OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escola Sant Nicolau

L'Escola Sant Nicolau és un centre educatiu concertat i plural fundat l'any 1955 a Sabadell (Vallès Occidental), que imparteix classes des de P3 fins a 2n de Batxillerat, mentre que de P0 a P2 ho fa a l'escola bressol homònima. L'escola forma part de la xarxa Escola Nova 21 Badabadocs del Vallès Occidental Nord, per tal coordinar els diferents centres d'aquesta zona en la seva aposta pel canvi.
Entre el 2014 i el 2015, es va reformar l'edifici de primària, cosa que va obligar els alumnes de Educació Infantil i Primària a establir-se en barracons al pati i al terrat de l'edifici de Secundària. El 2018 fou un de la de vintena de centres de la ciutat que l'Ajuntament de Sabadell decidí pacificar-hi els accessos des de 2015, mitjançant la instal·lació de pilones i semàfors, així com la restricció del trànsit a hores d'entrada i de sortida de l'escola.

## Alumnat destacat

* Mònica Bosch i Forrellad
* Héctor Lozano i Colomer
* Marc Gené i Guerrero
* Oleguer Presas i Renom
* Xavier Bundó i Buil

## Professorat destacat

* Roc Casagran i Casañas (1980), llengua i literatura.

## Referències

* ↑ «Escola integrada». SantNicolau.com. Arxivat de l'original el 2017-10-23. [Consulta: 22 juliol 2016].
* ↑ «Les escoles innovadores del Vallès s'uneixen en una nova xarxa». iSabadell.cat, 09-05-2017. [Consulta: 21 octubre 2018].
* ↑ Madrid, Karen. «L'Escola Sant Nicolau inaugura oficialment les noves instal·lacions d'educació infantil i primària». RadioSabadell.fm, 17-01-2015. Arxivat de l'original el 2016-04-22. [Consulta: 5 abril 2016].
* ↑ «Potencien accions per pacificar els accessos a les escoles». iSabadell.cat, 14-03-2018. [Consulta: 21 octubre 2018].
* 1 2 3 «Taula rodona: Escola i esport». SantNicolau.com, 17-01-2016. Arxivat de l'original el 2016-04-16. [Consulta: 4 abril 2016].
* ↑ «Mónica Bosch» (en anglès). Sport-References.com. Arxivat de l'original el 2009-01-06. [Consulta: 4 abril 2016].
* ↑ Plans, Guillem. «Héctor Lozano, creador de Merlí: “A Movistar hi ha més diners, i ho penses tot a l'engròs”». DiarideSabadell.com, 23-05-2020. [Consulta: 24 maig 2020].
* ↑ «Treballs de recerca de Batxillerat. Promoció 2001-2002». Escola Sant Nicolau.
* ↑ «Roc Casagran». Versos.cat. [Consulta: 4 abril 2016].

## Enllaços externs

* Escola Sant Nicolau - Lloc web oficial
# War (grup de música)

War (anomenada inicialment Eric Burdon & War) és una formació nord-americana de funk originària de Long Beach (Califòrnia). S'ha mantingut activa fins a l'actualitat des de la seva fundació el 1969. És la banda de Eric Burdon, l'ex-vocalista de The Animals. Un dels seus grans hits, és el senzill "Low Rider", a més de la famosa cançó de 1975: Why Can't We Be Friends?

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* 1970: Eric Burdon declaris "War" (com Eric Burdon and War)
* 1970: The Black-Man's Burdon (àlbum doble, com Eric Burdon and War)
* 1971: War
* 1971: All Day Music
* 1972: The World Is a Ghetto
* 1973: Deliver the Word
* 1975: Why Can't We Be Friends?
* 1976: Love Is All Around (War amb Eric Burdon, majoritàriament enregistraments del període 1969-70 no publicats)
* 1976: Platinum Jazz (àlbum doble, meitat nou, meitat compilació)
* 1977: Galaxy
* 1978: Youngblood (soundtrack)
* 1979: The Music Band
* 1979: The Music Band 2
* 1982: Outlaw
* 1983: The Music Band – Jazz
* 1983: Life (is So Strange)
* 1985: Where There's Smoke
* 1987: On Fire
* 1994: (Peace Sign) (àlbum doble en l'edició LP)
* 2014: Evolutionary

