OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# House of the Living Dead

House of the Living Dead (en afrikaans Skaduwees Oor Brugplaas), també conegueq com a Doctor Maniac, és una pel·lícula de ciència-ficció i de terror del 1974 dirigida per Ray Austin. La pel·lícula, una coproducció internacional entre Gran Bretanya i Sud-àfrica, té lloc en una plantació a Sud-àfrica i tracta en gran manera de l'ocultisme.

## Argument

La història segueix una família blanca que regenta una granja de plantacions a la Colònia del Cap a Sud-àfrica. La família està formada per una mare (Margaret Inglis) i els seus dos fills, Michael i Breck (tots dos interpretats per Mark Burns). Michael dirigeix la casa mentre Breck passa el temps sol a la seva habitació, deforme i boig, fent experiments per intentar demostrar que l'ànima és un objecte orgànic capaç de viure fora del cos humà. La promesa de Michael, Mary (Shirley Anne Field) arriba per casar-se amb ell, per a consternació de la mare, ja que vol que s'acabi la família perquè la llarga història de bogeria s'aturi. Mentrestant, a la plantació comencen a passar coses estranyes, com ara el vudú, que se suposa que és obra dels negres locals, i l'assassinat.

## Premis

Mark Burns va ser reconegut com a millor actor al VII Festival Internacional de Cinema Fantàstic i de Terror celebrat a Sitges el 1974.

## Contingut

La pel·lícula conté molt poca gore i cap zombis, com s'esperaria generalment d'un títol que contingui "Living Dead". De vegades es confon amb la sèrie de videojocs substancialment més popular House of the Dead. Té una durada de 86 minuts (85 a la versió de tall del Regne Unit) i està classificat a Austràlia: R (i UK PG). Té diversos noms: Doctor Maniac al Regne Unit i als Estats Units, Curse of the Dead també als EUA i 'Kill, Baby, Kill quan es publica al vídeo.

## Repartiment

* Mark Burns... Sir Michael Brattling / Dr. Breckinridge Brattling
* Shirley Anne Field... Mary Anne Carew
* David Oxley... Dr. Collinson
* Margaret Inglis... Lady Brattling
* Dia Sydow... Lina
* Lynn Maree... Annie
* Bill Flynn... Simeon
* William Baird Clark... Capt. Turner
* Ronald France ... Col. Pringle
* Don Furnival ... Brand
* Pieter Geldenhuys... Shoemaker
* Ben Dekker... Jan
* Limpie Basson... Hugo de Groot
* Amina Gool... Aia Kat

## Referències

* ↑ House of Living Dead a horrornews.net
* ↑ El primer premio se ha concedido a la película de Jorge Grau, que obtiene también otros galardones, la Vanguardia, 4 d'octubre de 1974

## Enllaços externs

* House of the Living Dead a YouTube
* House of the Living Dead a Dailymotion
# Francisco de Paula Escudero y Ramírez de Arellano

Francisco de Paula Escudero y Ramírez de Arellano (Corella, 26 de març de 1764 - Madrid, 14 d'agost de 1831) va ser un militar i polític navarrès, diputat a les Corts de Cadis i ministre durant el trienni liberal.

## Biografia

En 1778 va ingressar al cos de Guardiamarina i en 1781 va ascendir a alferes de fragata. Va participar en el setge de Gibraltar de 1782 i fou ascendit a alferes de navili (1784), tinent de fragata (1789) i tinent de navili (1793). En 1793 va ingressar com a cavaller de l'Orde de Malta. En 1799 va fer campanya a Cartagena d'Índies i el 1806 va ascendir a capità de fragata, alhora que va passar al Cos de Secretaris del Ministeri.
En esclatar la guerra del francès va fugir a Isla de León, on el 1810 va ser l'únic diputat per Navarra a les Corts de Cadis. Va ser escollit el 21 de setembre de 1810 com a diputat suplent per Navarra mitjançant el procediment seguit per a les províncies ocupades pels francesos. Va realitzar el jurament com a diputat el 24 de setembre de 1810 i és baixa el 20 de setembre de 1813. En 1815 fou nomenat secretari del Consell Suprem de l'Almirallat, càrrec que va ocupar fins 1819.
Durant el Trienni Liberal seria Ministre de Marina (4 de març de 1821 – 18 de gener de 1822) en el Gabinet Bardaxí, ocupant de manera interina altres carteres (Guerra, Gracia i Justícia) fins a l'arribada dels seus corresponents titulars. Fou desterrat per Ferran VII de 1823 a 1826.

