona l'hindko amb la religió hindú, sinó amb la cadena muntanyosa de l'Hindu Kush.

## Domini lingüístic

Els hindkowans formen la majoria lingüística als districtes de l'antiga Divisió d'Hazara al Khyber-Pakhtunkhwa i al districte d'Attock al Panjab. És la llengua pròpia de la capital del Khyber-Pakhtunkhwa, Peshawar, malgrat que últimament s'hi parla més paixtu, una llengua veïna que està substituint l'hindko en algunes zones de la província.
El domini lingüístic del hindko també s'anomena Gandhara per part d'algunes organitzacions hindkowans, com per exemple l'Hindko Gandhara Board, agafant el nom de l'antiga regió.

## Dialectes

L'hindko es divideix en dos grups dialectals, el nord-hindko de la regió d'Hazara del Khyber-Pakhtunkhwa, i el sud-hindko de la província del Panjab. El sud-hindko també rep el nom de chachi. L'Ethnologue els tracta com a dues llengües distintes.

## Moviment reivindicatiu

L'hindko, tal com la resta de les llengües regionals del Pakistan (excepte el sindhi, que es reconeix com a "llengua provincial" al Sindh), no té cap reconeixement estatal. Hi ha un moviment lingüístic a favor de la llengua, liderat pel Gandhara Hindko Board. Aquesta organització és basada en la capital cultural del domini hindkowan/hindkoparlant de Peshawar (malgrat que el hindko està patint d'una substitució lingüística pel paixtu allà), on ha publicat el primer diccionari de la llengua.
També es suggereix la creació d'una nova província pels parlants d'hindko, especialment després del canvi oficial del nom de la Província de la Frontera del Nord-oest (o sigui, un nom regional) a Khyber Pakhtunkhwa (un nom plenament ètnic, referint-se a la majoria paixtu-parlant i excloent la minoria hindkowan).

## Referències

* ↑ A glossary of the tribes and castes of the Punjab and North-West provinces, compiled by H A Rose, vol II Page 333
* ↑ «Hindko in Kohat and Peshawar». Cambridge University Press. [Consulta: 9 setembre 2007].