### Àlbums en viu

* 1974: War Live (àlbum doble)
* 1980: The Music Band Live
* 2008: Greatest Hits Live (també venut a DVD)

### Compilacions

* 1976: Greatest Hits (inclosa una nova cançó)
* 1982: The Best of the Music Band
* 1987: The Best of War ... and More (incloses dues noves cançons i un remix)
* 1996: The Best of Eric Burdon and War
* 1996: Anthology (1970-1994) (àlbum doble)
* 1999: Grooves and Messages (àlbum doble, meitat compilació, meitat remixes)
* 2003: The Very Best of War (àlbum doble, similar a "Anthology")

### Àlbums de rellançament

* 1992: Rap Declares War (diversos artistes, amb samples de la banda)
* 1997: War Stories (àlbum solista de Lonnie Jordan, incloses sis covers de cançons prèviament gravades per War)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Entrevista a War per Pete Lewis, 'Blues & Soul' August 1995 (reimpresa a l'abril de 2008)
* Viquipèdia en anglés
# Rambertino Buvalelli

Rambertino Buvalelli (en occità Ramberti de Buvalel; el nom apareix també com a Lambertino) (Bolònia, ...1201- Verona, 1221) fou un noble i trobador italià, tot i que escriu en occità com tots els trobadors. Junt amb Peire de la Cavarana, Albert Malaspina i Manfred I Lancia és un dels més antics trobadors italians i és, dels quatre, de qui es conserva un nombre més considerable de textos.

## Vida

Rambertino fou un polític i diplomàtic bolonyès. Estudià dret a la seva ciutat i formà part de la cort d'Este, on conegué Beatrice d'Este a qui lloa en les seves cançons. Fou protegit per Azzo d'Este i estigué lligat al partit güelf. Se'l documenta com a podestà de Brescia el 1201 i, en anys posteriors, de Milà, Bolonya, Parma (1213), Màntua (1215-16), Gènova (1218-20) i Verona, on morí.
La poesia no era doncs una activitat professional de Rambertino sinó que era un polític interessat i cultivador de la poesia. Totes les seves composicions conservades són cançons d'amor. En elles es lloa una dama amb el senyal de Mon Restaur i que pot ser Beatrice.

## Obra

* (281,1) Al cor m'estai l'amoros desiriers
* (281,2) Er quant florisson li verger
* (281,3) D'un saluz me voill entremetre
* (281,4) Eu sai la flor plus bella d'autra flor
* (281,5) Ges de chantar no·m voill gequir
* (281,6) Mout chantera de joi e voluntiers (es pot atribuir també a Guilhem Ademar)
* (281,7) Pois vei qu'el temps s'aserena (es pot atribuir també a Guilhem Ademar)
* (281,8) S'a Mon Restaur pogues plazer
* (281,10) Toz m'era de chantar geqiz

## Referències

* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 2, p. 1139-1143 [Comentari i edició d'una poesia, amb traducció a l'espanyol]
* Giulio Bertoni, Rambertino Buvalelli. Trovatore bolognese e le sue rime provenzali, Dresden, 1908
* Giulio Bertoni, I trovatori d'Italia: Biografie, testi, tradizioni, note. Roma: Società Multigrafica Editrice Somu, 1967 [1915], p. 51-56 i 216-244 per l'edició de les poesies
* Elio Melli (ed.), Rambertino Buvalelli, Le Poesie, edizione critica con introduzione, traduzione, note e glossario, a cura di E. Melli, Bolònia, 1978
* Maria Grazia Capusso, Rambertino Buvalelli. Ges de chantar no·m voill gequir (BdT 281.5)

### Repertoris

* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Rambertino Buvalelli és el número PC 281]
* Martí de Riquer, Vidas y retratos de trovadores. Textos y miniaturas del siglo XIII, Barcelona, Círculo de Lectores, 1995 p. 323 [Reproducció de la miniatura del cançoner A]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-281/281%20-%20Rambertino%20Buvalelli.htm
# Cantó de Zúric

