OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Galavisión

Galavisión és un canal de televisió per subscripció estatunidenc amb oficines a Miami (Florida), i és propietat d'Univision Communications. Va ser llançat en 1979 per proporcionar programació en castellà pel públic estatunidenc.
Galavisión transmet principalment sèries de comèdia antigues de Televisa, així com diversos partits del futbol mexicà en viu. A més, transmet tant en viu com en diferit els noticiaris de Televisa. Prèviament, entre 1988 i 2001 també va tenir en la graella els informatius d'ECO.
Fins a febrer de 2015, 68.355.000 llars estatunidenques (58,7% de cases amb televisió) rebien Galavisión.

## Història

Galavisión va iniciar l'1 d'abril de 1979, com una xarxa de cable premium, transmetent una mescla de pel·lícules clàssiques i recents de cinema mexicà i altres en castellà.
En 1984, la xarxa es va convertir en un canal d'entreteniment general de cable bàsic que ofereix una combinació de programació de Televisa i repeticions o reposicions d'SIN.
A mitjan 1990, Galavisión va ser dirigit per Javier Saralegui i va llançar a l'aire una mescla de programes en castellà i anglès com "Kiki Desde Hollywood" o "Es divertido gracioso". També incorporen produccions de varietat en espectacles de Miami com "A Oscuras Pero Encendidos" conduït per Paul Bouche.
Aquesta estratègia va ser complementada amb Televisa, va produir programes que primer es van transmetre per Univision, amb programes d'entreteniment i algunes notícies de la xarxa de Televisa, notícies ECO, incloent-hi el programa d'entreteniment Entertainment Tonight, conduït per Pita Ojeda i Ilia Calderón.
Des de 1997, Galavisión va transmetre una combinació de comèdia clàssica, telenovel·les i espectacles nocturns de la dècada de 1970, 1980 i 1990 que es va transmetre originalment per la cadena Univision, amb més ofertes d'actualitat de notícies, esports i especials procedents de les tres xarxes de Televisa, Canal de las Estrellas, Foro TV i Galavisión, així com dues mostra produïda per Telehit.
Des de 2012 En la seva estratègia de programació fa que Galavisión hagi ampliat produccions originals amb espectacles com Acceso Maximo, En Casa Con Lucy, Delicioso (presentat per Ingrid Hoffmann), la Vida Total, Decorando Contigo, Un Destino, Lo Mejor de Boxeo en Esta Esquina, el millor de Solo Boxeo d'Univision / Telefutura. La programació de Televisa produïda també està dissenyada per adaptar-se a estrictes estàndards d'emissió.

### Senyal en HD

El senyal en alta definició (amb una resolució de 1920x1080 línies entrellaçades) l'1 de juny de 2010. DirecTV va començar a distribuir el senyal simultani el 15 d'agost de 2013.

## Referències

* ↑ «List of how many homes each cable network is in as of February 2015» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-10-04. [Consulta: 19 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Pel·la (Palestina)

Pel·la (llati i grec: Pella) fou una ciutat de Palestina, una de les ciutats de la Decàpolis a Perea, la ciutat més al nord de les deu d'aquest districte, i al nord-est del riu Jordà, a uns 12 km al sud de Beit She'an (Baysan). Actualment es diu Hirbat-Fahil. El nom que duia al segle xix, Al-Budshe, derivaria del seu nom tradicional.
Fou un estat cananeu vassall d'Egipte i el seu nom llavors era Bihisi. El rei Ayyab hi és esmentat al segle xv aC i Mutbaal ben Labayu de Sequem a la meitat del segle xiv aC; a la meitat del segle xiii aC apareix sota el govern d'un personatge esmentat com Apiru-Anu.
Una colònia macedònia s'hi va establir vers el 310 aC, i la va batejar Pel·la (Pella) en record de la ciutat macedònia del mateix nom ja sota Seleuc I Nicàtor. Antíoc III el Gran la va ocupar; més tard va formar una de les ciutats gregues de la Decàpolis (110 aC) però Alexandre Janeu la va destruir (vers 85 aC) perquè els seus habitants no acceptaven la religió jueva; anys després fou restaurada per Gneu Pompeu (63 aC) i fou incorporada a la Decàpolis. L'any 70, quan Jerusalem fou destruïda, els cristians de la ciutat es van refugiar a Pel·la. Després fou part de la província romana de la Palestina Secunda; vers el segle iii fou seu d'un bisbe.
El desembre de 634 va ser escenari d'una gran batalla entre romans d'Orient i àrabs en què els romans d'Orient van trencar els dics de Baysan i van inundar la zona, però els àrabs van aconseguir passar i van ocupar la ciutat, que va passar llavors al califat dins la província d'al-Urdunn (Jordània), i s'anomenà Fahl i Fihl.
Al segle ix la meitat de la població era encara d'origen grec. Al segle x es va despoblar.

