OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dominique Thorne

Dominique Thorne (11 de maig de 1997) és una actriu estatunidenca. Va aparèixer a les pel·lícules El blues de Beale Street com a Sheila Hunt i Judas and the Black Messiah com a Judy Harmon.

## Primers anys

Dominique Thorne va néixer l'11 de maig de 1997 a Nova York, filla de Nerissa i Navie Guy, immigrants de Trinitat. Té dos germans, Ky-Mani i Caleb.
Thorne va assistir a la Professional Performing Arts School de Manhattan (PPAS) on va estudiar teatre dramàtic formalment. Durant el seu darrer any de secundària, el 2015 va guanyar el premi Young Arts Award in Spoken Theater, així com el Presidential Scholar in the Arts, que la Casa Blanca atorga anualment. Després de sol·licitar a diverses universitats tant per a programes acadèmics com d'art, Thorne va optar per assistir a la Universitat de Cornell, on es va llicenciar en Desenvolupament Humà amb una menció en Estudis de Desigualtat. Es va graduar el maig de 2019 i des del 2020, ella i la seva família viuen a Atlanta.

## Carrera

El 2018, Thorne va debutar a un llargmetratge com Shelia Hunt, la germana petita del personatge principal Fonny Hunt, a la pel·lícula El blues de Beale Street, que es basa en la novel·la homònima de James Baldwin. El 2021 va interpretar a Judy Harmon, membre de els Panteres Negres, a la pel·lícula Judas and the Black Messiah.
El 2020, va ser elegida com la superheroïna de Marvel Comics Riri Williams, que va debutar al llargmetratge de Marvel del 2022 Black Panther: Wakanda Forever abans de protagonitzar la seva sèrie de Disney+ Ironheart.

## Referències

* 1 2 Fraser, Narissa. «Dominique Thorne: American actress with Trini roots stars as Marvel’s Ironheart», 27-12-2020. Arxivat de l'original el 2020-12-27.
* ↑ Kayla, Scott. «A Star in Her Own Right», 2018. Arxivat de l'original el 2019-06-08.
* ↑ Kayla, Scott. «A Star in Her Own Right», 2018. Arxivat de l'original el 2019-06-08.
* ↑ Moore, Evan F. «‘Judas and the Black Messiah’ cast members say Fred Hampton was never taught in school». Chicago Sun-Times, 10-02-2021. Arxivat de l'original el 10 febrer 2021. [Consulta: 23 agost 2021].
* ↑ Paiella, Gabriella. «The Judas and the Black Messiah Costumes Were Inspired by Vintage GQ and Archival Footage», 12-02-2021. Arxivat de l'original el 12 febrer 2021. [Consulta: 23 agost 2021].
* ↑ Gelman, Vlada. «Secret Invasion, Marvel Series Starring Samuel L. Jackson, Coming to Disney+», 10-12-2020. Arxivat de l'original el 11 desembre 2020.
* ↑ Han, Angie. «Marvel announces four new Disney+ series including 'I Am Groot' and 'Secret Invasion'». Mashable, 10-12-2020. Arxivat de l'original el 11 desembre 2020.
* ↑ Davis, Brandon. «Dominique Thorne's Riri Williams to Debut in Black Panther: Wakanda Forever (Exclusive)», 19-08-2021. Arxivat de l'original el 19 agost 2021.
# Lessemsaure

El Lessemsaure (Lessemsaurus, “llangardaix de Lessem”) és un gènere representat per una única espècie de dinosaure sauropodomorf melanorosàurid extint, que visqué a finals del Triàsic, fa aproximadament 215 milions d'anys, al Norià. Es trobà a la Formació Los Colorados, a la Província de La Rioja, Argentina. Fou descrit pel Dr. José Fernando Bonaparte el 1999, que anomenà l'espècie Lessemsaurus sauropoides. Conegut per una columna vertebral articulada, amb gairebé tots els arcs naturals, originalment es va considerar un melanosàurid, si bé sembla que és més un derivat d'aquests. S'estima que arribà a mesurar al voltant dels 10 metres de llargària.

