OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Giovanni Battista Toëschi

Giovanni Battista Toëschi (Mannheim, Baden-Württemberg, Alemanya, 1735-? - Múnic, Baviera, Alemanya, 1800), fou un violinista i compositor alemany d'origen italià.
Fill d'Alessandro Toeschi (Roma, vers 1700 - Mannheim, vers 1758), i germà de Carlo Giuseppe Toeschi (1724 - Múnic, 1788). Estudià el violí de la mà de Carl Stamitz i la composició amb Christian Cannabich. El 1760 ingressà en l'orquestra de l'Elector palatí i es distingí com a violinista, el que li'n valgué ocupar la plaça de director d'orquestra, vacant precisament per la mort del seu mestre Cannabich. El 1778 es traslladà ala cort de Múnic, on li fou concedida la plaça de director d'orquestra per haver mort el seu germà Carlo Giuseppe, que la desenvolupava.
Toëschi fou un compositor distingit en la música instrumental, particularment en la simfonia. Les seves melodies són gracioses i les seves modulacions no són gens comunes. Publicà les obres següents:
* Sis quartets dialogats per a dos violins, alt i baix;
* Quatre quartets dialogats per a dos violins, alt i baix, i dos trios;
* Sis trios per dos violins i baix;
* Tres simfonies per a dos violins, dos oboès, dos corns, alt i baix;
* Tres simfonies per a dos baixos;
* Tres grans simfonies;
* Sis simfonies amb dos oboès, dos crons i dos baixons, etc...

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 62, pàg. 357. (ISBN-84-239-4562-6)
# John Cornforth

Sir John Warcup 'Kappa' Cornforth AC, CBE, FRS (Sydney, Austràlia 1917- Sussex, Anglaterra 2013) és un químic i professor universitari australià guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1975.

## Biografia

Va néixer el 7 de setembre de 1917 a la ciutat australiana de Sydney, i durant la seva adolescència se li diagnosticà una sordesa profunda. Va estudiar a la Universitat de Sydney, on es graduà el 1937 en química orgànica. Posteriorment amplià els seus estudis a la Universitat d'Oxford, al Regne Unit, on es doctorà l'any 1941 sota la supervisió de Robert Robinson.
Després de la Segona Guerra Mundial fou nomenat director del Medical Research Council, i entre el 1962 i 1975 va dirigir el Laboratori Milstead d'enzimologia de la Companyia Shell. Posteriorment fou nomenat professor de química a la Universitat de Sussex. Fou nomenat Cavaller per la reina Elisabet II del Regne Unit l'any 1977.
Va morir el 8 de desembre a Sussex, Anglaterra a l'edat de 96 anys.

## Recerca científica

Durant la Segona Guerra Mundial quedà sorprès sobre els treballs realitzats al voltant de la penicil·lina. Col·laborant amb la companyia Glaxo, va elaborar un procediment pràctic d'obtenció de cortisona. Posteriorment va realitzar investigacions sobre l'aspectre estereoquímic de les reaccions enzimàtiques. Va establir la seqüència genètica de l'àcid mevalònic utilitzant tècniques de traçat radioactiu, així mateix va estudiar la biosíntesi dels àcid màlic i àcid cítric.
El 1975 fou guardonat amb la meitat del Premi Nobel de Química pels seus treballs sobre l'estereoquímica de les reaccions catalítiques dels enzims. L'altra meitat del premi recaigué en el químic suís Vladimir Prelog pels seus treballs sobre l'estereoquímica de molècules i les seves reaccions orgàniques.

## Enllaços externs

* «John Cornforth» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Vicente Martínez Mus

Vicente Martínez Mus (Xilxes, 2 de març de 1970) és un advocat i polític valencià, actual conseller de Medi Ambient, Infraestructures i Territori de la Generalitat Valenciana. Anteriorment ha ocupat altres càrrecs polítics, entre ells l'alcaldia de Xilxes.
Vicente Martínez va nàixer a Xilxes el 2 de març de 1970 i es llicencià en dret per la Universitat de València l'any 1994. Els seu inici en política va tindre lloc al 2003, quan va ser elegit regidor de l'Ajuntament de Xilxes pel Partit Popular de la Comunitat Valenciana, partit al qual milita. Va ser delegat d'Hisenda i Esports fins al 2011, en què fou elegit alcalde de la població, càrrec que va ocupar fins al 2015.
Va ser elegit senador per la circumscripció de Castelló en les eleccions generals de novembre del 2019 i del 2023. Va renunciar al càrrec el 5 de setembre de 2023, poc després de prendre'n possessió, degut al seu nomenament com a director general de Costes, Ports i Aeroports de la Generalitat Valenciana després de la victòria popular a les eleccions valencianes d'aquell any i la formació d'un govern de coalició entre el PP i Vox.
Com a resultat de la crisi de govern al Consell de la Generalitat Valenciana de juliol de 2024, a causa de la qual Vox va eixir del govern, Vicente Martínez va ser nomenat conseller de Medi Ambient, Infraestructures i Territori, càrrec que ocupa actualment, en substitució de Salomé Pradas, que va passar a ocupar la Conselleria de Justícia i Interior.

