OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Heinz Müller

Heinz Müller (Tuningen, 16 de setembre de 1924 - Schwenningen, 25 de setembre de 1975) va ser un ciclista alemany, professional entre 1949 i 1958.
En el seu palmarès destaca la victòria al Campionat del Món en ruta de 1952, el Campionat d'Alemanya en ruta de 1953, així com diverses etapes de la Volta a Alemanya.
Va morir als 51 anys, pocs dies després de ser diagnosticat amb leucèmia.

## Palmarès

* 1949
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Alemanya
* 1950
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Alemanya
* 1951
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Alemanya
* 1952
** Campió del Món en ruta
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Alemanya
* 1953
** Campió d'Alemanya en ruta
** Vencedor d'una etapa del Tour del Sud-est
** 1r a Stuttgart
* 1954
** 1r al Gran Premi d'Herperdorsfer
* 1955
** 1r al Gran Premi Express
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Alemanya
* 1956
** 1r al Gran Premi Continental
* 1957
** 1r a Colònia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa
* 1958
** 1r del Tour del Nord-oest

### Resultats al Tour de França

* 1955. Abandona (4a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1956. Abandona (12a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1954. Abandona
* 1958. Abandona (8a etapa)

## Referències

* ↑ «MÜLLER Heinz 2». [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Palmarès d'Heinz Müller (All)». [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Heinz MÜLLER» (en italià). [Consulta: 7 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès de Heinz Müller a siteducyclisme.net
# Promegantereon ogygia

Promegantereon ogygia és una espècie de mamífer carnívor extint de la família dels fèlids que visqué a Europa durant el Miocè superior, fa entre 8,7 i 9,7 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Eppelsheim (Alemanya) i el jaciment paleontològic del Cerro de los Batallones, a la Comunitat de Madrid (Espanya). Es tracta de l'única espècie del gènere Promegantereon (encara que hi ha altres classificacions que el reconeixen com a Paramachaerodus ogygia). Tenia les dents carnisseres primitives en comparació amb les d'altres fèlids de dents de sabre. Hauria recordat un lleopard petit tant per la seva mida com per les seves proporcions. El nom genèric Promegantereon significa ‘abans de Megantereon’.

## Referències

* 1 2 3 Entrada «Paramachaerodus ogygia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 7 febrer 2025].
* 1 2 Antón, 2013, p. 138.
* 1 2 Antón, 2013, p. 139.

## Bibliografia

* Antón, M. Sabertooth (en anglès). Indiana University Press, 2013. ISBN 9780253010490.
# Laszlo Varga

Laszlo Varga (Budapest, 13 de desembre de 1924 - Sarasota, 11 de desembre de 2014) va ser un violoncel·lista estatunidenc d'origen hongarès que tenia reconeixement mundial com a solista, artista discogràfic i professor autoritzat de violoncel.

