OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Compra de pànic

Es coneix com a compres de pànic, o acaparament basat en la por, a l'acte de comprar quantitats inusualment grans d'un producte anticipant-se a, o després de, un desastre efectiu o percebut, o en anticipació davant d'un gran augment de preu o escassetat.
La teoria de comportament del consumidor, que és un gran àmbit d’estudi econòmic, s'interessa per aquest fenomen. Aquesta teoria intenta entendre per què la gent actua de forma col·lectiva en coses com modes, canvis en els mercats de valors, més compres de béns consumibles, compres excessives, acaparament i pànics bancaris.
Les compres de pànic poden portar a escassedat independentment de si el risc és real o percebut com una forma de profecia autocomplerta.

## Exemples

Abans, durant o després dels incidents següents s'ha registrat l'ocurrència de compres de pànic:
* Fam a Bengala de 1943
* Crisi dels míssils a Cuba de 1962, dirigit a les compres de menjars enllaunats als Estats Units
* La crisi del petroli del 1979 va conduir pànic per comprar aquest hidrocarbur per part del Japó.
* Problema de l'any 2000
* Al gener i febrer de 2003, durant el brot de SARS, diverses rondes de compres de pànic de diversos productes (incloent sal, arròs, vinagre, oli vegetal, antibiòtics, màscares, i medicines tradicionals) van tenir lloc a la província xinesa de Cantó i en àrees veïnes com Hainan i Hong Kong.
* Protestes per alces de combustibles el 2000 i 2005 al Regne Unit.
* Explosions a la planta química de Jilin de 2005 a la Xina: compres de pànic per aigua i menjar
* Incendi de Buncefield de 2005
* Pandèmia de coronavirus de 2019–20: màscares, alcohol en gel, menjar i paper higiènic.

## Referències

* ↑ William M. Strahle & E. H. Bonfield. Understanding Consumer Panic: a Sociological Perspective Arxivat 2021-01-12 a Wayback Machine., Advances in Consumer Research, Volume 16, 1989, eds. Thomas K. Srull, Provo, UT: Association for Consumer Research, pp. 567-573.
* ↑ «Toxic leak threat to Chinese city». , 08-03-2020 [Consulta: 12 març 2020]. Arxivat 2020-03-04 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-03-04. [Consulta: 4 abril 2023].
* ↑ Archibald Percival Wavell. Moon. Wavell: The Viceroy's Journal. Oxford University Press, 1973, p. 34.
* ↑ Alice L. George. Awaiting Armageddon: How Americans Faced the Cuban Missile Crisis. The University of North Carolina Press, 2003, p. 78. ISBN 0807828289.
* ↑ Mamdouch G. Salameh, "Oil Crises, Historical Perspective" in Concise Encyclopedia of the History of Energy (ed. Cutler J. Cleveland: Elsevier, 2009), p. 196.
* ↑ Sirletti. «Virus Outbreak Drives Italians to Panic-Buying of Masks and Food». Bloomberg, 24-02-2020. [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ «Coles and Woolworths further limit toilet paper purchases as supply sells out in an hour». smh.com.au, 08-03-2020. [Consulta: 11 març 2020].
# Cantó de Fontenay-Trésigny

El cantó de Fontenay-Trésigny és una divisió administrativa francesa del departament de Sena i Marne, situat al districte de Provins, al districte de Meaux i al districte de Melun. Creat amb la reorganització cantonal del 2015.

## Municipis

* Bernay-Vilbert
* La Chapelle-Iger
* Les Chapelles-Bourbon
* Châtres
* Chaumes-en-Brie
* Coubert
* Courpalay
* Courquetaine
* Crèvecœur-en-Brie
* Dammartin-sur-Tigeaux
* Évry-Grégy-sur-Yerre
* Faremoutiers
* Fontenay-Trésigny
* Grisy-Suisnes
* Guérard
* La Houssaye-en-Brie
* Limoges-Fourches
* Lissy
* Liverdy-en-Brie
* Lumigny-Nesles-Ormeaux
* Marles-en-Brie
* Mortcerf
* Neufmoutiers-en-Brie
* Ozouer-le-Voulgis
* Pécy
* Le Plessis-Feu-Aussoux
* Pommeuse
* Presles-en-Brie
* Rozay-en-Brie
* Soignolles-en-Brie
* Solers
* Vaudoy-en-Brie
* Voinsles

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-186 du 18 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département de Seine-et-Marne
# Mirjam Ott

Mirjam Ott (Berna, Suïssa, 27 de gener de 1972) és una jugadora de cúrling suïssa, guanyadora de dues medalles olímpiques.
Va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City (Estats Units), on aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova femenina per equips. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 realitzats a Torí (Itàlia) aconseguí repetir aquest èxit, convertint-se en aquell moment en la primera dona a aconseguir dues medalles olímpiques en cúrling. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 realitzats a Vancouver (Canadà) finalitzà en quarta posició.
Al llarg de la seva carrera ha aconseguit una medalla de bronze en el Campionat del Món de cúrling i set medalles en el Campionat d'Europa, destacant les medalles d'or aconseguides els anys 1996 i 2008.

