OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cofinalitat

En teoria de conjunts i teoria de l'ordre, un subconjunt $A$ d'un conjunt ordenat $X$ és cofinal en $A$ si no té cota superior en $A$.
En teoria de conjunts s'utilitza aquest concepte per definir la noció de cofinalitat, que permet classificar els diferents cardinals infinits.

## Cofinalitat d'ordinals

La definició de conjunt cofinal és:
* Siga X un conjunt ordenat. Un subconjunt A ⊆ X es cofinal en X si per tota x ∈ X existix un a ∈ A major o igual a x.
D'altra banda, la noció de «cofinal» referida a ordinals és:
* Hom diu que un ordinal α és cofinal en altre ordinal β si existix una funció monòtona f : α → β amb un rang que és cofinal en β.
D'aquesta manera, α és cofinal en β si pot «escalar-se» l'ordinal β en α amb «salts» arbitràriament grans, superant qualsevol ordinal menor que β. Es definix llavors la cofinalitat d'un ordinal com:
* La cofinalitat d'un ordinal α és el menor ordinal cf(α) que és cofinal en α.
És a dir, cf(α) és el nombre mínim de «salts» necessaris per «escalar» α.
La cofinalitat d'un ordinal només té interés per ordinals límit, car donat qualsevol ordinal succesor es té que cf(α) = 1. En efecte, el rang de la funció f : 1 → α donada per f(0) = β es cofinal en α.
Pot demostrar-se que calen infinits «salts» per escalar un ordinal límit, i que no qualsevol ordinal pot ser la cofinalitat d'un altre:
* Donat un ordinal límit λ, ω ≤ cf(λ) ≤ λ.
* La cofinalitat d'un ordinal és sempre un cardinal de Von Neumann: pet tota α, cf(α) ∈ K.
* En particular, si card(λ) = κ, llavors cf(λ) ≤ κ.
* La confinalitat és idempotent: cf(cf(α))=cf(α).

## Exemples

Per parlar de cofinalitats es pot utilitzar la notació de nombres alef, identificant ℵα amb el corresponent ordinal ωα.
* Cap nonmbre natural n es cofinal en ω, perqué el rang de qualsevol funció f : n → ω té un màxim, f(n – 1) i, per tant, una cota superior estricta, f(n – 1) + 1. Així, cf(ω) = ω.
* Si s'asumix l'axioma d'elecció (o inclús una versió més feble), la cofinalitat del primer ordinal no numerable ω1 no es cap ordinal numerable δ. Això és degut al fet que aleshores, la unió numerable de conjunts numerables és al mateix temps numerable, i cap funció f : δ → ω1 es cofinal: la unió dels ordinals en la seua imatge, tots ells numerables per la definició d'ω1, es un ordinal numerable α, i α + 1 es menor que ω1 i una cota estricta pel rang d'f. Per tant, ha de ser cf(ω1) = ω1.
* El cardinal ℵ$_ω$ es la unió numerable dels cardinals ℵ$_n$. Donat que esa sèrie numerable no té cota en ℵ$_ω$, es té que cf(ℵ$_ω$) = ω.

## Ordinal regular

Un ordinal α és regular si coincideix amb la seua confinalitat, α = cf(α). Un ordinal regular és de fet un cardinal.

## Referències

* Ivorra, Carlos. «Lógica y teoría de conjuntos» (pdf). [Consulta: 25 juny 2021]..
* Roitman, Judith. «5.4. Cofinality». A: Wiley. Introduction to Modern Set Theory (en anglés), 1990. ISBN 0-471-63519-7 [Consulta: 25 juny 2021].
# Osama

Osama (أسامة) és una pel·lícula afganesa de Siddiq Barmak estrenada el 2003.
El seu finançament ha estat suportat pel Festival Internacional de Cinema de Rotterdam.