## Bibliografia

* Bonaparte, J. F. 1999. Evolució de les vèrtebres presacres als Sauropodomorpha. Ameghiniana 36: 115–187.
* Pol, D. and Powell, J. E. 2007. New information on Lessemsaurus sauropoides (Dinosauria: Sauropodomorpha) from the Upper Triassic of Argentina. Special Papers in Palaeontology 77

## Vegeu també

* Llista de dinosaures

## Enllaços externs

* Lessemsaure dins els Sauropoda a The Thescelsosaurus Arxivat 2007-10-25 a Wayback Machine. (anglès)
* Lessemsaure a Dinodata (anglès)
* Fitxa i imatge del lessemsaure a Dinosaurier-web Arxivat 2007-10-26 a Wayback Machine. (alemany)
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Batisfera

La batisfera és el nom que se li va donar a un enginy submergible tripulat precursor dels submarins exploradors de les profunditats abissals. Fou inventada en 1930 pels exploradors nord-americans William Beebe i Otis Barton, i usada per a realitzar les primeres exploracions in situ de les grans profunditats marines.
La batisfera és bàsicament una esfera segellada hermèticament, fabricada en acer i que posseeix una espiera d'observació en cristall reforçat. Durant el seu funcionament, la batisfera penja d'un vaixell usant un cable també de metall, que li proveeix electricitat, telecomunicacions i aire. Aquest cable és desenrotllat per a submergir la batisfera, i enrotllat per a fer-la ascendir. Realment és un objecte inert i la ruptura del cable suposava un perill important per als ocupants del giny.
En 1934, Charles William Beebe i Otis Barton imposaren el rècord de profunditat en batisfera, que és de 908,4 metres de profunditat, rècord que segueix en peus. Encara que degut al fet que a majors profunditats el pes del cable umbilical es torna immanejable, és poc probable que aquest rècord siga contestat.
En 1948, Barton baixà en solitari fins a 1.370 metres (segons el llibre de Bill Bryson, "Una Breu història de quasi tot") utilitzant una batisfera modificada, el "bentoscopo".

## Característiques tècniques

* Diàmetre: 1,44 metres.
* Gruix de les parets: 32 mil·límetres.

## Referències

* ↑ «batisfera | enciclopèdia.cat». [Consulta: 27 abril 2019].
* ↑ Shaunmad. «La batisfera, adentrándonos en las profundidades del abismo.» (en castellà). [Consulta: 27 abril 2019].
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1960 - 1.000 metres femenins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1960 celebrats a la ciutat de Squaw Valley (Estats Units) es disputà una prova de patinatge de velocitat sobre gel sobre una distància de 1.000 metres en categoria femenina. Aquesta fou la primera vegada que aquesta prova participà en els Jocs Olímpics. La competició se celebrà el dia 22 de febrer de 1960 a les instal·lacions de Squaw Valley.

## Comitès participants

Participaren 22 patinadors de velocitat de 10 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (3) Canadà (2) Corea del Sud (2) Estats Units (2) Finlàndia (2) | França (1)  Japó (3) Polònia (2) Suècia (2) Unió Soviètica (3) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Klara Guseva | Helga Haase | Tamara Rylova |

## Rècords

Rècords establerts anteriorment als Jocs Olímpics d'hivern de 1960.
| Rècord del món | 1:33.4 s | Tamara Rylova | Medeo (URS) | 12 de gener de 1955 |
| Rècord olímpic | | - | | |

## Resultats

| Posició | Patinador | Temps |
| 1 | Klara Guseva | 1:34.1 (RO) |
| 2 | Helga Haase | 1:34.3 |
| 3 | Tamara Rylova | 1:34.8 |
| 4 | Lidiya Skoblikova | 1:35.3 |
| 5 | Helena Pilejczyk | 1:35.8 |
| 5 | Hatsue Takamizawa | 1:35.8 |
| 7 | Fumie Hama | 1:36.1 |
| 8 | Jeanne Ashworth | 1:36.5 |
| 9 | Eevi Huttunen | 1:37.2 |
| 10 | Iris Sihvonen | 1:37.3 |
| 11 | Christina Scherling | 1:37.5 |
| 12 | Elsa Einarsson | 1:38.0 |
| 13 | Doreen Ryan | 1:38.1 |
| 14 | Françoise Lucas | 1:38.4 |
| 15 | Jeanne Omelenchuk | 1:39.8 |
| 16 | Yoshiko Takano | 1:39.9 |
| 17 | Natascha Liebknecht | 1:43.5 |
| 18 | Sigrit Behrenz | 1:43.8 |
| 19 | Margaret Robb | 1:45.8 |
| 20 | Han Hye-Ja | 1:48.8 |
| — | Kim Gyeong-Hoe | NF |
| — | Elwira Seroczyńska | NF |
    RO: rècord olímpic
    NF: no finalitzà