## Referències

* ↑ «Mirjam Ott Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2017-06-10. [Consulta: 13 març 2020].
* ↑ Mirjam Ott a World Curling Federation
# Cerny

«Cerny» té aquests significats:
* Toponímia:
** Cerny-lès-Bucy, municipi francès al departament de l'Aisne (regió dels Alts de França)
** Cerny-sur-l'Essonne, municipi francès al departament d'Essonne (regió de l'Illa de França, antigament Sena i Oise)
** Cerny-en-Laonnois, municipi francès al departament de l'Aisne
* Biografies:
** Harald Cerny (Viena, 1973), futbolista austríac actiu a les dècades de 1990 i 2000
** Josef Černý (Frýdek-Místek, 1993), ciclista txec professional des del 2012
** Karel Černý (1910 - ?), futbolista txec de la dècada de 1930, convocat amb la selecció de Txecoslovàquia per al Mundial de 1938
** Pavel Černý (Nové Město nad Metují, Txecoslovàquia, 1962), futbolista txec
** Teodor Černý (Kadaň, Ústí nad Labem, 1957), ciclista txecoslovac que combinà la pista amb la carretera
* Miscel·lània: Cultura Cerny o grup Cerny, cultura neolítica estesa pel nord de França
# Nyctiphrynus

Nyctiphrynus és un gènere d'ocells de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per 4 espècies:
* enganyapastors de Mèxic (Nyctiphrynus mcleodii).
* enganyapastors de Yucatán (Nyctiphrynus yucatanicus).
* enganyapastors del Chocó (Nyctiphrynus rosenbergi).
* enganyapastors ocel·lat (Nyctiphrynus ocellatus).

## Referències

* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Nightjars, Oilbird, potoos, frogmouths – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 7 febrer 2025].
# Ricard Cortada i Ramos

Ricard Cortada i Ramos (Esparreguera, 1859 - 1913) va ser un compositor i professor català del segle xix.
Va viure a Barcelona, on compaginava la seva tasca com a compositor amb la docència del piano. S'han trobat documents que li atribueixen la composició de la polca Esperanza de l’any 1876 i dedicada al rei. Aquesta composició li va valdre un reconeixement oficial: el dret a utilitzar l'escut d’armes reial en totes les seves publicacions.

## Referències

* ↑ M.G, J. Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana, vol. 4. (en castellà). 2002. Fundación Autor - Sociedad General de Autores y Editores, p. 96. ISBN 978-84-8048-307-0.
* ↑ «El joven compositor D.Ricardo Cortada y Ramos...». Diario de Barcelona: Año 1879, no. 4 (4 enero 1879) Ed. mañana, 04-01-1879, pàg. 3.
# Patrick Hürlimann

Patrick Hürlimann (Zug, 9 de juliol de 1963) és un jugador de cúrling suís, ja retirat, que va competir a finals del segle xx, i vicepresident de la Federació Mundial de Cúrling.
El 1998 va guanyar la medalla d'or en la competició de cúrling als Jocs Olímpics d'Hivern de Nagano. En el seu palmarès també destaquen tres medalles als Campionats del Món de cúrling. Una vegada retirat va exercir d'entrenador.
El 2010 va ser escollit vicepresident de la Federació Mundial de Cúrling i el 2014 va ser inclòs al Saló de la Fama de la Federació Mundial de Cúrling.
Està casat amb la també jugadora de cúrling Janet Hürlimann.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Patrick Hürlimann». [Consulta: 14 desembre 2024].
* ↑ World Curling Federation. «WCF Executive Board and Staff». Arxivat de l'original el 2015-09-05. [Consulta: 2 gener 2012].
* ↑ thecurlingnews.com. «WCF dumps Canadian president bails on rules changes». Arxivat de l'original el 2012-04-19.
* ↑ «Canadian curler Ferbey inducted into HoF - Sportsnet.ca». www.sportsnet.ca. [Consulta: 12 maig 2019].
* ↑ «Obituary of William Duncan Omand | Humphrey Funeral Home A.W. Miles-Newbigging Chapel Limited».
# Seth Curry

