OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Panzerkampfwagen E-100

El Panzerkampfwagen E-100 (Gerat 383) va ser un model de tanc superpesant alemany. El disseny va ser en un principi desenvolupat per la Waffenamt com a desenvolupament paral·lel al Porsche Maus el juny de 1943. Va ser el més pesant en la família de vehicles mirant d'estandarditzar la major part de components que fos possible. Després de 1944, el treball va continuar a un pas massa lent i es va cancel·lar en favor al Maus. El primer prototip mai es va completar i es va trobar en el terra de la fàbrica per l'Exèrcit aliat el 1945. El vehicle parcialment construït va ser retirat per l'Exèrcit Britànic per l'avaluació i llavors es va abandonar.
El prototip tenia un motor HL230P30 bastant pitjor que el HL234 fent-lo inviable la producció d'unitats per Maybach. El prototip tenia un canó de 15cm Kwk44 i la selecció final van posar-li un de 15cm Kwk44 i 17cm Kwk44 malgrat no construir-se mai.

## Vegeu també

* Llista de vehicles de combat prototips de la II Guerra Mundial
* Tanc súper-pesant
* Panzer VIII Maus, un model rival alemny.
* El tanc súper-pesant T-28 - el possible rival americà de l'E-100.

## Referències

* ↑ White, B. T.. Tanks and other Armoured Fighting Vehicles of World War II. New York: Exeter Books, 1983, p. 298-299. ISBN 0-671-06009-0.
* Chamberlain, Peter & Doyle, Hilary (1999) "Encyclopedia Of German Tanks Of World War Two"
# Peadar Ó Cearnaigh

Peadar Ó Cearnaigh, també conegut pel nom en anglès Peadar Kearney, (Dublín, 12 de desembre de 1883 - Dublín, 24 de novembre de 1942) fou un activista polític, escriptor, poeta i compositor irlandès. És autor de nombroses cançons patriòtiques, entre d'altres, l'himne nacional irlandès: Amhrán na bhFiann.
Va néixer el 12 de desembre de 1883 al número 68 del carrer Lower Dorset de Dublín (República d'Irlanda). De jove, compatibilitzava la seva feina de jornaler amb la de compositor de cançons, poemes i peces teatrals. D'altra banda, fou oncle de Brendan Behan i Dominic Behan, dos escriptors irlandesos també famosos.
L'any 1901 ingressà a la Lliga Gaèlica i l'any 1903 a la Germandat Republicana Irlandesa (IRB). Va impartir classes nocturnes d'irlandès tenint a Seán O'Casey entre els seus alumnes. L'any 1907, quan treballava fora d'escenari al Teatre de l'Abadia, va escriure íntegrament la lletra de l'Amhrán na bhFiann, i posteriorment en va compondre conjuntament la melodia. L'any 1912 fou publicada per primera vegada al periòdic Irish Freedom i esdevingué, ràpidament, la cançó més famosa del patriotes irlandesos.
Va ser membre fundador dels Voluntaris Irlandesos l'any 1913. En la Revolta de Pasqua de 1916, va lluitar des de la fàbrica de galetes Jacob's al II Batalló dirigit per Thomas MacDonagh. Va aconseguir escapar abans que el batalló fos arrestat. L'any 1920, a la Guerra d'Independència, fou destinat al camp d'internament de Ballykinlar situat al comtat de Down. Íntim amic de Michael Collins, es decantà per la creació de la República d'Irlanda durant la Guerra Civil Irlandesa (1922-1923). Després d'haver vençut la Guerra Civil s'allunyà dels temes de política.
L'any 1926, la tornada va ser adoptada com a himne oficial, substituint l'himne fenià God Save Ireland utilitzat fins al moment com a no-oficial. L'any 1928 es publicà el llibre La Cançó del Soldat de Kearney i altres poemes. Algunes de les altres cançons importants que va escriure són: The Three-coloured Ribbon, Down by the Liffey, Down by the Glenside, i Erin Go Bragh -lema inscrit en la bandera republicana irlandesa abans de la formació de l'estat irlandès-.
Morí el 24 de novembre de 1942 al barri d'Inchicore de Dublín (República d'Irlanda) en situació de precarietat econòmica. Fou enterrat al cementiri de Glasnevin a Dublín i, a la mateixa ciutat, a la vorera oest del carrer Dorset, li dedicaren una placa commemorativa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 MacDonncha, Mícheál. «Centenary of Amhrán na bhFiann - The Soldier's Song» (en anglès). AnPhoblacht.com, 26-07-2007. [Consulta: 9 juny 2017].
* 1 2 Origin of the Irish National Anthem Arxivat 2010-11-22 a Wayback Machine. from-ireland.net
* ↑ Peadar Kearney - Riscorso.net Princess Grace Irish Library, Monaco
# José Gómez Lucas

