# Illa Vierge

Illa Vierge (en bretó: Enez-Werc'h) és un illot de 6 ha situat a 1,5 de la costa nord-oest de Bretanya, davant del poble de Lilia. Es troba a la comuna de Plouguerneau, al departament de Finisterre. És la ubicació del far de pedra més alt d'Europa, i el "far tradicional" més alt del món. L'Organització Hidrogràfica Internacional especifica que Île Vierge marca el límit sud-oest del Canal de la Mànega.

## Història

Cap al 1450, els franciscans conventuals van establir una abadia a l'illa. El nom "Île Vierge" prové probablement d'una capella dedicada a Maria, mare de Jesús. El 1507, els monjos es van traslladar a Aber Wrac'h al continent. El 1844, l'estat francès va comprar l'illa al sieur Goyon de Coëpel per 6.000 francs.

## Els fars

El primer far era una torre quadrada de 33 m d'alçada construïda el 1842–45. Va començar a funcionar el 15 d'agost de 1845, festivitat de l'Assumpció de la Mare de Déu. Tenia una llum blanca fixa visible des de 14 milles nàutiques (26 km). Va romandre en ús mentre el segon far estava en construcció el 1896–1902. El 1952 es va instal·lar una botzina, substituïda el 1993 per una balisa elèctrica.
El far més nou fa 82.5 m d'alt, fet de blocs de granit. La cara externa és un tronc de con; la cara interior és cilíndrica, folrada amb 12.500 rajoles de vidre opalí fabricades per Saint-Gobain. Hi ha cinc graons fins a la porta principal; a l'interior, 360 graons de pedra i 32 de ferro condueixen a la plataforma del llum. El llum elèctric es va instal·lar l'any 1952 a la placa giratòria mecànica original, assegut en un bany de mercuri. La placa es va substituir per un motor elèctric el 1983. La làmpada té quatre lents amb una distància focal de 0,5 m. El raig bessó dona un flaix blanc cada 5 segons, visible durant 27 km. Els generadors elèctrics es van instal·lar el 1959, complementats entre 1967 i 1994 per dues turbines eòliques. La llum i la rotació s'activen automàticament mitjançant un sensor fotoelèctric. Tot i que el far està automatitzat, el lloc encara té personal.
L'illa està oberta al públic d'abril a setembre, així com el far, amb cita prèvia. El nombre de visitants va ser de 5.944 l'any 2003; 5.974 el 2004; 7.371 el 2005. Tots dos fars són monument catalogat des de 2011.

## Referències

* 1 2 «DDE 29: L'Île Vierge» (en francès). DDE du Finistère. Ministry of Ecology, Energy, Sustainable Development and Sea, 21-09-2005. Arxivat de l'original el 27 de maig 2015. [Consulta: 20 desembre 2009].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 «Phare de l'île Vierge» (en francès). Sécurité maritime - Les Phares et Balises. Ministry of Ecology, Energy, Sustainable Development and Sea, 30-06-2006. Arxivat de l'original el 20 de juliol 2011. [Consulta: 19 desembre 2009].
* 1 2 Phares de l'île Vierge, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.
* ↑ Limits of Oceans and Seas. 3rd + corrections. International Hydrographic Organization, 1971, p. 42 [corrections to page 13]. Arxivat 2009-10-07 a Wayback Machine.
* ↑ Lessard, Anne. «Le phare de l'île Vierge» (en francès). Patrimoine maritime. bretagne.com. Arxivat de l'original el 24 de març 2010. [Consulta: 20 desembre 2009].
* ↑ «Automatisation programme». Planete TP: tout sur les Travaux publics. ASCO-TP (Association per la Connaissance des Travaux Publics), 18-02-2008. Arxivat de l'original el 20 de juliol 2011. [Consulta: 20 desembre 2009].
* ↑ «4 – Le patrimoine des phares et balises» (MS Word) (en francès). Phare d'Eckmühl, Commune de Penmarc'h: Travaux d'expertise du phare: Dossier de presse (Lighthouse of Eckmühl (Penmarc'h), Commune de Penmarc'h: Specialised works on the lighthouse: Press kit). Direction départementale de l’Equipement du Finistère. Arxivat de l'original el 20 de juliol 2011. [Consulta: 20 desembre 2009].