## Persones il·lustres

* Aristó de Pel·la (s. I-II dC), historiador.

## Referències

* ↑ Atlas Tours: Pella, Jordan
* ↑ Akram, A.I.. The sword of Allah: Khalid bin al-Waleed, his life and campaigns (en anglès). Adam Publishers & Distributors, 2007. ISBN 8174354670.
# John Sealy Edward Townsend

John Sealy Edward Townsend (Galway, Irlanda, 17 juny 1868 - Oxford, Regne Unit, 16 febrer 1957) fou un físic irlandès, conegut per haver calculat per primer cop la càrrega elèctrica de l'electró de forma aproximada.

## Vida

Townsend era fill d'un professor d'enginyeria civil, i es formà a la Corrig School i al Trinity College de Dublín. El 1895, aprofitant d'un canvi en els estatuts d'exàmens de la Universitat de Cambridge entrà al Laboratori Cavendish com un dels dos primers graduats d'altres universitats, juntament amb Ernest Rutherford. Allà treballà com a estudiant d'investigació amb Joseph John Thomson. El 1900 es traslladà a Oxford, on fou el primer professor Wykeham de Física Experimental, càrrec que conservar fins a la seva jubilació el 1941. El 1911 es casà amb Mary Georgiana Lambert.

## Obra

El 1897 Townsend aconseguí el seu primer èxit científic quan mesurà la unitat fonamental de càrrega elèctrica (la càrrega de l'electró). L'any anterior Thomson havia informat del descobriment de l'electró, la qual massa fou estimada en al voltant de 1/1000 a la de l'àtom d'hidrogen. Townsend, treballant amb els gasos alliberats per electròlisi, fou capaç de formar núvols amb gotes d'aigua carregades i, mitjançant el mesurament de la velocitat de caiguda d'una gota d'aigua en el núvol, pogué calcular la càrrega de cada gota. Obtingué un resultat d'1·10$^{−19}$ C, un -37,6% inferior al valor actual. Un treball més precís seguint aquest mateix mètode fou realitzat per Robert Millikan el 1911 (experiment de Millikan) aconseguint un valor ja molt proper a l'acceptat en l'actualitat.
Escriví tres llibres: Electricity in Gases (1915), Electrons in Gases (1947) and Electromagnetic Waves (1951). Formulà una teoria de la ionització per col·lisió, el que demostra que el moviment dels electrons en un camp elèctric alliberaria més electrons per col·lisió. Aquests al seu torn alliberaria encara més electrons, i així successivament. Aquesta multiplicació de les càrregues, coneguda com una allau, li permeté explicar el pas de corrents a través de gasos, on es va pensar que el camp elèctric va ser massa feble.

### Honors

Fou nomenat cavaller de la Legion d'Honneur francesa, membre de l'Institut de France, membre de l'Académie des Sciences i membre del Franklin Institute. El 1941 fou nomenat Sir.

