OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ann Osgerby

Ann Osgerby (Preston, 20 de gener de 1963) és una nedadora anglesa ja retirada, especialista en papallona, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980. És germana bessona de la també nedadora Janet Osgerby.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou on va disputar tres proves del programa de natació. Fent equip amb Helen Jameson, Margaret Kelly i June Croft guanyà la medalla de plata en els 4x100 metres estils, mentre en els 100 metres papallona fou quarta i en els 200 metres papallona sisena. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, va prendre part en dues proves del programa de natació. En ambdues quedà eliminada en sèries.
Va representar Anglaterra en les proves de papallona i relleu en estils als Jocs de la Commonwealth de 1978 disputats a Edmonton, Canadà, i als de 1982, disputats a Brisbane, Austràlia, on va guanyar una medalla de plata i una de bronze en els 4x100 metres estils i 200 metres papallona respectivament. També va guanyar el Campionat Nacional de l'ASA en els 100 metres papallona (1980, 1982 i 1983) i dels 200 metres papallona (1980, 1981 i 1983).

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ann Osgerby». [Consulta: 20 juliol 2021].
* ↑ «Athletes & Results | Commonwealth Games Federation» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-05-02. [Consulta: 20 juliol 2021].
* ↑ «Still, Athole. "Swimming." Times, 20 Aug. 1982, p. 20».
* ↑ «Still, Athole. "Osgerby back to best form." Times, 22 juliol 1983, p. 18».
* ↑ «Hennessy, John. "Swimming." Times, 26 maig 1980, p. 11».
* ↑ «Still, Athole. "Swimming." Times, 10 Aug. 1981, p. 12».
* ↑ «Still, Athole. "Hardcastle on song in medley." Times, 25 juliol 1983, p. 21».
# Anthony Pilkington

Anthony Pilkington Neil James (Blackburn, el 6 de juny de 1988) és un futbolista professional que juga al Fleetwood Town, generalment com a lateral.

## Referències

* ↑ «Premier League clubs submit squad lists». Premier League, 02-09-2011 [Consulta: 3 setembre 2011]. Arxivat 2011-09-23 a Wayback Machine.
# Cal Grau (Sabadell)

Cal Grau, Fàbrica Grau o Fàbrica de cal Grau va ser una fàbrica tèxtil del rodal de Sabadell, situada a l'esquerra del riu Ripoll. Avui l'edifici està en perfecte estat, però en desús. Té la xemeneia més alta de tot Sabadell. Va ser una de les fàbriques més castigades per la riuada del 1962.

## Història

Cal Grau aprofità pocs elements arquitectònics de l'antic vapor de Cal Sec, que fou construït el 1860 on antigament hi havia hagut el molí d'en Moratones. Concretament, de la nau del segle xix, situada darrere de l'actual edifici d'oficines, no se'n conserva sinó la posició. Els elements més antics són algunes encavallades de la nau del límit nord, existent ja el 1886: la fàbrica combinava aleshores l'energia del vapor amb la de l'aigua. Les ampliacions posteriors van consistir sempre en la construcció de naus de geometria regular, comunicades després amb el cobriment més precari dels espais oberts entre elles fins a arribar al continu d'espais d'avui. Alguna d'aquestes ampliacions, com la sala de calderes i la xemeneia de 1949, situades frontalment sobre el que fins al 1962 va ser l'entrada al recinte –que travessava el riu directament i comptava amb un pont de vianants–, tenia una clara voluntat representativa.

## Vegeu també

* Vapors de Sabadell
* Xemeneies de Sabadell

## Referències

* 1 2 Lluís Fernàndez i Cesc Prat (coord.). Quatre itineraris pel Ripoll a Sabadell. Guia del patrimoni fluvial. Sabadell: Amics del Ripoll, 2004, p. 92.
* ↑ Agustí Masvidal i Salavert; Joan Alsina i Giralt. Els molins del riu Ripoll. Sabadell: Amics de les Arts i de les Lletres de Sabadell, 1988, p. 56-57. ISBN 84-404-1116-2.
# Papallona zebrada aranesa

La papallona zebrada aranesa (Iphiclides podalirius) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels papiliònids (Papilionidae) present als Països Catalans.

## Distribució

Es troba a totes les zones temperades d'Euràsia, de França fins a l'oest de la Xina. Als Països Catalans aquesta espècie és substituïda per la papallona zebrada (Iphiclides feisthamelii), mentre que a la Catalunya inicialment només es trobava a l'Aran.

