OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marco Kreuzpaintner

Marco Kreuzpaintner (Rosenheim, 11 de març de 1977) és un director de cinema alemany. Es va donar a conèixer per primera vegada gràcies al curtmetratge de 12 minuts titulat Entering Reality. Amb August Diehl i August Zirner, Kreuzpaintner va dirigir el seu curtmetratge, que va participar en nombrosos festivals. Kreuzpaintner tornaria a treballar amb Diehl dos anys més tard en un altre curtmetratge, Der Atemkünstler.
El 1999, Kreuzpaintner va treballar com a ajudant de doblatge de l'última pel·lícula de Stanley Kubrick, Eyes Wide Shut. Va rodar la versió pilot de REC - Kassettenmadchen / Kassettenjungs per la productora Jetzt Film. També va treballar com a ajudant personal d'Edgar Reitz entre 1998 i 2001 i, així, va col·laborar en la preparació de la producció de Heimat 3. El juny de 2003, Marco Kreuzpaintner va fer el seu debut en la pantalla gran amb Ganz und gar. Poc després, va suscitar l'atenció internacional amb un guardonat film, ja clàssic: Sommersturm (2004), protagonitzat per Robert Stadlober i Kostja Ullman.
Kreuzpaintner també va cridar l'atenció del director Roland Emmerich, que el va contractar per al projecte Trade. Coprotagonizat per Kevin Kline i Alicja Bachleda-Curuś, el film, que relata una història de tràfic de nens entre Mèxic i els Estats Units, es va rodar entre octubre de 2005 i l'hivern de 2006, i es va estrenar a les sales cinematogràfiques el 2007. La producció va rebre el premi cinematogràfic Bernhard Wicki en l'edició de 2007 del Filmfest München.

## Filmografia

* 1999: Entering Reality (idea i director)
* 2000: Der Atemkünstler (guió i director)
* 2000: Nebensächlichkeiten (director)
* 2002: REC - Kassettenjungs/Kassettenmädchen (director)
* 2003: Ganz und gar (director)
* 2004: Sommersturm (guió i director)
* 2006: Die Wolke (guió)
* 2007: Trade (director)
* 2008: Krabat i el molí del diable (guió i director)

## Referències

* ↑ «Marco Kreuzpaintner». Filmportal.de, 2019. [Consulta: 24 gener 2020].
* ↑ «Entering Reality | filmportal.de». www.filmportal.de. [Consulta: 13 juliol 2022].
* ↑ Petski, Denise. «Director Marco Kreuzpaintner Signs With Gersh» (en anglès americà). Deadline, 03-05-2019. [Consulta: 12 juliol 2022].
* ↑ «German shepherd gives tyro big break». Variety.
# La fórmula del doctor Funes

La fórmula del doctor Funes és una pel·lícula mexicana de ciència-ficció i de comèdia del 2015 dirigida per José Buil sobre un noi que fa amistat amb un científic rejovenit que va fent servir sèrum juvenil a altres persones com a broma o retribució. Va guanyar el premi a la millor pel·lícula familiar del 2016 al Festival de Cinema Llatinoamericà de San Diego.

## Sinopsi

Es tracta d’una adaptació d’una novel·la de Francisco Hinojosa que explica la història del doctor Funes, que descobreix una fórmula per assolir la joventut eterna i, en provar-la amb ell mateix, esdevé un nen de 12 anys abans d’emprendre noves aventures amb el seu amic Martín Poyo.

## Repartiment

* Martín Altomaro .. Papá Poyo
* Giovanna Zacarías ... Mamá Poyo
* Emanuel Latanzio ... Martín Poyo
* Daniel Carrera ... Doctor Funes
* Patricio Castillo ... Doctor Mohebius

## Nominacions i premis

* En la LVII edició dels Premis Ariel va estar nominat al millor guió adaptat, al millor actor revelació i als millors efectes especials.
* En la 45a edició de les Diosas de Plata fou nominada al premi a la millor actuació infantil.

