OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Richard von Krafft-Ebing

Richard von Krafft-Ebing (14 d'agost 1840 – 22 de desembre 1902), va ser un psiquiatre alemany. És sobretot conegut pel llibre Psychopathia Sexualis de 1886. Definia qualsevol pràctica sexual que no servia la procreació com una desviació o perversió.
Li deuem moltes paraules del vocabulari científic com ara sadisme, masoquisme, fetitxisme, i moltes més. En la descripció taxònomica de les variacions mostra molta precisió, en una època en la qual a Occident no es parlava gaire de la sexualitat en cercles científics, fins al punt que, malgrat un vocabulari popular o vulgar molt ric, s'havia d'inventar una nova terminologia. La censura el va obligar de publicar una part de la seva obra en llatí, per limitar-ne l'accés. En l'explicació i sobretot en la medicalització hi ha molta ambiguïtat i l'obra és molt antiquada. Refusava les teories de degeneració, per manca de rigor científica. S'oposava a la criminalització de l'homosexualitat, perquè la veia com una malaltia innata, que era el camp de treball dels metges i no dels jutges.
| « | So Wurzelt in letzter Linie alle Ethik, vielleich auch ein guter Theil Aestetik und Religion in dem Vorhandensein geschlechtlicher Empfindungen. Bei aller Ethik, deren die Liebe bedarf um sich zu ihrer wahren und reinen Gestalt zu erheben, bleibt ihre stärkste Wurzel gleichwohl die Sinnlichkeit. | En definitiva, tota l'ètica, potser també una bona part de l'estètica i la religió, estan arrelades en la presència de sentiments sexuals. Malgrat tota l'ètica que l'amor ha menester per atènyer la seva forma veritable i pura, l'arrel més forta continua sent la sensualitat. | » |
| — Krafft-Ebing, Pschologia Sexualis, pàgines 2 & 11 ||||

## Obres destacades

* Psychopathia Sexualis (1886)
* Die Melancholie: Eine klinische Studie, (1874);
* Grundzüge der Kriminalpsychologie für Juristen, (Segona edició) (1882);
* Die progressive allgemeine Paralyse, (1894);
* Nervosität und neurasthenische Zustände. (1895).

## Referències

* ↑ Crystal, David. The Cambridge Biographical Dictionary. Cambridge: Cambridge University Press, 1994, p. 536. ISBN 0-521-43421-1.
* ↑ Ferrà i Martorell, Miquel «Neix el neuròleg Krafft-ebing (1840)». dBalears, 13-08-2003.
* ↑ Vicente Aliaga, Juan. «Des/ ordre moral. Art i sexualitat a l’Europa d’entreguerres». Institut Valencià d'Art Modern (IVAM), 21-10-2020. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «Enginyeria semàntica». El Temps, 1823, 20-05-2019 [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ van Ussel, J.M.W.. Geschiedenis van het seksuele probleem (en neerlandès). Meppel/Amsterdam: Boom, 1968, p. 19, 13.
* ↑ Van Ussel, 1968, p. 326.
* ↑ Psychopathia Sexualis, 1886, p. 214-276.
* ↑ Richard Krafft-Ebing. Psychopathia sexualis (facsímil integral en línia) (en alemany). Stuttgart: Ferdinand Enke, 1898, p. 393.

## Bibliografia

* Richard Krafft-Ebing. Psychopathia sexualis (facsímil integral en línia) (en alemany). Stuttgart: Ferdinand Enke, 1898, p. 393.

## Enllaços externs

* Sponsel, R. «Richard Freiherr von Krafft-Ebing» (en alemany).
# Formatge de Tronchón

El formatge de Tronchón o formatge tronchón és una varietat de formatge originària de la localitat aragonesa de Tronxó, (Tronchón en castellà). La seva zona d'elaboració és la regió natural del Maestrat, que s'estén pel sud-est de la província de Terol, pel nord de la província de Castelló i per la part sud de la província de Tarragona, tot i que s'ha propagat per la comarca fins a arribar al País Valencià, on va ser protegit amb una marca de qualitat des del 23 de desembre de 2008.