Seth Curry (Charlotte, 23 d'agost de 1990) és un jugador de bàsquet professional nord-americà dels Brooklyn Nets de la National Basketball Association. Va jugar a bàsquet universitari durant un any a la Universitat Liberty abans de transferir-se a Duke. És fill de l'antic jugador de l'NBA Dell Curry i el germà petit del jugador de l'NBA Stephen Curry. El 2022 ocupava el tercer lloc en la història de l'NBA en percentatge de tirs de camp de tres punts.

## Referències

* ↑ Domènech, Fran. «Seth Curry». Ara Balears, 26-07-2017. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «NBA & ABA Career Leaders and Records for 3-Pt Field Goal Pct» (en anglès). [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «Liberty's Curry decides to transfer to Duke» (en anglès), 29-03-2009. [Consulta: 23 desembre 2022].
# Washakie

Washakie o Pinaquana (1804-1900) fou un cabdill dels xoixons de Wind River. Era fill d'un bitterroot salish i una xoixoni, i assolí fama de reputat guerrer entre el seu poble, de manera que l'escolliren cabdill. Fou amic dels blancs, entre ells de Kit Carson, Jim Bridger (qui fou el seu gendre), i John Fremont el 1840 s'enfrontà als blackfoot i el 1869 amb els dakota. El 1878, en recompensa, va obtenir la reserva de Wind River (Wyoming).

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2006-08-13 a Wayback Machine.
* Biografia Arxivat 2004-11-25 a Wayback Machine.
# Cultura Cerny

La cultura Cerny o grup Cerny és una cultura arqueològica del neolític mitjà I. Es va estendre per gran part del nord de França i més concretament a la conca de París (segona meitat del V mil·lenni aC). Va desaparèixer progressivament a favor de la cultura Chasséen al Neolític mitjà II. Deu el seu nom al jaciment del "Parc aux Bœufs" de Cerny-sur-l'Essonne, al departament d'Essonne, a partir del qual se'n feu la tipificació. S'estén especialment per la conca de París on hi succeeix la cultura Villeneuve-Saint-Germain. L'antiga fàcies de la cultura Cerny s'anomena Cerny-Videlles.
Aquest grup cultural es caracteritza per la construcció de recintes (campaments neolítics) i necròpolis monumentals, per la cria de bestiar (boví) i també per la seva producció ceràmica (tests de forma rodona, decorats amb pinta i punxó, i amb motius solars).
Els llargs túmuls de la cultura de Cerny són les primeres manifestacions de les estructures funeràries monumentals anomenades megàlits, que es desenvoluparan al llarg de la costa atlàntica a partir d'aquell moment.

## Jaciments destacats

* Parc aux Bœufs, Cerny-sur-l'Essonne, Essonne
* L'Étoile Neolithic Camp, L'Étoile, Somme, especialment destacat per Roger Agache a Aerial archaeology, 1971
* Maran Neolithic Camp, Châtenay-sur-Seine, Sena i Marne
* Haut-des-Nachères Neolithic Camp, Noyen-sur-Seine, Sena i Marne
* Le Gours aux Lions, Marolles-sur-Seine, Sena i Marne
* Réaudins Enclosure i Necròpolis de Balloy, Sena i Marne, a la confluència del riu Yonne i el Sena.
* Barbuise-Courtavant Camp, Barbuise, Aube
* La Sabliere Necropolis, Passy-Richebourg, Yonne.
* Escolives-Sainte-Camille, Yonne
* Les Sablons, Gron, Yonne.
* Noue Fenard, Vignely, Sena i Marne
* Porte aux Bergers, Vignely, Sena i Marne
* Orville Necropolis, Orville, Loiret, (Cerny-Videlles)
* Site des Roches, Videlles, Essonne (Cerny-Videlles)
* Buno-Bonnevaux Necropolis, Buno-Bonnevaux, Essonne

## Referències

* ↑ «Reconstrucció dels monuments Long Barrows de la cultura Passy a Fleury-sur-Orne, França». thehistoryblog.com. [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ VVAA, 2022.
* ↑ L'Étoile Neolithic Camp, Ghislain Lancel (francès)
* ↑ «Le camp néolithique de L'Etoile» (en francès). http://g.lancel.free.fr/,+26-06-2006.+[Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ «L'enceinte néolithique de l'Étoile» (en francès). Departament de Cultura de França. [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ Mordant, 1997, p. 449-479.
* ↑ Duhamel, 1997, p. 397-448.