## Referències

* 1 2 3 «Currículum de Vicente Martínez Mus» ( PDF). GVA Oberta. Generalitat Valenciana. [Consulta: 25 juliol 2024].
* ↑ María del Pilar, Díaz. «A qué se dedicaba Vicente Martínez Mus, antes de ser conseller de Medioambiente de la Generalitat Valenciana». El Confidencial, 16-07-2024. [Consulta: 25 juliol 2024].
* ↑ «La alcaldesa de Onda, Carmina Ballester Feliu, compaginará su cargo con un escaño en el Senado». El Triángulo, 19-08-2023. [Consulta: 25 juliol 2024].
* ↑ «Fitxa del senador Vicente Martínez Mus». Senat d'Espanya. [Consulta: 25 juliol 2024].
* ↑ «Martínez Mus asume la Conselleria de Medio Ambiente con el objetivo de que la "rueda no pare"». Valencia Plaza, 12-07-2024. [Consulta: 25 juliol 2024].
* ↑ Palau, Juan Carlos. «Vicente Martínez Mus, nuevo conseller de Medio Ambiente, Infraestructuras y Territorio de la Generalitat Valenciana». Diario del Puerto, 12-07-2024. [Consulta: 25 juliol 2024].
# Albert Ladenburg

Albert Ladenburg (2 de juliol de 1842, Mannheim, Gran Ducat de Baden - 15 d'agost de 1911, Breslau, Imperi Alemany) fou un químic orgànic.

## Vida

Ladenburg era membre d'una coneguda família jueva de Mannheim. Realitzà els seus estudis secundaris al Realgymnasium de Mannheim i després els superiors a l'escola tècnica de Karlsruhe, on hi estudià matemàtiques i llengües modernes. Després anà a la Universitat de Heidelberg per estudiar-hi química i física amb Robert Bunsen. Amplià estudis de física a Berlín i finalment obtingué el doctorat a Heidelberg.
El 1873, anà Kiel com a professor de química i director del laboratori, quedant-s'hi fins al 1889 quan es traslladà a la Universitat de Breslau. El 1900 fundà la Chemische Gesellschaft Breslau, que gestionà fins al 1910. Fou nomenat membre honorari de la Societat farmacèutica de Gran Bretanya el 1886 i rebé la medalla Hanbury per a investigacions originals en química el 1889. També fou guardonat amb la prestigiosa medalla Davy de la Royal Society el 1905 per les seves investigacions en química orgànica, especialment per la síntesi d'alcaloides naturals.

## Obra

El 1880 aïllà la escopolamina, un alcaloide d'efectes molts potents que s'empra actualment com a droga i coneguda en l'actualitat com a burundanga.
A Gant, Ladenburg treballà durant sis mesos amb August Kekulé que l'introduí en la teoria estructural. Participà en l'elucidació de l'estructura del benzè. Segons ell era una molècula prismàtica. La seva proposta fou errònia però l'estructura que proposà fou sintetitzada el 1973 i rebé el nom de prismà.
També visità Anglaterra, i després treballà durant 18 mesos a París amb Charles-Adolphe Würtz i Charles Friedel sobre compostos d'organo-silici i èsters.
Ladenburg abordà també la relació entre religió i ciència en un llibre que publicà el 1904, on tractà els temes de "Ciència i vida espiritual" i el cristianisme.