## Característiques

Elaborat amb llet crua o pasteuritzada d'ovella, de cabra o totes dues, en funció de la disponibilitat del bestiar. Tronchón es prepara amb llet d'ovella de les races rasa aragonesa, guirra i altres. És un formatge de coagulació enzimàtica amb coagulant vegetal herbacol o amb quall, de premsat intens, i té una maduració d'entre 60 i 90 dies. És de forma circular, presentant un forat en forma de volcà en ambdues cares a causa del motlle i un característic dibuix en forma de flor sobre l'escorça. Tot i que el podem trobar fresc, molt sovint està madurat.
Necessita 21 dies per a servar-se i es pot menjar en els quatre mesos posteriors. El seu color varia des del blanc ivori fins al marró clar. Té un pes d'entre mig i dos quilos, amb una pasta elàstica de color blanc ivori o groguenc. Té un profund gust de llet d'ovella, i la seva intensitat depèn de com d'orejat estigui.

## Antecedents

No se sap des de quan s'elabora aquest formatge, però hi ha dades que confirmen que el 1615 ja era un formatge cèlebre. Miguel de Cervantes en fa referència dues vegades, en els capítols LII i LXVI, en la segona part de la seva obra mestra El Quixot,
| « | Jo com D. QUIXOT I SANCHO, també he menjat formatge de Tronchón, si vostra mercè vol un traguet, tot i que calenta, pur, aquí porto una carbassa plena del que car, amb no sé quantes rajetas de formatge de Tronchón, que serviran de cridaner i despertador de la set, si de cas està dormint. [...] van donar fons amb tot el recanvi de les alforges, amb tan bons alens, que van llepar el plec de les cartes, només perquè feia olor de formatge " | » |
| — Miguel de Cervantes. El Quixot - Segona part - Capítol LXVI |||

## Referències

* 1 2 A la recerca dels millors formatges valencians Arxivat 2020-09-25 a Wayback Machine., a Agenda Urbana València
* ↑ Publicació de la distinció de qualitat del formatge tronchón al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 31 de desembre de 2008

## Vegeu també

* Formatge blanquet
* Formatge de la Nucia
* Formatge de cassoleta
* Formatge de tovalló

## Enllaços externs

* Pàgina amb informació del poble i del formatge
# José Augusto Torres

José Augusto Costa Sénica Torres, OM (8 de setembre de 1938 - 3 de setembre de 2010) fou un futbolista portuguès de la dècada de 1960 i entrenador.
Era conegut com a O Bom Gigante (el bon gegant),
Fou 33 cops internacional amb la selecció portuguesa amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1966.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de SL Benfica i Vitória de Setúbal.

## Palmarès
### Benfica

* Primeira Liga: 1959-60, 1960-61, 1962-63, 1963-64, 1964-65, 1966-67, 1967-68, 1968-69, 1970-71
* Taça de Portugal: 1961-62, 1963-64, 1968-69, 1969-70
* Taça de Honra (3)