## Biografia

Com a jueu, Varga va perdre la seva posició a la Simfònica de Budapest durant la Segona Guerra Mundial i posteriorment va ser internat per les autoritats hongareses en un camp de treball nazi.
Durant 11 anys, Varga va ocupar el càrrec de violoncel·lista principal de la Filharmònica de Nova York sota la batuta dels directors musicals de l'orquestra Dimitri Mitropoulos i Leonard Bernstein, i de molts directors convidats, inclosos Fritz Reiner i Guido Cantelli. Va actuar com a solista amb orquestres a països com Austràlia, Japó, EUA, l'antiga Unió Soviètica i a tot Europa. En festivals de música com Aspen, Chautauqua i Shreveport, ha estat destacat durant els darrers 40 anys per les seves funcions de solista, músic de cambra i mentor docent. Durant aquest temps es van gravar multitud de discos per a nombroses discogràfiques, incloses Columbia, CRI, Decca, EMI, Musicelli, Period, Philips, RCA, Serenus i Vox. Molts compositors de tot el món han sol·licitat al senyor Varga que faci la primera interpretació de les seves obres.
Com a músic de cambra va formar part de grups com el Trio de piano Borodin, el Quartet de corda canadenc, el Quartet de corda Léner, el Trio Concertante i els Crown Chamber Players. La Universitat d'Indiana va atorgar a Varga el títol de "Chevalier du Violoncelle" per haver dedicat la seva carrera com a professor i solista a la millora del toc violoncel. Va ensenyar el violoncel a la Universitat Estatal de San Francisco (on també va ensenyar direcció i supervisió del programa de música de cambra), la Universitat de Califòrnia a Santa Cruz, la Universitat de Toronto i la Universitat de Houston, de la qual es va retirar el 2000.
Té el gran plaer de tenir molts dels seus estudiants aterrant treballs en orquestres i en universitats de tot el món. Realitza rutinàriament classes magistrals i actua en recitals, a més de dirigir grans grups de conjunts de violoncel per tots els costats del planeta. Molts d'aquests es realitzen durant els diversos congressos internacionals de violoncel. Ha estat director d'orquestres a Budapest, Hongria i San Leandro, Califòrnia, a més de festivals a Aspen, Colorado i Shreveport, Louisiana. No només va dirigir els Virtuosi de Nova York i els Virtuosi de San Francisco, sinó que va ser fundador de tots dos. Ha organitzat moltes obres musicals publicades per MusiCelli Publications. Grups com els Yale Cello, el Saito Cello Ensemble, CELLO per a Sony / Philips, MusiCelli, Los Angeles I Cellisti i el seu propi New York Philharmonic Cello Quartet han enregistrat els seus arranjaments.

## Referències

* ↑ https://www.nytimes.com/2014/12/22/arts/music/laszlo-varga-cellist-for-the-new-york-philharmonic-is-dead-at-89.html

## Enllaços externs

* http://www.cello.org/Newsletter/Articles/varga/varga.htm
* https://cellos2go.com/music.php?show=cello%20duet Arxivat 2021-01-21 a Wayback Machine.
# Yang Yang (A)

Yang Yang (en xinès simplificat: 杨扬; en xinès tradicional: 楊揚; en pinyin: Yáng Yáng) (Jiamusi, Xina 1976) és una patinadora de velocitat en pista curta xinesa, ja retirada, que destacà entre les dècades del 1990 i el 2000.

## Biografia

Va néixer el 24 d'agost de 1976 a la ciutat de Jiamusi, població situada a la província de Heilongjiang de la República Popular de la Xina.
Per coincidència amb una patinadora contemporània xinesa del mateix nom, Yang Yang (S), es decidí incorporar una lletra a cada una d'elles per diferenciar-les. Inicialment rebé el nom de Yang Yang (L) on la "L" significava "large - més gran" per tal de diferenciar-la amb Yang Yang (S), on "S" significava "small - més petita" i on ambdues lletres es referien a la seva edat. Posteriorment la "L" es canvià a "A", on aquesta lletra es referia al mes d'agost en el qual va néixer, i l'altra patinadora conservà la "S", ja que el setembre era el seu mes de naixement.

## Carrera esportiva

Va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1998 realitzats a la ciutat de Nagano (Japó), on aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova dels 3.000 metres relleus. En aquests mateixos Jocs participà en les proves de 500 i 1.000 metres, si bé fou desqualificada per irregularitats en el patinatge. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City (Estats Units) aconseguí guanyar tres medalles olímpiques: la medalla d'or en les proves de 500 i 1.000 metres, i la medalla de plata en els 3.000 metres relleus, a més de finalitzar quarta en els 1.500 metres. La medalla aconseguida per Yang Yang (A) en la prova dels 500 metres fou la primera medalla olímpica d'or de la Xina en uns Jocs Olímpics d'hivern. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 realitzats a Torí (Itàlia) aconseguí guanyar la medalla de bronze en la prova dels 1.000 metres, finalitzà vuitena en els 3.000 metres relleus i finalment, onzena en els 1.500 metres.
Considerada una de les millors patinadores en pista curta de la història, al llarg de la seva carrera aconseguí guanyar 50 medalles en el Campionat del Món de patinatge de velocitat en pista curta: 32 d'or, 13 de plata i 5 de bronze.
El 2010 fou escollida membre del Comitè Olímpic Internacional (COI). Així mateix és membre de l'Agència Mundial Antidopatge.