## Referències

* ↑ Thorpe, Edward. Enciclopedia de química industrial, Volum 1 (en castellà). Labor, 1931, p. 222.
# Mayfield and Five Ashes

Mayfield and Five Ashes és una parròquia civil formada pels pobles de Mayfield i Five Ashes. Mayfield és un poble petit a East Sussex, al sud-est d'Anglaterra entre Tunbridge Wells i Eastbourne, a seixanta kilòmetres de Londres. Té una població d'uns 3.500 habitants. Situat al camp, el paisatge de Mayfield és molt verd i pintoresc i el seu clima és temperat: plou bastant, però el temps pot ésser agradable, sobretot a l'estiu. Hi ha un parc gran que té gronxadors, tobogans i rodes per als nens, terreny per a fer esport i espai per a caminar i relaxar-se. El camp i els pujols al voltant de Mayfield són molts populars per a les passejades. A Mayfield hi ha cinc esglésies.

## Economia

Hi ha prop de quinze botigues en el seu carrer principal: botigues d'aliments que venen els productes diaris i bàsics, unes perruqueries, salons de bellesa i botigues de regals. A més a més hi ha un servei d'autobús de cada hora que va entre Tunbridge Wells i Eastbourne.

## Educació

Quant a l'educació, hi ha dues escoles al poble: una escola primària d'estil eduardià i l'altre, un convent, és una escola secundària catòlica per a les noies: St Leonards-Mayfield School.

## Enllaços externs

* Eva Margaretta Bell-Irving. Mayfield: the story of an old Wealden village. W. Clowes and sons, limited, 1903.
* «St Leonards-Mayfield School» (en anglès). [Consulta: 3 gener 2013].
* http://www.mayfieldfiveashes.org.uk/ (anglès)
# Gihad Islàmic palestí

El Gihad Islàmic palestí (àrab: حركة الجهاد الإسلامي في فلسطين, Ḥarakat al-Jihād al-Islāmī fī Filasṭīn) és una facció militant islamista palestina, que fou creada en 1981. El Gihad Islàmic té com a objectiu: l'establiment d'un estat islàmic en el conjunt de tots els Territoris Palestins que ara són governats per l'Autoritat Nacional Palestina: Cisjordània, la Franja de Gaza, i el territori actualment governat per l'estat d'Israel.
Fou dirigida per Fathi Shaqaqi fins al seu assassinat a Malta el 1995, d'autoria desconeguda, i després per Abdullah Ramadan Shallah, resident a Damasc, Síria. Ha dut a terme atacs contra objectius tant militars com civils d'Israel mitjançant explosius, inclosos activistes suïcides, i llançament de coets.
També considera enemics els Estats Units d'Amèrica i els governs àrabs prooccidentals. Als territoris ocupats és molt minoritària en relació a Hamàs o Fatah i es considera que té els seus principals suports a Jenin i Hebron.
Israel i els EUA han acusat els règims de l'Iran, Síria i el moviment libanès Hesbol·là de donar-li armes i ajut econòmic. El Gihad Islàmic palestí, és considerat com una organització terrorista pel Departament d'Estat dels Estats Units i els governs del Regne Unit, Austràlia, Canadà, la Unió Europea, i per l'estat d'Israel.
El 7 d'octubre del 2023 va participar, junt amb Hamàs i altres grups militants de Gaza, en l'ofensiva massiva contra Israel, que van anomenar operació «Inundació d'Al-Aqsa».

## Referències

* ↑ www.state.gov/
* ↑ www.gov.uk/ Arxivat 2017-03-28 a Wayback Machine. (Pàgina 15).
* ↑ «www.nationalsecurity.gov.au/». Arxivat de l'original el 2021-05-14. [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ www.publicsafety.gc.ca/
* ↑ eur-lex.europa.eu/
* ↑ «Almenys 300 israelians i 232 palestins han mort en els atacs de les últimes hores». À Punt, 07-10-2023. [Consulta: 8 octubre 2023].
# María Teresa Carrera i González