## Argument

Una afganesa i la seva filla de 12 anys perden la seva feina quan els talibans tanquen els hospitals. Els talibans prohibeixen també a les dones sortir sense ser acompanyades d'un home de la seva família. Com el pare i l'oncle de la noia van morir a la guerra contra els soviètics, la mare i la noia es troben sense mitjà de guanyar-se la seva vida. La mare té llavors la idea de vestir la seva filla com a noi i de donar-li un nom masculí, Osama. Aconsegueix trobar una petita feina, però els talibans recluten per força els adolescents, i Osama es troba en un centre de formació de soldats.

## Premis

* 2003. Menció especial - Càmera d'or al 56è Festival Internacional de Cinema de Canes
* 2004. Globus d'Or a la millor pel·lícula estrangera

## Referències

* ↑ «Osama». The New York Times.

## Vegeu també

* Nadia Ghulam
* Bacha posh
# Confederació Internacional del Treball

La Confederació Internacional del Treball (CIT), en anglès ICL-International Confederation of Labour, és una nova confederació internacional de sindicats "anarcosindicalistes i revolucionaris" creada el 2018 a Parma (Itàlia). En efecte, el Congrés Fundacional de la CIT va tenir lloc en aquesta ciutat italiana entre els dies 11 i 14 de maig del 2018. Alguns dels principals sindicats fundadors, com la CNT espanyola, havien estat donats de baixa de l'Associació Internacional de Treballadors (AIT) el 2016; en certa manera, per tant, la CIT neix fruit de la divisió de la històrica AIT i com a alternativa a aquesta, al considerar que calia evitar un excés de burocratisme i calia obrir-se a col·laboracions amb altres sindicats revolucionaris encara que no es definissin com a estrictament anarcosindicalistes. En els seus documents, la CIT afirma enfrontar-se "al col·lapse ecològic, a la crisi permanent del capitalisme i a l'ascens del sectarisme, al fonamentalisme i al rebuig a la diversitat", motiu pel qual calen "projectes radicals de transformació (...) que no poden ser sinó revolucionaris" i, en conseqüència, la CIT adopta com a principis irrenunciables els de "la solidaritat, la lluita de classes, l'internacionalisme, la horitzontalitat i el federalisme, la independència, l'acció directa, l'antifeixisme i la protecció del medi ambient".
Entre els sindicats membres de la CIT hi ha l'espanyola Confederació Nacional del Treball (CNT), però també la italiana Unione Sindacale (USI) i l'argentina Federación Obrera Regional Argentina (FORA). A més, en són igualment membres la OZZIP polonesa, la FAU alemanya, la ESE grega, la IWW nord-americana i la IWW-Quebec.

## Referències

* 1 2 «Presentación de la Confederación Internacional del Trabajo» (en castellà). [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «CIT: la nueva aventura internacional desde el sindicalismo radical» (en local). [Consulta: 17 gener 2021].
* ↑ «ICL-CIT» (en castellà). [Consulta: 9 maig 2020].
# Dongusaure

El dongusaure (Dongusaurus schepetovi) és una espècie extinta de sinàpsids del clade dels terocèfals i la família dels bàurids que visqueren en allò que avui en dia és l'Europa oriental durant el Permotriàsic, fa uns 250 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la formació del Donguz (Rússia). Es tracta de l'única espècie del gènere Dongusaurus. Es diferencia d'Antecosuchus pel fet de tenir més dents postcanines i l'absència d'un diastema entre les dents anteriors i les postcanines. Ha estat classificat alternativament entre els ericiolacèrtids, entre els bàurids i com a baurioïdeu incertae sedis. El nom genèric Dongusaurus significa ‘llangardaix del Donguz’.

## Referències

* ↑ Huttenlocker i Smith, 2017, p. 28.
* ↑ Ivakhnenko, 2011, p. 989.
* ↑ Ivakhnenko, 2011, p. 1.003.
* ↑ Ivakhnenko, 2011, p. 985.
* ↑ Ivakhnenko, 2011, p. 992.

