OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mulan (pel·lícula de 2020)

Mulan és una pel·lícula d'acció estatunidenca de 2020 basada en la llegenda xinesa Hua Mulan i que és una adaptació en viu de la pel·lícula d'animació homònima de Disney de 1998. Està dirigida per Niki Caro, produïda per Walt Disney Pictures i escrita per Rick Jaffa, Amanda Silver, Lauren Hynek i Elizabeth Martin. La pel·lícula és protagonitzada per Liu Yifei i també hi actuen com a actors secundaris Donnie Yen, Jason Scott Lee, Yoson An, Gong Li i Jet Li.
Els plans per fer una nova versió van començar el 2010 però el projecte mai va fructificar. El març de 2015, se'n va anunciar un altre intent i Caro va ser contractada per dirigir-la el febrer de 2017. Liu va rebre el paper el novembre de 2017, després d'un càsting on hi passaren més de 1.000 actrius, i la resta del repartiment s'hi sumà al llarg dels següents 12 mesos. El rodatge, que tingué lloc a Nova Zelanda i a la Xina, va començar l'agost de 2018 i va durar fins al novembre. Amb un pressupost de producció de 200 milions de dòlars, és la pel·lícula més cara de la història dirigida per una directora de cinema dona.
Es va estrenar a Hollywood el 9 de març de 2020. Estava previst que fos estrenada als cinemes però es va posposar en manta ocasions a causa de la pandèmia per coronairus. Disney va acabar anunciar que s'estrenaria el 4 de setembre de 2020 a Disney+ als països on aquest servei estigués disponible pagant un extra. Hi haurà una estrena als cinemes als països sense Disney+ on els cinemes hagin reobert.

## Premissa

| « | Quan l'emperador de la Xina decreta que un home de cada família ha de servir a l'Exèrcit Imperial per a defensar el país dels invasors del Nord, Hua Mulan, la filla gran d'un guerrer respectat, pren el lloc del seu pare malalt. Fent-se passar per un home, Hua Jun, la posen a prova cada dos per tres i ha d'arreplegar tota la fortalesa interior i ha d'assolir tot el seu potencial. És un camí èpic que la transformarà en una guerrera respectada i li farà guanyar el respecte d'una nació agraïda…i d'un pare orgullós. | » |
| — Walt Disney Pictures, |||

## Referències

* ↑ «Mulan (2020)». Disney Movies. Arxivat de l'original el 08-07-2019.
# Can Peguera (masia)

Can Peguera era una masia situada al peu del vessant nord del turó de la Peira de Barcelona, actualment desapareguda.

## Història

A principis del segle xix, la masia pertanyia a Gaietana Josepa de Peguera i de Vilalba-Meca, que la va llegar al seu fill Josep Maria de Càrcer i de Peguera (1779-1844), casat amb Josepa de Falguera i de Pastors. L'hereu del matrimoni fou Ramon de Càrcer i de Falguera (1809-1868), casat amb Escolàstica d'Amat i Amat, filla del marquès de Castellbell i Castellmeià.
Amb motiu de les capitulacions matrimonials del seu fill Joaquim de Càrcer i d'Amat (1835-1923), se li va fer donació del patrimoni Peguera. Morí el 1923 sense descendència i fou succeït per la seva neboda Dolors de Càrcer i de Ros (1867-1936), que el 28 de març del 1928 va vendre les 10,47 hectàrees de terres de conreu de la masia per un milió i mig de pessetes. En aquests terrenys, es va construir el polígon de cases barates de Ramon Albó, conegudes popularment com les Cases Barates d'Horta, avui un barri del districte de Nou Barris (vegeu Can Peguera).

## Descripció

L'edifici, de planta quadrada, estava estructurat en planta baixa, on vivien els treballadors; planta principal o primer pis, on s'allotjaven els propietaris quan pernoctaven a la casa, i una segona planta o golfes. La masia també disposava d'una capella segregada de l'edifici principal i que, amb el temps, es va convertir en la parròquia de Sant Francesc Xavier.
Tenia grans jardins i vinyes, un gran bosc de pins en el turó, una font molt anomenada, una granja d'animals domèstics i uns horts on s'hi feien tota mena de verdures.

