# Female Trouble

Female Trouble és una pel·lícula independent estatunidenca de 1974 de comèdia negra scrita, produïda i dirigida per John Waters. És protagonitzada per Divine, David Lochary, Mary Vivian Pearce, Mink Stole i Edith Massey i segueix una estudiant de secundària delinqüent Dawn Davenport (interpretada per Divine), que fuig de casa, es queda embarassada mentre fa autostop i s'embarca en una vida de crim.
Fet directament després del seu famós èxit de culte de 1972 Pink Flamingos (que va utilitzar gran part dels mateix repartiment i es va fer amb un estil similar de baix pressupost), Waters també va actuar com a director de fotografia i coeditor. La pel·lícula està dedicada al membre de la Família Manson Charles "Tex" Watson. Les visites de la presó de Waters a Watson van inspirar el tema "el crim és la bellesa" de la pel·lícula i als crèdits inicials de la pel·lícula, Waters inclou un helicòpter de joguina de fusta que Watson va fer per a ell.

## Argument

A Baltimore l'any 1960, la delinqüent estudiant de secundària Dawn Davenport es torna boja quan els seus pares es neguen a comprar-li els talons Txa-txa-txa que volia per Nadal. En un atac de ràbia, enderroca l'arbre de Nadal familiar sobre la seva mare i surt de casa amb prou feines ni tan sols vestida. Dawn fa un passeig amb un home repulsiu i lasciu, Earl Peterson, que la porta a un abocador on tenen relacions sexuals en un matalàs rebutjat. Dawn queda embarassada, però Earl es nega a donar-li suport. Finalment dona a llum una filla, Taffy, a qui sovint colpeja i castiga severament. Dawn treballa en diverses feines sense sortida, com ara una cambrera en un restaurant i una stripper, i es dedica a activitats delictives com el robatori i la prostitució al carrer amb les seves antigues amigues de secundària Concetta i Chicklette.
Dawn freqüenta el Saló de Bellesa Lipstick i es casa amb Gater Nelson, la seva perruqueria i veïna del costat. Donald i Donna Dasher, els propietaris del saló de bellesa, recluten Dawn per formar part d'un experiment artístic per demostrar que "el crim i la bellesa són el mateix". Atreuen a Dawn a cometre crims prometent-li la fama i fotografien els seus crims per avivar la seva vanitat.
La tia de Gater, Ida Nelson, està distreta amb el matrimoni del seu nebot perquè vol que surti amb homes en comptes de dones. Quan el matrimoni fracassa, Dawn convenç als Dashers per acomiadar en Gater, que es trasllada a Detroit per treballar a la indústria de l'automòbil. L'Ida culpa a la Dawn per allunyar-se de la Gater i s'exigeix venjança llevant-li àcid a la cara, deixant a Dawn horriblement desfigurada. Els Dashers dissuadeixen a la Dawn de fer-se una cirurgia estètica correctiva i d'utilitzar-la com a model grotescament inventada. Redecoren la seva casa i li proporcionen roba nova, diners i maquillatge (que la fan injectar com una droga). Després de segrestar Ida i empresonar-la en una gran gàbia d'ocells com a regal a Dawn, li donen una destral per tallar-li la mà com a venjança per l'atac amb àcid.
La Taffy, ara adolescent, està angoixada per l'estil de vida criminal de la seva mare i pel fet que Dawn segueixi intentant fer-li creure que està retardada. En Taffy persuadeix a Dawn perquè reveli la identitat del seu pare, però quan en Taffy el rastreja, el troba borratxo, deshonrat i vivint en la misèria. Ella el mata a punyalades amb un ganivet de xef després que ell intenti assetjar-la. La Taffy torna a casa, afirma falsament que no va poder localitzar el seu pare i anuncia que s'uneix al moviment de la Hare Krixna. Dawn amenaça de matar-la si ho fa.
Dawn, ara amb cabells estranys, maquillatge i vestits proporcionats pels Dashers, munta un acte de discoteca. Quan Taffy apareix entre bastidors amb un vestit religiós, Dawn compleix la seva amenaça i l'estrangula fins a la mort. Com a part del seu acte de discoteca, Dawn rebota en un llit elàstic, trenca un directori telefònic a trossos i caviars en un bressol ple de peixos morts. Aleshores, branda una pistola a l'escenari i comença a disparar contra la multitud, ferint i matant a diversos membres del públic. Quan la policia arriba per sotmetre la multitud ostensiblement, disparen a diversos membres del públic, però permeten que els Dashers marxin quan diuen ser ciutadans rectes. Dawn fuig a un bosc, però aviat és arrestada per la policia i jutjada per assassinat.
En el judici, el jutge concedeix als Dashers la immunitat de processament per haver testificat contra Dawn. Els Dashers fingeixen la innocència i culpen completament la Dawn pels crims que va cometre a les seves instàncies, i subornen Ida perquè doni un fals testimoni per aconseguir que Dawn sigui condemnada. Encara que l'advocat de Dawn intenta declarar-la no culpable per raó de bogeria, el jurat la considera culpable i la condemna a morir a la cadira elèctrica. A la presó, després que Dawn s'acomiada del seu company de reclusió i amant lesbiana Earnestine, és escortada per un sacerdot i dos guàrdies a la seva execució. Quan Dawn està lligada a la cadira, fa un discurs davant un públic imaginari com si acceptés un premi, i després és executada.