## Referències

* ↑ La Fórmula del Doctor Funes, cine para niños y no tan niños, a cinent.com
* ↑ La fórmula del Dr. Funes invitará a escuchar a los niños Arxivat 2021-05-02 a Wayback Machine., Crónica, 1 de febrer de 2013
* ↑ «Film: Dr. Funes' Formula (La Fórmula del Doctor Funes)». Arxivat de l'original el 2020-10-30. [Consulta: 1r maig 2021].
* ↑ «Güeros lidera las nominaciones al Ariel 2015» (en español). Azteca Noticias, 13-04-2015. Arxivat de l'original el 2016-01-30. [Consulta: 13 abril 2015].
* ↑ Revelan nominados de Las Diosas de Plata Arxivat 2015-04-09 a Wayback Machine., Crónica, 8 d'abril de 2015

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Hack Simpson

Hack Simpson (Winnipeg, 26 de juny de 1910 - Quebec, 30 de març de 1978) va ser un jugador d'hoquei sobre gel quebequès que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
Amb el Winnipeg Hockey Club guanyà l'Allan Cup de 1931. El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Lake Placid, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre gel.

## Referències

* ↑ «Hack Simpson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 7 abril 2019].
# Theodor Hildebrandt

Theodor Hildebrandt (alemany: Ferdinand Theodor Hildebrandt) (Szczecin, 2 de juliol de 1804 - Düsseldorf, 29 de setembre de 1874) va ser un artista alemany de l'escola de pintura de Düsseldorf especialitzat en temes literaris i històrics. També va ser un destacat entomòleg.

## Biografia

Va ser deixeble del pintor Schadow i, després del nomenament de Schadow a la presidència d'una nova acadèmia a les províncies renanes el 1828, va seguir aquest mestre a Düsseldorf. Hildebrandt va començar pintant quadres il·lustratius de Goethe i Shakespeare; però d'aquesta forma va seguir les tradicions de l'escenari més que les lleis de la naturalesa. Va produir ràpidament «Faust i Mefistòfeles» (1824), «Faust i Margaret» (1825) i «Lear i Cordèlia» (1828). Està associat a l'escola de pintura de Düsseldorf.
Va visitar els Països Baixos amb Schadow el 1829, i va vagar sol el 1830 a Itàlia; però els viatges no van alterar el seu estil, encara que el van portar a conrear alternativament l'eclecticisme i el realisme.
A Düsseldorf, cap al 1830, va produir «Romeu i Julieta», «Tancred i Clorinda» i altres obres que mereixen ser classificades amb pintures anteriors; però durant el mateix període va exposar (1829) «El Lladre» i (1832) el «Capità i el seu fill petit», exemples d'un realisme afecte però amable, que va captivar el públic i va marcar fins a cert punt una època en l'art prussià. La imatge que va fer la fama d'Hildebrandt és l'«Assassinat dels fills del rei Eduard» (1836), del qual l'original, posteriorment copiat amb freqüència, encara pertany a la col·lecció Spiegel a Halberstadt.
Comparativament tard en la vida, Hildebrandt va provar els seus poders com a pintor històric en quadres que representaven Wolsey i Enric VIII, però va tornar a caure en el romàntic a «Otel·lo i Desdèmona». Després de 1847 Hildebrandt es va lliurar a la pintura de retrats, i en aquesta branca va aconseguir una gran pràctica. Hildebrandt també va ser entomòleg especialitzat en coleòpters i membre de la Societat Entomològica de Stettin. Va morir a Düsseldorf el 1874.

## Pintures seleccionades

* El lladre (1829)
* El capità i el seu fill petit (1832)
* L'assassinat dels fills del El rei Eduard (1835)
* Gerhardt Wilhelm von Reutern (1838)

## Referències

* ↑ «Historische Zeitungen / 1843 [1109 / Suche Hildebrandt Käfer uni-duesseldorf.de]» (en alemany), 1843. [Consulta: 9 juny 2023].
* ↑ «Hildebrandt». [Consulta: 9 juny 2023].
* ↑ Baumgärtel, Bettina. Die Düsseldorfer Malerschule und ihre internationale Ausstrahlung 1819 - 1918: die Publikation erscheint anlässlich der Ausstellung Weltklasse. Die Düsseldorfer Malerschule 1819 - 1918, Museum Kunstpalast, Düsseldorf, 24. September 2011 - 22. Januar 2012. Petersberg: Imhof, 2011. ISBN 978-3-86568-702-9.
# Fredy Schmidtke

Fredy Schmidtke (Colònia, 1 de juliol de 1961 - Dormagen, 1 de desembre de 2017) va ser un ciclista alemany, que va destacar en el ciclisme en pista. Va participar en els Jocs Olímpics de Los Angeles de 1984, guanyant la medalla d'or en la prova de Quilòmetre contrarellotge.
Als Campionats del món de 1983, després de guanyar un bronze en Tàndem amb el seu company Dieter Giebken, van ser desqualificats després de donar positiu per efedrina en control antidopatge.
Schmidtke morí, amb 56 anys, d'un atac de cor l'1 de desembre de 2017.