## Notes

* ↑ (anglès) China's former skater Yang Yang elected as new IOC member
# Christian Knees

Christian Knees (Colònia, 5 de març del 1981) és un ciclista alemany, professional des de 2004 fins al 2020.
En el seu palmarès destaca la victòria al Campionat d'Alemanya en ruta de 2010 i a la Volta a Baviera de 2008.

## Palmarès

* 1999
** 1r al Tour de Lorena junior
* 2001
** Vencedor d'una etapa de la FBD Insurance Rás
* 2002
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Turíngia
* 2003
** Vencedor d'una etapa del Tour de Gironda
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Turíngia
* 2005
** 1r a la Regiobahn cup
* 2006
** 1r a la Volta a Colònia
** 1r a Bad Homburg
* 2008
** 1r a la Copa d'Alemanya de ciclisme
** 1r a la Volta a Baviera
* 2010
** Campió d'Alemanya en ruta
* 2011
** 1r a la Rund um Sebnitz

### Resultats al Tour de França

* 2006. 104è de la classificació general
* 2007. 47è de la classificació general
* 2008. 29è de la classificació general
* 2009. 20è de la classificació general
* 2010. 91è de la classificació general
* 2011. 64è de la classificació general
* 2012. 82è de la classificació general
* 2017. 144è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2006. 73è de la classificació general
* 2007. 72è de la classificació general
* 2013. 60è de la classificació general
* 2016. 66è de la classificació general
* 2018. 91è de la classificació general
* 2019. 96è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2009. 43è de la classificació general
* 2013. 79è de la classificació general
* 2014. No surt (17a etapa)
* 2015. 91è de la classificació general
* 2016. 124è de la classificació general
* 2017. 124è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Ineos veteran domestique Christian Knees retires» (en anglès). Cycling Weekly, 16-12-2020. [Consulta: 5 març 2022].

## Enllaços externs

* Website Christian Knees (alemany)
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Gerard Schurmann

Gerard Schurmann (Kertosono, Java, Índies Orientals Neerlandeses, actualment Indonèsia, 19 de gener de 1924 - Hollywood Hills, Los Angeles, 24 de març de 2020) va ser un músic, compositor i director d'orquestra britànic d'origen neerlandès, amb doble nacionalitat britànica i neerlandesa.
Nascut a Kertosono, a la part oriental de l'illa de Java, que llavors pertanyia als Països Baixos, amb un pare executiu d'una fàbrica de sucre, va créixer a Anglaterra a partir dels quatre anys, i serví a la corona britànica durant la Segona Guerra Mundial, a la Royal Air Force, sense deixar pas la seva passió per la música i, així, el 1943, el soldat Schurmann va dedicar el seu primer quartet de corda a la reina d’Holanda, Guillemina I dels Països Baixos, que s'havia exiliat a Londres.
Com a agregat cultural a l’ambaixada holandesa a Londres, als 21 anys, promou intercanvis musicals entre els dos països que determinen la seva identitat, com a pianista i antic alumne de Kathleen Long, i com a director, format per Franco Ferrara. Durant el seu mandat com a director permanent a Hilversum Radio, va defensar Alan Rawsthorne, que va ser el seu professor de composició. Quan se li acabà el seu contracte de director d'orquestra de la Ràdio d'Holanda a Hilversum va tornar a Anglaterra per dedicar-se principalment a la composició. En aquesta època va musicar films notables dirigits per directors com Charles Crichton, Charles Frend o Laurence Harvey. El 1981, es va traslladar als EUA, on amb l'ajuda inestimable de Lorin Maazel va introduir la seva música en aquest país, primer amb l'Orquestra de Cleveland i, posteriorment, a Pittsburgh i altres llocs del país.

## Referències

* 1 2 Gervasoni, Pierre «La mort du compositeur Gerard Schurmann. Le musicien britannique d’origine hollandaise a beaucoup produit pour le cinéma avant de poursuivre sa quête d’indépendance au concert. Il est mort le 24 mars, à l’âge de 96 ans». Le Monde, 28-03-2020 [Consulta: 30 novembre 2020].
* ↑ «Gerard Schurmann (1924–2020)». Wise Music Classical, 25-03-2020. [Consulta: 30 novembre 2020].
* ↑ «Gerard Schurmann (1924-2020)». IMDb. [Consulta: 30 novembre 2020].
* ↑ «Gerard Schurmann (Holanda, 1924-2020)». Epdlp. El Poder de la Palabra [Consulta: 30 novembre 2020].
# Comtat de San Benito

El Comtat de San Benito és un comtat de l'estat de Califòrnia dels Estats Units. Segons el cens dels Estats Units del 2020, tenia una població 64.209 habitants. La seu del comtat és Hollister.