## Biologia

Les erugues s'alimenten preferentment de fulles d'espècies del gènere Prunus, incloent aranyoner (Prunus spinosa), ametller (P. amygdalus), cirerer (P. avium), presseguer (P. persica), albercoquer (P. armeniaca), cirerer de guineu (P. mahaleb) i gatzerí (P. padus); també usa perera (Pyrus communis), Pyrus amygdaliformis, Pyrus longipes, pomera comuna (Malus domestica), arç blanc (Crataegus monogyna) i moixera de guilla (Sorbus aucuparia). Hiberna com a crisàlide.

## Referències

* 1 2 3 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Collins butterfly guide: the most complete guide to the butterflies of Britain and Europe. HarperCollins Publishers Ltd, 2009.
* ↑ Gaunet, Aurélien; et al. «Two consecutive Wolbachia ‐mediated mitochondrial introgressions obscure taxonomy in Palearctic swallowtail butterflies (Lepidoptera, Papilionidae)» (en anglès). Zoologica Scripta, 48, 4, 7-2019, pàg. 507–519. DOI: 10.1111/zsc.12355. ISSN: 0300-3256.
# Amphimeryx

Amphimeryx és un gènere extint de mamífers artiodàctils de la família dels amfimerícids que visqueren a l'Europa occidental des de l'Eocè superior fins a l'Oligocè inferior, fa entre 28,4 i 37,2 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a França i Suïssa. Tenien les dents canines inferiors incisiviformes i procumbents. Les segones premolars inferiors (p2) estaven aïllades de les altres dents per diastemes. Les potes eren llargues i esveltes i estaven dotades de metàpodes considerablement allargats. El nom genèric Amphimeryx significa ‘doble remugant’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Amphimeryx» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ Prothero i Foss, 2007, «Endemic European Paleogene Artiodactyls: Cebochoeridae, Choeropotamidae, Mixtotheriidae, Cainotheriidae, Anoplotheriidae, Xiphodontidae, and Amphimerycidae» (J. Erfurt i G. Métais).
* ↑ Rose, 2006, p. 303.

## Bibliografia

* Prothero, D. R.; Foss, S. E. The Evolution of Artiodactyls (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2007. ISBN 978-0-8018-8735-2.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Artena

Artena és un municipi de la ciutat metropolitana de Roma Capital de la regió italiana del Laci.

## Història

Antigament va ser una ciutat dels volscs que només es coneix pel relat que en fa Titus Livi.
Diu que els romans la van assetjar i conquerir l'any 404 aC després d'un setge molt llarg. Sembla que tenia una ciutadella molt forta que va resistir molt de temps després de la presa de la ciutat, i només la van poder ocupar per una traïció. Els romans van destruir la ciutat i la ciutadella, i mai més no torna a aparèixer.
El mateix passatge de Titus Livi diu que hi havia un altre poblet amb aquest nom a Etrúria, entre Caere i Veii, que va ser destruït pels reis de Roma.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 61
* ↑ Smith, William (ed.). «Artena». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 17 juny 2023].
# Partit de la Preservació Nacional

Partit de la Preservació Nacional (islandès Þjóðvarnarflokkurinn) va ser un partit polític a Islàndia. Fou fundat el 15 de març de 1953 pel mateix grup que va editar el setmanari Frjáls Þjóð (Nació Lliure). El partit estava en contra de l'ingrés d'Islàndia a l'OTAN i exigia un referèndum. També estava en contra de la presència de les bases militars dels Estats Units d'Amèrica (EUA) a Islàndia. Recolzava l'economia mixta amb participació pública i privada.
Va obtenir 2 escons a les eleccions legislatives islandeses de 1953 (Gils Guðmundsson i Bergur Sigurbjörnsson), però els va perdre a les de 1956. També va obtenir representants al Consell d'Estudiants de la Universitat d'Islàndia, al govern local d'Akureyri i a l'ajuntament de Reykjavík.
A les eleccions legislatives islandeses de 1963 va presentar els seus candidats a les llistes d'Aliança Popular. Gils Guðmundsson va obtenir un escó a l'Alþingi que va mantenir fins a 1979. L'altre ex-membre del parlament, Bergur Sigurbjörnsson, no va aconseguir recuperar el seu escó, però va servir dues vegades a l'Alþingi durant el període 1963-1967 substituint altres parlamentaris.