## Referències

* 1 2 «Olympedia – 1,000 metres, Women». [Consulta: 25 desembre 2024].
* ↑ El rècord va ser esatablert en altura (més de 1.000 metres sobre el nivell del mar) i sobre gel natural.
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1960 - 3.000 metres femenins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1960 celebrats a la ciutat de Squaw Valley (Estats Units) es disputà una prova de patinatge de velocitat sobre gel sobre una distància de 3.000 metres en categoria femenina. Aquesta fou la primera vegada que aquesta prova formava part del programa olímpic. La competició se celebrà el dia 23 de febrer de 1960 a les instal·lacions de Squaw Valley.

## Comitès participants

Participaren 20 patinadores de velocitat de 10 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (2) Canadà (2) Corea del Sud (1) Estats Units (3) Finlàndia (2) | França (1)  Japó (2) Polònia (2) Suècia (2) Unió Soviètica (3) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Lidiya Skoblikova | Valentina Stenina | Eevi Huttunen |

## Rècords

Rècords establerts anteriorment als Jocs Olímpics d'hivern de 1960.
| Rècord del món | 5:13.8 m | Rimma Zhukova | Medeo (URSS) | 23 de gener de 1953 |
| Rècord olímpic | | - | | |

## Resultats

| Posició | Patinador | Temps |
| 1 | Lidiya Skoblikova | 5:14.2 (RO) |
| 2 | Valentina Stenina | 5:16.9 |
| 3 | Eevi Huttunen | 5:21.0 |
| 4 | Hatsue Takamizawa | 5:21.4 |
| 5 | Christina Scherling | 5:25.5 |
| 6 | Helena Pilejczyk | 5:26.2 |
| 7 | Elwira Seroczyńska | 5:27.3 |
| 8 | Jeanne Ashworth | 5:28.5 |
| 9 | Tamara Rylova | 5:30.0 |
| 10 | Yoshiko Takano | 5:30.9 |
| 11 | Elsa Einarsson | 5:32.2 |
| 12 | Iris Sihvonen | 5:35.2 |
| 13 | Inge Görmer | 5:37.5 |
| 14 | Doreen Ryan | 5:39.7 |
| 15 | Françoise Lucas | 5:42.5 |
| 16 | Margaret Robb | 5:43.5 |
| 17 | Gisela Toews | 5:48.3 |
| 18 | Cornelia Harrington | 5:57.5 |
| 19 | Beverly Buhr | 6:03.1 |
| 20 | Kim Gyeong-Hoe | 6:08.2 |
    RO: rècord olímpic

## Referències

* 1 2 «Olympedia – 3,000 metres, Women». [Consulta: 25 desembre 2024].
* ↑ El rècord va ser esatablert en altura (més de 1.000 metres sobre el nivell del mar) i sobre gel natural.
# Mali Twist

Mali Twist (títol original en francès, Twist à Bamako) és una pel·lícula de drama històric de 2021 dirigida per Robert Guédiguian. S'ha doblat i subtitulat al català.
Encara que Robert Guédiguian situava la majoria de les seves pel·lícules a Marsella, aquesta vegada va rodar a l'Àfrica després de descobrir el pols revolucionari posterior a la independència de Mali a través de les fotografies de Malick Sidibé (1936-2016). A causa de la situació geopolítica, la pel·lícula no es va poder rodar al país i és la ciutat senegalesa de Thiès la que simula Bamako. El film inclou alguns anacronismes, atès que es veuen models Citroën DS de 1967 i Renault 16 de 1965 mentre l'acció té lloc l'any 1962. El 2021, la pel·lícula va seleccionada per la Setmana Internacional de Cinema de Valladolid.