## Referències

* 1 2 «Sir John Sealy Edward Townsend (6B30)». The Townsend (Townshend) Family Records. [Consulta: 17 novembre 2015].
* 1 2 3 «Townsend, Sir John Sealy Edward (1868-1957), physicist». Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press. Arxivat de l'original el 18 de novembre 2015. [Consulta: 17 novembre 2015].
* ↑ Townsend, J.S «On Electricity in Gases and the Formation of Clouds in Charged Gases». Proc.Cambridge Phil. Soc, 9, 1897, pàg. 244-258.
# Crema d'afaitar

La crema d'afaitar o loció de preafaitat si és líquida) és un producte químic que s'utilitza a l'afaitat, principalment amb l'objectiu d'obrir els porus i estovar la barba. Se sol preparar amb l'ajuda d'una brotxa d'afaitar. Si bé les característiques varien d'un producte a un altre, les més comunes són:
* Estovar la barba, cosa que facilita l'afaitat.
* Permetre un lliscament de la maquineta d'afaitar més suau.
* Retirar la suor.
* Humectar la pell, deixant llisa i amb bon aspecte.
* Desinfectants i cicatritzants (per a les ferides que es puguin produir).
* Evita el dolor, picor, sequedat i altres sensacions que poden ser molestes.

## Tipus de crema d'afaitar

* En pot: escuma o gel envasats amb gasos comprimits per a produir una escuma ràpida.
* Sense brotxa: són un nou tipus de crema d'afaitar que no produeix escuma. En general, cal més producte per a cobrir bé la cara o l'àrea a afaitar.
* Crema tradicional o clàssica: són el tipus de crema més usada en les altes barberies professionals i el seu ús requereix una brotxa. A causa del seu major contingut d'aigua proporcionen millor lubricació de la pell i lliscament de la navalla. La seva presentació pot ser en tub o en pot i són molt famoses en Europa, Estats Units i Canadà.

## Composició habitual

* Aigua. Hidrata i redueix la inflamabilitat dels gasos comprimits.
* Sabons.
** Dodecilsulfat sòdic (laurilsulfat de sodi)
* Gas comprimit com a propel·lent en cas d'estar envasat.
** Barreja d'hidrocarburs propà, butà i metilpropà (isobutà)
* Glicerina
* I en alguns casos mentol.

## Vegeu també

* loció postafaitat
* Gel d'afaitar
* Navalla d'afaitar
* Proraso

## Referències

* ↑ http://www.foroafeitado.com/foro/archive/index.php?t-1479.html%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ How to get that perfect shave [Consulta: 2011.03.25 (en anglès)]. Arxivat 2011-09-08 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Intoxicació amb crema d'afaitar a MedlinePlus
# Partit Roig (Noruega)

El Roig (Rødt en bokmål, Raudt en nynorsk) és un partit d'esquerra de Noruega, fundat l'11 de març de 2007 resultat de la fusió entre Aliança Electoral Roja i el Partit Comunista dels Treballadors ("Arbeidernes Kommunistparti").

## Resultats electorals

Storting :
| Any | Vots | Vots | Vots | Escons | Escons | Govern | Pos. |
| Any | No. | % | ± pp | No. | ± | Govern | Pos. |
| 2009 | 36,219 | 1.3 | Nou | 0 / 169 | Nou | Extraparlamentari | 8è |
| 2013 | 30,751 | 1.1 | 0.2 | 0 / 169 | = | Extraparlamentari | 9è |
| 2017 | 70,522 | 2.4 | 1.3 | 1 / 169 | 1 | Oposició | = 9è |
| 2021 | 135,574 | 4.7 | 2.3 | 8 / 169 | 7 | Oposició | 6è |

## Referències

* ↑ «Parties and Elections in Europe». [Consulta: 6 març 2022].
* ↑ PSt, red. «How Integrity Initiative and Atlantic Council is exposed in Norway» (en noruec bokmål), 12-01-2019. [Consulta: 6 març 2022].
* ↑ «European Election Database (EED)». Arxivat de l'original el 2022-03-01. [Consulta: 6 març 2022].
* ↑ Fossum, John Erik «Norway’s European Conundrum» (pdf). Centre for European Studies, 4, 04-02-2009. ISSN: 7741 1890- 7741 [Consulta: 6 març 2022].
* ↑ «A New Working-Class Party Is on the Rise in Norway» (en anglès americà). [Consulta: 6 març 2022].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Shiba inu

El shiba inu (柴犬$^?$) és una raça de gos mitjà i àgil, originari del Japó, que va ser originalment criat i desenvolupat com a gos de caça, per tant és capaç de suportar terrenys muntanyencs. S'assembla a altres races japoneses, com el Akita Inu o el Hokkaido, però el shiba inu és una raça diferent amb un llinatge, temperament i grandària més petita que altres races de gossos del país Japó. És una de les poques races de gos antigues que encara existeixen en el món.