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | +/– | Escons | +/– |
| 1953 | 4.667 | 6,0 | Nou | 2 / 52 | Nou |
| 1956 | 3.706 | 4,5 | -1,5 | 0 / 52 | 2 |
| 1959 (juny) | 2.137 | 2,5 | -2,0 | 0 / 52 | = |
| 1959 (oct) | 2.883 | 3,4 | +0,9 | 0 / 60 | = |

## Referències

* 1 2 3 Vincent E McHale (1983) Political parties of Europe, Greenwood Press, p523 ISBN 0-313-23804-9
# Edoylerita

L'edoylerita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom en honor de Edward H. Oyler (1915–2004), col·leccionista de minerals americà especialitzat en minerals de mercuri.

## Característiques

L'edoylerita és un sulfat de fórmula química Hg₃$^{2+}$(Cr$^{6+}$O₄)S₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1987. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma de cristalls prismàtics aciculars, allargats al llarg de [101], mostrant {010}, {111}, {001} i {101}, de fins a 0,5 mil·límetres; típicament en agregats estrellats.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'edoylerita pertany a «07.FB - Cromats amb O, V, S, Cl addicionals» juntament amb els següents minerals: fenicocroïta, santanaïta, wattersita i deanesmithita.

## Formació i jaciments

És un producte rara de l'alteració del cinabri, que es troba en dipòsits de mercuri en roques de silicat-carbonat hidrotermals alterada a partir de serpentinita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: cinabri, deanesmithita, magnesita i quars. Va ser descoberta a Clear Creek claim, a Picacho Peak, Nova Idria, al comtat de San Benito (Califòrnia, Estats Units), l'únic indret on ha estat trobada.

## Referències

* ↑ «Edoylerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 juliol 2016].
* ↑ «Edoylerite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 27 juliol 2016].
# Papilio chikae

Papilio chikae és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels papiliònids (Papilionidae) i una relíquia de l'últim període glacial.

## Descripció

Fa 11-12 cm d'envergadura alar. És de color negre amb un reguitzell de punts vermells i una àrea verda blavosa a les ales posteriors. La part inferior és de color marró fosc. A la vora exterior hi ha una banda blanca amb vetes fosques.
Presenta dimorfisme sexual: el mascle té menys taques de color vermell a la part superior de les ales posteriors i la seua àrea verda blavosa és més gran que la de la femella.

## Subespècies

* Papilio chikae hermeli (Nuyda, 1992)

## Hàbitat i distribució geogràfica

Viu als boscos per damunt dels 1.500 m d'altitud de la Serralada Central de l'illa de Luzon (Filipines).

## Estat de conservació

La captura il·legal pels turistes i els nadius (per vendre-les i enviar-les al Japó) és la seua principal amenaça.

## Referències

* ↑ Igarashi, 1965; Trans. lep Soc. Jap. 16 (1/2): 41.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 hayop.0catch.com Arxivat 2011-01-10 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 en.butterflycorner.net Arxivat 2011-03-25 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Gimenez Dixon, M. (1996). "Papilio chikae." 1996 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 1996. [Consulta: 16 abril 2023]
* ↑ Earth's Endangered Creatures (anglès)

## Enllaços externs

* Catalogue of Life (anglès)
* Houston Museum of Natural Science (anglès)
# Gianel·laïta

La gianel·laïta és un mineral de la classe dels halurs. Rep el seu nom de Vincent Paul Gianella (1886-1983), professor emèrit de l'escola de mines Mackay de la Universitat de Nevada.

## Característiques

La gianel·laïta és un halur de fórmula química (Hg₂N)₂SO₄. Encara que és químicament similar a la kleinita i a la mosesita, la gianel·laïta té una combinació única d'elements dominants. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la gianel·laïta pertany a «03.DD: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Hg» juntament amb els següents minerals: eglestonita, poiarkovita, kadyrelita, vasilyevita, hanawaltita, terlinguaïta, pinchita, mosesita, kleinita, tedhadleyita, terlinguacreekita, kelyanita, aurivilliusita i comancheïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1972 a la mina Mariposa, que es troba al districte de Terlingua, al comtat de Brewster (Texas, Estats Units), on sol trobar-se associada a altres minerals com la terlinguaïta, els calomelans, la montroydita, el mercuri i el cinabri. També ha estat descrita a Pikacho, al comtat de San Benito, a Califòrnia.