## Repartiment

* Divine com Dawn Davenport / Earl Peterson
* David Lochary com a Donald Dasher
* Mary Vivian Pearce com Donna Dasher
* Mink Stole com a Taffy Davenport
** Hilary Taylor com a jove Taffy
* Edith Massey com Ida Nelson
* Cookie Mueller com a Concetta
* Susan Walsh com a Chicklette Friar
* Michael Potter com a Gater Nelson
* Ed Peranio com a Wink
* Paul Swift com a Butterfly
* George Figgs com a Dribbles
* Susan Lowe com a Vikki
* Channing Wilroy com a fiscal
* Elizabeth Coffey com a Earnestine

## Cançó temàtica

La lletra de la cançó del títol, cantada per Divine, va ser escrita per Waters i s'ajustava a la cançó instrumental de "Black Velvet Soul" pel músic de jazz Cookie Thomas. La lletra prefigura el final de la pel·lícula amb Dawn enviada a la cadira elèctrica.

## Notes de producció

* El disseny de producció únic és del Dreamlander Vincent Peranio, que va crear l'apartament de Dawn en una suite condemnada a sobre de la botiga d'un amic.
* Waters va explicar en una entrevista del 2015 que l'aspecte de Dawn Davenport es basava en la dona de la famosa fotografia de Diane Arbus de 1966 d'una jove família de Brooklyn en una sortida de diumenge.
* Divine va triar realitzar les seves pròpies acrobàcies, la més difícil de les quals consistia a fer voltes en un llit elàstic durant el seu acte de discoteca. Waters va portar a Divine a un YMCA, on va prendre lliçons fins que l'acte es va perfeccionar fins al punt que va fer l'acrobàcia esportiva sense que la seva perruca fos deslligada. Divine també va clavar una difícil acrobàcia a l'aire lliure que implicava creuar un riu real amb arrossegament sota la pluja i l'aigua. Podria haver estat arrossegada riu avall, però va deixar la seva empremta a l'altre costat amb un somriure a la cara.
* L'escena del naixement es va guardar fins al final del rodatge, quan la Dreamlander Susan Lowe va donar a llum un fill i va acceptar la petició de Waters de filmar el seu fill com el nadó de Dawn. El cordó umbilical va ser dissenyat amb profilàctics farcits de fetge, mentre que el nadó (Ramsey McLean) va ser esquitxat amb sang falsa. L'escena va confondre molt la sogra de Lowe, que anava de visita des d'Anglaterra per conèixer el seu nét per primera vegada.
* Als comentaris especials del director del DVD de 2004, Waters afirma que el títol original de la pel·lícula era "Rotten Mind, Rotten Face". El va canviar perquè no volia arriscar-se a tenir crítics de cinema hostils que utilitzessin el titular "Rotten Mind, Rotten Face, Rotten Movie".
* Aquesta pel·lícula va acabar sent l'última vegada que John Waters va treballar amb l'actor David Lochary. Lochary tenia la intenció d'actuar a la propera pel·lícula de Waters Desperate Living, però estava a PCP en el moment de la producció. Moriria mesos després de l'estrena de la pel·lícula.
* A l'escena del judici, el jurat estava format per molts dels familiars del repartiment principal i de l'equip. Els més fàcils de destacar van ser la mare de David Lochary (Donald Dasher) (que estava assegut a la fila superior a l'extrem dret) i el germà (que està al mig a la primera fila); i la mare de l'actor Ed Peranio (Wink) i de l'escenògraf Vincent Peranio (que es veu a la fila superior, el tercer des de la dreta).