María Teresa Carrera i González (Cabezón de la Sal, Cantàbria, 30 de març de 1950) és una política catalana d'origen càntabre, diputada al Parlament de Catalunya en la VII Legislatura. És diplomada en Treball Social i obtingué un màster en Gestió i Dret Local en l'Administració pública.
Va estudiar a Valladolid, on participà en les vagues estudiantils i entrà en contacte amb el Partit Comunista, en el qual s'afilià el 1969. Va viure a Girona i després a Barcelona, on s'incorporà al PSUC el 1973. El 1977 es traslladà a viure a Tarragona, on, amb la legalització dels sindicats, s'afilià a CCOO i des del juny del 1977 fins al 1979 en va ser la primera assessora juridicolaboral col·laborant també en les negociacionsó col·lectives. Va formar part de la candidatura del PSUC a les primeres eleccions locals democràtiques.
Ha treballat com a funcionària a la Diputació de Tarragona des de 1980, com a treballadora social i de medi ambient. Va participar en l’elaboració del Codi d’Ètica del Col·legi Oficial de Diplomats en Treball Social i Assistents Socials, on va ser membre del Consell Assessor d’Ètica Professional entre els anys 1984 i 1991.
Va ser membre de la Comissió Executiva de la Federació del PSC-PSOE al Camp de Tarragona, partit al qual s'afilià el 1996. Fou escollida diputada a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2003 per la província de Tarragona. De 2004 a 2006 fou presidenta de la Comissió d'Indústria, Energia, Comerç i Turisme del Parlament de Catalunya. Des del 2007 va ser coordinadora de l’Agenda 21 a l’Ajuntament de Tarragona, on contribuí a elaborar i implementar el Pla d’acció cap a la sostenibilitat.
Presidí l’Associació Salvador Allende de Tarragona des de 2012 per promoure els valors de justícia social, solidaritat i llibertat del president Allende.

## Referències

* 1 2 3 Parlament de Catalunya, Diputats del Parlament de Catalunya en la VII Legislatura p. 68 i 69
* 1 2 3 4 «"Tarragonines". María Teresa Carrera i González». Ajuntament de Tarragona. [Consulta: febrer 2025].
* ↑ «Tarragona commemora aquest diumenge la figura de Salvador Allende». Tarragona Ràdio, 09-09-2011. [Consulta: 1r febrer 2025].

## Enllaços externs

* Biografia (castellà)
# Alexandre Moos

Alexandre Moos (Sierre, Valais, 22 de desembre de 1972) és un ciclista suís, ja retirat, que fou professional entre 1996 i 2010. De la seva carrera esportiva destaca el Campionat de Suïssa en ruta de 2002, així com una etapa al Tour de Romandia de 2004. També competí en ciclocròs i BTT, retirant-se definitivament el 2012.

## Palmarès en ruta

* 2001
** 1r al Giro del Mendrisiotto
* 2002
** Campió de Suïssa en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa
* 2004
** Vencedor d'una etapa al Tour de Romandia
* 2005
** 1r al Gran Premi del cantó d'Argòvia
* 2011
** Campió de Suïssa de muntanya

### Resultats al Tour de França

* 2005. 42è de la classificació general
* 2006. 97è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1997. 72è de la classificació general
* 2002. 51è de la classificació general
* 2004. 27è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1998. Abandona

## Palmarès en BTT

* 2009
** Campió de Suïssa de BTT
** 1r a la Grand Raid
* 2012
** 1r a la Grand Raid

## Referències

* ↑ «MOOS Alexandre». [Consulta: 24 desembre 2022].
* ↑ «Adieux victorieux pour Alexandre Moos» (en francès). Le Matin, 18-08-2012. ISSN: 1018-3736.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
# Richard Trinkler

Richard Trinkler (Sirnach, Turgòvia, 22 d'agost de 1950) és un ciclista suís, ja retirat, que fou professional entre 1987 i 1989.
Els seus millors resultats destaquen quan era amateur, destacant la medalla de plata als Jocs Olímpics de Los Angeles de 1984. També disputà els Jocs de Montreal de 1976 i els de Moscou de 1980. Com a professional destaca la victòria a la Volta a Luxemburg de 1988.

## Palmarès

* 1978
** 1r a l'Internationales Ernst-Sachs-Gedächtnis-Rennen
* 1979
** Campió de Suïssa amateur en ruta
** 1r al Gran Premi Guillem Tell i vencedor de 2 etapes
** 1r a l'Internationales Ernst-Sachs-Gedächtnis-Rennen
* 1980
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Àustria
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Guillem Tell
* 1983
** 1r al Gran Premi Guillem Tell
** 1r al Giro del Mendrisiotto
** 1r al Schynberg Rundfahrt
** Vencedor de 2 etapes al Cinturó a Mallorca
** Vencedor d'una etapa a la Coors Classic
* 1984
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Los Angeles an la prova contrarellotge per equips (amb Alfred Achermann, Laurent Vial i Benno Wiss)
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 1985
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 1988
** 1r a la Volta a Luxemburg i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi de Brissago

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1987. 61è de la classificació general