## Bibliografia

* Huttenlocker, A. K.; Smith, R. M. H. «New whaitsioids (Therapsida: Therocephalia) from the Teekloof Formation of South Africa and therocephalian diversity during the end-Guadalupian extinction» (en anglès). PeerJ, 5, e3868, 2017. DOI: 10.7717/peerj.3868.
* Ivakhnenko, M. F. «Permian and Triassic Therocephals (Eutherapsida) of Eastern Europe» (en anglès). Paleontological Journal, 45, 9, 2011, pàg. 981-1.144. DOI: 10.1134/s0031030111090012.
# Càrrega de feina

La Càrrega de feina és la quantitat d'activitat que es pot assignar a una part o element d'una cadena productiva sense entorpir el desenvolupament total de les operacions. La càrrega de feina pot estar formada per una o diverses unitats mínimes de treball. En els processos de producció continuada, que abans es coneixia com a producció industrial, es va utilitzar el concepte de "Carrega de Feina", que relaciona el volum de feina a realitzar amb el temps que requereix cadascuna d'aquestes feines. El resultat estableix el nombre d'agents o estacions de servei actives que calen per atendre els serveis de clients programats, sempre que aquests vinguin realment en forma programada.
La fórmula per calcular la càrrega de feina per hora és:
CT = A x TPS / 60
On: A = Nombre de clients estimats que arribaran per hora. TPS = Temps Mig de Servei que cada agent dedica a cada client. És important que el TPS inclogui la feina de preparació prèvia i la feina administrativa post servei. La fórmula es divideix entre 60 si el TPS s'expressa en minuts o entre 3.600 si s'expressa en segons.

## Vegeu també

* FTE
# Tractat de Chicago

S'utilitza la designació Tractat de Chicago o Tractat internacional de Chicago per a qualsevol dels dos documents confeccionats i signats a Chicago, Illinois, entre Estats Units i els nadius d'ottawa, anishinaabemowin (o chippewa) i potawatomi.

## Tractat de 1821

El primer tractat de Chicago va ser signat per Lewis Cass, governador de Michigan, i Solomon Sibley, per part dels Estats Units, i diversos representants indígenes el 29 d'agost de 1821, i proclamat el 25 de març de 1822. L'acord concedia als Estats Units d'Amèrica totes les terres pertanyents al Territori de Michigan al sud de Big River (Michigan), amb l'excepció de diverses menudes reserves.

## Tractat de 1833

Signat pel governador del Territori de Michigan George B. Porter, Thomas J. V. Owen i William Weatherford així com per part de diversos representants de les mateixes tribus de 1821, va ser acordat el 26 de setembre de 1833 i proclamat el 21 de febrer de 1835. Per aquest tractat els nadius van cedir als Estats Units totes les seues terres a l'oest del llac Michigan, aproximadament 20.000 quilòmetres quadrats, en canvi d'una reserva d'igual ordre a l'oest del riu Missouri. En els articles suplementaris al document les tribus cedien algunes de les reserves específicament garantides per a ells en el Territori de Michigan en tractats previs, a l'est del llac Michigan i al sud de Big River.
# Pas de repos pour Billy Brakko

Pas de repos pour Billy Brakko és un curtmetratge francès dirigit per Jean-Pierre Jeunet, estrenat el 1984.
El curtmetratge està extret de Pas de linceul pour Billy Brakko, publicat a Métal Hurlant n°27 (1978), escrit i dibuixat per Marc Caro.

## Argument

Després de dos anys de vagar forçat, Billy Bracco s'assabenta pel diari de la seva pròpia mort i va a la recerca de la seva estimada per aclarir la situació, però s'enfronta a una sèrie d'esdeveniments tràgics que el porten a una trampa mortal.