José Gómez Lucas (Navalcarnero, 9 de gener de 1944 - Navalcarnero, 14 de juny de 2014) va ser un ciclista espanyol que fou professional entre 1969 i 1975. Anteriorment, com a ciclista amateur, va prendre part a la prova en ruta dels Jocs Olímpics de Mèxic de 1968, en la qual fou setzè. Com a professional les seves victòries més destacades foren la general de la Volta a Andalusia de 1970 i la Clàssica de Primavera de 1973.

## Palmarès

* 1970
** 1r a la Volta a Segòvia
* 1970
** 1r a la Volta a Andalusia
* 1971
** 1r de la Volta a Mallorca i vencedor d'una etapa
* 1972
** 1r de la Clàssica de Primavera
* 1974
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Aragó

### Resultats al Tour de França

* 1969. 58è de la classificació general
* 1971. Abandona (10a etapa)
* 1973. Abandona (5a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1970. 29è de la classificació general
* 1971. 24è de la classificació general
* 1972. No surt (7a etapa)
* 1973. Abandona (10a etapa)
* 1975. No surt (10a etapa)

## Referències

* ↑ Ferrari, Fernando. «Muere Gómez Lucas, exprofesional y olímpico en México'68» (en castellà), 14-06-2014. [Consulta: 11 febrer 2025].
* 1 2 «Olympedia – José Gómez». [Consulta: 11 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa de José Gómez Lucas a sitiodeciclismo.net
* Palmarès de José Gómez Lucas a cyclebase.nl
# Antegnate

Antegnat ( bergamasco : Antegnàt ) és un co
# Ratpenat blanc centramericà

El ratpenat blanc centramericà (Ectophylla alba) és una espècie de ratpenat de la família dels fil·lostòmids i l'únic membre del gènere Ectophylla.
Viu a Hondures, Nicaragua, Costa Rica i l'oest de Panamà, entre el nivell del mar i els 700 metres. Té un pelatge blanc i un nas i unes orelles grogues, és petit, només fa entre 3,7 i 4,7 centímetres de longitud i, com a mínim en part, s'alimenta de fruits.

## Comportament

El ratpenat blanc centramericà talla els nervis laterals que s'estenen cap a fora del nervi central de les fulles grans de les heliconiàcies fent que es pleguin per formar una mena de tenda. S'aferren de l'arrel d'aquesta tenda en petites colònies de fins a mitja dotzena d'individus, formats per un mascle i un harem de femelles. La tenda els protegeix de la pluja i dels depredadors. A Costa Rica, els investigadors han informat que aquesta espècie només alça el vol quan s'altera la tija principal de la seva tenda, possiblement pel fet que estan ben camuflats. Malgrat els seus refugis són generalment prop del terra, els filtres de la llum solar a través del fulla li donen al seu pelatge blanc un color verdós. Això els oculta gairebé del tot si romanen quiets. S'ha suggerit que una colònia pot tenir diversos refugis dispersos dins del bosc.
És una de les 15 espècies de ratpenats de l'Amèrica Llatina que es refugien en fulles que utilitzen com a tenda de campanya. Al Vell Món, hi ha 3 espècies de ratpenats de l'Índia i del Sud-est asiàtic que se sap que també fan servir aquesta mena de refugis.

## Referències

* ↑ Timm, R. M.; Mortimer, J «Selection of Roost Sites by Honduran White Bats, Ectophylla Alba (Chiroptera: Phyllostomatidae)». Ecology. Ecological Society of America, vol.57, n.2, 3-1976, pàg. 385–389. DOI: 10.2307/1934829. JSTOR: 1934829. (anglès)

## Bibliografia

* Allen, H «Ectophylla». Proc. U. S. Nat. Mus., vol.15, 1892, p.441.
* Allen, H «Ectophylla alba». Proc. U. S. Nat. Mus., vol.15, 1892, p.442.
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Ratpenat nassut inca

El ratpenat nassut inca (Choeroniscus minor) és una espècie de ratpenat de Sud-amèrica.