## Vegeu també

* Casa Montaner (Barcelona)
* Casa Ramon de Càrcer
* Casa Peguera

## Referències

* ↑ «Maria Josefa de PEGUERA y de VILALBA». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ «José María de CARCER y de PEGUERA». geneanet. Martín Rodríguez.
* 1 2 3 DDAA, 2014.
* ↑ «María Josefa de FALGUERA y de PASTORS». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ «Ramón de Cárcer y de Falguera». geneanet. Juan Antonio Navarrete y de Cárcer.
* ↑ «Escolastica de Amat y Amat». geneanet. María Pilar de Olivar i Vivó.
* ↑ «Joaquín de CARCER y de AMAT». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ «Dolors de CARCER y de ROS». geneanet. Martín Rodríguez.
* 1 2 Contel, J.M. «Can Peguera». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Can Peguera». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).

## Bibliografia

* DDAA. Les masies de Sant Andreu de Palomar. Inventari de cases de pagès andreuenques. 2a edició. Llop Roig, 2014, p. 138-139.

## Enllaços externs

* «MASIA DE CAN PEGUERA (Segle XVII-1949)». Barcelofília (blog). Miquel Barcelonauta, 28-08-2016.
# The Jerusalem Post

The Jerusalem Post és un diari israelià en anglès. També existeix una edició setmanal en francès.

## Història

El diari fou fundat l'1 de desembre de 1932 amb el nom de The Palestine Post per Gershon Agron. El diari donà suport al combat per una pàtria nacional jueva durant el protectorat britànic de Palestina oposant-se obertament a la política britànica sobre la restricció de la immigració jueva. Després de la independència d'Israel, el 1950, canvià el seu nom pel de The Jerusalem Post.
Durant dècades es posiciona en el centre-esquerra i dona suport al Partit Laborista fins al 1989 després de ser venut a Hollinger Inc., sota control del magnat conservador canadenc Conrad Black. The Jerusalem Post canvia de línia editorial i passa a recolzar a Likud. Molts dels seus redactors dimitiren i fundaren el Jerusalem Report. Actualment, el punt de vista del diari sobre l'actualitat se situa en el centre-dreta, tot i que sempre s'hi poden trobar articles d'esquerra.
Econòmicament parlant el diari és proper al liberalisme. Entre altres coses per a reforma el sistema israelià, un estricte control de la despesa pública, la limitació d'ajudes socials, una reducció d'impostos i la instauració de lleis contra la creació de monopolis.
El Jerusalem Post és competidor del diari de centre-esquerra Haaretz que té també des dels anys 90 una edició en anglès. Igual que tots els diaris a Israel, el Jerusalem Post surt tots els dies excepte el dissabte (dia del Sàbat) i els dies de festa jueva. El seu actual redactor cap és Steve Linde.
El 16 de novembre de 2004, Hollinger vengué de nou el diari a una editorial de Tel-Aviv, Mirkaei Tikshoret Ltd.

## Referències

* ↑ «The Israeli Press». Arxivat de l'original el 2002-09-11. [Consulta: 15 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (anglès)
* Pàgina web oficial (francès)
# Aliança Verda

Aliança Verda (en danès: Grøn Alliance), anteriorment conegut com al Partit Vegà (en danès: Veganerpartiet), és un partit polític de Dinamarca.

## Història

El Partit Vegà es va fundar l'octubre de 2018 per Henrik Vindfeldt i Michael Monberg. Monberg es va convertir en el líder del partit. L'agost de 2020 el partit va reunir les signatures necessàries per a presentar-se a les pròximes eleccions generals daneses, i el 14 de setembre així ho va confirmar el ministre d'Afers Socials i de l'Interior. L'endemà, Monberg va dimitir com a líder del partit i Lisel Vad Olsson va prendre el relleu.
El partit va ser rebatejat com a Aliança Verda l'1 de setembre de 2022 i el 20 de setembre de 2022 es va integrar en L'Alternativa.

## Referències

* ↑ Altinget.dk "Veganerpartiet når stor milepæl i indsamling af vælgererklæringer" Retrieved 9 August 2020
* ↑ Jyllands-posten.dk "Veganerpartiet er klar til folketingsvalg" Retrieved 9 August 2020
* ↑ Tv2.dk "Veganerpartiet er opstillingsberrettigede" Retrieved 23 September 2020
* ↑ Altinget.dk "Veganerpartiets formand trækker sig" Retrieved 23 September 2020
* ↑ «Veganerpartiet skifter officielt navn til Grøn Alliance» (en danès). Altinget.dk. [Consulta: 5 octubre 2022].
* ↑ «Grøn Alliance eksisterede i 18 dage - nu er de under Alternativets faner» (en danès). DR, 20-09-2022. [Consulta: 5 octubre 2022].
# Clinoferriholmquistita

La clinoferriholmquistita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup del nom arrel clinoholmquistita.