## Referències

* ↑ «Gianellaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 març 2017].
# Universitat de Königsberg

La Universitat de Königsberg (en alemany: Albertus-Universität Königsberg) va ser la universitat de Königsberg, a Prússia Oriental. Va ser fundada el 1544 per Albert de Prússia, i comunament coneguda com l'Albertina. Després de la Segona Guerra Mundial, Königsberg va ser transferida a la Unió Soviètica, en virtut de l'Acord de Potsdam, i li van canviar el nom pel de «Kaliningrad». L'Albertina va ser tancada i la població alemanya va ser expulsada de l'antiga Prússia Oriental. En l'actualitat, la Universitat Estatal Immanuel Kant de Rússia (sigles: IKSUR), a Kaliningrad, proclama mantenir les tradicions de l'Albertina.

## Alumnes il·lustres

* Kristijonas Donelaitis
* Christian Goldbach
* Rudolf Gottschall
* Adolph Eduard Grube
* Gotthilf Heinrich Ludwig Hagen
* Johann Gottfried Herder
* Ludwig Otto Hesse
* David Hilbert
* E.T.A. Hoffmann
* Adolf Hurwitz
* Theodor Kaluza
* Immanuel Kant
* Gustav Kirchhoff
* Daniel Klein
* Ewald Christian von Kleist
* Karl Rudolf König
* Abraomas Kulvietis
* Paul Philip Levertoff
* Martynas Mažvydas
* Hermann Minkowski
* Ruth Moufang
* Moshe Novomeysky
* Arnold Sommerfeld
* Gábor Szegő
* Woldemar Voigt
* Friedrich Ludwig Zacharias Werner

## Referències

* ↑ Thomas Ellwein: Die deutsche Universität – vom Mittelalter bis zur Gegenwart. Kapitel „Die Gründung der Universität Königsberg“. Fourier-Verlag Wiesbaden, 1997, ISBN 3-925037-90-X.
* ↑ Paul Stettiner: Aus der Geschichte der Albertina (1544 1894). Hartungsche Verlagsdruckerei Königsberg, 1894.
* ↑ Christian Tilitzki: Wie ein versunkenes Vineta. Die Königsberger Universität im Zusammenbruch des Reiches. Ostpreußenblatt, Folge 39, 2. Oktober 1999 und 16. Oktober 1999.

## Enllaços externs

* Daniel Heinrich Arnoldts ausführliche und mit Urkunden versehene Historie der Königsbergischen Universität. (1746, Google ebook): Transkriptions of documents from the university's early years
# Air Force One (pel·lícula)

Air Force One és una pel·lícula germano-estatunidenca dirigida per Wolfgang Petersen, estrenada el 1997. És un thriller d'acció escrit per Andrew W. Marlowe. El protagonitza Harrison Ford, Gary Oldman, i Glenn Close amb els següents actors: Xander Berkeley, William H. Macy, Dean Stockwell i Paul Guilfoyle. Va ser classificada R per l'Associació de cinema estatunidenc (MPAA) per a la seva "violència intensa".

## Argument

Un grup de terroristes pren com a ostatges els passatgers de l'Air Force One, l'avió del President dels Estats Units James Marshall. Aquest últim, amagat als panyols, ha fingit una evasió per la càpsula de salvament. Mentre que es posen en marxa tenses negociacions, ell sol pot encara actuar per salvar els seus i assegurar la seguretat del seu país.

## Repartiment

* Harrison Ford: James Marshall (President dels Estats Units)
* Liesel Matthews: Alice Marshall
* Wendy Crewson: Grace Marshall
* Gary Oldman: Egor Korshunov
* Glenn Close: Kathryn Bennett (Vicepresidenta)
* Paul Guilfoyle: Lloyd Shepard
* Xander Berkeley: Gibbs
* William H. Macy: Major Caldwell
* Dean Stockwell: Walter Dean (Secretari de Defensa)
* Willard E. Pugh: Oficial de les comunicacions de la Casa Blanca
* Jürgen Prochnow: General Ivan Radek

## Nominacions

* 1998. Oscar al millor muntatge per Richard Francis-Bruce
* 1998. Oscar al millor so per Paul Massey, Rick Kline, Doug Hemphill i Keith A. Wester