# Etimologia

A aquest petit gos se li ha anomenat shiba des de fa molt temps, amb diverses teories sobre el desenvolupament d'aquest nom. 犬 “Inu” és el kanji japonés que significa gos, però el significat del kanji 柴 "shiba” no és molt clar i té tres possibles orígens.
Una primera explicació popular és que la paraula shiba significa "petit arbust" i que a aquesta raça se'n va dir així, justament per ser utilitzada en la caça de animals petits que s'ocultaven entre matolls. Una altra possible explicació a aquest mateix kanji és degut al pelatge de l'animal, de color vermellós, semblant al color d'aquests matolls en l'època de tardor. Una tercera teoria és la de l'antic significat de "shiba", referint-se a "petit" o "poc", malgrat que està en desús aquesta definició des de fa molt temps.
Després també està la conjectura que combina aquestes possibles explicacions, referint-se a aquest animal com a "gos petit de l'arbust"

## Història i origen de la raça

El Shiba Inu és una raça japonesa molt antiga, recorda un gos que va ser trobat en unes ruïnes que daten del 500 d. de C. És el més petit del llinatge dels Spitz, i el seu nom vol dir «gos petit» en nagano (dialecte japonès).

## Descripció

Àgil, de port robust i musculós, pit profund, dors horitzontal i curt, ulls ametllats, cua llarga i en forma de falç.
Color
Vermell, sal i pebre, negre i canyella, blanc o marró.
Pelatge
Aspre i llis però llustrós.
Alçada
Mascles al maxim de 38-40 cm, femelles 35-38 cm.
Pes
Pes mitjà: 9-13,5 kg.

## Cures

Si hom l'obliga a fer molt d'exercici i activitats físiques, es podrà tenir en un apartament. És robust i resistent al clima en l'exterior i a casa. El seu pèl curt i dens és fàcil de cuidar. La seva educació i cures són fàcils i no requereix res d'específic.

## Temperament

És obedient, destre i molt net. És eixerit, emprenedor, afectuós i extremadament valent, ja que no dubta en amidar-se amb animals més forts que ell. Molt afectuós amb el seu amo i bon company per als nens. I amb altres animals si es cuida des de petits.
No és molt sociable si no s'educa bé.

## Entrenament

És fàcil d'educar, obedient i intel·ligent.

## Utilitat

Com a gos de companyia i també per a avisar de la presència d'intrusos, ja que sempre està en alerta i vigilant. És un bon caçador.

## Enllaços externs

* Llista de races de gossos i descripció a la web d'Affinity Arxivat 2011-07-07 a Wayback Machine..
# Estufa salamandra

L'estufa salamandra, és el nom que erròniament es dóna a un tipus d'estufa inventat el 1743 per Benjamin Franklin, anomenat en realitat Estufa Pennsylvania o Estufa Franklin, considerat un dels primers sistemes de calefacció moderna no integrat en la construcció. Permet una millor regulació de la combustió i un millor control dels fums que la llar tradicional, de manera que també suposa un estalvi de combustible, si bé té l'inconvenient de que la combustió s'efectua en l'ambient a calefactar i utilitza materials contaminants (llenya benzina o carbó mineral). El seu cos és un recipient en forma de caixa fabricat de metall fos, que disposa d'una finestra enreixada regulable per la qual s'afegeix el combustible, i que s'eleva de terra generalment mitjançant unes potes. De la seva part superior surt un tub de xemeneia per deixar sortir el fum.
L'inventor, Benjamin Franklin, la va batejar com a model Pennsylvania. El nom de Salamandra el rebé del fabricant d'estufes The Salamandre Stove Co., que vengué entre 1925 i 1933 estufes de disseny francès d'Emile Caboche, amb semblança a l'estufa Franklin, anomenat La Salamandre, evocant la salamandra mítica que, segons es creia, podia viure en el foc sense cremar-se.