## Repartiment

* Alice Da Luz: Lara
* Stéphane Bak: Samba
* Issaka Sawadogo: Lassana, el pare d'en Samba
* Saabo Balde: Jules
* Ahmed Dramé: Bakary
* Bakary Diombera: Badian, el germà petit d'en Samba
* Ben Sultan: Boubakar
* Alassane Gueye: Maliki
* Diouc Koma: Namori
* Miveck Packa: Bintou

## Referències

* ↑ «Twist à Bamako». [Consulta: 5 gener 2022]..
* ↑ Ariane Allard, «Une histoire qui résonne», Positif, no 731, Institut Lumière/Actes Sud, Paris, 4 febrer, p. 51, ISSN 0048-4911
* ↑ «Twist à Bamako». Goita què fan, ara!. [Consulta: 8 novembre 2024].
# Copa del Món de Futbol de 1974 - Grup 3

El Grup 3 de la Copa del Món de Futbol 1974, disputada a l'Alemanya Occidental, estava compost per quatre equips, que s'enfrontaren entre ells amb un total de 6 partits. Els dos millors classificats passaren a jugar la segona fase.

## Integrants

El grup 3 està integrat per les seleccions següents:
| Països Baixos | Suècia | Bulgària | Uruguai |

## Classificació

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts | Classificació |
| 1 | Països Baixos | 3 | 2 | 1 | 0 | 6 | 1 | +5 | 5 | Avança a la segona fase |
| 2 | Suècia | 3 | 1 | 2 | 0 | 3 | 0 | +3 | 4 | Avança a la segona fase |
| 3 | Bulgària | 3 | 0 | 2 | 1 | 2 | 5 | −3 | 2 | |
| 4 | Uruguai | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 6 | −5 | 1 | |

## Partits
### Uruguai vs Països Baixos

| Uruguai | 0–2 | Països Baixos |
| | Informe | Rep 7', 86' |

### Suècia vs Bulgària

| Suècia | 0–0 | Bulgària |
| | Informe | |

### Bulgària vs Uruguai

| Bulgària | 1–1 | Uruguai |
| Bónev 75' | Informe | Pavoni 87' |

### Països Baixos vs Suècia

| Països Baixos | 0–0 | Suècia |
| | Informe | |

### Bulgària vs Països Baixos

| Bulgària | 1–4 | Països Baixos |
| Krol 78' (p.p.) | Informe | Neeskens 5' (p.), 44' (p.) Rep 71' de Jong 88' |

### Suècia vs Uruguai

| Suècia | 3–0 | Uruguai |
| Edström 46', 77' Sandberg 74' | Informe | |
# Catalunya – Bulgària (23-12-1997)

La selecció catalana de futbol disputà un partit amistós contra la selecció de Bulgària el 23 de desembre de 1997 a l'Estadi de Montjuïc de Barcelona, davant de 35.300 espectadors, que acabà amb empat 1-1.

## Fitxa tècnica

| Catalunya | 1 - 1 | Bulgària |
| Dani Garcia 6' | Mundo Deportivo Avui | 34' (p.p.) Quique Álvarez |
| Catalunya | Bulgària |
CATALUNYA: :
| PO | Toni Jiménez (c) |
| PO | Francesc Arnau |
| DF | Alejo Indias |
| DF | Jaime Quesada |
| DF | Sergi Barjuan |
| DF | Lluís Carreras |
| DF | Quique Álvarez |
| DF | Miquel Soler |
| CC | Roger Garcia |
| CC | Albert Celades |
| CC | Toni Velamazán |
| DV | Gerard López |
| DV | Dani Garcia |
| DV | Raúl Tamudo |
| DV | Antoni Pinilla |
| DV | Jordi Cruyff |
| DV | Manuel Serrano |
| Seleccionador: |||
| Pitxi Alonso ||||
BULGÀRIA: :
| PO | Radostin Stanev |
| PO | Zdravko Zdravkov |
| DF | Radostin Kishishev |
| DF | Ivaylo Petkov |
| DF | Adalbert Zafirov |
| DF | Georgi Antonov |
| CC | Zlatko Iànkov |
| CC | Ilia Gruev |
| CC | Anatoli Nankov |
| CC | Daniel Borimirov |
| CC | Georgi Bachev |
| CC | Milen Petkov |
| DV | Ilian Iliev |
| DV | Hristo Yovov |
| DV | Svetoslav Todorov |
| DV | Krassimir Balakov (c) |
| DV | Emil Kostadinov |
| DV | Liuboslav Pènev |
| Seleccionador: |||
| Khristo Bónev ||||