## Descripció

Relativament petits entre els ratpenats, els membres d'aquesta espècie fan entre 6 i 7 centímetres de longitud conjunta del cap i del cos, amb una longitud d'avantbraç de 3,5 centímetres i un pes que varia entre 7 i 12 grams. Les femelles són lleugerament més gran que els mascles. La cua fa entre 6 i 9 mil·límetres i està parcialment (fins a la meitat) integrada a l'uropatagi, que està parcialment suportat per un calcani ben desenvolupat. El cos està cobert d'un pèl espès i que pot ser marró fosc o gairebé negre.
Té un musell esvelt i allargat, tot i que no és un tret comú entre els glossofagins, i a l'extrem té una protuberància en forma de fulla triangular. Les orelles són arrodonides, tenen plecs corbats al llarg de les vores i un trague gran. La llengua és notablement llarga, podent assolir una longitud de fins al 50% de la mida total del cos, i es pot veure fins i tot quan té la boca tanca, ja que té un forat ample entre les dents frontals. La punta de la llengua té petits pèls, que presumiblement li permeten xuclar el nèctar. Les dents són una mica variables en la forma, encara que només destaquen els canins, ja que totes les altres dents són petites i delicades.

## Distribució

El ratpenat nassut inca viu a les selves tropicals de la conca amazònica del Brasil, al nord de la Guaiana, Colòmbia, Veneçuela i Trinitat i Tobago, a l'oest de l'Equador, a Perú i al nord de Bolívia. Prefereix les terres baixes i l'estatge montà fins als 1.300 metres per sobre del nivell del mar.

## Comportament

És una espècie nocturna que s'alimenta principalment de nèctar i pol·len que extreu de les flors fent ús de la seva llengua llarga i el seu musell estret, encara que també s'alimenta de petites quantitats d'insectes. Durant el dia, es refugia sol o en petits grups, sota troncs buits o en forats als arbres a no més de 70 centímetres del terra.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
* 1 2 3 4 Solmsen, E-H. & Schliemann, H «Choeroniscus minor (Chiroptera: Phyllostomidae)». Mammalian Species, vol.822, 2008, pp.1-6. DOI: 10.1644/822.1. (anglès)
* ↑ Goodwin, G.G. & Greenhall, A.M. «A review of the bats of Trinidad and Tobago». Bulletin of the American Museum of Natural History, vol.122, 1961, pàg. 187–301. Arxivat de l'original el 2012-09-23 [Consulta: 24 juliol 2012]. Arxivat 2012-09-23 a Wayback Machine. (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Costa Valle Imagna

Costa Valle Imagna ( bergamasco : Còsta ) és un municipi que compdfgds
# Colònia índia Paiute Bridgeport de Califòrnia

La Colònia índia Paiute Bridgeport de Califòrnia és una tribu reconeguda federalment dels paiute del nord al comtat de Mono, Califòrnia.

## Reserva

La Colònia índia paiute Bridgeport és una reserva federal del comtat de Mono, vora la frontera de Nevada, en la comunitat no incorporada de Bridgeport (Califòrnia). La reserva té 40 acres (160 metres quadrats). A la colònia hi viuen aproximadament 21 dels 105 membres registrats de la tribu. La reserva es troba vora la cantonada sud-est del Bridgeport Reservoir.

## Llengua

Els paiute de Bridgeport tradicionalment parlen paiute del nord, que forma part de la branca numic occidental de la família lingüística Uto-Asteca. Llur dialecte sovint és anomenat "Paiute Septentrional del Sud de Nevada." Utilitzen el sistema d'escriptura de Bridgeport.

## Referències

* ↑ California Indians and Their Reservations. Arxivat 2010-01-10 a Wayback Machine. San Diego State University Library and Information Access. 2009 (retrieved 8 Dec 2009)
* ↑ "Writing Systems." Arxivat 2010-06-18 a Wayback Machine. Northern Paiute Language Project. (retrieved 8 Dec 2009)

## Bibliografia

* Pritzker, Barry M. A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples. Oxford: Oxford University Press, 2000. ISBN 978-0-19-513877-1.
# Falafel (pel·lícula)

Falafel (àrab: فلافل, Falāfil) és una pel·lícula libanesa del 2006 escrita i dirigida per Michel Kammoun. Es va estrenar mundialment el 16 de setembre de 2006 a l'Ayam Beirut Festival. És el primer llargmetratge de Kammoun i va ser produït per Elle Kensington.