## Referències

* ↑ ESCUDERO RAMÍREZ DE ARELLANO, Francisco de Paula, Gran Enciclopedia de Navarra
* ↑ Homenaje en Corella al único diputado navarro presente en las Cortes de Cádiz de 1812, Europa Press, 10 de juny 2014
* ↑ Índex Històric del Congrés dels Diputats
* ↑ biografia al bloc todoavante
# Acer recobert de coure

L' acer recobert de coure o revestit de coure (de l'anglès: copper-CLAD steel o copper-covered steel), marca registrada com Copperweld o conegut pel seu acrònim en anglès, CCS, és un producte bimetàl·lic àmpliament utilitzat en la indústria del cable que combina l'alta resistència mecànica de l'acer amb la conductivitat i resistència a la corrosió del coure. El seu principal propòsit ha estat utilitzar-lo com cables de caiguda per als fils telefònics, i com a conductor intern dels cables coaxials, inclosos cables prims com el RG174 i el cable de televisió. Els principals productors es troben en Argentina, Brasil i Estats Units.
L'acer revestit de coure es produeix mitjançant la unió metal·lúrgica de coure amb un nucli de filferro d'acer. El CCS engloba els beneficis del coure i l'acer, en un producte amb fortalesa mecànica i resistència a la corrosió. La temperatura i pressió del procés asseguren un recobriment de coure unit de manera uniforme i fermament adherent.
Existeixen per aquest producte moltes aplicacions en les quals cal una força més gran que la del coure massís, però es prefereix també la resistència a la corrosió del coure. Les indústries que es beneficien d'aquest material inclouen les de telecomunicacions, automotriu, militar, de serveis públics i geofísiques... Algunes de les diverses aplicacions inclouen conductors de terra i catifes antiestàtiques, filferro per connexions telefòniques o coaxials, components electrònics, blindatges de radiofreqüència, filferro per a edificis, per bobinats, arnesos de cablejat automotriu, fabricació de monedes, etc.

## Avantatges

* Alternativa de cost menor a l'ús de coure massís.
* Millor conductivitat.
* Alta resistència mecànica.
* Fàcil instal·lació, amb menys trencaments.
* Resistent a la corrosió.

## Referències

* ↑ "The History of Copper Clad Wire" (April 29, 1911) Telephony Vol.60 No.17, Telephone Publishing Corporation, Chicago and New York

## Enllaços externs

* Un article sobre la connexió CCS Arxivat 2012-03-31 a Wayback Machine.
# Partit de la Constitució (Estònia)

El Partit de la Constitució (estonià Konstitutsioonierakond), conegut fins a l'11 de febrer de 2006 com a Partit d'Unitat Popular Estonià (Eestimaa Ühendatud Rahvapartei/Obyedinnenaya Narodnaya Partiya Estonii) fou un partit polític estonià que basava el seu suport en els russos d'Estònia. Segons la Kaitsepolitsei (Policia de Seguretat Estoniana), el partit està controlat per Moscou i manté lligams amb grups com els Notxnoi Dozor
A les eleccions legislatives estonianes de 1999 va obtenir 6 escons, però a les de 2003 els va perdre, ja que només va obtenir el 2,2% dels vots, i a les de 2007 va obtenir 5.470 vots (1,0%) i continuà extraparlamentari. El 28 de juny de 2008 es va unir al Partit d'Esquerra Estonià per a formar el Partit d'Esquerra Unida Estonià.

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | Govern |
| 1995 | 31,763 | 5.87 (#6) | 6 / 101 | Oposició |
| 1999 | 29,682 | 6.13 (#7) | 6 / 101 | Oposició |
| 2003 | 11,113 | 2.25 (#7) | 0 / 101 | Extraparlamentari |
| 2007 | 5,464 | 0.99 (#8) | 0 / 101 | Extraparlamentari |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2006-06-18 a Wayback Machine.
* KAPO Yearbook 2007
# Miquel Bargalló Sentís