## Repartiment

* Marc Caro
* Jean Bouise (veu)
* Phil Gascar
* Jean-Pierre Jeunet

## Notes i referències

* ↑ «CNC / Visas et Classification / Pas de repos pour Billy Brakko» (en francès). CNC. Arxivat de l'original el 2022-05-31. [Consulta: 5 gener 2024].
* ↑ Métal Hurlant n°4 – L'homme est bien petit, paru le 24 août 2022, p. 80.
* ↑ Pas de repos pour Billy Brakko, unifrance.org

## Enllaços externs

* Fitxa dels curtmetratges de Jean-Pierre Jeunet
* Pas de repos pour Billy Brakko a Dailymotion
# Obra de referència

Una obra de referència o obra de consulta és un llibre, obra periòdica o una publicació electrònica en la qual una persona pot fer referència per confirmar fets. Es pretén que la informació es trobi ràpidament quan es necessiti. L'estil usat en aquests treballs és l'estil informatiu, els autors eviten usar la primera persona i eviten emfatitzar els fets. Moltes obres d'aquest tipus estan compilades per un equip de col·laboradors i coordinades pels editors. En alguns casos es tracta d'anuaris (com per exemple, Whitaker's Almanack, Who's Who). Les obres de referència inclouen diccionaris, tresors, enciclopèdia, almanacs, bibliografies, i catàlegs (per exemple, catàlegs de bblioteques,d'obres de museus). Moltes obres de referència estan disponibles en formats electrònics i es poden obtenir com aplicació de programari, CD-ROMs, DVDs, o en línia per Internet.

## Referències

* ↑ Farlex. «The Free Dictionary by Farlex». [Consulta: 2 maig 2012].
* ↑ The University of Santo Tomas Miguel de Benavides Library. «The Reference Materials». Arxivat de l'original el 7 de maig 2012. [Consulta: 3 maig 2012].

### General

* American Reference Books Annual: ARBA. Littleton, Col.: Libraries Unlimited, 1970-
* Bergenholtz, H., Nielsen, S., Tarp, S. (eds.): Lexicography at a Crossroads: Dictionaries and Encyclopedias Today, Lexicographical Tools Tomorrow. Peter Lang 2009. ISBN 978-3-03911-799-4
* Higgens, G., ed. (1980) Printed Reference Material (Handbooks on Library Practice.) London: Library Association
* Katz, W. A. (1978) Introduction to Reference Work; 3rd ed. 2 vols. New York: McGraw-Hill
* Nielsen, Sandro "The Effect of Lexicographical Information Costs on Dictionary Making and Use". In: Lexikos 18 (2008), 170-189.

### Guies de llibres de referència

Sheehy's Guide is less international in its scope than Walford: "It seems that Walford is a somewhat better balanced work than Winchell, and is certainly much more comprehensive"--American Reference Books Annual, quoted in Walford, A. J. (1981) Walford's Concise Guide to Reference Material. London: Library Association ISBN 0-85365-882-X; p. 19.
* Heeks, P., comp. (1968) Books of Reference for School Libraries: an annotated list; 2nd ed. London: Library Association (a basic list of 301 annotated entries useful for any small library)
* Malclès, L.-N. (1950) Les sources du travail bibligraphique. 3 vols. in 4. Geneva: Droz, 1950-58 (reissued by Minard, Paris, & French & European Publications, New York, 1966)
* Sheehy, E. P. et al., comps. (1976) Guide to Reference Books; 9th ed. Chicago: American Library Association; Supplement, 1980 (began with a guide compiled by A. B. Kroeger, 1917; 3rd-6th eds. by I. G. Mudge; 7th & 8th by C. M. Winchell)
* Totok, W. & Weitzel, R. (1972) Handbuch der bibliographischen Nachschlagewerke; 4. Aufl., hrg. von W. Totok, K.-H. Weimann, R. Weitzel. Frankfurt am Main: Klostermann (1st ed. 1954)
* Day, Alan (editor). Walford's Guide to Reference Material (3 vols.). London: Library Association Publishing, 1998.
* Walford, A. J.. Walford's Guide to Reference Material. 4th. London: Library Association, 1980–82.
Viccionari
# Estadi Wankdorf

L'Estadi Wankdorf, o Stadion Wankdorf, és un estadi de futbol de la ciutat de Berna, a Suïssa. Entre 2005 i 2020 va rebre la denominació Stade de Suisse.
L'actual estadi Wankdorf és construït on abans hi havia el Wankdorfstadion, que fou demolit el 2001. El nou estadi té una capacitat per a 32.000 espectadors, i fou inaugurat el 30 de juliol de 2005. És la seu del club BSC Young Boys. A més, va ser utilitzat pel FC Thun per jugar-hi tres partits de la Lliga de Campions l'any 2005 i un de la Copa de la UEFA el 2006.