Zúric (alemany Zürich) és un cantó del nord de Suïssa.
La seva capital és Zúric. Esta format per una part del altiplà suís nord-oriental, i s'estén des del llac Zúric fins a la frontera alemanya. Te una superfície de 672 h/km² sent la segona àrea de Suïssa mes poblada després de Ginebra. La població és de llengua alemanya.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor mundial - Oficina d'Onomàstica - Secció Filològica - Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 19 gener 2023].
* ↑ «Cantó de Zúric». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Municipis del Cantó de Zúric
* Districtes del Cantó de Zúric
# Camí de la Ruta Ho Chi Minh

Camí de la Ruta Ho Chi Minh és el nom amb el que popularment es coneix el camí de terra que uneix l'estació de Bellaterra dels Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya i el campus de la Universitat Autònoma de Barcelona, que era emprat per estudiants i treballadors per arribar-hi a peu, abans de la construcció de l'estació del propi campus, inaugurada el 1984.
Tot i que un temps després de l'obertura de les primeres facultats es va organitzar un servei d'autobús llançadora per fer el recorregut pel camí principal, al principi, i després si es perdia la connexió, poc freqüent, o l'autobús anava ple, no hi havia altre remei que recórrer els aproximadament 1,2 km del camí, entre conreus, arbres i matolls, de vegades sota la pluja i el fred a l'hivern, fins al que ara és la base de la Plaça Cívica del campus.
Es desconeix qui va ser l'autor o autora del nom, conservat en l'actual nomenclàtor del campus amb una grafia modificada, però se suposa, atès que eren els anys en els quals la guerra del Vietnam apareixia contínuament a les notícies, que pensant en la incomoditat del recorregut o per raons ideològiques, es va associar el camí a la Ruta Ho Chi Minh original, utilitzada per les forces del Vietcong per transportar subministraments.

## Referències

* ↑ «Video La ruta Ho Chi Minh a la Universitat Autònoma de Barcelona». [Consulta: 22 setembre 2021].
* ↑ «Bellaterra Diari: El camí que il·lusiona: la ruta Ho Chi Minh». [Consulta: 22 setembre 2021].
# Bradipnea

La bradipnea és un descens de la freqüència respiratòria per sota dels valors normals (baixa a 12 Rx1). Es considera normal en adults en repòs una freqüència respiratòria d'entre 12 i 20 vegades per minut, mentre que en nens sol ser més gran (al voltant de 40), on ventilació s'entén com el complex inspiració - expiració.

## Vegeu també

* Taquipnea
* Hiperpnea
* Polipnea

## Enllaços externs

* Bradipnea:apuntesmedicina Arxivat 2010-04-10 a Wayback Machine.
* Diagnòstics respiratoris. Arxivat 2012-02-19 a Wayback Machine.
# Johannes Giersing

Johannes Hjalmar Giersing (18 de novembre de 1872, Odense - 11 de novembre de 1954, Copenhaguen) fou un jugador d'escacs danès.

## Resultats destacats en competició

A començaments de la seva carrera, empatà als llocs 4t-5è a Copenhaguen 1895 (Andreas Rosendahl fou el guanyador). Giersing va partipar diversos cops al Campionat Nòrdic, i el va guanyar en una ocasió, en la 4a edició celebrada a Kristiania el 1903. Fou 6è a Copenhaguen 1899 (2n Nord-ch, Jörgen Möller fou el guanyador); empatà als llocs 5è-6è a Göteborg 1901 (3r Nord-ch, el campió fou Möller); fou 10è a Estocolm 1906 (Ossip Bernstein i Carl Schlechter guanyaren), fou 10è a Estocolm 1912 (8è Nord-ch, Aleksandr Alekhin fou el guanyador), empatà als llocs 6è-7è a Copenhaguen 1916 (9è Nord-ch, el campió fou Paul Johner), fou 5è a Kristiania 1917 (10è Nord-ch, el campió fou Gustaf Nyholm), i fou 11è a Copenhaguen 1924 (12è Nord-ch, el campió fou Aron Nimzowitsch).
Giersing va guanyar el Campionat de Dinamarca a Horsens 1915, guanyà a Copenhaguen 1918, i fou 3r a Aarhus 1925 (Campionat de Dinamarca, el campió fou Erik Andersen).