Miquel Bargalló Sentís (Duesaigües ? - Reus 1928) va ser un mestre i pedagog català, pare dels també pedagogs Modest Bargalló i Ardèvol i Miquel Bargalló i Ardèvol.
Ell i la seva dona, Concepció Ardèvol, eren mestres, i van obtenir plaça a Reus el 1910. Els seus dos fills, Modest i Miquel, van ser també mestres. Va estudiar magisteri a Tarragona, i, vinculat amb Reus, va col·laborar assíduament al diari reusenc Las Circunstancias a partir de 1889. El 1892 guanyà una plaça de mestre a Sant Sadurní d'Anoia, el 1893 és traslladat a Sabadell, i el 1910 s'instal·la a Reus. El 1912 va ser nomenat vocal de la Junta d'Instrucció Pública de Reus, i va organitzar la Caixa Escolar d'Estalvis, per a ajudar a nens sense recursos. Va obrir una escola de primera ensenyança al raval de santa Anna, en una casa que va ser requisada als seus fills el 1939. Des de 1912 va ser director de la revista professional El Magisterio Tarraconense, que finalitzà el 1923 amb la Dictadura de Primo de Rivera. En aquesta revista hi col·laborà tota la família Bargalló.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 95.
# Li Tong (Wenda)

    En aquest nom xinès, el cognom és Li.
Li Tong (168–209) va ser un general militar servint sota el senyor de la guerra Cao Cao durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa. Li anà a servir a Cao que aquest últim estava en guerra amb els senyors de la guerra rivals Liu Biao i Zhang Xiu. Durant la Batalla de la Comandància Nan, Li va atacar a través de les línies de defensa protegit per Guan Yu i reforçat Cao Ren a Jiangling.

## A les arts

A la novel·la històrica de Luo Guanzhong el Romanç dels Tres Regnes, Li va ser derrotat i mort per Ma Chao en un duel durant la Batalla del Pas Tong.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. San Guo Zhi. Yue Lu Shu She, 2002. ISBN 7-80665-198-5.
# Francisco de Paula Orlando y Fernández del Torco

Francisco de Paula Orlando y Fernández del Torco, I comte de la Romera, (Puerto Real, 5 de novembre de 1800 - 5 de gener 1869) va ser un militar general, polític i aristòcrata espanyol, que va ser dos cops ministre d'Hisenda durant el regnat d'Isabel II.
Membre del cos d'artilleria, va ser cònsol a Madeira i L'Havre durant el regnat de Ferran VII. A la mort d'aquest va ser Director del Conservatori d'Arts i Intendent General Militar en la minoria d'edat d'Isabel II. Durant la dècada moderada va ser dues vegades ministre d'Hisenda en breus períodes: del 16 de març al 4 d'abril de 1846 i del 4 al 24 d'octubre de 1847, en governs del general Ramón María Narváez, i també fou diputat per la província d'Almeria en 1844 i senador vitalici. En 1849 va ser nomenat Conseller Reial.

## Referències

* ↑ Biografia a xtec.es.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat

## Enllaços externs

* Colección legislativa de España, Volumen 36. Ministerio de Justicia, 1848.
# Partit d'Esquerra Estonià

El Partit d'Esquerra Estonià (estonià Eesti Vasakpartei, EVP) fou un partit polític d'Estònia d'inspiració socialista democràtica, que el 2008 es va unir al Partit de la Constitució per a formar el nou Partit d'Esquerra Unida Estonià (Eestimaa Ühendatud Vasakpartei).
El partit té el seu origen quan el 1988 el líder immobilista del Partit Comunista d'Estònia (secció estoniana del Partit Comunista de la Unió Soviètica) fou substituït pel renovador Vaino Väljas, fins aleshores ambaixador a Nicaragua. El 1990 el partit fou enregistrat amb el nom de Partit Comunista d'Estònia (EKP), que canvià el 1992 pel de Partit Laborista Democràtic Estonià (EDTP) i el 1997 al de Partit Socialdemòcrata Laborista Estonià (ESDTP), que el desembre de 2004 ingressà al Partit de l'Esquerra Europea. També adoptà el nom actual.
Tanmateix, a les eleccions legislatives estonianes de 2003 va perdre la representació parlamentària en obtenir només 2.059 vots (0,4%). A les eleccions de 2007 amb prou feines arribà al 0,1% i continuà extraparlamentari.