## Palmarès

* 1979
** Campió del món júnior en Velocitat
** Campió del món júnior en Quilòmetre Contrarellotge
* 1980
** Campió d'Alemanya amateur en Quilòmetre Contrarellotge
** Campió d'Alemanya amateur en Velocitat
** Campió d'Alemanya en Tàndem (amb Dieter Giebken)
* 1981
** Campió d'Alemanya amateur en Quilòmetre Contrarellotge
** Campió d'Alemanya amateur en Velocitat
** Campió d'Alemanya en Tàndem (amb Dieter Giebken)
* 1982
** Campió del món en Quilòmetre contrarellotge
** Campió d'Alemanya amateur en Quilòmetre Contrarellotge
** Campió d'Alemanya amateur en Velocitat
** Campió d'Alemanya en Tàndem (amb Dieter Giebken)
* 1983
** Campió d'Alemanya amateur en Quilòmetre Contrarellotge
** Campió d'Alemanya en Tàndem (amb Dieter Giebken)
* 1984
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Los Angeles en Quilòmetre contrarellotge
** Campió d'Alemanya amateur en Quilòmetre Contrarellotge
** Campió d'Alemanya amateur en Velocitat

## Referències

* ↑ La pista no és una excepció
* ↑ «Trauer um Fredy Schmidtke» (en alemany). BDR Medienservice, 02-12-2017. [Consulta: 2 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Fitxa a museociclismo.it
# Fatwa (pel·lícula)

Fatwa (فتوى) és una pel·lícula dramàtica tunisiana del 2018 dirigida per Mahmoud Ben Mahmoud i coproduïda per Habib Ben Hedi, Jean-Pierre Dardenne i Luc Dardenne. La pel·lícula és protagonitzada per Ahmed Hafiane amb Ghalia Benali, Sarra Hannachi, Jamel Madani i Mohamed Maghlaoui en papers secundaris. La pel·lícula gira al voltant de Brahim Nadhour, un home que torna a Tunis des de França i descobreix que el seu fill Marouane treballava per a un grup islàmic radical abans de la seva mort.
La pel·lícula es va estrenar al Festival de Cinema de Cartago de 2018. Va rebre crítiques diverses de la crítica i es va projectar a molts països àrabs, així com a altres països occidentals. El 2018 al Festival Internacional de Cinema del Caire, la pel·lícula va guanyar dos premis: el premi Horizons del cinema àrab pel Premi Saad Eldin Wahba a la millor pel·lícula i a la millor pel·lícula àrab. El mateix any, la pel·lícula va guanyar dos premis al Festival de Cinema de Cartago: el millor actor en un llargmetratge de ficció i el Tanit d'or al millor llargmetratge narratiu. Aleshores, el 2019, la pel·lícula va ser nominada al Festival de Cinema Àrab de Malmö per al Premi del Jurat a la Millor Llargmetratge.

## Repartiment

* Ahmed Hafiane com a Brahim Nadhour
* Ghalia Benali com a Loubna
* Sarra Hannachi com a Marouane
* Jamel Madani
* Mohamed Maghlaoui

## Referències

* ↑ «Fatwa» (en anglès americà). Supamodu, 15-06-2019. [Consulta: 5 octubre 2021].
* ↑ Filmstarts. «Fatwa» (en alemany). [Consulta: 5 octubre 2021].
* ↑ «Fatwa : African Film Festival, Inc.» (en anglès americà). [Consulta: 5 octubre 2021].
* ↑ «Fatwa» (en anglès). Cineuropa - the best of european cinema. [Consulta: 5 octubre 2021].
* ↑ «Film: Fatwa, dir. Mahmoud Ben Mahmoud, 2018» (en anglès americà). Supamodu, 15-06-2019. [Consulta: 5 octubre 2021].
* ↑ «Fatwa». Carthage Film Festival. Arxivat de l'original el d’octubre 10, 2021. [Consulta: 9 octubre 2021].
* ↑ «Film Review: 'Fatwa' explores extremism through a father's eyes» (en anglès). Arab News, 04-12-2018. [Consulta: 5 octubre 2021].
* ↑ «FATWA : Malmo Arab Film Festival» (en anglès britànic). www.maffswe.com, 05-09-2019. [Consulta: 5 octubre 2021].
* ↑ Khatib, Mohammad. «FATWA – Arab Film» (en anglès americà). [Consulta: 5 octubre 2021].
* ↑ «Mahmoud Ben Mahmoud's 'Fatwa' tackles radicalisation in Tunisia». The National, 02-12-2018. [Consulta: 5 octubre 2021].
* ↑ «Art Alert: Award-winning Tunisian film 'Fatwa' at Darb1718 - Film - Arts & Culture». Ahram Online. [Consulta: 5 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Román Piña Homs