## Referències

* ↑ Air Force One (en anglès).
* ↑ Fotogramas. Air Force One (en castellà). Fotogramas.
* ↑ Air Force One (en anglès).
# Leucip

Leucip (grec antic: Λεύκιππος) (Milet, segle V aC - segle V aC) fou un filòsof grec originari d'Elis o de Milet, o potser d'Abdera. La seva filosofia es contraposa a la de Parmènides i Xenòfanes de Colofó. Fou el fundador de l'atomisme, teoria que constitueix una bona anticipació de la física moderna. Les seves teories tenen alguns paral·lelismes amb les d'Anaxàgores i Empèdocles. Sembla que va ser mestre de Demòcrit. Epicur va negar la seva existència, però l'evidència d'Aristòtil és suficient per establir que existia i que era abans en data que Demòcrit.
Milet, Abdera i Elis es disputen ser el lloc del seu naixement, la primera sense més motiu que ser el lloc de naixement de molts filòsofs, la segona per ser ciutat de Demòcrit, el difusor de la teoria atomicista, i la tercera perquè fou un suposat seguidor de l'escola eleàtica. La seva època és força incerta i, probablement, caldria situar-lo a la primera meitat del segle v aC.
Diògenes Laerci va exposar algunes de les seves doctrines i també, parcialment, Aristòtil. Afirma que la realitat està formada per petites partícules indivisibles i infinites (àtoms) que es mouen en el no-res (buit). Efectivament, es parla de Leucip com a mestre de Demòcrit, però amb prou feines es tenen dades de la seva vida i obra i, fins i tot, s'ha arribat a dubtar de la seva existència. Encara més: hi ha qui afirma la hipòtesi que Leucip només fou un pseudònim de Demòcrit.
Se li atribueixen l'escriptura de la Gran ordenació del cosmos, en què va fer una explicació de l'ocàs dels cossos celestes i sobre la forma de la Terra, que venia a ser un resum de les teories jònies però amb la intervenció d'àtoms unint-se.

## Referències

* ↑ «Leucippus | Encyclopedia.com». [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ Diògenes, IX, 45
* ↑ Kirk, 1987, p. 561-562.
* ↑ Kirk, 1987, p. 560-564.
* ↑ Kirk, 1987, p. 264-266.
* ↑ Kirk, 1987, p. 231 i 607.
* ↑ Kirk, 1987, p. 582 i 620.

## Bibliografia

* Kirk, G. S.. Los filósofos presocráticos. Madrid: Gredos, 1987. ISBN 84-249-1249-7.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Leucip» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Leucippus. Complete Dictionary of Scientific Biography. 2008. Encyclopedia.com. Consultat el 27 Juny 2013 <http://www.encyclopedia.com>. (anglès)
# Nakiri bōchō

El nakiri bocho (菜切り包丁, lit. «ganivet nakiri») i el usuba bocho (うすば包丁, «ganivet prim») són ganivets de vegetals d'estil japonès. Es diferencien del degui bōchō en la seva forma, com en la seva fulla recta i filosa, adequat per tallar qualsevol forma sense necessitat de pressionar o empènyer horitzontalment. Aquests ganivets són també més prims. Mentre que la fulla del deba bocho és pesada per tallar fàcilment sobre ossos prims, la fulla és molt gruixuda per tallar vegetals i pot partir les rodanxes dels vegetals degut al grossor de la fulla. El nakiri bocho i el usaba bocho tenen una fulla molt més prima. No és bo per tallar petits ossos del peix o carn, però és molt bo per tallar vegetals.
Els nakiri bocho són ganivets per a ús casolà i acostumen a tenir una fulla negra. La forma del nakiri bocho varia depenent de la regió d'origen, els ganivets de l'àrea de Tòquio són de forma rectangular, mentre que els ganivets de l'àrea d'Osaka tenen una cantonada rodona al costat més allunyat del ganivet. El costat tallant està en angle de tots dos costats, anomenat ryoba, la qual cosa fa més fàcil fer talls rectes.
Els usaba bocho són ganivets de vegetals emprat per professionals. Difereixen del nakiri bocho en la forma de la fulla del tall. Mentre que el nakiri bocho és afilat en tots dos costats, el usuba bocho és afilat d'un costat, un estil conegut com a kataba en japonès. L'alta qualitat de les fulles kataba tenen una fina depressió al costat prim. Aquest estil de fulla kataba dona millors talls i permet la capacitat de tallar en rodanxes primes que el ryoba emprat en el nakiri bocho, però requereix més habilitat per utilitzar-lo. El costat afilat és usualment el dret per a una mà destra, però existeixen amb el costat afilat esquerre per a esquerrans. L'usuba bocho és una mica més pesat que el nakiri bocho, encara que és més lleuger que un deba bocho.
# Recopa del Magrib de futbol