## Referències

* ↑ «Morreu José Torres» (en portuguès). RTP, 03-09-2010. Arxivat de l'original el 25 de gener 2011. [Consulta: 3 setembre 2010].
* ↑ «A lenda dos Magriços começou há 50 anos» (en portuguès). Expresso, 13-07-2016. Arxivat de l'original el 7 d'agost 2017. [Consulta: 25 maig 2017].
* ↑ José Torres Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Vítor Baptista. Não foi o maior mas podia muito bem ter sido (Vítor Baptista. Not the greatest but he could have been) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.; i, 19 juliol 2010 (en portuguès)
* ↑ José Augusto Torres a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Portugal stats at Eu-Football
José Augusto Torres amb Portugal - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Portugal – Copa del Món de Futbol de 1966
1 Américo •
2 J. Carlos •
3 Festa •
4 Vicente •
5 Germano •
6 Peres •
7 Figueiredo •
8 Lourenço •
9 Hilário •
10 Coluna •
11 Simões •
12 J. Augusto •
13 Eusébio •
14 Cruz •
15 Duarte •
16 Graça •
17 Morais •
18 Torres •
19 Pinto •
20 Baptista •
21 Carvalho •
22 Pereira •
Seleccionador: Glória
Selecció de futbol de Portugal – Copa del Món de Futbol de 1986
1 Bento •
2 J. Pinto •
3 Sousa •
4 Ribeiro •
5 Álvaro •
6 C. Manuel •
7 Pacheco •
8 Frederico •
9 Gomes •
10 Futre •
11 Bandeirinha •
12 Martins •
13 Morato •
14 Magalhães •
15 Oliveira •
16 J. António •
17 Diamantino •
18 Sobrinho •
19 Águas •
20 Inácio •
21 André •
22 Damas •
Seleccionador: Torres :
# Ineni

Ineni, Ini o Inni (Jnn=j) va ser una reina egípcia de la XIII Dinastia (cap al 1700 aC).
Ineni en jeroglífic :
Fins ara només se la coneix per 21 escarabeus i una impressió de segell de Kerma. Tenia els títols de Gran Esposa Reial i La que està unida a la corona blanca. Ineni és una de les primeres reines egípcies antigues el nom de les quals s'escriu dins d'un cartutx. Aquesta manera d'escriure un nom anteriorment només s'utilitzava per als noms de reis i algunes filles de reis que ocupaven càrrecs especials.
No es coneix amb certesa el nom del marit d’Ineni. Es creu que era el rei Merneferre Ay, ja que els seus escarabeus tenen un estil similar al d’aquest rei.

## Referències

* ↑ British Museum EA 32311.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 108.
* 1 2 Grajetski, 2005, p. 40.
* ↑ Ryholt, 1997, p. 235, 239–242.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Grajetski, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: a hieroglyphic dictionary (en anglès). Londres: Golden House Publications, 2005. ISBN 0954721896.
* Ryholt, Kim. The Political Situation in Egypt during the Second Intermediate Period, c.1800-1550 BC (en anglès). Copenhagen: Museum Tusculanum Press, 1997. ISBN 87-7289-421-0.
# Jacob Lüroth

Jacob Lüroth (1844-1934), també escrit com Jakob i Lueroth, va ser un matemàtic alemany.

## Vida i Obra

Lüroth, fill d'un regidor de l'ajuntament de Mannheim, va quedar orfe de pare i va fer els seus estudis secundaris a la seva ciutat natal. El 1859, tot i que molt jove, va col·laborar amb Eduard Schönfeld (1828- 1891) al observatori astronòmic de Mannheim, però tenia problemes de visió iva haver de deixar l'astronomia per les matemàtiques.
De 1862 a 1865 va estudiar a la universitat de Heidelberg amb Otto Hesse i Gustav Kirchoff, on va obtenir el doctorat el 1865, i després d'un temps a les universitats de Berlín i de Giesen, on va estudiar amb Weierstrass i Clebsch, va ser nomenat professor del Institut Tecnològic de Karlsruhe el 1869.
El 1880 va passar a ser professor de la Universitat Tècnica de Múnic i el 1883 de la universitat de Friburg de la que va arribar a ser rector el 1899-1900. Va morir a Múnic, en un viatge familiar, sense que hi hagués motius aparents.
Lüroth és recordat per es seves aportacions a diferents camps de les matemàtiques: a més dels seus treballs en geometria analítica, se li deu la primera versió de la distribució t (1876), l'edició de les obres de d'Otto Hesse (1897) i d'Hermann Grassmann (1893-1902) i nombroses traduccions al alemany.
La seva llista de publicacions inclou unes setanta obres.