## Història

El comtat va ser fundat el 1874 a partir d'un territori tallat al comtat de Monterey. El riu San Benito, que li dóna nom, també inspira el nom de Benitoïta, una pedra preciosa utilitzada en joieria.

## Geografia
### Situació

* Benitoite de San Benito Co.
* Vall de Bitterwater.
* Tribunal Superior de Califòrnia a Hollister, seu del comtat.
* Parc Nacional Pinnacles.
* Bear Valley School, escola inclosa al Registre Nacional de Llocs Històrics.

### Localitats

Segons l'Oficina del Cens dels Estats Units, el comtat té una superfície de 3600 km². Té dues poblacions (Hollister i San Juan Bautista) i tres llocs designats pel cens: Aromas (a cavall del comtat de Monterey), Ridgemark i Tres Pinos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r abril 2010 | 1r juliol 2010 | 1r abril 2020 |
| 55.269 | 55.537 | 64.209 |
L'Oficina del Cens dels Estats Units estima que el 2006 el comtat tenia una població de 55.842 habitants. El 29,9% de la població és menor de 18 anys i un 8,4% de 65 anys i més.
Declaracions de pertinença a un espectacle de raça: 91,1% blanc, 1,5% nadiu americà, 1,3% afroamericà i 3,4% asiàtics. A més i amb independència de les declaracions de pertinença a una raça, el 51,9% de la població és llatina.
Evolució demogràfica :
| 1880 | 1890 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 | 2020 |
| 5584 | 6412 | 6633 | 8041 | 8995 | 11311 | 11392 | 14370 | 15396 | 18226 | 25005 | 36697 | 53234 | 55269 | 64209 |

## Referències

* ↑ «Explore Census Data». [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ «How much do you know about your county?» (en anglès). [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ «2010 Census Gazetteer Files».
# Col·legi de Sant Josep (Tortosa)

El Col·legi de Sant Josep és un edifici de Tortosa (Baix Ebre) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És situat al barri del Rastre, a l'extrem nord-est de la ciutat, sota el fort de Bonet. El conjunt consta d'un sector edificat de cossos rectangulars col·locats en angle de 90° que conformen una planta irregular per poder aprofitar al màxim la llum natural. Hi ha, a més, un pati interior i un espai obert exterior, entre el col·legi i la muntanya, on se situen les pistes d'esport i la zona d'esbarjo per als alumnes. L'alçada de les edificacions és irregular: oscil·la entre 2 i 4 plantes. La teulada és a dos vessants.
A l'interior dels diferents cossos es distribueixen les classes, habitacions i altres dependències de l'internat. La capella principal, d'estructura força senzilla, és dedicada a la Mare de Déu del Carme. Conforma una planta rectangular de cinc trams, coberta amb volta de mig punt rebaixada simulant creueries. L'altar és modern, d'inspiració classicista. Presenta escassa il·luminació. Té accés des de la planta baixa, encara que ocupa dos nivells de l'edifici i des del primer pis es pot accedir al cor, situat al tram dels peus. Hi ha dues capelles més, petites, dedicades a Sant Domènec i Sant Josep.

## Història

Fou fundat el 1863 per Mossèn Domingo i Sol, per a l'ensenyament de nens pobres que volien ser sacerdots. El mateix sacerdot en fundà d'altres a diferents llocs de la Península i fins i tot a Roma.
El 1923 l'edifici sofrí una important ampliació, que en determinà l'actual estructura. El 1970 s'hi començaren a impartir també estudis d'E.G.B., que continuaren junt amb els de Batxillerat.