## Bibliografia

* Duhamel, Pierre. «La nécropole monumentale de Passy (Yonne): description d'ensemble et problème d'interprétation». A: La Culture de Cerny, nouvelle économie, nouvelle société au Néolithique (en francès). C. Constantin, D. Mordant, D. Simonin (ed.), 1997.
* Mordant, Daniel. «Le complexe des Réaudins à Balloy enceinte et nécropole monumentale». A: La Culture de Cerny, nouvelle économie, nouvelle société au Néolithique (en francès). C. Constantin, D. Mordant, D. Simonin (ed.), 1997.
* VVAA «Ancient DNA gives new insights into a Norman Neolithic monumental cemetery dedicated to male elites». PNAS, 119, 18. DOI: doi.org/10.1073/pnas.2120786119.
# Ángeles Parra García

Ángeles Parra García (Sant Feliu de Guíxols, Baix Empordà, 1960) és una activista i ecologista catalana.
Ángeles Parra ha treballat des de l'activisme en la defensa de l'agricultura ecològica, la criança natural, la pau, el respecte i contra els transgènics i els productes químics. L'any 1981, juntament amb un grup d'amics, va crear l'associació Vida Sana, una ONG sense ànim de lucre, que seria al seu torn la promotora de la fira de BiolCultura, la fira de productes ecològics i consum responsable, que començà a celebrar-se a Madrid el 1985 i a Barcelona el 1995. Ángeles Parra és la directora de BioCultura i la presidenta de l'Associació Vida Sana, l'entitat sense ànim de lucre que l'organitza.
Com a ecoactivista, a més de Presidenta de l'Associació Vida Sana i directora de la fira d'alternatives i consum responsable Biocultura, és també la responsable del Festival Ecològic de la Infància 'MamaTerra' i vocal de la Comissió Permanent del Consell Municipal del Medi Ambient de l'Ajuntament de Barcelona, L'any 2009 la Fundació Yves Rocher li va concedit un dels premis 'Tierra de Mujeres', un premi que compta amb el suport de l’Institut de França, i que reconeix projectes ecoambientals dirigits per dones.

## Referències

* 1 2 Abejón, Marisol «Ángeles Parra, presidenta de Vida Sana». Dones, Núm. 34, 2009, pàgs. 14-15. ISSN: 2253-7198 [Consulta: 10 maig 2024].
* ↑ Fresneda, Carlos «Ángeles Parra, directora de BioCultura: "La pandemia ha multiplicado la demanda de alimentos ecológicos"». El Mundo, 21-04-2002 [Consulta: 10 maig 2024].
* ↑ Cano Liébana, Laura «Ángeles Parra, directora de BioCultura: «El consumo de alimentos eco ha crecido un 17%»». La Razón, 24-09-2021 [Consulta: 10 maig 2024].
* ↑ Tristán, Rosa M. «Ángeles Parra, directora de Biocultura, “una optimista con conciencia”». El Asombrado Público, 04-11-2022 [Consulta: 10 maig 2024].
# Comú medieval

