# Josep Maria Miró i Coromina

Josep Maria Miró i Coromina (Prats de Lluçanès, Lluçanès, 1977) és un dramaturg i director teatral català.

## Biografia

Va llicenciar-se en periodisme a la Universitat Autònoma de Barcelona el 2000. El febrer de 2007 va ser professor d'historiografia a la UAB del postgrau "Independent Reporter - Welcome Sarajevo", organitzat per una agència de Fotoperiodisme, i l'any 2008 es va llicenciar en Direcció i Dramatúrgia a l'Institut del Teatre de Barcelona. Ha treballat amb l'equip de guionistes la televisió pública catalana TV3 a les sèries Zoo i Mar de fons, i també amb altres mitjans de comunicació a Catalunya, com ara Ràdio 4, COM Ràdio, Ràdio Sant Cugat, El 9 Nou o la Revista de la UNESCO a Catalunya. Ha fet d'ajudant de direcció de Xavier Albertí, de Toni Casares i de la coreògrafa Germana Civera, a més d'haver dirigit els seus propis textos o l'òpera La Voix humaine, juntament amb altres espectalces de creació.
Ha guanyat nombrosos premis com a autor i com a director de teatre, com ara el Premi Max de 2019, el del Crèdit Andorrà, l'accèssit del Marqués de Bradomín, l'Evarist Garcia, el Boira, el concurs de monòlegs de la Fundació Joan Lluís Vives i l'ex aequo als Premis Mallorca 2008. El 2013 va ser guardonat amb el premi Quim Masó per l'obra teatral Nerium Park. Pel text de l'obra, aquell mateix any 2013, també obtingué el Premi Ciutat de Manacor Jaume Vidal i Alcover de Teatre. Miró ha guanyat, a més, el Premi Born de Teatre en tres ocasions: el 2009 amb La dona que perdia tots els avions, el 2011 amb El principi d'Arquimedes (dramatúrgia que posteriorment es va portar a les pantalles de cinema), i el 2020 amb El cos més bonic que s'haurà trobat mai en aquest lloc.
És autor de les dramatúrgies de Els homes i els dies (2021), L’amic retrobat (2019), An aquell temps que ets animals parlaven (2019), L’aplec del remei (2016), Neus català, un cel de plom (2015), Esperança dinamita, de cuplets i cançons de revista (2014), Com si entrés en una pàtria (2010), Cocaïna, absenta, pastilles de valda i cafè amb llet (2009).
Algunes de les seves obres han estat traduïdes a altres idiomes, com El Principi d'Arquimedes, que compta amb un total de 18 traduccions a llengües com el rus, el polonès, l'èuscar, el croat, el búlgar, el castellà, el gallec, l'anglès, l'alemany, el grec, el turc, el portuguès, l'italià, el romanès o el francès, essent representada amb una vintena de produccions diferents i una quinzena de lectures dramatitzades.
El 2022 va rebre el Premi Rosalía de Castro que atorga el PEN Clube de Galicia.

## Obres teatrals

* Jo, travesti (2023), representada La Model en el marc del Festival Grec de Barcelona i a Fira Tàrrega 2023.
* Restes del fulgor nocturn (2021).
* El cos més bonic que s'haurà trobat mai en aquest lloc (2020). Guanyador del Premi Born de Teatre.
* La majordoma (2020).
* L'habitació blanca (2020).
* Temps salvatge (2017-2018), representada a la Sala Gran del Teatre Nacional de Catalunya, XXII Premi Max.
* Olvidémonos de ser turistas (2017), representada a la Sala Beckett.
* Cúbit (2016).
* La travessia (2015). Premi Frederic Roda – XLV Nit de les lletres catalanes.
* Obac (2014). Finalista XL Premi Born.
* Estripar la terra (2014), representada a La Seca Espai Brossa, Premi Autor exprés.
* Fum (2012), representada a la Sala Petita del Teatre Nacional de Catalunya dins el cercle T6.
* Nerium Park (2012), representada a la Sala Pina Bausch del Mercat de les Flors, al festival Grec de 2014, Premi Jaume Vidal i Alcover.
* El Principi d'Arquimedes (2012). Produïda a la Sala Beckett i interpretada al festival Grec de 2012, XXXVI Premi Born.
* Gang Bang (Obert fins a l'hora de l'Àngelus) (2010/2011). Projecte T6, autor resident al Teatre Nacional de Catalunya.
* La dona que perdia tots els avions (2009). Teatre Nacional de Catalunya, XXXIV Premi Born.