### Rànquing mundial

El seu millor rànquing Elo s'ha estimat en 2478 punts, el juny de 1913, moment en què tenia 41 anys, cosa que el situaria en 60è lloc mundial en aquella data. Segons chessmetrics, va ser el 59è millor jugador mundial el gener de 1914.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Johannes Giersing» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 21 juliol 2010].
* ↑ «Historial del Campionat d'escacs Nòrdic, fins al 1997». [Consulta: 13 desembre 2013].
* ↑ ShakkiNet - Historial del campionat al lloc web de la Federació Finesa d'escacs
* ↑ «Palmarès del Campionat de Dinamarca» (en castellà). ajedrezdeataque.com. [Consulta: 21 juliol 2010].
* ↑ «Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables, An Electronic Edition» (en anglès). Anders Thulin, Malmö, 01-09-2004. [Consulta: 19 juliol 2010].
* ↑ El sistema de classificació Elo no es va instituir oficialment fins al 1971, però s'han fet estimacions de la classificació Elo per a èpoques anteriors
* ↑ Fitxa de Johannes Giersing a Chessmetrics (anglès)

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Johannes Giersing a «chessmetrics.com». [Consulta: 21 juliol 2010]. (anglès)
# Sheryl Sandberg

Sheryl Kara Sandberg (Washington, 1969) és una economista, autora i directora executiva estatunidenca. Fou la directora operativa (COO) de Facebook des de 2008 fins 2022. També fou membre del consell d'administració des del 2012 fins al 2024.
Sandberg va néixer a Washington, Estats Units. És filla d'Adele i Joel Sandberg. Va estudiar a la Universitat Harvard. En 2008, quan treballava a Google fou fitxada per ser l'Executiu en cap de Facebook.
Sheryl va ser nomenada en la llista de les 25 Persones més Influents a la Web ("25 Most Influential People on the Web") per la revista Bloomberg Businessweek l'any 2011. També va estar en la llista de les 50 Dones més Poderoses en Negocis (50 "Most Powerful Women in Business") per la revista Fortune l'any 2008.

## Referències

* ↑ Porterfield, Carlie. «Sheryl Sandberg Says Facebook ‘Has To Get Better’ At Removing Hate Speech». Forbes, 07-07-2020. [Consulta: 20 octubre 2020].
* ↑ «Qui és l'aragonès Javier Oliván, el número 2 de Meta, nomenat per Mark Zuckerberg». CCMA, 02-06-2022. [Consulta: 23 gener 2025].
* ↑ «Sheryl Sandberg to leave board of Facebook parent Meta» (en anglès). The Guardian, 18-01-2024. [Consulta: 23 gener 2025].
* ↑ El País. «Nadie puede con Sandberg 2.0», 31-08-2011. [Consulta: 21 octubre 2011].
* ↑ Rodriguez, Salvador. «Here’s how Sheryl Sandberg plunged from global icon to just another powerful tech executive» (en anglès). CNBC, 20-12-2019. [Consulta: 20 octubre 2020].
* ↑ Businessweek. «The 25 Most Influential People on the Web» (en anglès), 22-07-2011. Arxivat de l'original el 2012-09-20. [Consulta: 21 octubre 2011].
* ↑ CNN. «50 Most Powerful Women» (en anglès), 22-07-2008. [Consulta: 21 octubre 2011].
# Bassarisc de cua anellada

El bassarisc de cua anellada (Bassaricus astutus) és un mamífer carnívor de la família dels prociònids, que forma el gènere Bassariscus juntament amb el bassarisc centreamericà (Bassariscus sumichrasti). Viu a Nord-amèrica. El cos fa 30-42 cm, amb una cua de 31-44 cm. Pesa aproximadament 0,8-1,5 kg. Cada 51-60 dies neixen dues o tres cries.
El bassarisc de cua anellada s'aparella a la primavera (entre febrer i maig). El període de gestació és d'uns 45 a 50 dies, durant els quals el mascle s'encarregarà de proveir menjar a la femella.La ventrada és de 2 a 4 cadells. Aquests obriran els ulls després d'un mes i creixeran pelatge entre les 5 i les 6 setmanes. Són deslletats a la tardor per caçar pel seu propi compte després de quatre mesos. Arribaran a la maduresa sexual als deu mesos. L'esperança de vida d'un exemplar en llibertat és d'uns set anys.