## Referències

* ↑ Robledillo, Albert «L’embrió d’un somni». L'Esportiu, 23-12-2017 [Consulta: 11 maig 2024].
* ↑ Colomer, David «Catalunya converteix en un èxit històric el partit internacional contra Bulgària» (PDF). El Punt, 24-12-1997, pàg. 29 [Consulta: 11 maig 2024].
* ↑ Ferrer, Jordi «Catalunya vibra amb la seva selecció» (PDF). Diari de Girona, 24-12-1997, pàg. 50 [Consulta: 11 maig 2024].
* ↑ Redondo, Eloi «Catalunya vibra amb la selecció» (PDF). Avui, 24-12-1997, pàg. 55 [Consulta: 11 maig 2024].
* ↑ Román, Rogelio «Catalunya mereció más» (PDF). Mundo Deportivo, 24-12-1997, pàg. 2 [Consulta: 11 maig 2024].
# Cuthred

Cuthred, també escrit Cuþræd, va ser rei de Wessex del 740 al 756. Hi ha poca informació sobre el seu regnat i sobre la seva persona. Es creu que tenia algun grau de parentiu amb el seu predecessor, Æthelheard, possiblement germà seu.
En l'època que Cuthred va assumir el tron sembla que Wessex era un regne depenent de Mèrcia i que Æthelbald de Mèrcia el va reclamar perquè anés a donar-li suport en una batalla l'any 743 contra els gal·lesos.
Va ser un període de revoltes a Wessex: segons Henry de Huntingdon el 748 va morir un noble anomenat Cynric en una de les revoltes, i el 750 es va alçar un altre anomenat Æthelhun que finalment va ser sufocada.
El 752, Cuthred va comandar una rebel·lió contra el que fins al moment havia estat el seu senyor, Æthelbald de Mèrcia, al qual va derrotar en una batalla en un camp anomenat Edge, a Burford; des de llavors es va mantenir independent. El 753 va fer la guerra amb els còrnics.

## Notes

* ↑ Des del 739 segons Simeó de Durham o des del 741 segons John de Worcester.

## Referències

* 1 2 Cannon i Hargreaves, 2009, p. 57.
* ↑ Kirby, 1992, p. 133.
* ↑ Swanton, 1996, p. 44–47.

## Bibliografia

* Cannon, John; Hargreaves, Anne. The Kings and Queens of Britain. Oxford University Press, 2009.
* Kirby, D P. The Earliest English Kings. Routledge, 1992. ISBN 0415090865.
* Points, Guy. The Combined Anglo-Saxon Chronicles. Rihtspell, 2013.
* Stenton, Frank M. Anglo-Saxon England. Oxford: Clarendon Press, 1971. ISBN 0-19-821716-1.
* Swanton, Michael. The Anglo-Saxon Chronicle. Nova York: Routledge, 1996. ISBN 0-415-92129-5.
* Yorke, Barbara. Kings and Kingdoms in Early Anglo-Saxon England. Londres: Seaby, 1990. ISBN 1-85264-027-8.
# Das Spitzentuch der Königin

Das Spitzentuch der Königin és una opereta en tres actes de Johann Strauss II sobre un llibret de Heinrich Bohrmann-Riegen i Richard Genée. Es va estrenar l'1 d'octubre de 1880 al Theater an der Wien.