## Referències

* ↑ Brill i Noether, 2008, p. 3.
* ↑ Gorroochurn, 2016, p. 363.
* ↑ Gorroochurn, 2016, p. 365.
* ↑ Brill i Noether, 2008, p. 18-24.

## Bibliografia

* Brill, Alexander; Noether, Max «Jakob Lüroth» (en (alemany)). Universitätabibliothek Heidelberg, 2008. Arxivat de l'original el 2016-03-13 [Consulta: 21 novembre 2017].
* Gorroochurn, Prakash. Classic Topics on the History of Modern Mathematical Statistics (en (anglès)). John Wiley & Sons, 2016. ISBN 9781119127925.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Jacob Lüroth» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Burau, Werner. «Lueroth (or Lüroth), Jakob». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 19 novembre 2017].
# Núria Balagué Gómez

Núria Balagué Gómez (Barcelona, 5 de desembre de 1969) és una alpinista catalana. A més de la seva dedicació esportiva és llicenciada en Psicologia i treballa professionalment com a psicòloga clínica a Berga i a Martorell.
Inscrita a la Unió Excursionista de Catalunya (UEC) des de molt jove, en va ser monitora entre 1988 i 1990. Començà aviat a practicar l’alpinisme i fou instructora de l'Escola Catalana d’Alta Muntanya (ECAM) i també de l’Escola Espanyola (ENAM). A partir de l’any 1992 es dedicà a la docència de l’esport, com a Tècnica d’Esport Base.
Entre els anys 1989 i 1994 fou instructora i directora de les Estades Esportives de Muntanyisme i Escalada de la Generalitat de Catalunya. I ha estat membre de la junta de Mountain Wilderness de Catalunya, des de 2008.
Pel que fa als seus assoliments esportius, l’any 1997 ascendí al Nun (7.135 m), a l'Índia. Al 2001 formà part d’una expedició –«Dones al Shisha»– que ascendí al Shisha Pangma, amb escaladores, i també portadores d'alçada, personal del Camp Base i oficial d'enllaç exclusivament femenines. L'any 2004 integrà una expedició catalana exclusivament femenina a l'Everest, en un ascens per la cara nord, en la qual aconseguí fer el cim, juntament amb Maite Hernández, la matinada del 19 de maig. L’any 1999 va participar en l’expedició de neteja Mountain Wilderness a l'Annapurna (8.035 m) i al 2001 en l’expedició al Muztagh Ata (7.546 m). L'any 2011 va completar l'ascens al Nevado Sajama (6.546 m), als Andes bolivians.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Núria Balagué Gómez | enciclopedia.cat». [Consulta: 18 març 2024].
* 1 2 3 4 «Núria Balagué i Gómez». UEC de Barcelona | Per una FEEC forta i independent, 2009. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «II Jornades Catalanes d'Hospitals de Dia d'Adults de Salut Mental». Germanes Hospitalàries, 01-05-2022. [Consulta: març 2024].
* 1 2 «Núria BALAGUÉ». Mountain Wilderness. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «L'expedició Dones Everest 2004 aconsegueix fer el cim per la cara nord». 324cat, 19-05-2004. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ Cassà, Elisabet. «Himàlaia en femení». Revista Vèrtex, 302, setemebre-octubre 2022. [Consulta: març 2024].
* ↑ «Una expedición catalana formada por mujeres alcanza la cima del Everest» (en castellà). La Vanguardia, 19-05-2004. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «Varias expediciones en marcha hacia el Shisha Pangma» (en castellà). Barrabes, esquí y montaña. [Consulta: 18 març 2024].
# Lennart Larsson