## Argument

Una tarda d'estiu a Beirut. La vida de Toufic, un jove libanès, i les seves passejades nocturnes. Entre la seva família, amics i amors, intenta passar els dies de la seva vida, a través dels plaers i l'entreteniment. Per a ell, cada segon és el més important. Aviat descobreix que tenir una vida normal, en aquest país, és un luxe. Quinze anys després d'haver acabat la guerra, un volcà està adormit a cada cantonada, com una bomba de temps que està a punt per explotar… Aquesta nit serà cabdal en la vida del jove.

## Repartiment

* Elie Mitri (Toufic)
* Gabrielle Bou Rached (Yasmin)
* Said Serhan
* Issam Bou Khaled (Abboudi)
* Michel El Hourany (Nino)
* Aouni Kawas (Jo)
* Hiam Abou Chedid
* Rafic Ali Ahmad
* Roger Assaf
* Fadi Abi Samra
* Maryann Capasso
* Nate Lord
* Gregory Funaro
* Joanna Grigas
* Darren Greaney (Green Machine)
* Christian Velud (ell mateix)

## Recepció

Deborah Young, de Variety, la va descriure com «una introducció fàcil al nou cinema libanès… crònica del buit del país després de la guerra civil amb un toc lleuger mentre passa entre el divertiment lúdic i la foscor al límit de la violència».

### Ressenyes

* Cinebel (Bèlgica)
* Euromedcafe Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Flickfilosopher (USA)
* Kino-zeit (Alemanya)
* Le Monde (França)
* Les Inrocks (França)
* Liberation (França)

## Premis

* Bayard d'or a la millor pel·lícula, Festival International de Cinema Francòfon de Namur de 2006
* Bayard d'or a la millor pel·lícula, Festival International de Cinema Francòfon de Namur de 2006
* Silver Muhr a la millor pel·lícula, Festival Internacional de Cinema de Dubai, EAU 2007
* Premi del Públic, Festival Internacional de Cinema de Lille, França, 2007
* Premi a la millor primera pel·lícula, Festival de cinema àrab de Rotterdam, Països Baixos, 2007
* Palmera de Bronze a la millor pel·lícula, XXVIII edició de la Mostra de València, 2007

## Referències

* ↑ «Beirut DC». Arxivat de l'original el 2007-10-16. [Consulta: 19 gener 2008].
* ↑ Young, Deborah. «Falafel». Variety, 05-01-2007.
* 1 2 «Festival International du Film Francophone : Palmarès 2006». Arxivat de l'original el 2013-01-15. [Consulta: 19 gener 2008].
* ↑ «First Annual Muhr Awards Recognizes Top Arab Talent». Dubai International Film Festival 2007. Arxivat de l'original el 2007-10-17.
* ↑ La película argelina 'La maison jaune' gana la Palmera de Oro de la XXVIII Mostra de Valencia, Las Provincias, 24 d'octubre de 2007

## Enllaços externs

* Official site
* Michel Kammoun's Official site
* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# YaST

YAST és l'acrònim de Yet another Setup Tool, la traducció aproximada és "Una aplicació per a la configuració més", és una utilitat d'administració de diferents distribucions de Linux En les últimes versions ha passat de ser un simple configurador a l'instal·lador i administrador. La seva història s'inicia amb SuSE; juntament amb SaX són eines molt potents i de fàcil ús, de les més completes disponibles per a sistemes Linux.
Actualment YaST és programari sota llicència GPL, després que Novell l'alliberà.

## Funcions

Entre les seves funcions s'hi pot trobar:
* Afegir i eliminar programes.
* Actualitzar el sistema.
* Administració del super-servidor (xinetd o inetd)
* Configuració del servidor HTTP Apache
* Modificar els paràmetres del servidor de correu postfix
* Gestió d'usuaris i grups
* Polítiques de seguretat
* Instal·lació i desinstal·lació de programari
* Configurador de maquinari comú (targetes de so, ratolí, joystick, targetes de xarxa, de televisió, impressores, escàners...)
* Creació de discs d'inicialització del sistema
* Càrrega de discs de controladors del fabricant (és capaç de llegir la majoria de fitxers .inf de Microsoft Windows)

## SaX

Sax és un programa per a la configuració de l'entorn de finestres XWindow desenvolupat per SuSE Linux que treballa juntament amb YaST. Permet configuar una llarga llista de maquinari relacionat amb els entorns gràfics, pantalles, pantalles tàctils, ratolíns, teclats, targetes gràfiques, se sense dubte el programa de configuració de l'entorn XFree més potent que hi ha. Entre les seves millors característiques, està el suport multimonitor i l'habilitació de forma comuna de l'acceleració 3D.