## Argument

1580. El rei de Portugal és incapaç de governar el seu país. Reposa sobre el duc Villalobos. És impopular entre els seus súbdits. Quan el poeta Cervantes es burla del duc en una cançó, és detingut. Però el rei ordena el seu alliberament i li diu a la seva dona que aprecia la seva feina. La reina s'enamora del poeta i li deixa un mocador d'encaix. Ella li escriu: La reina t'estima, però tu no ets el rei. Quan Cervantes el llegeix, creu que és un missatge per al rei. El va a veure i li aconsella que vigili el seu cap de govern.
El duc Villalobos descobreix el mocador que ha caigut de la butxaca de Cervantes. L'agafa i li dona al rei. Aquest últim creu de seguida que la reina té una relació amb el poeta. Prohibeix a Cervantes d'apropar-se a la seva esposa. Igualment, envia la seva dona a un convent.
Cervantes es troba en un alberg proper al convent. Quan sent el que ha passat, vol reformar la parella reial. Amb còmplices, disfressats de lladres, segresta la reina i la porta al palau. Aquell dia, el rei era de descans. Disfressada de serventa i li va portar el seu plat preferit. La reconeix. Cervantes explica al rei una història perquè perdoni la seva esposa. La parella es lliura i ofereix una festa a la cort.

## Música

El vals Les roses del sud (Rosen aus dem Süden), op. 388, escrit el 1880, s'inspira en el Trüffel-Couplet al primer acte i de la novel·la Wo die wilde Rose erblüht del segon acte.

## Referències

* ↑ Traubner, Richard. Operetta: A Theatrical History (en anglès). Routledge, 2004-06. ISBN 978-1-135-88783-4.
* ↑ «Closed - NaxosDirect». Arxivat de l'original el 2022-08-06. [Consulta: 6 agost 2022].
# Premi Internacional Bòtev

El Premi Internacional Bòtev (búlgar: Международна ботевска награда) és un premi búlgar de renom per a figures reeixides en la literatura que es va establir el 1972 en honor de Khristo Bòtev. S'atorga cada cinc anys en diferents categories, llevat del període entre el 1986 i el 1996.

## Llista de guanyadors
### 1976

* Aleksei Surkov
* Nicolás Guillén
* Pierre Seghers
* László Nagy

### 1981

* Rafael Alberti
* Ahmad al-Ahmad
* Miroslav Krleža
* Rassul Gamzàtov

### 1986

* Günter Wallraff
* Nil Hilevich
* Mario Benedetti
* Dmytro Pavlychko

### 1996

* Nadine Gordimer
* Valeri Petrov

### 2001

* Branko Cvetkoski
* Nikola Indzhov

### 2006

* Ievgueni Ievtuixenko

### 2008

* Aleksandr Soljenitsin (guardó excepcional commemoratiu per la seva mort)

## Referències

* ↑ Zabov, Nikolay. «Today's Observances: July 23-24» (en anglès). Bulgarian News Agency, 22-07-2022. [Consulta: 22 octubre 2022].
* ↑ «Nicolás Guillén, nuestro Poeta Nacional, a 120 años de su nacimiento» (en castellà). Contraloría General de la República de Cuba, 08-07-2022. Arxivat de l'original el 5 d’agost 2022. [Consulta: 22 octubre 2022].
* ↑ Agència EFE. «Alberti recibe en Bulgaria un premio internacional» (en castellà). El País, 27-10-1981. [Consulta: 22 octubre 2022].
* ↑ «Miroslav Krleža» (en anglès). Kritična Masa. [Consulta: 22 octubre 2022].
* ↑ «Aleksandr Solzhenitsyn – Quotes and Short Biography» (en anglès). Tweaking Optimism, 23-11-2019. [Consulta: 22 octubre 2022].
# Dayr al-Jathaliq (Maskin)

Dayr al-Jathaliq (Monestir del Catholicos) fou un antic monestir cristià de l'Iraq, a l'antic districte agrícola (tassudj) de Maskin, al sud de Samarra i a uns 50 km al nord de Bagdad. Les seves ruïnes modernes es diuen Kharaib Maskin (al Tell al-Dayr) i es troben a la riba oest del Dudjayl actual al costat del poblet de Smeyka. El seu nom deriva del fet que el cap dels nestorians hi feia algunes estades.
És famós per una decisiva batalla lliurada el 691 a la seva rodalia entre el califa Abd-al-Màlik ibn Marwan (685-705) i Mússab ibn az-Zubayr, governador de l'Iraq per compte del seu germà l'anticalifa Abd-Al·lah ibn az-Zubayr, en què aquest darrer fou derrotat i mort. Un mausoleu dedicat a Mússab es va construir més tard a la contrada (anomenada amb el temps Khirbat Musab) i va esdevenir lloc de peregrinació; és probablement l'actual cúpula de l'imam Mansur.