## Referències

* ↑ «Stadion Wankdorf». bscyb.ch. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ Bern hat wieder ein Wankdorfstadion, bernerzeitung.ch, 29 June 2020 (en alemany)
* ↑ Zurück zu den Wurzeln: Stade de Suisse wird in Stadion Wankdorf umbenannt, kickwelt.de
* ↑ 2005/06 UEFA Cup Thun-Hamburg Arxivat 12 January 2016 a Wayback Machine. UEFA.com
# Charles Juhasz Alvarado

Charles Juhasz Alvarado (Luzon, Filipines, 1965) és un artista portorriqueny, conegut a Catalunya per haver fet una exposició a l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró. Juhasz va ser una de les que va marcar la identitat del cicle Un oasi en el desert blau, de la comissària Michy Marxuach. Com una crítica a la mirada passiva del caribeny, a la noció d'autoria i a la distància generada per les formes de disposició de les obres davant del públic, Marxuach va convidar vint-i-vuit artistes més perquè fessin maquetes que després s'haurien d'observar a través de vint-i-vuit telescopis.

## Referències

* ↑ Museu d'Art de Puerto Rico [Consulta: 4 setembre 2016].
* ↑ Segade, Manuel. Haver fet un lloc on els artistes tinguin dret a equivocar-se. Històries de l'Espai 10 i l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró. Barcelona: Fundació Joan Miró, 2014. ISBN 978-84-941239-8-6 [Consulta: 25 abril 2014]. Permís de reutilització CC-BY-SA 3.0 via OTRS
# Espiròidies

Les espiròidies (Spiraeoideae) són una subfamília de plantes amb flors dins la família de les rosàcies. La majoria són espècies arbustives, però algunes són herbàcies i hi ha arbres en la subtribu Pyrinae i en la tribu Amygdaleae). La majoria de les espècies presenten fulles simples, però els gèneres Aruncus, Sorbaria (i Sorbus en la subtribu Pyrinae) tenen fulles compostes pinnades. Hi ha pocs carpels (1, o normalment 2-5). La majoria de gèneres dins Spiraeoideae produeixen flors amb carpels diferenciats. Actualment s'ha demostrat que els Maloideae amb fruit en pom i la subfamília Prunoideae/Amygdaloideae amb fruits en drupa podrien ser inclosos en les espiròidies, com la subtribu Pyrinae i la tribu Amygdaleae respectivament.

## Taxonomia

La taxonomia d'aquesta subfamília ha sofert canvis al llarg dels anys. Hi ha hagut canvis per anàlisis moleculars. Una classificació tradicional posa aquests gèneres en la subfamília Spiraeoideae:
* Aruncus
* Eriogynia
* Euphronia
* Exochorda
* Gillenia
* Holodiscus
* Kageneckia
* Lindleya
* Neillia
* Physocarpus
* Quillaja
* Sibiraea
* Spiraea
* Spiraeanthus
* Sorbaria
* Stephanandra
* Vauquelinia
Una classificació recent posa els següents gèneres dina la subfamília:
* Adenostoma
* Amelanchier
* Aria Sorbus
* Aronia
* Aruncus
* Chaenomeles
* Chamaebatiaria
* Chamaemeles
* Chamaemespilus aquí considerat un subgènere de Sorbus
* Coleogyne
* Cormus aquí considerat un subgènere de Sorbus
* Cotoneaster
* Crataegus
* Cydonia
* Dichotomanthes
* Docynia
* Docyniopsis
* Eriobotrya
* Eriolobus
* Exochorda
* Gillenia
* Hesperomeles
* Heteromeles
* Holodiscus
* Kageneckia
* Kelseya
* Kerria
* Lindleya
* Luetkea
* Lyonothamnus
* Malacomeles
* Malus
* Mespilus
* Neillia
* Neviusia
* Oemleria
* Osteomeles
* Peraphyllum
* Petrophyton
* Photinia
* Physocarpus
* Prinsepia
* Prunus
* Pseudocydonia
* Pyracantha
* Pyrus
* Rhaphiolepis
* Rhodotypos
* Sibiraea
* Sorbaria
* Sorbus
* Spiraea
* Spiraeanthus
* Stranvaesia
* Torminalis aquí considerat com Sorbus subgènere Torminaria
* Vauquelinia
* Xerospiraea