## Referències

* ↑ Fiona Reid (BirdLife International); Jan Schipper (IUCN SSC Small Carnivore Specialist Group); Timm, Robert «IUCN Red List of Threatened Species: Bassariscus astutus». IUCN Red List of Threatened Species, 01-03-2015. Arxivat de l'original el 2024-11-27.
* ↑ Lu, Julie. The Biogeography of Ringtailed Cats.(en inglés). San Francisco University. Archivo del original del 10 de agosto, 2010. Consultado el 25 de diciembre, 2010.
* 1 2 «Ringtailed Cat - Bassariscus astutus - DesertUSA». [Consulta: 27 gener 2021].
* ↑ lioncrusher.com]. Consultat el 6 de març de 2007.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Ramon Subirats i Miquel

Ramon Subirats i Miquel (Vila de Gràcia, 19 de març de 1891 - Barranquilla, 7 de febrer de 1942) va ser un pintor català nacionalitzat argentí. Famós pels seus carbons i pastissos de figures de la seva època i nadius de regions d'Amèrica del Sud.
El 1891 va néixer al municipi de Gràcia, al pla de Barcelona, i el 1903 va ingressar, alhora, al taller dels impressors Seix i Barral i a l'Escola d'Arts de Barcelona, on fruit dels seus estudis va ser premiat amb un Esment (1908) i una Medalla d'argent (1911). Durant aquell període també va assistir a classes nocturnes del Cercle Artístic de Sant Lluc. L'any 1911 es va exiliar a l'Argentina, després d'haver-se negat a complir el servei militar obligatori amb les Forces armades d'Espanya en el context previ de la Guerra del Rif. El 1912 es va instal·lar a la ciutat de Mendoza i el 1915 va fer el seu primer enviament al 1r Saló de Pastelistes de Buenos Aires. Entre les seves obres, destaca el retrat de la novel·la Don Segundo Sombra (1934) i la decoració de la capella El Bon Pastor (1930-1933).
Entre 1916 i 1941 també va dibuixar a persones indígenes del Paraguai, el Brasil, Bolívia, Perú, Equador i Colòmbia, fet que el va convertir en pioner del gènere de retrat indígena a l'Amèrica Llatina. Com a resultat, les seves obres es van exposar a la ciutat on residia, però també a Buenos Aires, Rosario, Valparaíso i Santiago de Xile. El 7 de febrer de 1942 va morir a la ciutat colombiana de Barranquilla després de patir un atac de cor. La seva parella es deia Graciana Ursomarzo. L'any 2013, el Museu Etnològic i de Cultures del Món va rebre la donació d'una quinzena d'obres de l'autor, fetes a càrrec de Jordi Vidal i Sordé, acadèmic de l'art i administrador del seu llegat.

## Referències

* 1 2 3 «Ramon Subirats i Miquel. Artista» (en castellà). Arte Informado, 20230405. [Consulta: 29 gener 2025].
* 1 2 «Subirats, Ramon» (en castellà). Arte de Argentina. [Consulta: 27 gener 2025].
* 1 2 3 4 «Ramon Subirats, el català que va pintar els indígenes llatinoamericans». Ara, 02-05-2022. [Consulta: 29 gener 2025].
* ↑ «Donació de quinze dibuixos de Ramon Subirats i Miquel al Museu Etnològic i de Cultures del Món». Ara, 13-04-2023. [Consulta: 29 gener 2025].

## Bibliografia addicional

* Vidal, Jordi. El periple artístic de Ramon Subirats, un català rodamon. 1a edició. Portaveu, 2022. ISBN 978-84-09-37289-8.
# Apnea (medicina)

Una apnea (que significa manca de respiració) ve definida pel cessament complet del senyal respiratori (mesura per termistor, cànula nasal o neumotacògraf) d'almenys 10 segons de durada.