## Referències

* ↑ Saunders, John Joseph. A History of Medieval Islam (en anglès). Routledge, 1965, p.74. ISBN 0710000502.
# Salt amb esquís als Jocs Olímpics d'hivern de 1968

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1968 celebrats a la ciutat de Grenoble (França) es disputaren dues proves de salt amb esquís en categoria masculina.
El salt normal es realitzà el dia 11 de febrer de 1968 a les instal·lacions d'Autrans sobre un trampolí de 70 metres; i el salt llarg es feu el 18 de febrer a les instal·lacions de salt de Saint-Nizier-du-Moucherotte sobre un trampolí de 90 metres. Hi participaren un total de 66 saltadors de 17 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Salt amb esquís 70 m. | Jiří Raška | Reinhold Bachler | Baldur Preiml |
| Salt amb esquís 90 m. | Vladimir Belussov | Jiří Raška | Lars Grini |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Txecoslovàquia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Unió Soviètica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Àustria | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4 | Noruega | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Ski Jumping at the 1968 Winter Olympics». [Consulta: 25 desembre 2024].
# Minibús intergalàctic

Minibús Intergalàctic és un grup de rock originari de Girona, Catalunya, format per cinc amics que es van conèixer a la ciutat. La seva música combina elements de rock'n'roll, sons dels anys 60 i una dosi d'humor, passió i psicodèlia. Les seves lletres, honestes i íntimes, reflecteixen una escena i una generació emergent.

## Història

El grup va debutar l'any 2022 amb un EP homònim enregistrat amb el segell Cases de la Música.
Durant l'estiu del mateix any, van gravar una sessió en directe titulada "la KEXPliques session" a Romanyà, sota la producció de Milo Ramellini.
El 2024, van publicar l'àlbum "Meditacions des dels Miratges Mercúrics", que inclou temes com "Romanço de fill de vídua" i "Drama Nacional".

## Estil i influències

Minibús Intergalàctic es caracteritza per una fusió de rock alternatiu, garage rock i rock psicodèlic. Les seves influències inclouen sons dels anys 60, amb lletres que aborden temes contemporanis amb un enfocament líric i reflexiu.

## Reconeixement i actuacions

El grup ha anat guanyant popularitat a l'escena musical catalana, acumulant més de 900 oients mensuals a plataformes com Spotify.
Han actuat en diversos esdeveniments i sales de concerts, destacant la seva presència a la Sala Upload de Barcelona el 1 de febrer de 2025.

## Discografia

* EPs:
** Minibús Intergalàctic (2022)
* Àlbums:
** Meditacions des dels Miratges Mercúrics (2024)
* Singles:
** "Drama Nacional" (2024)
** "La nit més bonica" (2023)

## Referències

* ↑ «Minibús Intergalàctic @ Sala Upload» (en anglès). [Consulta: 24 desembre 2024].
* ↑ Colom, Roger. «Minibús Intergalàctic | Girona Cultura | Ajuntament de Girona». [Consulta: 24 desembre 2024].
* ↑ Cornellà, Albert. «Minibús Intergalàctic, una glopada d’aire lisèrgic per a l’escena musical gironina», 22-07-2023. [Consulta: 24 desembre 2024].
* 1 2 joan. «Estrenamos “Drama Nacional” de Minibús Intergalàctic» (en castellà), 03-04-2024. [Consulta: 24 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Minibús Intergalàctic a Spotify
* Minibús Intergalàctic a Instagram
* Canal de YouTube de Minibús Intergalàctic
* Minibús Intergalàctic a Bandcamp
# Colí barrat

El colí barrat (Philortyx fasciatus) és una espècie d'ocell de la família dels odontofòrids (Odontophoridae) que habita zones de bosc obert i arbusts del sud-oest de Mèxic, des del sud-oest de Jalisco, fins a l'estat de Morelos i Puebla. És l'única espècie del gènere Philortyx (Gould, 1846).

## Referències

* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* ↑ «Philortyx fasciatus: Banded Quail». Neotropical Birds Online. Cornell Lab of Ornithology, 2010. [Consulta: 4 octubre 2013].