OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1956 - 10.000 metres masculins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1956 celebrats a la ciutat de Cortina d'Ampezzo (Itàlia) es disputà una prova de patinatge de velocitat sobre gel sobre una distància de 10.000 metres.
La competició se celebrà el dia 31 de gener de 1956 al llac Misurina, sobre gel natural.

## Comitès participants

Participaren 32 patinadors de velocitat de 15 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (2) Austràlia (1) Àustria (1) Canadà (1) Corea del Sud (1) | Estats Units (1) Finlàndia (3) Itàlia (1)  Japó (2) Noruega (4) | Països Baixos (3) Regne Unit (2) Suècia (4) Txecoslovàquia (2) Unió Soviètica (4) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Sigvard Ericsson | Knut Johannesen | Oleg Goncharenko |

## Rècords

Rècords establerts anteriorment als Jocs Olímpics d'hivern de 1956.
| Rècord del món | 16:32.6 | Hjalmar Andersen | Hamar (NOR) | 10 de febrer de 1952 |
| Rècord olímpic | 16:45.8 | Hjalmar Andersen | Oslo (NOR) | 19 de febrer de 1952 |
En la tercera ronda el soviètic Oleg Goncharenko establí un nou rècord olímipc amb 16:42.3 minuts, batut en la setena ronda pel noruec Knut Johannesen amb un temps de 16:36.9 minuts. Finalment el suec Sigvard Ericsson establí un nou rècord olímpic en la seva ronda, la desena, amb un temps de 16:35.9 minuts.
* 1 2 El rècord va ser esatablert en altura (més de 1.000 metres sobre el nivell del mar) i sobre gel natural.

## Results

| Place | Speed skater | Time |
| 1 | Sigvard Ericsson | 16:35.9 RO |
| 2 | Knut Johannesen | 16:36.9 |
| 3 | Oleg Goncharenko | 16:42.3 |
| 4 | Sverre Ingolf Haugli | 16:48.7 |
| 5 | Kees Broekman | 16:51.2 |
| 6 | Hjalmar Andersen | 16:52.6 |
| 7 | Boris Yakimov | 16:59.7 |
| 8 | Olle Dahlberg | 17:01.3 |
| 9 | Boris Tsybin | 17:03.4 |
| 10 | Helmut Kuhnert | 17:04.6 |
| 11 | Johnny Cronshey | 17:05.6 |
| 12 | Juhani Järvinen | 17:05.9 |
| 13 | Sven Andersson | 17:13.5 |
| 14 | Vladimír Kolář | 17:16.9 |
| 15 | Gunnar Ström | 17:17.0 |
| 16 | Vladimir Shilykovski | 17:17.6 |
| 17 | Kauko Salomaa | 17:19.0 |
| 18 | Wim de Graaff | 17:21.6 |
| 19 | Knut Tangen | 17:22.3 |
| 20 | John Hearn | 17:27.6 |
| 21 | Hans Keller | 17:27.7 |
| 22 | Taketsugu Asazaka | 17:35.3 |
| 23 | Yoshiyasu Gomi | 17:35.9 |
| 24 | Toivo Salonen | 17:37.6 |
| 25 | Egbert van't Oever | 17:37.7 |
| 26 | Bohumil Jauris | 17:38.4 |
| 27 | Colin Hickey | 17:45.6 |
| 27 | Pat McNamara | 17:45.6 |
| 29 | Arthur Mannsbarth | 17:47.8 |
| 30 | Kim Jong-Sun | 17:52.6 |
| 31 | Ralf Olin | 17:59.2 |
| 32 | Carlo Calzà | 18:32.8 |
    RO: rècord olímpic
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1960 - 1.500 metres femenins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1960 celebrats a la ciutat de Squaw Valley (Estats Units) es disputà una prova de patinatge de velocitat sobre gel sobre una distància de 1.500 metres en categoria femenina. Aquesta fou la primera vegada que aquesta prova formà part del programa olímpic. La competició se celebrà el dia 21 de febrer de 1960 a les instal·lacions de Squaw Valley.