## Referències

* ↑ «Novell Launches Open Source Systems Management Project». Novell. [Consulta: 1r març 2008].

## Enllaços externs

* Codi i documentació de YaST Arxivat 2010-08-18 a Wayback Machine. (anglès)
* Eines de YaST Arxivat 2006-09-07 a Wayback Machine. (anglès)
# La substància

«La substància» té aquests significats:
* La substància (pel·lícula de 1985), pel·lícula de terror del 1985 dirigida per Larry Cohen
* La substància (pel·lícula de 2024), pel·lícula de terror corporal del 2024 dirigida per Coralie Fargeat
# Jordi Escoda Solé

Jordi Escoda Solé (Reus, 1968 - 6 d’agost de 2020) fou cuiner, professor i periodista especialment vinculat al sector de la comunicació reusenc.
Entre el juny del 1993 i el desembre del 2012 va ser presentador, cap i director de diversos programes com Peixateries Velles, Responsabilitat compartida, Cartellera, Arsmusicae o Estudi Barroc. Fou cap de programes de l’emissora Punt 6 Ràdio de Reus (2000-2013), successora de Ràdio Music Club i precursora de LaNova Ràdio, on va continuar sent la veu de diversos programes.
Entre el setembre del 2006 i el juliol del 2011 va treballar com a coordinador d’activitats audiovisuals a l’Ajuntament de Reus. Al llarg del setembre del 2009 i fins al juny del 2012 va ser codirector i productor del programa Reus a prop. Durant el 2010 i el 2011 va ser el productor i el realitzador de Mestres, professors i altres educadors, una iniciativa en què s'emetien entrevistes curtes en format vídeo a docents que compartien la seva experiència i els neguits amb què es trobaven durant el dia a dia.
Entre el febrer i el juliol de 2013, fou director del pòdcast La Tertúlia de Reus de delCamp.cat, ara Tarragonadigital.com i l’any 2014 va ser fundador del projecte i director de Ràdio Ciutat Reus, actualment BXC Ràdio.
Ha participat en programes com Les Veus del Mestral, Què Mengem o Salut i Alimentació on col·laborava amb la nutricionista i dietista, Marta Peroy. També ha format part als programes Carrer Major i La Plaça de Baix Camp Ràdio, en què es parlava d’actualitat reusenca.
Va publicar Memòria històrica d’un reusenc. La transició (Editorial Cossetània, 2007).
Es va dedicar al món de la comunicació, però també posseïa una afició per la gastronomia que va expressar a través de les seves xarxes socials.
A més a més, la seva tasca destaca per la implicació en el món cultural de la seva ciutat natal, així com en iniciatives per la defensa dels drets i les llibertats, tal com valoren des del col·lectiu LGTBI+ del Camp de Tarragona H2O, que el 2007 va atorgar la menció honorífica Ploma Daurada.

## Referències

* ↑ Rosique, Enric. «Dos anys sense tu, Jordi», 05-08-2022. [Consulta: 8 novembre 2024].
# Laodicea de mar