## Característiques

La clinoferriholmquistita és un silicat de fórmula química ◻{Li₂}{Mg₃Fe$^{3+}$₂}(Si₈O$_{22}$)(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2014. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat Museu Nacional de Ciències Naturals de Madrid.
L'espècie que ara s'anomena clinoferriholmquistita va ser publicada originalment com a ferriottoliniïta l'any 2001. L'any 2012, després de la publicació de la nova nomenclatura per als amfíbols de 2012, va ser canviat el nom per l'actual i l'arrel ottoliniita va ser desacreditada.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Arroyo de la Yedra, a Manzanares el Real (Comunitat de Madrid, Espanya), sent l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Clino-ferri-holmquistite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 juny 2022].
* ↑ Hawthorne, F. C.; Oberti, R.; Harlow, G. E.; Maresch, W. V.; Martin, R. F.; Schumacher, J. C.; Welch, M. D. «Nomenclature of the amphibole supergroup». American Mineralogist, 97, 11-12, 01-11-2012, pàg. 2031–2048. DOI: DOI:10.2138/am.2012.4276 [Consulta: 25 juny 2022].
# 1238

1238 (MCCXXXVIII) fon un any normal del calendari julià començat en divendres; correspon a l'any 600 del calendari birmà.

## Esdeveniments

* El 4 de març tingué lloc la batalla del riu Sit durant la invasió mongola de Rússia.
* El 22 d'abril Jaume el Conqueridor mamprengué el setge a Balànsiya, que es perllongà durant cinc mesos: el 28 de setembre, els ciutadans hissaren el Penó de la Conquesta en senyal de rendició. El 9 d'octubre, Jaume I feu l'entrada triomfal a la ciutat, per la qual cosa esta fita es pren com a data fundacional del Regne de València, ara fa exactament 786 anys, i se celebra com a Dia Nacional del País Valencià.
* El mateix any, Muhàmmad I al-Ghàlib entrà a Granada per la porta d'Elvira per ocupar el palau del Gall del Vent, fita considerada l'origen de l'últim Emirat de Granada.
* Simó V de Montfort, comte de Leicester, es casà en secret amb la germana d'Enric III d'Anglaterra, Elionor Plantagenet, el primer fill dels quals, Enric, també nasqué en aquest any.

## Naiximents i defuncions

Naiximents :
| M/d | Nom | Activitat | Origen | M. |
| | Sant Pere Ermengol | religiós | montblanquí | 1304 |
| 07/11 | Dafydd ap Gruffydd | príncep | gal·lés | 1283 |
| 04/01 | Joan d'Eppes | príncep-bisbe | liegés | 1188 |
| 05/01 | Magnus VI | monarca | noruec | 1280 |

### Naiximents

El 1238 nasqué Dafydd ap Gruffudd (Q592561): Últim Príncep de Gal·les independent (1238-1283).
* P. Ermengol (m. 1304)
* Magnus VI (m. 1280)

### Defuncions

Defuncions :
| M/d | Nom | Activitat | Origen | E |
| 03/06 | Al-Kàmil ibn al-Àdil | sultà | aiúbida | 61 |
| 03/19 | Enric el Barbut | monarca | polonés | Plantilla:Agents |
| 01/13 | Ibn Hud | emir | murcià |
| | Mateu I Orsini | comte palatí | italià |
| | Ubald I Visconti de Gallura | jutge | gal·lurés | 31 |
* Enric el Barbut (n. 1170)
* Matsudono Moroie (n. 1172)

## Referències

* ↑ The Cambridge History of Russia: Volume 1: From Early Rus' to 1689. 1. Cambridge: Cambridge University Press, 2006. DOI 10.1017/chol9780521812276. ISBN 978-1-107-63942-3.
* ↑ Escrig, Joaquim. Cronologies històriques valencianes de Jaume I als nostres dies. Carena Editors, S.l., 2001, p. 156. ISBN 978-84-87398-45-2.
* ↑ Maddicott, John «WHO WAS SIMON DE MONTFORT, EARL OF LEICESTER?» (en anglès). Transactions of the Royal Historical Society, 26, 12-2016, pàg. 43–58. DOI: 10.1017/S0080440116000049. ISSN: 0080-4401.
# Quaranta