## Comitès participants

Participaren 23 patinadores de velocitat de 10 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (3) Canadà (2) Corea del Sud (2) Estats Units (3) Finlàndia (2) | França (1)  Japó (3) Polònia (2) Suècia (2) Unió Soviètica (3) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Lidiya Skoblikova | Elwira Seroczyńska | Helena Pilejczyk |

## Rècords

Rècords establerts anteriorment als Jocs Olímpics d'hivern de 1960.
| Rècord del món | 2:25.5 m | Khalida Shchegoleeva | Medeo (URSS) | 30 de gener de 1953 |
| Rècord olímpic | | - | | |

## Resultats

La soviètica Klara Guseva establí el primer rècord olímpic amb un temps de 2:28.7 minutes. Posteriorment la polonesa Elwira Seroczyńska el millorar amb el temps de 2:25.7 minutes, i finalment la soviètica Lidiya Skoblikova establí un nou rècord del món amb un temps de 2:25.2 minuts.
| Posició | Patinador | Temps |
| 1 | Lidiya Skoblikova | 2:25.2 (RM) |
| 2 | Elwira Seroczyńska | 2:25.7 |
| 3 | Helena Pilejczyk | 2:27.1 |
| 4 | Klara Guseva | 2:28.7 |
| 5 | Valentina Stenina | 2:29.2 |
| 6 | Iris Sihvonen | 2:29.7 |
| 7 | Christina Scherling | 2:31.5 |
| 8 | Helga Haase | 2:31.7 |
| 9 | Elsa Einarsson | 2:32.9 |
| 10 | Fumie Hama | 2:33.3 |
| 11 | Jeanne Ashworth | 2:33.7 |
| 12 | Yoshiko Takano | 2:34.0 |
| 13 | Doreen Ryan | 2:34.5 |
| 14 | Eevi Huttunen | 2:35.1 |
| 15 | Jeanne Omelenchuk | 2:36.4 |
| 16 | Inge Görmer | 2:36.5 |
| 17 | Françoise Lucas | 2:36.6 |
| 18 | Barb Lockhart | 2:37.0 |
| 19 | Hatsue Takamizawa | 2:43.7 |
| 20 | Margaret Robb | 2:48.6 |
| 21 | Kim Gyeong-Hoe | 2:48.6 |
| 22 | Gisela Toews | 2:51.1 |
| 23 | Han Hye-Ja | 2:55.6 |
    RM: rècord del món

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – 1,500 metres, Women». [Consulta: 25 desembre 2024].
* ↑ El rècord va ser esatablert en altura (més de 1.000 metres sobre el nivell del mar) i sobre gel natural.
# Comunitat de municipis del Centre Trégor

La Comunitat de municipis del Centre Trégor (CCCT) (en bretó Kumuniezh kumunioù Kreiz Treger) és una estructura intercomunal francesa, situada al departament de les Costes d'Armor a la regió Bretanya. Té una extensió de 105,29 kilòmetres quadrats i una població de 6.427 habitants (2007). També és una de les comunitats de municipis que ha signat la carta Ya d'ar brezhoneg.

## Composició

Està formada per les 8 comunes següents :
* Berhet
* Caouënnec-Lanvézéac
* Cavan
* Coatascorn
* Prat
* Pluzunet
* Quemperven
* Tonquédec

## Vegeu també

* Intercomunalitats de les Costes d'Armor

## Enllaços externs

* Web oficial de la Comunitat de comunes del Centre Trégor Arxivat 2006-03-01 a Wayback Machine.
* (francès) (bretó) Geografia de Bretanya : portal geogràfic, cartogràfic i estadístic
* (Accés dels serveis públics a les informacions sobre les col·lectivitats) : Costes d'Armor Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
# Mairéad Farrell

Mairéad Farrell (Galway, 6 de gener de 1990) és una política irlandesa del Sinn Féin que és diputada de Dáil Éireann per la circumscripció electoral de Galway West des de les eleccions generals del 2020.