Román Piña Homs (Palma, 1937) és un jurista i historiador mallorquí. Llicenciat (1960) i doctorat (1977) en dret per la Universitat de Barcelona. El 1987 fou catedràtic d'història del dret a la Universitat de les Illes Balears, i abans va ser professor i catedràtic interí a la Universitat de Barcelona. Actualment, és el director del Departament de Dret Públic de la Universitat de les Illes Balears.
Ha estat secretari general del patronat promotor de la Universitat de les Illes Balears, rector de la Universitat Internacional del Mediterrani amb seu a Eivissa. És acadèmic corresponent de la Reial Acadèmia de la Història, de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona, de l'Instituto Peruano de Investigaciones Históricas, de l'Academia de Estudios Genealògicos y Heráldicos de Méjico i de l'Accademia Archeologica Italiana; acadèmic d'honor de l'Academia Puertorriqueña de Estudios Históricos; acadèmic i president de l'Acadèmia Mallorquina d'Estudis Genealògics, Heràldics i Històrics i Magister de la Maioricencis Schola Lullistica.
El 1989 li fou atorgada la creu d'Alfons X el Savi. La seva trajectòria científica es concreta en el camp del dret històric espanyol, en el de l'Amèrica hispana i, sobretot, en les institucions del dret públic del regne de Mallorca. També ha estat col·laborador de la Gran Enciclopèdia de Mallorca en temes relacionats amb les institucions jurídiques. També col·labora com a columnista al Diario el Mundo/El Día de Baleares i a la cadena radiofònica COPE. El 2004 va rebre el Premi Ramon Llull i en 2015 la Medalla d'Or de les Illes Balears.

## Obres

* El Gran i General Consell de Mallorca (1977)
* Alfons el Savi i Ramon Llull: el seu concepte d'ordre polític (1984)
* El Consolat de Mar (1985)
* Catalanes y mallorquines en la fundación de California (1988)
* Les institucions parlamentàries del regne de Mallorca, dins la Corona d'Aragó (1989)
* La debatuda exclusió catalano-aragonesa de la conquesta d'Amèrica (1991)
* El derecho histórico del Reino de Mallorca (1995).
* Fundamentos jurídicos de Europa (2001)
* Ser de los nuestros (2016)

## Referències

* ↑ Román Piña Homs a lleonardmuntanereditor.cat
* ↑ Entrevista a D. Román Piña Homs, Presidente de la Real Academia Mallorquina de Estudios Históricos, Genealógicos y Heráldicos Arxivat 2018-08-04 a Wayback Machine., elmonarquico.com, 9 d'abril de 2017
* ↑ Román Piña Homs, Medalla de Oro de la Comunidad Autónoma de las Illes Balears al web de l'UIB
* ↑ Román Piña Homs: "Los baleares somos hijos de 5.000 años de historia", El Mundo, 4 de novembre de 2016

## Enllaços externs

* «Obra de Román Piña Homs» a Dialnet.
# Charlotte Becker

Charlotte Becker (Datteln, Rin del Nord-Westfàlia, 19 de maig de 1983) és una ciclista alemanya. Professional des del 2006, actualment milita a l'equip Team Hitec Products. Combina tant la carretera amb la pista. Ha obtingut diferents campionats mundials, europeus i nacionals.
La seva germana Christina també ha estat ciclista professional.