Lennart Larsson (7 de febrer de 1930 - Skellefteå, 26 de març de 2021) fou un esquiador de fons suec que va competir entre 1949 i 1966. Durant la seva carrera esportiva va disputar 394 curses, de les quals en va guanyar 74 i en 188 ocasions finalitzà en posició de podi.
El 1956 va prendre part als Jocs Olímpics d'Hivern de Cortina d'Ampezzo, on va disputar tres proves del programa d'esquí de fons. Fent equip amb Gunnar Samuelsson, Per-Erik Larsson i Sixten Jernberg guanyà la medalla de bronze en la prova del relleu 4x10 quilòmetres, mentre en els 15 i 30 quilòmetres fou vuitè. Quatre anys més tard, als Jocs de Squaw Valley, tornà a disputar tres proves del programa d'esquí de fons. Fou quart en els 50 quilòmetres i 4x10 quilòmetres i cinquè en els 30 quilòmetres.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del món d'esquí nòrdic de 1958 en el relleu 4x10 quilòmetres. Una vegada retirat, exercí d'entrenador de la selecció sueca entre els Jocs de 1968 i 1980.

## Referències

* ↑ «Lennart Larsson - Sveriges Olympiska Kommitté».
* ↑ «Svenske VM-guldmedaljören död».
* 1 2 3 4 «Olympedia – Lennart Larsson». [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ «Lennart Larsson - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ «LARSSON Lennart». FIS-Ski. International Ski Federation. [Consulta: 13 gener 2020].
# Olga Pané i Mena

Olga Pané i Mena (Barcelona, 1954) és una metgessa i política catalana del PSC que fou nomenada per al càrrec de consellera de Salut de la Generalitat de Catalunya en el govern de la Generalitat de l'agost de 2024.
Mena va començar la seva trajectòria a l’atenció primària tot dirigint centres de l'Institut Català de la Salut al Baix Llobregat. Més tard, va ser gerent de l'Hospital d’Igualada, de la Fundació Jordi Gol i del Parc de Salut Mar. És experta en gestió sanitària i especialista en medicina del treball.
Mena ha estat directiva durant anys d'empreses de gestió de salut CHC SA i CiG SA, implicades en diverses irregularitats segons la Sindicatura de Comptes (exercici 2007).

## Referències

* 1 2 «Qui és qui en el nou govern de Salvador Illa? Tots els consellers de la Generalitat». [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ Social, Octuvre. «OCTUVRE Qui és la Sra. Olga Pané?», 11-02-2021. [Consulta: 12 agost 2024].
# Amphicyon

Amphicyon ('gos ambigu', en llatí) és un gènere de mamífer extint de la família dels amficiònids. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units. Probablement era un omnívor, amb un estil de vida semblant al de l'os bru d'avui en dia. Al jaciment dels Casots (Subirats) s'han trobat representants d'aquest grup, com ara A. giganteus.
# Linards Reiziņš

Linards Reiziņš (Riga, 14 de gener de 1924 - Riga, 31 de març de 1991) va ser un matemàtic letó de l'època soviètica.

## Vida i obra

Reiziņš, fill d'una família de mestres, va ser escolaritzat a la seva vila natal de Riga. El juliol de 1941, quan l'exèrcit nazi va ocupar Riga, ell estava en un campament d'estiu a Burtnieki i amb els seus companys, per evitar ser mobilitzats, van fugir per Valmiera cap a Estònia. Va ser arrestat prop de Paide i empresonat a Riga fins que va ser alliberat la primavera del 1942. Poc després va passar els exàmens de secundària, però no va ingressar a la universitat de Letònia fins acabada la Segona Guerra Mundial. Es va graduar el 1948 i va continuar estudis de postgrau a la mateixa universitat sota la guia d'Arvids Lüsis.
Des de 1949 fins a 1959 va ser professor de secundària, però no va deixar els seus treballs de recerca en equacions diferencials que havia iniciat amb Lüsis. El 1959 es va incorpora com professor a la universitat de Letònia, en la qual va fer la seva carrera acadèmica. També va tenir càrrecs administratius i de recerca a l'Acadèmia de Ciències de Letònia.
Va ser un especialista en equacions diferencials i una bona part de les sves recerques van anar dirigides a conèixer les condicions per les quals dos sistemes d'equacions diferencials son dinàmicament equivalents. Va publicar més d'un centenar d'articles científics i dues monografies, la més notable de les quals va ser 'Локальная эквивалентность дифференциальных уравнений (Equivalència local d'equacions diferencials) (1971).