En l'edat mitjana, un comú podia ser:
* l'organització política de les ciutats del nord d'Itàlia que, malgrat que de iure pertanyien al Sacre Imperi Romanogermànic, de facto eren independents i controlaven els camps que les envoltaven. Posteriorment, algunes d'elles desaparegueren, annexades per les seves veïnes. D'altres creixeren i esdevingueren estats, sia republicans, com Gènova, o el Ducat de Florència, que més tard es convertiria en el Gran Ducat de Toscana. Aquest nom també és documentat a França a partir del segle xi;
* el sistema de furs (drets i privilegis) polítics, jurídics i civils concedits per un senyor a una ciutat, incloent-hi particularment el dret de jurar-se una fidelitat «comuna», que esdevé vassalla del senyor. Aquest sistema, confirmat per una carta, es desenvolupa a França i Anglaterra a partir del segle xii.
Fins al segle xii, els habitants de les ciutats estaven sotmesos a l'autoritat del senyor, igual que la gent de pagès, però el renaixement econòmic els suscità la voluntat de defensar els seus propis interessos amb noves normes, més igualitàries i modernes i sense tributs feudals. Per defensar els seus drets (gestió de les terres circumdants i del patrimoni episcopal, defensa de la muralla, construcció de nous edificis i control de les mercaderies), els ciutadans conclogueren pactes «comuns» que els associaven entre si i els alliberaven del jou del senyor. El primer objectiu dels comuns, donar-se regles autònomes i exercir directament les funcions del govern, fou assolit en major o menor mesura segons la força del poder central i els senyors feudals. Els poders polítics (prínceps territorials i reis) utilitzaren aquestes estructures per reforçar-se, tot limitant i controlant-ne l'extensió. La fundació del comú de Le Mans el 1066 fou el primer indici d'aquesta revolució a França, que aprofità el poder reial per començar a desmuntar el feudalisme afeblint els seus grans vassalls. Després de limitar-ne l'extensió fins a la dècada del 1150, Lluís VI de França canvià d'opinió i en fomentà la fundació.
Al regne d'Itàlia, des de la retirada de l'emperador Enric IV el 1097 i amb la revifada de l'agricultura i el comerç, les grans ciutats s'havien dotat d'una nova forma d'autogovern en què el poder ja no venia de l'Imperi, sinó del consens de la comunitat de ciutadans en forma del comú. Durant almenys cinquanta anys, les ciutats d'arreu d'Europa havien estat en desordre i qualsevol intent d'aprofitar el poder municipal va ser reprimit per l'Imperi, però a Itàlia a partir de finals del segle XI els municipis urbans havien adquirit un pes i una fortalesa inqüestionables.
Aquest moviment dels comuns fou un procés important en la lenta desaparició del feudalisme, que acabaria desembocant en la formació dels estats moderns: afeblí els grans senyors feudals en comparació amb la corona, car els privà de la riquesa de les ciutats.

## Referències

* ↑ «comú». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Rogers, Clifford J. The Oxford Encyclopedia of Medieval Warfare and Military Technology (en anglès). vol.1. Oxford University Press, 2010, p. 393-394.
# Robert Planque

Robert Planque (1r districte de París, 4 de gener de 1880 - 14è districte de París, 12 de febrer de 1947) va ser un jugador de cúrling francès, que va competir a començaments del segle xx.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de Chamonix, on guanyà la medalla de bronze en la competició de cúrling formant equip amb Henri Cournollet, Georges André, Armand Bénédic, Pierre Canivet i Henri Aldebert.

## Referències

* ↑ Gachet, Stéphane. La Maison d'Éditions. Le Dictionnaire des médaillés olympiques français (en francès), 2011.
# Susan M. Gordon

Susan M. Gordon, també anomenada Sue Gordon (Knoxville, Tennessee) és una exagent dels serveis d'Intel·ligència estatunidenca. D'ençà de 1980, va formar part de la CIA, abans d'esdevenir l'1 de gener del 2015 directora de l'Agència Nacional d'Intelligència Geoespacial (NGA). Va servir després com a Directora principal dels serveis nacionals estatunidencs d'intel·ligència fins a la seva dimissió el 15 d'agost del 2019.

## Referències

* ↑ «Former official says Trump often refused to believe his intelligence briefings» (en anglès). CNN, 03-12-2019 [Consulta: 4 desembre 2019].
# Riu de sang

Riu de sang (títol original en anglès The Big Sky) és una pel·lícula del gènere western de 1952 dirigida per Howard Hawks i interpretada per Kirk Douglas. Ha estat doblada al català.