## Recepció

Al lloc web de l'agregador de ressenyes Rotten Tomatoes, la pel·lícula té una puntuació d'aprovació del 90% basada en 29 ressenyes, amb una puntuació mitjana de 7,1/10. El consens dels crítics del lloc web diu: "L'afecte del director John Waters pel camp aporta textura a la transgressió de la societat a Female Trouble, una immersió descaradament subversiva en la celebritat i el caos."
| « | D'on prové aquesta gent? On van quan el sol es pon? No hi ha cap llei o alguna cosa? — Rex Reed | » |

## Versions alternatives

L'estrena inicial de la pel·lícula en 16 mm que es va mostrar a les universitats va durar 92 minuts. No obstant això, quan la pel·lícula va ser explotada fins a 35 mm i es va mostrar en cinema, es va reduir a 89 minuts. Aquesta versió va ser l'única versió vista als Estats Units durant molts anys. Tanmateix, recentment es va fer una restauració del tall original, que té una durada de 97 minuts; s'ha projectat amb aquesta durada de 97 minuts a Europa, però, des del seu llançament inicial.
La versió de 97 minuts es va mostrar a cinemes seleccionats i es va incloure en un conjunt de DVD descatalogat combinat amb Pink Flamingos (Female Trouble encara està disponible en DVD com a disc únic). i com a part del DVD box set Very Crudely Yours, John Waters). Aquesta versió també té una banda sonora remesclada en surround estèreo. La versió de 97 minuts conté algunes escenes addicionals, inclosa la persecució pel bosc, així com una aparició de Sally Turner, la clienta semblant a Elizabeth Taylor al Saló de Bellesa Lipstick (Turner va ser el doble de Divine a l'escena de sexe a la ferralla entre Dawn Davenport i Earl Peterson).
La pel·lícula es va mostrar en el tall de 89 minuts quan es va tornar a estrenar el 2002.
La versió de 97 minuts ja està disponible en DVD i inclou un comentari d'àudio de Waters.
The Criterion Collection va llançar una versió restaurada de la pel·lícula en DVD i Blu-ray el 26 de juny de 2018.

## Referències

* ↑ Gage, Clint. «The Top 10 Indie Movies of All Time | A Cinefix Movie List». IGN, 26-06-2022.
* ↑ «John Waters: on stage with the 'Pope of Trash'». British Film Institute, 28-09-2015. Arxivat de l'original el 2021-12-12.
* ↑ «Diane Arbus: "Arbus's Box of Ten Photographs" (2003)». American Suburb X, 12-06-2013.
* 1 2 3 John Waters (2004). Female Trouble (DVD). New Line Home Entertainment.
* ↑ Trouble/ Female Trouble a Rotten Tomatoes (anglès)
* ↑ «Female Trouble (1974)». The Criterion Collection. [Consulta: 9 juny 2023].
* ↑ Henderson, Eric. «Blu-ray Review: John Waters's Female Trouble on the Criterion Collection». Slant Magazine, 02-07-2018. [Consulta: 9 juny 2023].

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a YouTube
* Female Trouble: Spare Me Your Morals – un assaig d’Ed Halter a The Criterion Collection