La Recopa del Magrib de futbol fou una competició futbolística nord-africana que enfrontà els campions de les copes d'Alegria, Marroc, Tunísia i Líbia (Líbia només a la primera edició). Fou organitzada per la Unió Magrebina de Futbol (UMF, Union Maghrébine de Football).
Aquesta competició pot ser considerada com la competició continuadora de la Copa d'Àfrica del Nord de futbol.
Resum dels principals campionats d'Àfrica del Nord:
| Anys | Competició | Països participants |
| 1912-1920 | Campionat d'Àfrica del Nord (UFASS) | Algèria, Marroc i Tunísia |
| 1921-1956 | Campionat d'Àfrica del Nord (ULNA) | Algèria, Marroc i Tunísia |
| 1930-1956 | Copa d'Àfrica del Nord (ULNA) | Algèria, Marroc i Tunísia |
| 1970-1975 | Copa del Magrib de futbol | Algèria, Marroc, Tunísia i Líbia |
| 1970-1976 | Recopa del Magrib de futbol | Algèria, Marroc, Tunísia i Líbia |
| 2008-2010 | Copa de Campions de la UNAF | Algèria, Marroc, Tunísia i Líbia |
| 2008-2010 | Recopa de la UNAF | Algèria, Marroc, Tunísia i Líbia |
| 2010 | Supercopa de la UNAF | Algèria, Marroc, Tunísia i Líbia |
| 2015 | Copa de Clubs de la UNAF | Algèria, Marroc, Tunísia, Líbia i Egipte |

## Historial

Font:
| Temporada | Seu | Campió | Resultat | Finalista |
| 1969-70 | Casablanca | RS Settat | 1-0 | USM Alger |
| 1970-71 | Tunis | Club Africain | 2-0 | AS Marsa |
| 1971-72 | Alger | MA Alger | 1-0 | Club Africain |
| 1972-73 | Casablanca | SCCM de Mohammédia | 1-0 | Club Africain |
| 1973-74 | Tunis | MC Alger | 1-1 (4-2 p) | FUS Rabat |
| 1974-75 | Casablanca | Etoile du Sahel | 0-0 (4-3 p) | SCCM de Mohammédia |

## Referències

* ↑ «Maghreb Cup Winners' Cup». rsssf. [Consulta: 9 abril 2019].
# Alexandre Bilodeau

Alexandre Bilodeau (Mont-real, Canadà, 8 de setembre de 1987) és un esquiador canadenc, ja retirat, especialista en esquí acrobàtic i guanyador de dues medalles olímpiques.
Especialista en la prova de bamps, als 18 anys va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 realitzats a Torí (Itàlia), on va finalitzar en onzena posició en la prova masculina de salts de bamps. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 realitzats a Vancouver (Canadà) va aconseguir guanyar la medalla d'or en aquesta prova, un metall que aconseguí revalidar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2014 realitzats a Sotxi (Rússia), esdevenint el primer esquiador a aconseguir aquest fet.
Al llarg de la seva carrera esportiva ha guanyat cinc medalles en el Campionat del Món d'esquí acrobàtic, entre elles tres medalles d'or.

## Referències

* ↑ «Alexandre BILODEAU» (en anglès). COI. [Consulta: 29 maig 2022].
* ↑ Zaccardi, Nick. «Canada's Alexandre Bilodeau makes retirement official» (en anglès americà), 21-03-2014. [Consulta: 29 maig 2022].
* ↑ Graves, Will. «Canada's Alex Bilodeau takes gold in men's moguls, first two-time freestyle Olympic champion (2/10/14 5:07 pm)» (en anglès). The Republic, 10-02-2014. Arxivat de l'original el 2014-02-22. [Consulta: 29 maig 2022].
* ↑ «BILODEAU Alex - Athlete Information» (en anglès). FIS. [Consulta: 29 maig 2022].