## Referències

* 1 2 Taimina, 2001, p. web.
* 1 2 Šostak, 2003, p. 22.
* ↑ Reinfelds i Henina, 1994, p. 49-52.
* ↑ Bronstein i Kopanskii, 1994, p. 375.

## Bibliografia

* Bronstein, I.U.; Kopanskii, A.Ya.. Smooth Invariant Manifolds And Normal Forms (en anglès). World Scientific, 1994. ISBN 981-02-1572-X.
* Reinfelds, A.; Henina, I. «Professor Linards Reizins (1924-1991), a Latvian mathematician» (en anglès). Proceedings of the Latvian Academy of Sciences. Section B., Num. 2(559), 1994, pàg. 49-52. ISSN: 2255-890X.
* Šostak, Alexander «The Latvian Mathematical Society after ten years» (en anglès). EMS Newsletter, Num. 48, 2003, pàg. 21-25. ISSN: 1027-488X.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Linards Reiziņš» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Taimina, Daina. «Some Notes on Mathematics in Latvia Through the Centuries» (en anglès). Cornell University, 2001. [Consulta: 15 juny 2023].
# Ditchling

Ditchling és un poble i parròquia civil al Districte Lewes d'East Sussex, Anglaterra. El poble es conté dins dels límits de Borrissols del National South Park; l'ordre que confirmava l'establiment del parc se signava en Ditchling.
Una comunitat artística fundada per l'artista Eric Gill durant els primers anys del segle xx, i coneguda com El Gremi de St Joseph i St. Dominic (The Guild of St Joseph and St Dominic) hi va sobreviure fins a 1989.
# Arnoseris minima

Arnoseris minima és una planta herbàcia asteràcia i l'única espècie del gènere Arnoseris. Es troba a l'oest i al centre d'Europa. És una planta anual amb fulles basals en roseta, i moltes tiges que aguanten capítols solitaris grocs de 7–11 mm de diàmetre. Flors ligulades. Floreix de juny a agost.

## Sinònims

* Lapsana pusilla 'Willd. [1803, Sp. Pl., 3 (3) : 1623] [nom. illeg.]
* Lapsana minima (L.) All. [1785, Fl. Pedem., 1 : 206]
* Lapsana gracilis Lam. [1779, Fl. Fr., 2 : 101] [nom. illeg.]
* Hyoseris minima L. [1753, Sp. Pl., éd. 1 : 809]
* Hyoseris exigua Salisb. [1796, Prodr. : 182] [nom. illeg.]
* Arnoseris pusilla Gaertn. [1791, Fruct. Sem. Pl., 2 : 355] [nom. illeg.]
* Arnoseris clavata Bubani

## Referències

* ↑ Polunin, O. Guía fotográfica de las Flores Silvestres de España y de Europa. Barcelona:Omega, 1989. ISBN 84-282-0857-3.
* ↑ Sinónimos en Tela Botánico