## Enllaços externs

* Web del Partit d'Esquerra Estonià a Internet Archive
# Jeremies IV de Constantinoble

Jeremies IV de Constantinoble (en grec Ιερεμίας Δ') va ser patriarca de Constantinoble des de l'any 1809 a l'any 1813.
Havia nascut a Creta i va ser protosincel·le de l'Església Ortodoxa de Constantinoble. Més tard va ser metropolità de Mitilene (1783-1809).
Va resoldre les dificultats administratives del Patriarcat i es va mostrar prudent en els temes eclesiàstics conflictius. Després d'ocupar el càrrec durant cinc anys, va dimitir per motius de salut i es va retirar a Mitilene, on va morir el 1824.

## Referències

* ↑ «Ἰερεμίας Δ´» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 19 agost 2023].
# Palau d'Ongay-Vallesantoro

El palau d'Ongay-Vallesantoro o de Vallesantoro és un edifici barroc situat al carrer d'Alfonso el Batallador de Sangüesa (Navarra). Actualment és la Casa de Cultura de la localitat.

## Història

Va ser fer construir al segle xvii per Blas de Ongay Iriarte, chantre de la catedral de Pamplona. La seva filla Ana María es va casar amb Juan Echeverri y Echenique, natural d'Arnegi. A la fi de segle xviii va passar a mans de Leopoldo de Gregorio y Paternó (1749-1819), marquès de Vallesantoro i virrei de Navarra.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de tres plantes, amb la planta baixa de carreus, i les superiors de maó, separades per impostes bocelades. A dos pisos superiors hi ha dos balcons amb balustrades. El coronament té ràfec de fusta, amb decoració d'influència colonial americana (Mèxic i Perú), amb tretze representacions d'animals fantàstics que prenen caps humans, fruites i plantes exòtiques, indis atlants i animals fantàstics.
La façana xorigueresca compta amb una portada barroca amb llinda amb un frontó triangular d'estil barroc amb influències ja del neoclassicisme, construïda sent ja propietat dels Vallesantoro. La portada es troba entre dos columnes salomòniques llises amb capitells corintis que es recolzen sobre pedestals encaixats. A les traspilastres es representen sirenes de les boques de les quals pengen raïms de fruites. Al fris classicista s'alternen sols amb bucaners. De l'època dels Ongay és l'escut sobre la portada, on es mostren l'escut d'armes de la família, que mostra els emblemes dels quatre cognoms de Juan Echeverri y Echenique Lesaca Bèrnia, amb tres veneres de plata, escacs, lleó i aspes d'or i senglar creuat a un arbre, i en el escussó central apareixen els tres cors dels Ongay.
A l'interior hi ha una escala monumental amb balustrada de fusta i columnes acanalades, salomòniques i entorxades. A l'últim pis del pati es disposen columnes salomòniques.
Es tracta d'un dels béns associats al Camí de Sant Jaume que Espanya va enviar a la UNESCO en el seu dossier «Inventario Retrospectiu - Elements Associats» (Retrospective Inventory - Associated Components).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Palacio Ongay - Vallesantoro» (en espanyol europeu). Ayuntamiento de Sanguesa/Zangoza.
* ↑ «JUAN DE ECHEVERRI Y ECHENIQUE Y ANA MARIA DE ONGAY contra INTERESEDOS EN LA HERENCIA DE BLAS DE ONGAY». Procesos judiciales. Ochoa-Pendientes. Navarra Archivos, 26-02-1703.
* 1 2 3 4 «Palacio Vallesantoro». Auñamendi Eusko Entziklopedia.
* ↑ «https://historia-hispanica.rah.es/biografias/20864-leopoldo-de-gregorio-y-paterno». Historia Hispánica. Real Academia de la Historia.
* 1 2 «Palacio de Ongay-Vallesantoro». Reino de Navarra - Tierra de Diversidad. Arxivat de l'original el 12-06-2009.
* ↑ «Centro del Patrimonio Mundial». UNESCO World Heritage Convention.
# Hemithraupis

Hemithraupis és un gènere d'ocells de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per tres espècies:
* Tàngara dorsigroga (Hemithraupis flavicollis Vieillot, 1818)
* Tàngara güirà (Hemithraupis guira Linnaeus, 1766)
* Tàngara cap-roja (Hemithraupis ruficapilla Vieillot, 1818)

## Referències

* ↑ «Hemithraupis Cabanis, 1851» (en anglès). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Hemithraupis (Hemithraupis sp.) - Avibase». [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Tanagers and allies – IOC World Bird List». [Consulta: 31 gener 2025].
# Partit de la Coalició Estoniana