## Referències

* ↑ «TRINKLER Richard». [Consulta: 30 març 2024].
* 1 2 «Olympedia – Richard Trinkler». [Consulta: 30 març 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Richard TRINKLER» (en italià). [Consulta: 30 març 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa sitiodeciclismo.net
* Fitxa museociclismo.it
* Fitxa cyclebase.nl
# Tom Bohli

Tom Bohli (Uznach, Sankt Gallen, 17 de gener de 1994) és un ciclista suís que combina el ciclisme en pista amb la carretera. És professional des del 2013 fins al 2024. El seu darrer equip fou el Tudor Pro Cycling Team.
És en pista on ha obtingut els millors resultats fins a l'actualitat. Destaca el Campionat del món en pista júnior en la modalitat de Persecució el 2012 i tres campionats d'Europa sub-23.
En carretera destaquen quatre campionats nacionals en categories inferiors i la classificació final del Tour de Berna de 2015.

## Palmarès en pista

* 2012
** Campió del món en pista de persecució júnior
** Campió d'Europa júnior en Persecució
** Campionat d'Europa júnior en Puntuació
** Campió de Suïssa en òmnium júnior
* 2013
** Campió d'Europa sub-23 en Persecució per equips (amb Stefan Küng, Théry Schir i Frank Pasche)
* 2014
** Campió d'Europa sub-23 en Persecució per equips (amb Stefan Küng, Théry Schir i Frank Pasche)
** Campionat d'Europa sub-23 en Persecució
** Campió de Suïssa en persecució individual
* 2015
** Campionat d'Europa sub-23 en Persecució
** Campionat d'Europa sub-23 en Persecució per equips (amb Patrick Müller, Théry Schir i Frank Pasche)

## Palmarès en ruta

* 2011
** Campió de Suïssa en ruta júnior
** Vencedor d'una etapa al Tour del País de Vaud
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Rüebliland
* 2012
** Campió de Suïssa en ruta júnior
** Campió de Suïssa en contrarellotge júnior
** Vencedor d'una etapa al Tour del País de Vaud
* 2013
** Campió de Suïssa de muntanya sub-23
* 2015
** 1r al Tour de Berna
** Vencedor d'una etapa al Tour de Normandia
* 2016
** Vencedor d'una etapa als Tres dies de Flandes Occidental

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2019. 139è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Tom Bohli met un terme à sa carrière cycliste» (en francès). todaycycling. [Consulta: 2 gener 2025].
* ↑ Fletcher, Patrick; Ostanek, Dani. «Cycling transfers - All the latest news and rumours for the 2022-2023 season». CyclingNews, 17-01-2023. Arxivat de l'original el 2 desembre 2023. [Consulta: 28 abril 2024].

## Enllaços externs

* Tom Bohli a ProCyclingStats
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Jürg Bruggmann

Jürg Bruggmann (Sulgen, 1 d'octubre de 1960) va ser un ciclista suís, que fou professional entre el 1983 i el 1990. De la seva carrera com a professional aconseguí la victòria en una etapa del Giro d'Itàlia. Com amateur va guanyar la medalla de bronze al Campionat del món en ruta de 1982.

## Palmarès

* 1978
** 1r al Gran Premi Rüebliland
** 1r al Tour al País de Vaud
* 1981
** Campió de Suïssa amateur en ruta
* 1982
** Campió de Suïssa amateur en ruta
* 1982
** 1r al Giro del Mendrisiotto
* 1984
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1987
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Oise
* 1988
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Oise

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1983. 132è de la classificació general
* 1984. Abandona. Vencedor d'una etapa
* 1985. 118è de la classificació general
* 1986. 131è de la classificació general
* 1989. 106è de la classificació general
* 1990. 138è de la classificació general

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl Arxivat 2016-06-10 a Wayback Machine.
* Resultats a museociclismo.it
# Philippe Grivel

Philippe Grivel (29 de juny de 1964) va ser un ciclista suís, que s'especialitzà en la pista. Com amateur, va guanyar una medalla de plata al Campionat del món de puntuació de 1985 per darrere del txecolsovac Martin Penc.
Va participar en els Jocs Olímpics de 1988.