El quaranta és un nombre que segueix el trenta-nou i precedeix el quaranta-u. S'escriu 40 en xifres àrabs, XL en les romanes i 四十 en les xineses. Prové del llatí quadraginta. El nombre ordinal és quarantè. Una persona que té quaranta anys és un quadragenari o quarantí.
Ocurrències del quaranta:
* En moltes cultures semites era sinònim de "molts". Per això el trobem a "Ali-Babà i els 40 lladres", als 40 dies que Jesús passa al desert, als 40 dies després del diluvi universal de Noè o els que passa Moisès al Sinaí.
* Nombre d'hores a la setmana treballades en molts països, entre ells Espanya.
* Durada estàndard del ramadà.
* La base de la quaresma.
* Les nits després de la mort on un esperit pot rondar el cadàver.
* Les noces de maragda o rubí, segons la tradició.
* Els graus Celsius i Fahrenheit es troben a la mateixa temperatura a -40º.
* Un joc de cartes de l'Equador.
* La crisi dels 40 en psicologia designa el fenomen de prendre consciència (en negatiu) del propi envelliment.
* En el joc de cartes del tuti és reunir el cavall i el rei d'atots en una mateixa mà. «Cantar les quaranta» és declarar la possessió d'aquesta basa o, figuradament, cantar-li a algú la veritat.
* Designa l'any 40, el 40 aC i la dècada del 1940.
* És el prefix telefònic del Romania
# Lena Raine

Lena Raine (Seattle, 29 de febrer de 1984) també coneguda com Lena Chappelle, és una compositora i productora estatunidenca. Raine és coneguda per a la seva feina en les bandes sonores de Celeste i Guild Wars 2. Ha compost música per diversos altres videojocs com Minecraft, Deltarune i Chicory: A Colorful Tale. Raine és transgènere.

## Biografia

Raine va tenir influència musical a la seua infantesa gràcies a la seva participació en un cor. El seu pare era a més violinista. A través d'una comunitat de fans de Sonic va ser introduïda a l'arranjament MIDI, primer fent versions de MIDI de cançons que coneixia i després fent música pròpia. Més tard va assistir al Cornish College of the Arts per a un grau en composició de música.
Raine coneguda per a la seva feina en les bandes sonores de Celeste i Guild Wars 2. Va treballar en Guild Wars 2 a ArenaNet durant sis anys, inicialment com a dissenyadora del joc i després com a compositora bandes sonores. A ArenaNet, ella i Maclaine Diemer componien música a casa per l'expansió del joc de 2015, Guild Wars 2: Heart of Thorns. Va deixar ArenaNet en 2016.
El 2018, Raine va publicar l'Aventura conversacional ESC a itch.io. Raine va ser la desenvolupadora i compositora d'ESC, amb imatges creades per Dataerase. El 2019, va llançar el seu àlbum debut, Oneknowing. Va compondre música per a Minecraft, creant quatre peces de música noves que es van incloure a la versió 1.16 el 2020. Un any més tard, va tornar a Minecraft, component sis cançons noves per a l'actualització 1.18, juntament amb la compositora de videojocs Kumi Tanioka. Raine va crear la banda sonora de l'aventura RPG Chicory: A Colorful Tale, i va col·laborar amb la banda sonora del segon capítol de Deltarune, tots dos llançats el 2021.
El 28 de maig de 2024, Raine va anunciar Anothereal, un joc que combina elements de shoot 'em up i videojocs de rol. Se li atribueix ser la dissenyadora principal del projecte, i el treball va començar el 2021. El joc és desenvolupat per Radical Dreamland, l'estudi de desenvolupament de Raine.

## Referències

* ↑ «Celeste composer Lena Raine has composed custom tracks for 'the Nether Update' on Minecraft». Windows Central, 09-04-2020. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ Archives, PinkFae. «Interview: A Conversation with Lena Chappelle» (en anglès americà). PinkFae Gaming, 03-09-2015. Arxivat de l'original el 2020-07-03. [Consulta: 20 setembre 2020].
* 1 2 «INTERVIEW: Composer Lena Raine talks Celeste Soundtrack & working in Game Audio» (en anglès americà). [Consulta: 11 setembre 2019].
* ↑ «Interview with Lena Raine» (en anglès americà). [Consulta: 2 juliol 2020].
* ↑ «Minecraft's Nether Update Features Music From Celeste Composer». GameSpot, 09-04-2020. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «ANOTHEREAL». cohost. Arxivat de l'original el 2 January 2025. [Consulta: 7 octubre 2024].
* ↑ «ANOTHEREAL - Press Kit». Notion. [Consulta: 13 gener 2025].
# Zona de Fresnel