Partit de la Coalició Estoniana (estonià Eesti Koonderakond) fou un partit polític d'Estònia d'ideologia social-liberal, fundat el desembre de 1991 per Tiit Vähi i que va aplegar molts antics membres del Partit Comunista d'Estònia. En el seu programa es va fer èmfasi en la llibertat personal i responsabilitat.
A les eleccions legislatives estonianes de 1992 amb la denominació Kindel Kodu va obtenir 62,329 vots (13,60%) i 17 escons, i Tiit Vähi fou nomenat primer ministre d'Estònia provisional el 1992. A les eleccions de 1995 va obtenir 174.248 vots (el 32,23%) i 41 escons. Tiit Vähi fou nomenat novament primer ministre en un govern de coalició amb Unió del Poble Estonià, el Partit del Centre Estonià i el Partit Reformista Estonià, fins que va dimitir el 1997 i el va substituir Mart Siimann. El 1998 ingressà a la Internacional Liberal. A les eleccions de 1999 només va obtenir 36.692 vots (7,58%) i 7 escons, i va restar a l'oposició. Es va dissoldre oficialment el 2002.
# Ángela Carrasco Rodríguez

Ángela Altagracia Carrasco Rodríguez (Pepillo Salcedo, Monte Cristi; 23 de gener de 1952), més coneguda artísticament com Ángela Carrasco és una cantautora, actriu i professora de cant dominicana.
Abans del seu èxit com a cantant, Carrasco va participar com a actriu el 1975 fent de Maria Magdalena en la versió espanyola de l'òpera-rock Jesucristo Superstar, amb Camilo Sesto; a més d'actuar en diverses obres musicals i programes televisius espanyols.
En els seus més de 45 anys de carrera i amb diversos discos gravats, Ángela Carrasco ha guanyat diversos premis musicals. El 2009, va ser honrada amb un premi especial Casandra en la XXV edició dels guardons a la República Dominicana, i el 2015 se li va concedir el premi a l'excel·lència musical en els Premis Grammy Llatins per les seves contribucions artístiques.

## Referències

* ↑ «El Tren de Yaguaramas». Arxivat de l'original el 29 de marzo de 2014. [Consulta: 28 març 2014].
* ↑ «Ángela Carrasco recuerda su relación con Camilo Sesto tras 'Jesucristo Superstar': "Qué bonito que quede lo que él hizo"» (en castellà), 20-11-2023. [Consulta: 3 febrer 2025].
* ↑ «La legendaria Ángela Carrasco vuelve por todo lo alto con nuevo álbum y concierto (videoclip)» (en castellà). Diariocrítico.com. [Consulta: 3 febrer 2025].
* ↑ Diario, Listin. «Ángela Carrasco recibirá un homenaje del Latin Grammy» (en castellà), 16-09-2015. [Consulta: 3 febrer 2025].
# Malvasia emmascarada

La malvasia emmascarada (Nomonyx dominicus) és el nom científic d'un ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita estanys, llacunes, pantans, rius tranquils i aiguamolls, des de Texas, cap al sud, a través de Mèxic, les Antilles, i Amèrica Central fins a Panamà i a Colòmbia, Veneçuela i Guaiana, ambdues vessants dels Andes a Equador, est del Perú i Brasil, fins al sud-est de Bolívia, Uruguai i nord de l'Argentina. És l'única espècie del gènere Nomonyx.
# Marina Golbahari

Marina Golbahari (dari: مارینا گلبهاری) (Kabul, 10 de març de 1989) és una actriu afganesa que es va guanyar fama internacional pel seu paper de protagonista a la pel·lícula Osama (اُسامه) del 2003, interpretant una noia que va haver de vestir i actuar com a nen per mantenir la seva família durant els anys dels talibans.

## Carrera professional

Golbahari va ser elegida per a Osama pel director de cinema afganès Siddiq Barmak, que la va triar deambulant pels carrers de Kabul com a captaire. La pel·lícula va guanyar el Globus d'Or en la categoria de Millor pel·lícula estrangera i l'actuació de Golbahari va ser ben rebuda per molts crítics, inclòs Richard Nilsen de The Arizona Republic, que va escriure: «no hi ha cap mancança en l'actuació de Marina Golbahari».
Golbahari ocupa un lloc destacat al llibre de 2012, Shakespeare in Kabul, de Qais Akbar Omar i Stephen Landrigan. El llibre narra una actuació del 2005 en darí de Love's Labour's Lost de Shakespeare, que es va presentar a Kabul i després a altres parts de l'Afganistan l'any següent.