## Vegeu també

* Convent dels Josepets (Alcanar)

## Referències

* 1 2 3 4 «Col·legi de Sant Josep». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Enllaços externs

* Associació Amics dels Josepets
# Hermann Schild

Hermann Schild (Güben in der Oberlautz, 16 de febrer de 1913 - Múnic, 9 d'abril de 2006) va ser un ciclista alemany, que fou professional entre 1937 i 1942 i entre 1946 i 1957. En el seu palmarès destaca el Campionat nacional en ruta de 1954 i la Volta a Alemanya de 1938.

## Palmarès

* 1937
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Alemanya
* 1938
** 1r a la Volta a Alemanya i vencedor de 2 etapes
* 1939
** Vencedor de 4 etapes a la Volta a Alemanya
* 1947
** 1r a la Berlín-Cottbus-Berlín
* 1951
** 1r a Berlín
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Alemanya
* 1952
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Alemanya
* 1954
** Campió d'Alemanya en ruta

### Resultats al Tour de França

* 1937. Abandona (5a etapa)
* 1938. Abandona (8a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa de Hermann Schild a sitiodeciclismo.net
# Bobby Simmons

Bobby Simmons (Chicago, Illinois; 2 de juny de 1980). És un exjugador professional de bàsquet que jugava en la posició d'aler.
Després de tres anys a la Universitat DePaul, Simmons va ser escollit en segona ronda del draft de l'NBA del 2001 pels Seattle SuperSonics, i aquests van transferir-ne els drets als Washington Wizards. Va jugar 2 anys a la capital federal i a continuació va passar pels Los Angeles Clippers (2003-2005), Milwaukee Bucks (2005-2008) i New Jersey Nets (2008-2009). L'any 2010 va signar un contracte de 10 dies amb els San Antonio Spurs, que no va ser renovat. El 2011 es va incorporar als Reno Bighorns de la lliga de desenvolupament de l'NBA. El 2012 va tornar als Clippers i va disputar-hi la segona meitat de la temporada. Bobby Simmons va ser nomenat el jugador amb millor evolució de la lliga l'any 2005, en la seva tercera temporada a Los Angeles, quan va promediar 37,3 minuts i 16,4 punts per partit.

## Referències

* ↑ «Bobby Simmons Statistics». Basketball Reference.com.
* ↑ Singh, Prateek. «"Bet You Bobby F***ing All Them Up": Michael Jordan 'Put His Chips' On Bobby Simmons Pre-Draft Says Ex Wizards Star» (en anglès). The Sports Rush, 26-12-2024. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Clippers sign Bobby Simmons» (en anglès), 28-02-2012. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Nets send Jefferson to Milwaukee for Yi, Simmons» (en anglès), 26-06-2008. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Spurs Sign Chris Quinn, Waive Simmons». NBA.com, 05-11-2010. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ Schroeder, Scott. «Bobby Simmons To Join NBA D-League's Reno Bighorns On Wednesday» (en anglès), 07-03-2011. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «BOBBY SIMMONS RE-SIGNED BY CLIPPERS». NBA.com, 24-03-2012. [Consulta: 24 març 2012].
* ↑ «Simmons is NBA's most improved» (en anglès). CBC, 10-05-2005. [Consulta: 9 febrer 2025].
# Jean-Baptiste Say

Jean-Baptiste Say (Lió, 5 de gener del 1767 - París, 14 de novembre del 1832) va ser un economista francès.