## Palmarès en pista

* 2004
** Campiona d'Europa sub-23 en Puntuació
* 2005
** Campiona d'Europa sub-23 en Puntuació
* 2008
** Campiona d'Alemanya en Persecució
* 2010
** Campiona d'Alemanya en Persecució
* 2016
** Campiona d'Alemanya en Puntuació
* 2017
** Campiona d'Alemanya en Òmnium
* 2018
** Campiona d'Alemanya en persecució per equips
** Campiona d'Alemanya en la cursa per punts
** Campiona d'Alemanya en scratch

### Resultats a la Copa del Món

* 2007-2008
** 1a a Los Angeles, en Scratch

## Palmarès en ruta

* 2006
** Campiona d'Alemanya en contrarellotge
* 2008
** 1a al Holland Ladies Tour
* 2009
** 1a a l'Albstadt-Frauen-Etappenrennen i vencedora d'una etapa
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
* 2010
** Campiona d'Alemanya en ruta
** 1a al Gran Premi de la Vila de Valladolid
** 1a a l'Open de Suède Vårgårda TTT
* 2011
** 1a a l'Open de Suède Vårgårda TTT
** Vencedora d'una etapa al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini
** Vencedora d'una etapa al Trofeu d'Or
* 2012
** Campiona del món en contrarellotge per equips
** 1a a l'Open de Suède Vårgårda TTT
* 2014
** 1a al Tour de Zhoushan Island i vencedora d'una etapa
* 2016
** 1a al 94.7 Cycle Challenge
* 2017
** 1a al Tour de Zhoushan Island i vencedora d'una etapa
* 2018
** 1r al Tour de Chongming Island i vencedora d'una etapa
** Vencedora d'una etapa al Tour de Zhoushan Island

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
# Hamilton Jukes

Hamilton Jukes (Winnipeg, 28 de maig de 1895 - San Diego, 8 de gener de 1951) va ser un jugador d'hoquei sobre gel canadenc de naixement, però britànic d'adopció, que va competir durant la dècada de 1920. En esclatar la Primera Guerra Mundial es va traslladar al Regne Unit amb la Canadian Expeditionary Force.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de Chamonix, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre gel.

## Referències

* 1 2 «Hamilton Jukes Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de març 2010. [Consulta: 21 febrer 2018].
# Favourite Worst Nightmare

Favourite Worst Nightmare (de l'anglès, "Pitjor malson preferit") és el segon àlbum d'estudi del grup britànic Arctic Monkeys. Va ser llançat per primer cop al Japó el 18 d'abril de 2007 i gravat als Miloco Studios amb productors com ara James Ford i Mike Crossey.A la seva primera setmana, l'àlbum va vendre més de 200.000 còpies, emulant el que va passar amb l'àlbum del grup, Whatever People Say I Am, That's What I'm Not.
«Brianstorm», publicat el 16 d'abril del 2007, és el primer senzill de l'àlbum. El cantant, guitarrista i lletrista del grup Alex Turner va descriure les noves cançons com a "molt diferents comparades amb l'última vegada”, agregant que el so d'alguns temes és "una mica com «From the Ritz to the Rubble», «The View from the Afternoon», i aquest tipus de coses."

## Rendiment comercial

Favourite Worst Nightmare va arribar al número 1 a la UK Albums Chart el 29 d'abril de 2007. A més, els 12 temes de l'àlbum van entrar al Top 200 del UK Singles Chart, arribant «Brianstorm» al número 7 i «If You Were There, Beware» al número 189. «Fluorescent Adolescent» i «505» van entrar al Top 75, aconseguint les posicions 60 i 74 respectivament. El 27 d'abril tenien un total de 18 temes al Top 200.

## Senzills

* «Brianstorm» (2 d'abril del 2007, Domino Records) (#2)
* «Matador» (18 de juny del 2007, Domino Records)
* «Fluorescent Adolescent» (9 de juliol del 2007, Domino Records) (#5)
* «Teddy Picker» (3 de desembre del 2007, Domino Records)

## Llista de cançons

Lletres escrites per Alex Turner excepte on s'indiqui; música per Arctic Monkeys.
* «Brianstorm» – 2:50
* «Teddy Picker» – 2:43
* «D Is for Dangerous» – 2:16
* «Balaclava» – 2:49
* «Fluorescent Adolescent» (Turner/Bennett) – 2:57
* «Only Ones Who Know» – 3:02
* «Do Me a Favour» – 3:27
* «This House Is a Circus» – 3:09
* «If You Were There, Beware» – 4:34
* «The Bad Thing» – 2:23
* «Old Yellow Bricks» (Turner/McClure)
* «505» – 4:13

### Temes extres

* «Da Frame 2R» – 2:20 (edició japonesa)
* «Matador» – 4:57 (edició japonesa)
* «Brianstorm» (video) – 2:50 (iTunes pre-order bonus)

## Referències

* ↑ Paphides, Pete «Whatever we hoped they'd be, they are». The Times [Londres], 23-03-2007 [Consulta: 24 març 2007]. Arxivat 2007-03-26 a Wayback Machine.
* ↑ «Insiders' guide to Arctic Monkeys». BBC News, 23-04-2007 [Consulta: 2 maig 2010].
* ↑ «Arctics' album storms to the top». BBC, 29-04-2007 [Consulta: 30 abril 2007].