## Referències

* 1 2 3 Potter, D., et al. (2007). Phylogeny and classification of Rosaceae. Plant Systematics and Evolution. 266(1–2): 5–43.
* ↑ Focke, W.O. 1894. Rosaceae. In Die Natürlichen Pflanzenfamilien nebst ihren Gattungen und wichtigeren Arten insbesondere den Nutzpflanzen unter Mitwirkung zahlreicher hervorragender Fachgelehrten. Edited by A. Engler; K. Prantl. Leipzig. W. Engelmann.

## Enllaços externs

* http://www.life.uiuc.edu/plantbio/260/Rosaceae/Slide08.html Arxivat 2007-07-10 a Wayback Machine.
# Lily Gladstone

Lily Gladstone (Kalispell, 2 d'agost de 1986) és una actriu ameríndia estatunidenca. Tot i que ja havia interpretat diversos rols a partir del 2012, va ser el 2023 que Gladstone, que té ascendència siksikaitsitapi (blackfoot) i nimíipuu (nez percé), es va revelar internacionalment gràcies a la seva interpretació de Mollie Kyle, una supervivent dels assassinats d'osages (a la primera part del segle XX), a la pel·lícula del prestigiós director de cinema estatunidenc Martin Scorsese: Killers of the Flower Moon.
El 2024 va ser la primera actriu d'origen amerindi a rebre el Globus d'Or a la millor actriu dramàtica i a ser nominada per a l'Oscar a la millor actriu. Durant la cerimònia l'actriu va fer una part del seu parlament en llengua blackfoot.

## Cinema

| Any | Títol | Rol |
| 2012 | Jimmy P: Psychotherapy of a Plains Indian | Sunshine First Raise |
| 2013 | Winter in the Blood | Marlene |
| 2015 | Subterranea | Heather |
| 2016 | Certain Women | Ranxera |
| 2016 | Buster's Mal Heart | Bidell |
| 2017 | Walking Out | Lila |
| 2019 | First Cow | Muller del cap |
| 2020 | Freeland | Mara |
| 2020 | Two Eyes | Enola |
| 2022 | The Unknown Country | Tana |
| 2023 | Killers of the Flower Moon | Mollie Burkhart |

## Televisió

| Any | Títol | Rol | Notes |
| 2017 | Scalped | Carol Red Crow | Pilot |
| 2017 | Crash Course | | Mestra |
| 2017–20 | Room 104 | Abby | 2 episodis |
| 2019–20 | Billions | Roxanne | 4 episodis |
| 2021 | Tuca & Bertie | Veu | Episodi: "Bird Mechanics" |
| 2022 | Reservation Dogs | Hokti | Episodi: "Offerings" |

## Referències

* ↑ Meyer, Carla. «Don't know Lily Gladstone? The 'Killers of the Flower Moon' star is no newcomer», 28-11-2023. [Consulta: 30 novembre 2023].
* ↑ Zuckerman, Esther «Lily Gladstone Becomes First Indigenous Person to Win a Golden Globe for Best Actress». , 07-01-2024.
* ↑ «Lily Gladstone, primera actriu indígena a guanyar el Globus d’Or, agraeix el premi reivindicant la seva llengua». Vilaweb, 08-01-2024 [Consulta: 14 febrer 2017].
# Renato Capecchi