## Vida personal

Golbahari està casada amb Noorullah Azizi, que també està involucrat amb la indústria cinematogràfica a l'Afganistan.
Golbahari i el seu marit viuen actualment a l'exili en un refugi d'asil a França, ja que Golbahari ha rebut nombroses amenaces de mort després de ser fotografiada en un festival de cinema de Corea del Sud sense el cap cobert.

## Filmografia

* Osama (2003), de Siddiq Barmak.
* Zolykha's Secret (2006), d'Horace Shansab.
* Act of Dishonour (2010), de Nelofer Pazira.
* Mina Walking (2015), de Yosef Baraki.

## Premis i nominacions

* Molodist International Film Festival (2003); Premi a la millor actriu jove per a Osama.

## Referències

* ↑ «Marina Golbahari» (en anglès). Afghan Web.
* ↑ Wagner, Thomas «Danger: girl at work» (en anglès). The Age, 10-12-2003. «Marina, el bonic somriure de la qual no es veu mai a la pel·lícula, riu, s'envermelleix i inclina el cap amb vergonya mentre parla amb estrangers, tot i que ara té 15 anys i Barmak la va portar a un festival de cinema a Corea del Sud a principis d'any».
* ↑ Lee, Youkyung. «Afghan actress urges Afghan women to keep working» (en anglès). Big Story, 02-10-2015. «...va dir en una entrevista traduïda pel seu marit Noorullah Azizi, que treballa en la producció de cinema i televisió a l'Afganistan».
* ↑ de Faÿ, Jordane «Marina Golbahari: «J’attends des nouvelles de Kaboul dans une grande inquiétude»» (en francès). La Croix, 26-08-2021.
* ↑ «Afghan Film Star in French Exile After Death Threats» (en anglès). The Local. «La celebrada estrella d'una pel·lícula reconeguda internacionalment, l'actriu afganesa Marina Golbahari i el seu marit han estat expulsats de casa seva».
* ↑ «Marina Golbahari» (en anglès). IMDb.
# Fàbrica Duran (Terrassa)

La Fàbrica Duran és un antic edifici fabril de Terrassa (Vallès Occidental) situat al barri de Vallparadís, que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres, de grans dimensions, amb sòcol de plaques irregulars de pedra. La façana està dividida compositivament en tres cossos, el central és de planta baixa i dos pisos. A la part central hi ha un conjunt de tres obertures d'accés, amb una gran porta flanquejada per dues de més petites, totes elles rectangulars. Al damunt d'aquest conjunt hi ha tres obertures d'arc escarser i un frontó triangular de coronament.
Els cossos laterals mostren finestres rectangulars, ordenades segons un ritme vertical mitjançant pilastres que abasten les tres plantes. El criteri decoratiu segueix la tradició clàssica, amb frontó i pilastres amb simulació de capitells.

## Història

La fàbrica va ser bastida l'any 1951 pels arquitectes Pere Pigrau i Josep Maria Bassols per a l'empresa tèxtil J. y M. Duran, S.A., creada a final del segle xix i extingida el 1999. Actualment l'edifici allotja empreses comercials i de serveis, així com de tipus industrial.

## Referències

* 1 2 3 «Fàbrica Duran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Llista de monuments de Terrassa
# Enemy Lines

Enemy Lines és una pel·lícula bèl·lica britànica del 2020 dirigida per Anders Banke i que es va distribuir directament per a vídeo. S'ha doblat i subtitulat al català.
Les crítiques van ser generalment negatives. La pel·lícula té una puntuació del 20% a Rotten Tomatoes. Se li va criticar en particular pel fet que la violència no emmascarés la manca d'originalitat, amb una forta inspiració de la pel·lícula Maleïts malparits de Quentin Tarantino, la visible manca de mitjans i la interpretació poc inspirada dels actors.

## Referències

* ↑ «Enemy Lines» (en francès). AlloCine. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Enemy Lines». Goita què fan, ara!. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ Stefan Pape. «Enemy Lines» (en anglès). Common Sense Media. [Consulta: 16 novembre 2021]..
* ↑ «Enemy Lines» (en anglès). Rotten Tomatoes. [Consulta: 16 novembre 2021]..
* ↑ «Enemy Lines review – old-fashioned wartime rescue drama» (en anglès). The Guardian. [Consulta: 16 novembre 2021]..