## Argument

És l'any 1832 als Estats Units. Un home anomenat Jim Deakins es troba amb el jove i hostil Boone Caudill. Després d'una enemistat al començament ells es tornen amics i es van a Saint Louis que està prop de la desembocadura del riu Missouri. Allí Boone vol trobar-se amb el seu oncle Zeb Calloway.
Una vegada trobat ell els contracta per a anar juntament amb el seu soci "Francés" Jourdonnais i altres cap a una expedició en el riu Missouri amb el propòsit d'arribar al final del riu, que està situat a unes 2.000 milles, i establir allí relacions comercials amb els blackfoot, cosa que ningú fins llavors ha pogut fer per tenir ells desconfiança cap als blancs.
Per a fer-ho possible s'emportaran a una noia índia, Ulls de Garsa, amb ella. És filla d'un cap d'aquesta tribu que vol tornar a casa després d'haver estat segrestada per una tribu enemiga i salvada posteriorment pel "Francès". Arribant amb ella significaria l'amistat amb ells i l'obertura de relacions comercials per a obtenir pells d'aquestos, la qual cosa els donaria molts guanys, cosa que la cobejosa Companyia de Pells de Missouri, que té el monopoli sobre aquest tema, no vol.
El viatge cap allí resulta molt perillós. El cap de la companyia de pells, Louis MacMasters, que sap de l'expedició, vol a través del seu subaltern Streak i dels seus homes evitar costi el que costi l'èxit de l'expedició per a no perdre el monopoli i amb això molts diners. Per això envia a Streak per a aconseguir-ho amb mitjans criminals.
Finalment, Streak fins i tot incita als crow, enemics dels blackfoot, a atacar-los per a això però són rebutjats per l'expedició. Finalment també són crivellats per les persones de l'expedició quan van trobar en una posterior trobada amb ells una prova clara del que van fer per a evitar que els matin per haver-los descobert. Després continuen amb l'expedició.
Finalment arriben al país dels blackfeet i són rebuts com havien esperat. Després d'aconseguir pells ells es tornen a casa amb el propòsit de tornar l'any que ve una altra vegada amb el mateix propòsit. Mentrestasant Boone, que tenia animadversió cap als indis, i Ulls de Garsa s'enamoren. Ell es queda amb ella i els blackfoot, deixa al costat aquesta animadversió i es casa amb ella mentre que també se separa de Jim com a amic.

## Repartiment

* Kirk Douglas: Jim Deakins
* Dewey Martin: Boone Caudill
* Arthur Hunnicutt: Zeb Calloway
* Elizabeth Threatt: Teal Eye
* Buddy Baer: Romaine
* Stephen Geray: Jourdonnais
* Hank Worden: Poor Devil
* Jim Davis: Streak
* Henri Letondal: Labadie
* Robert Hunter: Chouquette

## Premis i Nominacions
### Nominacions

* Oscar al millor actor secundari (Arthur Hunnicutt)
* Oscar a la millor fotografia en blanc i negre (Russell Harlan)

## Referències

* ↑ esadir.cat. Riu de sang. esadir.cat.
* ↑ «The Big Sky». The New York Times.
* ↑ «The 25th Academy Awards» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 10 desembre 2023].
# Linaria vulgaris

El cotó, gallarets, llinària, llinet o palometa(Linaria vulgaris) és una espècie de planta del gènere Linaria nativa de la major part d'Europa i el nord d'Àsia, des del Regne Units a la península Ibèrica i de Sibèria al nord de la Xina. També ha estat introduïda i ara és comuna a Amèrica del Nord. Apareix en llocs ruderals, dunes on en terres pertorbades o cultivades. És aliment per a nombrosos insectes.
És una planta perenne amb tiges d'erectes a decumbents, de 15 a 90 cm d'alt amb fulles fines glauques i de color verd-blavós de 2–6 cm de llarg i 1–5 mm d'ample. Les flor són similars a les d’Antirrhinum majus, 25–33 mm de llarg i de color groc pàl·lid excepte el llavi inferior que és taronja, apareixen en raïms densos terminals des de mig estiu a mitja tardor. El fruit és en càpsula globosa de 5–11 mm de llarg i 5–7 mm d'ample amb moltes llavors

## Referències

* ↑ «Linaria vulgaris». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Flora Europaea: Linaria vulgaris
* ↑ Germplasm Resources Information Network: Linaria vulgaris Arxivat 2009-01-15 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Species Profile- Yellow Toadflax (Linaria vulgaris), National Invasive Species Information Center, United States National Agricultural Library. Enumera informació general i recursos per aLinaria vulgaris
# Burna Boy

Damini Ebunoluwa Ogulu (nascut el 2 de juliol de 1991) conegut professionalment com Burna Boy, és un cantant, compositor, intèrpret i productor discogràfic nigerià. Va obtenir el reconeixement el 2012 després de llançar "Like to Party", el senzill principal del seu àlbum d'estudi debut L.I.F.E (2013). El 2017, Burna Boy va signar un contracte discogràfic amb Atlantic Records i la seva empresa matriu Warner Music Group. El 2018 es va publicar el seu tercer àlbum d'estudi Outside, que també serveix com el seu debut en el segell principal.

## Referències

* ↑ «Africa's biggest music stars». CNN, 21-11-2019. [Consulta: 10 desembre 2020].
* ↑ «The 'African Giant' Challenging Musical Boundaries». The Atlantic, 26-07-2019. [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ «Burna Boy leads Billboard top 15 Sub-Saharan Artists». m.guardian.ng, 06-06-2020. [Consulta: 27 desembre 2020].