Renato Capecchi (El Caire (Egipte), 6 de novembre, 1923 - Milà (Llombardia), 30 de juny, 1998), va ser un baríton, actor i director d'òpera italià.
Va cantar a l'estrena italiana de The Nose de Xostakóvitx i Voina i mir de Prokófiev, i a les estrenes mundials de La Donna è Mobile de Malipiero, Billy Budy de Giorgio Federico Ghedini i Lord Inferno de Ronchetti i Sylvano Bussotti.
El 1951, Capecchi va fer el seu debut a l'òpera metropolitana de Nova York com a Germont a La traviata i va cantar regularment en papers principals fins al 1954. Després d'un període de cantant principalment a les cases d'òpera europees, va tornar a l'òpera metropolitana el 1975 on es va especialitzar en rols més petits. Funcions còmiques en òperes altrament tràgiques com el Sacristan a Tosca i Benoit i Alcindoro a La bohème.
Entre les "Productions Capecchi" dirigida hi havia La Fille du régiment de l'Opera de Nova York (1985), Così fan Tutte, a Susa (Itàlia, 1978), i l'estrena dels Estats Units de Giuseppe Gazzaniga Don Giovanni Tenorio, òssia il convitato di Pietra amb el Programa Merola de l'Òpera de San Francisco, a Saratoga, Califòrnia (1977).

## Enregistraments

* La gravació està disponible com Figaro (Mozart i Rossini), Dandini, Riccardo, Ricardo, Belfiore, Melitone, Ford, Jago, Scarpia i, en una traducció italiana de Die Meisistersinger von Nürnberg, Beckmesser.
* Hi ha un DVD de Capecchi com Don Bartolo amb Jennifer Larmore com a Rosina al barber de Sevilla escenificat a l'òpera dels Països Baixos en una producció de 1992 de Dario Fo.

## Referències

* ↑ Donal Henahan, Review: Daughter of the Regiment, The New York Times, July 22, 1985
* ↑ Central Opera Service Bulletin Winter, 1978-79
* ↑ Central Opera Service Bulletin 1977
* ↑ Lace, Ian (February 2004). Review: Il Barbiere di Siviglia, Arthaus Musik 100 412. MusicWeb International. Retrieved 28 February 2016.

## Bibliografia

* Erik Eriksson, 'Renato Capecchi', Biografies de l'artista clàssic, All Media Guide, 2006. (Consultat el 7 de novembre de 2007)
* Elizabeth Forbes, Obituari: Renato Capecchi, The Independent, 13 de juliol de 1998. (Consultat el 7 de novembre de 2007)
* Allan Kozinn, 'Obituari: Renato Capecchi, The New York Times, 4 de juliol de 1998. (Consultat el 7 de novembre de 2007)
* Base de dades de l'òpera metropolitana. (Consultat el 7 de novembre de 2007)
# Creu de Montblanc

La Creu de Montblanc és una creu de terme de Prades (Baix Camp) situada a l'avinguda de la Mare de Déu de l'Abellera, a l'inici del ramal del Camí Vell de Montblanc.

## Referències

* ↑ «Cruz de Reus (Prades)». Caminos naturales. Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación.
# Jorge Andrés Martínez Boero

Jorge Andrés Martínez Boero (San Carlos de Bolívar, 3 de juliol de 1973 - Necochea, 1 de gener de 2012) fou un pilot de motociclisme argentí, fill del pilot d'automobilisme Jorge Martínez Boero.
Es retirà a la sisena etapa del Dakar 2011. Hi anava amb la intenció de fer un homenatge al seu pare, amb motiu del 30è aniversari de la seva consagració en el món dels turismes de carretera. Aquell mateix any tingué l'oportunitat de provar una llanxa del Campionat del Món de F1 Powerboat.
Durant el Dakar 2012 patí una forta caiguda que li provocà un traumatisme toràcic i morí durant el trasllat en helicòpter a Mar del Plata, a l'edat de 38 anys.

## Referències

* 1 2 Tras un grave accidente, murió el piloto Jorge Martínez Boero (castellà)
* ↑ Fiche pilot Jorge Boero (castellà)
* ↑ Para Martínez Boero era una revancha (castellà)
* ↑ Bruno Marioni y Jorge Martínez Boeroa hijo probaron una lancha de la F1 Powerboat de mononaútica (castellà)