## Vegeu també

* Campana extractora
* Cuina econòmica
* Cuina vitroceràmica
* Cuina de gas
* Fogó de petroli
* Fogó portàtil
* Fogó de querosè

## Referències

* 1 2 / 3833 Fitxa de l'estufa Franklin en el catàleg del MET
* ↑ «La Salamandre TAM 2».
* ↑ Cirlot, Juan-Eduardo. Diccionari de Símbols. editorial Labor, 1991, p. 396. ISBN 9788433535047.
# Graella palestina

La graella palestina (anglès Palestine grid) va ser un sistema de coordenades geogràfiques usat en el Mandat Britànic de Palestina
El sistema va ser escollit pel Departament d'Agrimensura del Govern de Palestina el 1922. La projecció usada fou la projecció de Cassini-Soldner. El meridià central (la línia de longitud al llarg del qual no hi ha distorsió local) escollit va ser el que passa per un marcador al turó del monestir de Mar Elias al sud de Jerusalem. L'origen fals (punt zero) de la graella es va situar 100 km al sud i a l'oest del turó Ali el-Muntar que té vistes a la ciutat de Gaza. La unitat de longitud de la graella era el quilòmetre; les unitats britàniques ni tan sols eren considerades.
En el moment en què es va establir la graella no hi havia cap intenció de cartografiar els baixos abrics del desert del Nègueb, però això no es va mantenir real. El fet que aquestes regions del sud tinguessin un caràcter negatiu coordenades nord-sud es va convertir en una font de confusió, que es va resoldre afegint 1000 a la coordenada septentrional en aquest cas. Per a propòsits militars, es va afegir 1000 a les coordenades nord-sud per a totes les ubicacions, de manera que van variar de forma uniforme d'aproximadament 900 a aproximadament 1300.
Durant la Segona Guerra Mundial, es va utilitzar una Graella Militar Palestina que era similar a la Graella Palestina però que utilitzava la projecció transversal Mercator. La diferència entre les dues projeccions era només d'uns pocs metres.
Després de l'establiment de l'Estat d'Israel, la graella Palestina es va seguir utilitzant sota el nom de Graella Israeliana o la graella ICS, ara anomenada "Antiga graella Israeliana", amb 1000 km afegits al component septentrional per fer el rang nord-sud continu. Va ser reemplaçada per la graella de transversal Mercator israeliana en 1994. La graella Palestina encara s'utilitza sovint per especificar localitzacions en la literatura històrica i arqueològica.

## Especificació d'ubicacions

La forma bàsica d'especificar una ubicació a la graella palestina és escriure la coordenada est-oest seguida de la coordenada nord-sud utilitzant 3 dígits cadascun. Per exemple, la Cúpula de la Roca es troba en 172132. Això especifica la ubicació dins d'un quilòmetre. Si cal més precisió, es poden afegir dígits addicionals a cada coordenada; per exemple, 17241317 dona a la cúpula de la roca a 100 metres. Molts autors separen les dues coordenades amb puntuació per a propòsits de llegibilitat, per exemple 172-132 o 172/132.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Dov Gavish. The Survey of Palestine under the British Mandate, 1920–1948. RoutledgeCurzon, 2005, p. 73–75.
* ↑ Elia Zureik, David Lyon, Yasmeen Abu-Laban. Surveillance and Control in Israel/Palestine: Population, Territory and Power. Routledge, 2011, p. 304.
* 1 2 Dov Gavish. The Survey of Palestine under the British Mandate, 1920–1948. RoutledgeCurzon, 2005, p. 219–223.