## Pensament

És un dels principals exponents de l'Escola Clàssica d'economistes. Admirador de l'obra d'Adam Smith, i influenciat per altres economistes francesos com Turgot, Say va guanyar reconeixement en tot Europa amb el seu Tractat d'Economia Política, primera edició datada del 1804. Say reprengué moltes de les idees dels seus predecessors francesos i d'Adam Smith, sistematitzant-les en aquest magistral tractat, que inclou nombroses contribucions originals, expressades amb una gran claredat d'estil. Alguns economistes de l'escola clàssica anglesa, en particular McCulloch, seguidor de David Ricardo, van considerar que Say era merament un divulgador i sistematitzador de la Riquesa de les Nacions, però hom defensa que les aportacions que va fer van ser molt més enllà.
La cèlebre Llei dels Mercats, que va formular com "els productes, en última instància s'intercanvien per altres productes” és la seva contribució més famosa. Batejada posteriorment com a Llei de Say, constitueix un element central de l'economia clàssica (en ser acceptada per David Ricardo i John Stuart Mill com una de les contribucions més significatives al pensament econòmic). La seva essència és que, abans de poder demandar béns cal haver produït altres béns per intercanviar-los pels béns desitjats (el que implica una relació causa-efecte de l'oferta cap a la demanda), i el seu corol·lari és que no poden existir períodes perllongats de sobreproducció i subconsum si el mercat no pateix interferències. Les contraccions de l'activitat productiva es deuran llavors, o bé a pertorbacions com les males collites o les guerres, o a mesures dels governs que influeixin negativament en l'activitat econòmica, com pujades en els aranzels. Thomas Malthus i Sismondi, després reivindicats per Keynes, van rebutjar la llei argumentant la possibilitat d'atresorament, que podria conduir al subconsum. Say i altres clàssics van respondre asseverant que l'atresorament era un fenomen d'importància marginal.

## Bibliografia

* Dubois de l'Estang, E. “J.-B. Say”. In Nouveau dictionnaire de l'économie politique, Deuxième édition, Tome second, I — Z, Publié sous la direction de M. Léon Say et de M. Joseph Chailley, 783-791. Paris: Guillaumin et C$^{ie}$, 1900. (francès)
* Potier, Jean-Pierre, et André Tiran. “L'édition des Œuvres complètes de Jean-Baptiste Say”. Cahiers d'économie politique, n° 57 (2009): 151-173. (francès)
* “Portrait : J.B. Say (1767-1832)”. La nouvelle lettre, n°1064 (29 janvier 2011): 8. Arxivat 2020-08-24 a Wayback Machine. (francès)
* Say, Jean-Baptiste. Œuvres complètes. 10 volumes. Paris : Economica, 2003-. (francès)
# Joan Montraveta Montraveta

Joan Montraveta Montraveta (Riner, 27 de desembre de 1947) és un empresari català conegut per la seva contribució al desenvolupament de la premsa en català en l'àmbit comarcal, especialment com a cofundador i editor del diari Regió7, però també com a promotor de l'edició en català d'El Periódico.
Participà activament en el moviment sindical i en organitzacions polítiques clandestines com la Lliga Comunista Revolucionària. Fou detingut i empresonat a la presó Model de Barcelona l'any 1976 per la seva participació en vagues en defensa de la millora de les condicions laborals al sector del metall.
L'any 1978, amb un grup de periodistes de Manresa, fundà Regió7, el primer diari de la Catalunya Central. En l'etapa del president Pasqual Maragall, fou nomenat director general de difusió per a supervisar la comunicació corporativa de la Generalitat de Catalunya. L'any 2006, fundà l'hotel La Freixera, un establiment de quatre estrelles situat al nucli antic de Solsona. El 2024 va fer entrega a la Biblioteca del Pavelló de la República (UB) del seu llegat de documents sindicals i polítics del període 1971-1977.

## Referències

* ↑ Maza, Sònia «Entrevista a Joan Montraveta». Antena Local, 12-2004, pàg. 11 [Consulta: gener 2025].
* ↑ AB. «Diccionari dels Partits Polítics de Catalunya». Grup Enciclopèdia.
* ↑ Mulero Campoy, Marta «: La lucha por la amnistía laboral en el sector metalúrgico de Barcelona (1970-1977)». Historia, Trabajo y Sociedad Revista de la Fundación 1º de Mayo, 11, 11, 2020, pàg. 32 [Consulta: gener 2025].
* ↑ Bertran Teixidor, Josep Maria. «Objectiu: desempallegar-se de la premsa del Movimiento». Memoria.cat. [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ Redacció «Joan Montraveta serà el nou director general de Difusió». Vilaweb, 28-09-2024 [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ Serrat, Laura «L’hotel La Freixera de Solsona busca relleu per poder reobrir». Regió7, 30-06-2023 [Consulta: 1r febrer 2025].
* ↑ Moraleda, Xavi «El rinerenc Joan Montraveta lliura 368 documents sobre la seva lluita per les llibertats democràtiques als 70 a un fons barceloní». Regió7, 04-12-2024 [Consulta: 1r febrer 2025].