## Publicacions

* Fernald, M. 1950. Manual (ed. 8) i–lxiv, 1–1632. American Book Co., New York.
* Flora of North America Editorial Committee, e. 2006. Magnoliophyta: Asteridae, part 6: Asteraceae, part 1. 19: i–xxiv. In Fl. N. Amer.. Oxford University Press, Nova York.
* Gleason, H. A. 1968. The Sympetalous Dicotyledoneae. vol. 3. 596 pp. In H. A. Gleason Ill. Fl. N. U.S. (ed. 3). New York Botanical Garden, New York.
* Gleason, H. A. & A. J. Cronquist. 1991. Man. Vasc. Pl. N.E. U.S. (ed. 2) i–910. New York Botanical Garden, Bronx.
* Scoggan, H. J. 1979. Dicotyledoneae (Loasaceae to Compositae). Part 4. 1117–1711 pp. In Fl. Canada. National Museums of Canada, Ottawa.
* Voss, E. G. 1996. Michigan Flora, Part III: Dicots (Pyrolaceae-Compositae). Cranbrook Inst. of Science, Ann Arbor.
# Pliocyon

Pliocyon és un gènere de carnívor extint de la família dels amficiònids que visqué durant el Miocè. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units.

## Taxonomia

* Pliocyon medius
* Pliocyon ossifragus
* Pliocyon robustus

## Referències

* 1 2 «The Paleobiology Database» (en anglès).

## Vegeu també

* Pseudocyon
# La Lur i l'Amets

La Lur i l'Amets (originalment en basc, Lur eta Amets) és una pel·lícula d'animació del 2020 dels directors Imanol Zinkunegi i Joseba Ponce. S'ha doblat al català.
És un projecte creat per l'Ikastolen Elkartea, Katxiporreta i l'editorial Elkar, que inicialment es va plasmar en llibres i contes. Després van crear un joc de taula amb aquests personatges i més tard va fer el salt de l'animació cinematogràfica.

## Sinopsi

Els bessons Lur i Amets passaran el cap de setmana a casa de l'àvia Andere. Però no serà un cap de setmana normal per als joves, ja que s'embarcaran en un viatge ple d'aventures. Així, descobriran la història del País Basc, tot visitant diferents èpoques. Al llarg del camí coneixeran molts personatges.

## Referències

* ↑ La Lur i l'Amets a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «La Lur i l'Amets». ésAdir. [Consulta: 3 agost 2022].
* ↑ «‘Lur eta Amets' animaziozko filma otsailaren 7an estreinatuko da» (en basc). Naiz, 31-01-2020. [Consulta: 3 agost 2022].
* ↑ «'Lur eta Amets'» (en basc). Berria. [Consulta: 3 agost 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2022-08-03 a Wayback Machine.
* Tràiler en català
# Associació Iemenita

Associació Iemenita (hebreu: התאחדות התימנים‎, transliteració: Hitahdut ha-Temanim) fou un partit polític d'Israel fundat per jueus iemenites el 1920. Es presentà a les eleccions legislatives d'Israel de 1949, a les que va obtenir justament l'1% i assolí un escó per al seu cap Zecharia Glosca.
Tot i l'afluència de jueus iemenites a Israel al país provocada per l'Operació Catifa Màgica, un pont aeri massiu de jueus a Israel des al Iemen el 1949-50, el partit no va aconseguir atraure nous votants i de nou només va guanyar un escó a les eleccions de 1951, encara que aquesta vegada el llindar electoral va ser superat per més de mil vots. L'escó fou ocupat per Shimon Garidi.
El 10 de setembre de 1951 el partit es va fusionar amb els Sionistes Generals. El 26 de juny de 1955 Garidi anunciar que s'havia separat dels Sionistes Generals per a refundar el partit, però la mesura no va ser reconegut pel comitè del partit. Es presentà independentment a les eleccions legislatives d'Israel de 1955, però no va obtenir cap escó.
Una fusió posterior dels Sionistes Generals i el Partit Progressista va portar a la formació del Partit Liberal, que va esdevenir la tercera més gran de la Kenésset a les eleccions de 1961. El Partit Liberal es va unir amb Herut per formar Gahal, que finalment va esdevenir el Likud.

## Referències

* ↑ «Yemenite Association» (en anglès). The Israel Democracy Institute.

## Enllaços externs

* Història del partit web del Knesset