## Vegeu també

* Esports d'apnea
* Apnea del son
* Respiració de Cheyne-Stokes
* Aturada respiratòria
Viccionari
# Harbeck-Fruitdale

Harbeck-Fruitdale és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 3.780 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harbeck-Fruitdale tenia 3.780 habitants, 1.553 habitatges, i 1.071 famílies. La densitat de població era de 923,7 habitants per km².
Dels 1.553 habitatges en un 27,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,8% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 24,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 23,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.821 $ i la renda mediana per família de 35.112 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.875 $ mentre que les dones 21.193 $. La renda per capita de la població era de 14.535 $. Aproximadament el 14% de les famílies i el 19,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harbeck-Fruitdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harbeck-Fruitdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Antífil d'Egipte

Antífil d'Egipte (grec antic: Ἀντίφιλος, llatí: Antiphilus) fou un destacat pintor grec de la segona meitat del segle iv aC, deixeble de Ctesidem, i contemporani i rival d'Apel·les de Colofó. Nascut a Egipte, se'n va anar aviat a la cort de Macedònia, on va pintar retrats de Filip II de Macedònia i d'Alexandre el Gran. Més tard va tornar a Egipte, on fou protegit per Ptolemeu I Soter, al qual va pintar pel cap baix una vegada en una escena durant una cacera.

## Referències

* ↑ Smith, Philip. «Anti'philus». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Fiona Staples

Fiona Staples (Alberta, segle XX) és una artista de còmic canadenca, reconeguda pels seus treballs a North 40, DV8: Gods and Monsters, T.H.U.N.D.E.R. Agents i Saga. És considerada como una de les millors artistes de la indústria actual i ha guanyat nombrosos premis, sobretot per la sèrie Saga.

## Biografia

El primer treball publicat de Staples va ser Amphibious Nightmare, un còmic inclòs en l'antologia 24 Hours Comics Day Highlight el 2005. L'any següent va publicar la seva primera sèrie, Down to Death amb l'escriptor Andrew Foley. Ha participat en diversos projectes com Trick 'r Treat, The Secret History of the Autorithy, escrita por Mike Costa i Button Man de Frazer Irving.
El 2012 Image Comics comença a publicar el primer volum de Saga, una sèrie còmic de ciència-ficció escrita per Brian K. Vaughan i il·lustrada per Fiona Staples. La dibuixant és co-propietaria de Saga, dissenyadora de tots els personatges i de totes les naus. Aquesta sèrie ha guanyat nombrosos premis Eisner i ha consagrat als seus creadors.

## Referències

* ↑ «Saga: Capítulo Uno» (en castellà). Zona Negativa.
* ↑ «Saga: Capítulo Uno, la odisea espacial de Brian K. Vaughan». Fantífica, 20-09-2013.
# Flambeau du Centre FC

El Flambeau du Centre Football Club és un club de futbol de la ciutat de Gitega, Burundi.
El club va sorgir de l'acadèmia Le Messager FC, igual que el club Le Messager FC de Ngozi, esdevenint Académie Le Messager FC Gitega abans d'adoptar el nom Flambeau du Centre. La temporada 2017-18 ascendí a primera divisió, i el 2022 guanyà el seu primer títol de lliga.

## Palmarès

* Lliga burundesa de futbol:
** 2021–22
* Coupe de l'Unité:
** 2021

## Referències

* ↑ Burundi, The Sports. «League» (en anglès americà). Sports org. [Consulta: 28 agost 2022].
* ↑ du Centre, Flameau. «Flameau» (en anglès americà). besoccer.com. [Consulta: 30 agost 2022].
* ↑ du Centre, Flameau. «Flameau» (en anglès americà). tonys-soccer-school.net. [Consulta: 30 agost 2022].
* ↑ du Centre, Flameau. «Flameau» (en anglès americà). cafonline.com. [Consulta: 16 maig 2022].
* ↑ «Burundi – List of Champions». RSSSF, 2010.
* ↑ «Burundi - List of Cup Winners». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation (RSSSF), 04-09-2014. [Consulta: 5 abril 2015].
# Eastbourne

Eastbourne és un poble del districte d'Eastbourne, East Sussex, Anglaterra. Té una població de 113.165 habitants i districte de 103.054. Al Domesday Book (1086) està escrit amb la forma Borne/Burne.

## Fills il·lustres

* Frederick Soddy (1877 - 1956) químic, Premi Nobel de Química de l'any 1921.
* Frederick Gowland Hopkins (1861 - 1947) bioquímic i metge, Premi Nobel de Medicina o Fisiologia de l'any 1929.

## Referències

* ↑ (anglès)«Eastbourne». City Population. [Consulta: 1r juny 2018].
* ↑ (anglès)«Eastbourne». City Population. [Consulta: 1r juny 2018].
* ↑ (anglès)«Sussex A-E». The Domesday Book Online. [Consulta: 1r juny 2018].