## Palmarès

* 1985
** Campió de Suïssa en Puntuació

## Referències

* ↑ «Philippe Grivel Olympic Results». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. [Consulta: 9 juliol 2016].
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Robert Thalmann

Robert Thalmann (Menznau, Districte de Willisau, 1 de febrer de 1949 - 23 de maig de 2017) va ser un ciclista suís, que va córrer durant els anys 60 i 70 del segle xx. Durant la seva carrera esportiva va participar en els Jocs Olímpics de 1976, a Mont-real.
Del seu palmarès destaca una medalla al Campionat del món de en contrarellotge per equips de 1968.

## Palmarès

* 1973
** Campió de Suïssa amateur en ruta
** 1r al Giro del Mendrisiotto
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Avenir
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Guillem Tell
* 1975
** Vencedor d'una etapa al Volta a Renània-Palatinat
* 1976
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Guillem Tell
* 1977
** Campió de Suïssa amateur en ruta
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Guillem Tell

## Referències

* ↑ «Schweizer Rad-Legende stirbt am Giro» (en alemany). Blick, 01-06-2017. [Consulta: 6 juny 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Hermes DVS

L'Hermes DVS és un club multiesportiu neerlandès amb seu a Schiedam. El club té seccions de futbol, cricket, esquaix i rugbi.

## Història

El club va ser fundat el 8 d'abril de 1884. Va ser subcampió al Campionat de la Lliga de Futbol dels Països Baixos de 1951–52. L'Hermes DVS va guanyar el títol nacional de cricket el 1938 i el 1946, i l'equip femení va guanyar el títol el 2014.

## Antics jugadors de futbol
### Jugadors de la selecció nacional

Els següents jugadors van ser convocats per representar els seus equips nacionals en el futbol internacional i van rebre convocatòries durant la seva estada a l'Hermes DVS:
* Sjaak de Bruin (1929–1931)
* Jan van Buijtenen (1937–1954)
* Jaap van de Griend (1924–1932)
* Frans van der Klink (1950–1951)
* Cock van der Tuijn (1942–1962)
* Els anys entre parèntesis indiquen la trajectòria professional amb l'Hermes DVS.

## Referències

* ↑ «Archive - Eredivisie - Netherlands - Results, fixtures, tables and news - Soccerway». uk.soccerway.com. [Consulta: 5 març 2019].
* ↑ «Kampioenen van Nederland». kncb.nl. Arxivat de l'original el 26 novembre 2020. [Consulta: 30 maig 2020].

## Enllaços externs

* Lloc oficial
# Roland Salm

Roland Salm (Riniken, Argòvia, 21 de febrer de 1950) va ser un ciclista suís, que fou professional entre el 1974 i el 1981. Del seu palmarès destaquen quatre Campionats nacionals en ruta.

## Palmarès en ruta

* 1969
** Campió de Suïssa júnior en ruta
* 1974
** Campió de Suïssa en ruta
** 1r al Tour del Nord-oest de Suïssa
* 1975
** Campió de Suïssa en ruta
** 1r al Tour del Nord-oest de Suïssa
** 1r al Giro del Vèneto
** 1r a la Stausee-Rundfahrt Klingnau
* 1976
** Campió de Suïssa en ruta
* 1977
** Campió de Suïssa en ruta
* 1980
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1974. 56è de la classificació general
* 1975. 13è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 1973
** Campió de Suïssa en puntuació

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Nicole Hanselmann

Nicole Hanselmann (Uster, cantó de Zúric, 6 de maig de 1991) és una ciclista suïssa professional des del 2014 i actualment a l'equip Cervélo-Bigla. Combina la carretera amb el ciclocròs. Ha guanyat el Campionat nacional en ruta de 2017.
L'any 2019, durant la contrarellotge Omloop Het Nieuwsblad a Bèlgica, va arribar fins al grup masculí, el que va obligar als organitzadors a aturar Hanselmann i alhora a la resta de corredores femenines.

## Palmarès en ruta

* 2009
** Campiona de Suïssa júnior en contrarellotge
* 2013
** 1a al Tour de Berna
** 1a al Gran Premi de Chambéry
** 1a al Gran Premi Cham-Hagendorn
* 2016
** 1a a l'Enfer du Chablais
** Vencedora d'una etapa al Ladies Tour of Norway
* 2017
** Campiona de Suïssa en ruta
* 2018
** Campiona de Suïssa contrarellotge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com

## Referències

* ↑ «Nicole Hanselmann». [Consulta: 1r febrer 2024].
* ↑ Sánchez, Álvaro «Una ciclista caza al pelotón masculino y la organización detiene la carrera» (en castellà). El País [Madrid], 08-03-2019.