## Enllaços externs

* THE PALESTINE GRID: CONFIGURING NON-STANDARD COORDINATE SYSTEMS IN MAPINFO PROFESSIONAL
# Esperó

«esperó» té aquests significats:
* Esperó (hípica), instrument de metall situat a la part posterior d'una bota de muntar
* Esperó (nàutica), tipus de proa acabada en punta
* Esperó (cuina), estri de cuiner o pastisser
* Esperó (geografia), ramificació secundària d'una muntanya o serralada principal
* Biologia:
** Esperó (anatomia), apèndix punxegut d'alguns animals
** Esperó (botànica), protuberància dels pètals o sèpals d'algunes flors
** Esperó, membre del gènere Delphinium
** Esperó, membre del gènere Consolida
** Esperó de cavaller, Delphinium peregrinum
** Esperó de gall, varietat de raïm blanc autòctona de Galícia
** Esperó de sembrat espècie de plantes amb flors del gènere Delphinium de la família de les ranunculàcies
# Serra de l'Arguenya

La serra de l'Arguenya és una alineació muntanyosa del sector bètic valencià, entre els municipis de Castalla (l'Alcoià), Saix i Petrer (l'Alt Vinalopó).
Amb una altura màxima de 1.228 metres sobre el nivell de la mar, al cim de la Replana, la serra de l'Arguenya se situa a la divisòria entre la Foia de Castalla a l'est i la vall del Vinalopó a l'oest. Amb una disposició de sud-oest a nord-est, s'emmarca al sector prebètic valèncià i més concretament a l'àrea dominada pel massís del Maigmó (1.296 m) del qual és considerada un contrafort. La serra de l'Arguenya és, per tant, una unitat més d'este conjunt i es troba envoltada d'altres serres com ara la de Castalla al sud o la serra del Cavall al sud-oest. Al nord es troba la serra de la Peñarrubia (ja fora del conjunt) separada de l'Alguenya pel corredor Saix-Castalla.
A més de la Replana (1.228 m) destaquen altres altures com les Penyes del Quixal (1.195 m), la Penya de l'Àguila (1.052 m) o la Penya dels Col·legials (1.051 m), que culmina la muntanya del Xocolate, ja en terme de Petrer.
La serra de l'Alguenya forma part de l'àrea protegida sota la figura de Lloc d'importància comunitària (LIC) de la Xarxa Natura 2000 en l'anomenat LIC del Maigmó i les serres de la foia de Castalla. A escala autonòmica la Generalitat Valenciana també va protegir aquest paratge en el conjunt del Paisatge protegit de la Serra del Maigmó i la Serra del Sit.

## Referències

* ↑ El massis del Maigmó i la serra de l'Arguenya a va.comunitatvalenciana.com
* ↑ «Serra de l'Arguenya». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Fitxa LIC» (en espanyol). Generalitat Valenciana. [Consulta: 26 gener 2025].
* ↑ «Serra del Maigmó i Serra del Sit - Espacios Naturales Protegidos - Generalitat Valenciana». [Consulta: 26 gener 2025].
* «Cima de la Replana» (en espanyol). Rutas de senderismo por la província de Alicante. GeoElx(blog). [Consulta: 15 febrer 2012].
* «Cima del Xarco» (en espanyol). Rutas de senderismo por la província de Alicante. GeoElx(blog). [Consulta: 15 febrer 2012].
* «Pujada a la Replana del Carrascar pel barranc de l'Escurina» (en valencià). Camins i sendes (blog). [Consulta: 15 febrer 2012].
# Scott Thwaites

Scott Thwaites (Burley in Wharfedale, West Yorkshire, 12 de febrer de 1990) fou un ciclista anglès, professional des del 2010 al 2022.

## Palmarès

* 2011
** Campió del Regne Unit sub-23 en ruta
** 1r al Lincoln Grand Prix
* 2012
** Campió del Regne Unit en critèrium
** 1r al Premier Calendar Road Series
** 1r al Tour of the Reservoir

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2016. 116è de la classificació general
* 2021. 134è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2017. 107è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Cycling Transfers and Rumours for 2023 season» (en anglès). cyclingdigest, 02-01-2023. Arxivat de l'original el 4 de juny 2023. [Consulta: 2 gener 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com