La zona de Fresnel és el volum d'espai entre l'emissor d'una ona - electromagnètica, acústica, etc - i un receptor, de manera que el desfasament de les ones en aquest volum no superi els 180°.
Així, la fase mínima es produeix per al raig que uneix en línia recta a l'emissor i el receptor. Prenent el seu valor de fase com zero, la primera zona de Fresnel abasta fins que la fase arribi a 180°, adoptant la forma d'un el·lipsoide de revolució. La segona zona inclou fins a un desfasament de 360°, i és un segon el·lipsoide que conté el primer. De la mateixa manera s'obtenen les zones superiors.
L'obstrucció màxima permissible per considerar que no hi ha obstrucció és el 40% de la primera zona de Fresnel. L'obstrucció màxima recomanada és el 20%. Per al cas de radiocomunicacions depèn del factor K (curvatura de la terra) considerant que per a un K = 4/3 la primera zona de Fresnel ha d'estar clar al 100% mentre que per a un estudi amb K = 2/3 s'ha de tenir clar el 60% de la primera zona de Fresnel.
Per establir les zones de Fresnel, primer hem de determinar la línia de vista de radiofreqüència, que de forma simple, és la línia recta que uneix els focus de les antenes transmissora i receptora.
La fórmula genèrica de càlcul de les zones de Fresnel és:
    $R_{n}={\sqrt {\frac {n\lambda d_{1}d_{2}}{d_{1}+d_{2}}}}$
On:
    * $R_{n}$ = radi de l'enèsima zona de Fresnel, en metres (n = 1,2,3 ...).
    * $d_{1}$ = distància des del transmissor a l'objecte, en metres.
    * $d_{2}$ = distància des de l'objecte al receptor, en metres.
    * $\lambda$ = longitud d'ona del senyal transmès, en metres.
Aplicant la fórmula s'obté del radi de la primera zona de Fresnel ($R_{1}$ de la fórmula superior). Coneguda la distància entre dues antenes i la freqüència en la qual transmeten el senyal, suposant l'objecte situat en el punt central i en unitats del SI:
    $R_{1}=8,657{\sqrt {{D} \over f}}$
    On
    * $R_{1}$ = radi en metres (m).
    * $D$ = distància en quilòmetres (km) ($d_{1}=d_{2}$, $D=d_{1}+d_{2}$).
    * $f$ = freqüència de la transmissió en gigahertzs (GHz) ($\lambda ={\frac {c}{f}}$)

## Vegeu també

* Difracció

## Bibliografia

* Goodman, Joseph W.. Introduction to Fourier optics. Nova York: McGraw-Hill, 1996. ISBN 0-07-024254-2.

## Enllaços externs

* Càlcul entre dues antenes
# Las Ilhas

Las Ilhas (en francès Les Ilhes) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània. L'1 de gener del 2022 tenia 61 habitants.

## Referències

* ↑ De Palmas, J.-P.; Lavaud, C. «Population de référence au 1er janvier 2022 : 6 080 731 habitants en Occitanie» (en francès), 19 desembre 2024. [Consulta: 1 febrer 2025].
# Cristóbal Aicart Moya

Cristóbal Aicart Moya (l'Alcora, 1851 - 1925) fou un advocat i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Durant el sexenni democràtic fou un dels dirigents carlins d'Alcora, però després de la restauració borbònica es va fer membre del Partit Liberal perquè no tenia possibilitats d'obtenir un escó amb el Partit Conservador. Tot i això, va mantenir tensions amb el grup de la família Fabra, va donar suport Vicente Cantos Figuerola contra José Castelló Tárrega, imposat per José Canalejas i Méndez i després pel comte de Romanones. A les eleccions generals espanyoles de 1886 fou elegit diputat pel districte de Morella i a les de 1893 pel de Llucena. Fou president de la Diputació de Castelló de 1910 a 1912 i de 1915 a 1917, i governador civil de Castelló el 1910 i maig-desembre de 1914.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.8. ISBN 9788495484802.
* Necrológica en El Heraldo de Castellón, 27 de febrero de 1925
* Fitxa del Congrés dels Diputats
# Presoners de Ghostland

Presoners de Ghostland (tambe coneguda com a Prisoners of the Ghostland) és una pel·lícula de western de terror estatunidenca del 2021 dirigida per Sion Sono, a partir d'un guió d'Aaron Hendry i Reza Sixo Safai. És protagonitzada per Nicolas Cage, Sofia Boutella i Bill Moseley. La seva trama gira al voltant d'un destacat criminal, en Hero (Nicolas Cage), que és enviat a rescatar la neta adoptiva del governador, que ha desaparegut a una misteriosa regió de Ghostland. S'ha subtitulat al català amb la distribució d'A contracorriente Films.
La pel·lícula es va projectar per primer cop al Festival de Cinema de Sundance el 31 de gener de 2021, i es va estrenar als cinemes i en vídeo a la carta el 17 de setembre de 2021. Els crítics van firmar comentaris en diversos sentits.