Laodicea de mar (en llatí Laodiceia ad mare) fou una ciutat de Síria al sud d'Heraclea de Síria, descrita per Estrabó, que diu que tenia un bon port (el port era a una hora de camí de la ciutat) i estava molt ben construïda i rodejada d'un país ric especialment en vins. És la moderna Lataquia o Ladikiyeh i conserva algunes restes de l'antiga ciutat entre elles un arc triomfal. Laodicene fou un districte de Síria, esmentat per Ptolemeu, que tenia per capital i ciutat principal la de Laodicea.
Fou fundada per Seleuc I Nicàtor que li va donar el nom de la seva mare Laodice (com va fer amb altres quatre ciutats més). Herodes el Gran hi va construir un aqüeducte (Flavius Josefus B. J. 1.21.11) del que encara en queden restes. Dolabella, quan va fugir a aquesta ciutat davant Cassius, hi fou assetjat fins a la seva mort i va destruir durant el setge moltes parts de la ciutat (any 43)
Fou capturada als musulmans durant la Primera Croada el 19 de març de 1098 per una flota anglesa al servei de l'emperador Aleix I Comnè, que la va convertir en la base de la seva flota, mentre l'exèrcit musulmà de Kerbogha es dirigia a aixecar el Setge d'Antioquia. Convertida en la darrera fortalesa del principat d'Antioquia, el 22 de març de 1287, les seves defenses van ser malmeses pels efectes d'un terratrèmol, i Qalàwun va aprofitar l'oportunitat per conquerir-la el 20 d'abril, car no estava coberta per les treves amb els llatins.

## Referències

* ↑ Williams, George. «Laodiceia, ad mare». A: Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
* ↑ France, John. Victory in the East: A Military History of the First Crusade (en anglès), p. 219.
* ↑ Nicolle, David; Turner, Graham. Acre 1291: Bloody Sunset of the Crusader States (en anglès), p. 15-16. Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
# Batalla de Torà

La batalla de Torà fou una batalla lliurada el 1006 a Torà entre una aliança dels comtes catalans i un exèrcit del Califat de Còrdova.

## Les fonts

La font principal per a la batalla és Andreu de Fleury, qui probablement va rebre la informació, detallada i precisa, durant un viatge a Catalunya. La va incorporar al seu Miracula Sancti Benedicti al voltant de 1043. La batalla no hi és datada amb precisió, però els noms dels comtes que hi participaren i que Andreu indica, permeten situar-la entre els anys 992 i 1010. Andreu afirma que el califa Hixam II va morir en l'enfrontament, però això és una llegenda.

## Antecedents

Ramon Borrell va dirigir el 1003 una expedició a Lleida que va ser contestada amb una nova ràtzia del fill del recentment mort hàjib Almansor, Abd-al-Malik al-Mudhàffar, que va devastar amb un exèrcit andalusí de 17.000 homes les regions occidentals del comtat de Barcelona, la serra del Montseny, les comarques d'Igualada i Manresa a l'Osona, tot destruint els castells de Montmagastre, Meià i Castellolí, passant al sud del comtat d'Urgell.
El 1006, Abd-al-Màlik al-Mudhàffar realitzà una nova incursió contra la Segarra i la Ribagorça, destruint totes les seves esglésies, com ara la catedral de Roda d'Isàvena.

## Batalla

Arran d'aquesta incursió, els comtes catalans Ramon Borrell de Barcelona, Bernat Tallaferro de Besalú, Guifré II de Cerdanya i Ermengol I d'Urgell van reunir les seves forces a «castrum Thoranum», castell o lloc fortificat que s'ha identificat amb Torà. Els seus contingents estarien formats, segons la crònica, per uns 500 cavallers, a més de la mainada. En veure l'exèrcit musulmà, Bernat Tallaferro va pronunciar un discurs per convèncer els altres comtes de sortir a trobar l'enemic a camp obert. A favor dels comtes jugava el factor sorpresa, ja que molt segurament els andalusins no esperaven trobar-se amb la host dels quatre comtes en un indret com aquell. Així, la càrrega dels cavallers comtals va trencar la línia d'avantguarda enemiga i va provocar la desbandada general dels andalusins, que van patir unes 5.000 baixes.
La derrota obligà Abd-al-Màlik al-Mudhàffar a retirar-se a l'Àndalus.

## Referències

* ↑ (llatí) Andreu de Fleury, Miracula Sancti Benedicti
* 1 2 Erdmann, Carl. Die Entstehung des Kreuzzugsgedankens. 1a ed. Stuttgart Kohl hammer, 1935, p.90.
* ↑ Hernàndez Cardona, Francesc Xavier. Història militar de Catalunya, vol. I, dels íbers als carolingis. 1a ed. Rafael Dalmau Editor, 2001, p.164. ISBN 84-232-0639-4.
* ↑ Junyent, Eduardo. L'arquitectura religiosa a Catalunya abans del romànic. L'Abadia de Montserrat, 1983, p.53. ISBN 8472025551.
* ↑ Vergés Pons, Oliver. Urgell Mil Anys Enrere (tesi), 2017, p. 341-345.