## Enllaços externs

* Video tour of Favourite Worst Nightmare artwork house Arxivat 2007-06-12 a Wayback Machine.
| Precedit per: The Best Damn Thing per Avril Lavigne | Àlbum número 1 a la Gran Bretanya 29 d'abril 2007 – 19 de maig de 2007 | Succeït per: Minutes to Midnight per Linkin Park |
# Bankers Life Fieldhouse

El Gainbridge Fieldhouse és un pavelló esportiu situat a Indianapolis, Indiana. És la seu dels Indiana Pacers de l'NBA i de les Indiana Fever de la WNBA. Els Indiana Ice, de la NHL, també el van utilitzar durant alguns partits com a local. Des del 2001 fins al 2004 també hi van jugar els Indiana Firebirds de l'AFL. Normalment, el recinte també serveix per acollir concerts.

## Història

El pavelló va substituir el 6 de novembre del 1999 al Market Square Arena com a pista dels Pacers. L'opinió generalitzada al respecte és que és un dels pavellons més impressionants i vistosos de la lliga, cridant especialment l'atenció l'ús i combinació que fan del modern i el retro per a donar-li un acabat únic en una ciutat que viu pel bàsquet com és Indianapolis.
El seu nom fa referència al patrocinador. Anteriorment se l’ha conegut com a Conseco Fieldhouse (1999–2011) i Bankers Life Fieldhouse (2011–2021).
El 2002, l’aleshores conegut com a Conseco Fieldhouse va ser, juntament amb el RCA Dome, seu del Mundial de bàsquet del 2002. També ha servit per acollir tres campionats de la Big Ten Conference (2002, 2004, 2006) i ho farà durant 5 anys consecutius a partir del 2008 al superar a la candidatura al United Center de Chicago.
També el mateix any 2004 s'hi van celebrar els Mundials de natació en distància curta. L'11 d'octubre del 2004, es va instaurar un rècord d'assistència a una competició de natació als Estats Units amb 11.488 espectadors.

## Premis

El 2005, 2006 i 2007 el Conseco Fieldhouse va ser classificat com el millor pavelló de l'NBA segons Sports Business Journal/Sports Business Daily Reader Survey. El 2006, The Ultimate Sports Road Trip va col·locar al Conseco Fieldhouse com un dels millors 4 recintes esportius. "The Ultimate Sports Road Trip" va concloure recentment que, després d'una avaluació de les 122 franquícies dels 4 grans esports americans, el Conseco Fieldhouse era "el millor del millor" (best of the best), tot el que té el pavelló és de 1a categoria, és un recinte únic en una ciutat brillant, segons paraules de Farrell i Kulyk.

## Enllaços externs

* Bankers Life Fieldhouse
* Fitxa The Ultimate Sports Road Trip Arxivat 2013-10-21 a Wayback Machine.
# Verena Jooß

Verena Jooß (Karlsruhe, Baden-Württemberg, 9 de gener de 1979) és una ciclista alemanya especialista en la pista.

## Palmarès

* 2004
** Campiona d'Alemanya en Persecució
* 2005
** Campiona d'Alemanya en Persecució
* 2007
** Campiona d'Alemanya en Persecució
* 2008
** Campiona d'Alemanya en Persecució
* 2011
** Campiona d'Alemanya en Velocitat per equips (amb Miriam Welte)

### Resultats a la Copa del Món

* 2007-2008
** 1a a Copenhaguen, en Persecució per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
# Hans Dürst

Hans Dürst (Davos, 28 de juny de 1921 - Milano Marittima, 25 de juny de 2001) va ser un jugador d'hoquei sobre gel suís que va competir durant la dècada de 1940. Era germà del també jugador d'hoquei sobre gel Walter Paul Dürst.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Sankt Moritz, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre gel.
A nivell de clubs jugà al HC Davos entre 1947 i 1948, guanyant la lliga suïssa ambdós anys.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Hans Dürst». [Consulta: 12 març 2023].