## Repartiment

* Nicolas Cage com a Hero
* Sofia Boutella com a Bernice
* Bill Moseley com a Governor
* Nick Cassavetes com a Psycho
* Tak Sakaguchi com a Yasujiro
* Yuzuka Nakaya com a Susie
* Young Dais com a Ratman
* Koto Lorena com a Stella
* Canon Nawata com a Nancy
* Jai West com a Jay

## Referències

* 1 2 «Presoners de Ghostland». FilminCAT. [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ Prisoners of the Ghostland a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Nordine, Michael. «Nicolas Cage Calls 'Prisoners of the Ghostland' 'The Wildest Movie I've Ever Made'». Penske Media Corporation, 14-12-2018. [Consulta: 15 novembre 2020].
* ↑ «A Hybrid Lineup for Sundance 2021». The Criterion Collection. [Consulta: 10 febrer 2021].
* ↑ Kay, Jeremy. «Sofia Boutella, Ed Skrein join 'Prisoners Of The Ghostland' (Exclusive)», 06-11-2019. [Consulta: 15 novembre 2020].
* ↑ Squires, John. «Your New Nic Cage Obsession May End Up Being Sion Sono's Action-Horror Movie 'Prisoners of the Ghostland'». Bloody Disgusting, 14-12-2020. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ «Presoners de Ghostland». Goita què fan ara. [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ Debruge, Peter. «Sundance Film Festival Lineup Features 38 First-Time Directors, Including Rebecca Hall and Robin Wright». Penske Media Corporation, 15-12-2020. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ Miska, Brad. «'Prisoners of the Ghostland': Nicolas Cage Takes on Ghosts, Samurais and Ninjas September 17th, from RLJE Films!», 04-08-2021. [Consulta: 5 agost 2021].
* ↑ Allen, Nick. «Prisoners of the Ghostland movie review (2021) | Roger Ebert» (en anglès). [Consulta: 17 setembre 2021].
* ↑ Grierson, Tim. «Prisoners of the Ghostland Sundance Review», 01-02-2021. [Consulta: 25 març 2021].
* ↑ Prisoners of the Ghostland Review Nicolas Cage
* ↑ Prisoners of the Ghostland review: Nicolas Cage is right at home in this beautiful, deranged film
# Robert Lefkowitz

Robert Joseph Lefkowitz (nascut el 15 d'abril de 1943) és un científic dels Estats Units ben conegut pels seus treballs en el receptor acoblat a proteïnes G pels quals junt amb Brian Kobilka, va rebre el Premi Nobel de Química de 2012

## Biografia

Lefkowitz va néixer a la ciutat de Nova York dins una família jueva d'origen polonès.
L'any 1959 es va graduar al Bronx High School of Science, Va rebre el Bachelor of Arts Degree el 1962 al Columbia College.
Va obtenir el doctorat de medicina a la Universitat de Colúmbia el 1966. De 1970 a 1973 exercí la medicina al Massachusetts General Hospital de Boston.
Lefkowitz estudià la biologia dels receptors i la transducció de senyal i va detallar la seqüència, estructura i funció de la β-adrenergic i receptors relacionats i va descobrir i caracteritzar les dues famílies de proteïnes que els regulen, les quinases de receptors acoblats a proteïnes G (G protein-coupled receptor, GPCR) i β-arrestins.

## Referències

* ↑ «Jewish ancestry of Robert J. Lefkowitz». TheJewishMiracle.wordpress.com.
* ↑ «Introduction of Robert J. Lefkowitz». Jci.org. [Consulta: 12 octubre 2012].
* ↑ Newman, Andy «Another Nobel for Bronx Science, This One in Chemistry». New York Times, 10-10-2012.

## Enllaços externs

* Lefkowitz Lab Website
* HHMI Investigator Biography Arxivat 2013-05-07 a Wayback Machine.