## Bibliografia

* Miró Coromina, Josep Maria. Quan encara no sabíem res: poema dramàtic per a sis veus urbanes i un músic. Arola, 2008. ISBN 978-84-92408-30-6.
* Miró Coromina, Josep Maria; Clemente Gálvez, Cristina. La gran nit de Lurdes G. Publicacions Abadia Montserrat, 2009. ISBN 978-84-9883-114-6.
* Miró Coromina, Josep Maria; Bellviure Simón, Joan Carles. La dona i el debutant. El Gall, 2009. ISBN 978-84-92574-17-9.
* Miró Coromina, Josep Maria. Gang bang. Arola, 2011. ISBN 9788415248286.
* Miró Coromina, Josep Maria. El Principi d'Arquimedes. Arola, 2012. ISBN 9788415248774.
* Miró Coromina, Josep Maria. Nerium Park. Món de llibres, 2013. ISBN 978-84-616-6781-9.
* Miró Coromina, Josep Maria. Fum. Arola, 2013. ISBN 9788494191909.
* Miró Coromina, Josep Maria. La travessia. Comanegra - Institut del Teatre, 2016. ISBN 9788416605590.
* Miró Coromina, Josep Maria. Cúbit. Arola, 2017. ISBN 9788494685415.
* Miró Coromina, Josep Maria. Josep Maria Miró : 2009-2018. Arola, 2018. ISBN 9788494862953.
* Miró Coromina, Josep Maria. Temps salvatge. Arola, 2018. ISBN 9788494834349.
* Miró Coromina, Josep Maria. L'habitació blanca. Flyhard, 2022. ISBN 9788412365016.

## Referències

* 1 2 3 4 Josep Maria Miró - Fitxa d'Artista. Arxivat 2014-01-16 a Wayback Machine. Teatralnet, 2014.
* 1 2 3 4 5 «Josep Maria Miró». CercleArtístic. Arxivat de l'original el 2010-11-25. [Consulta: 23 agost 2010].
* ↑ «Josep Maria Miró». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ komunikartez. «Josep Maria Miró ganador del Premi Born de Teatre 2009» (en espanyol europeu). [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ «Josep Maria Miró gana por tercera vez el Premio Born de Teatro» (en castellà), 25-10-2020. [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ Vidales, Raquel «El teatro catalán triunfa en la gala más castellana de los Premios Max» (en castellà). El País [Madrid], 20-05-2019. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Osona.com. «Josep M. Miró presenta a Vic una guardonada obra sobre la rutina a la ciutat | Osona.com». [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ Payeras, Miquel «Els Premis Mallorca 2008». El Temps.
* ↑ Palma, T. Obrador. «Los premios ´Ciutat de Manacor´ reivindican "en positivo" la cultura y la lengua catalana» (en castellà), 01-06-2013. [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ «El Premi Born de Teatre 2011, al cine – menorca al día». [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ «Josep Maria Miró se hace con el primer ‘triplete’ del Premi Born de Teatre» (en castellà), 25-10-2020. Arxivat de l'original el 2021-09-22. [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ Press, Europa. «Josep Maria Miró gana por tercera vez el Premi Born de Teatre con un monólogo sobre la belleza», 24-10-2020. [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ Les seves obres, al web de l'Institut del Teatre
* 1 2 3 4 Bordes, Jordi «Llegir el teatre - entrevista a Josep Maria Miró». El Punt Avui, 05-02-2018.
* 1 2 «El Principi d'Arquimedes». [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ Diario, Nós. «Os premios Rosalía de Castro do PEN Clube xa teñen gañadoras» (en gallec), 31-10-2022. [Consulta: 1r novembre 2022].
* ↑ FiraTàrrega. «Jo, travesti - Cia. Roberto G. Alonso - FiraTàrrega». [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ «IB3 | Josep Maria Miró guanya el Premi Born amb “El cos més bonic que s'haurà trobat mai en aquest lloc”». [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ «El dramaturgo Josep Maria Miró propone una exploración de la niñez con 'La habitación blanca'» (en castellà). [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ «Cúbit | Teatre Lliure | Barcelona». [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ «El gran moment de Josep Maria Miró». [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ J, Pere. «Josep M. Miró. Estripar la terra». núvol. [Consulta: 13 juliol 2021].
* 1 2 Fondevila, Santi «‘Fum' o les esquerdes d'uns personatges en un món confús». Ara, 23-12-2013.
* ↑ «Nerium Park. GREC’14» (en espanyol europeu). [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ «La dona que perdia tots els avions» (en castellà). [Consulta: 13 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Lloc web personal de Josep Maria Miró