## Biografia

Mairéad Farrell és de la zona de Mervue a la ciutat de Galway. El seu pare, Niall, és un activista contra la guerra i la seva tia, també anomenada Mairéad Farrell , va ser membre de l'Exèrcit Republicà Irlandès Provisional que es va convertir en un dels Tres de Gibraltar. Farrell és llicenciat en Arts en Economia i Història per NUI Galway i Màster en Ciències en Finances per a Queen's University Belfast.

## Carrera política

Farrell va formar part del Comitè Nacional de Joventut del Sinn Féin durant cinc anys. Va representar l'àrea electoral local de Galway City East a l'Ajuntament de Galway del 2014 al 2019. Es va convertir en directora general de Galway West el febrer de 2020 a les eleccions generals d'aquell any. És la portaveu de la despesa pública i la reforma del Sinn Féin. Va aparèixer a la llista d'Irish Times dels 50 millors joves per veure el 2021 així com un dels 10 TD que s'han fet un nom des de les eleccions del 2020 a l' Examiner irlandès .
Farrell col·labora habitualment en mitjans irlandesos i internacionals i ha escrit per a l' Irish Times , l' Irish Examiner i publicacions internacionals com CounterPunch. El juny de 2023 estava previst que Farrell aparegués al costat de Clare Daly , Mick Wallace , Catherine Connolly , George Galloway i l'acadèmica Karen Devine en un fòrum de neutralitat organitzat per l'organització Galway Alliance Against War, que es descriu com un grup a Galway per a aquells que ho són . contrari a la guerra i l'imperialisme militar, abans de la cancel·lació de l'acte. Farrell va dir que discutiria la posició del seu partit a l'esdeveniment.

## Referències

* ↑ «Mairéad Farrell».
* ↑ «Cllr Mairéad Farrell sets out her stall ahead of Local Elections».
* ↑ «Farrell gives SF leader credit for her win».
* ↑ «Mairéad Farrell TD».
* ↑ «Galway West results: Noel Grealish comfortably re-elected despite ‘spongers' comment».
* ↑ «50 people to watch in 2021: The best young talent in Ireland».
* ↑ «Special report: 10 TDs making a name for themselves since election 2020».
* ↑ «Senior Sinn Féin TD and Dáil vice chair Catherine Connolly to take part in neutrality forum with MEPs Clare Daly, Mick Wallace and former MP George Galloway».

## Enllaços externs

* Sinn Féin profile
# Malur d'espatlles blanques

El malur d'espatlles blanques (Malurus alboscapulatus) és una espècie d'ocell de la família dels malúrids que viu a l'illa de Nova Guinea.
El seu nom específic, alboscapulatus, significa ‘d'espatlles blanques'.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «malur d'espatlles blanques». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ Jobling, 2010, «alboscapulatus».

## Bibliografia

* Jobling, J. A. Helm Dictionary of Scientific Bird Names (en anglès). Christopher Helm, 2010. ISBN 9781408133262.
# Malvaloca (pel·lícula de 1942)

Malvaloca és una pel·lícula espanyola de 1942 dirigida per Lluís Marquina i Pichot, sobre una obra de teatre homònima dels germans Álvarez Quintero. A causa de l'èxit que va tenir la pel·lícula Amparo Rivelles, que només tenia 17 anys, va signar un bon contracte amb els estudis CIFESA per tres anys.

## Argument

Rosita és una bella i simpàtica jove malaguenya, a qui tots anomenen Malvaloca, que es veu forçada a tenir amants per portar diners a casa seva. El darrer d’ells és Salvador, un bandarra simpàtic que és amic de Leonardo, un fonedor asturià recte i seriós. Malvaloca i Leonardo s'enamoren i Leonardo decideix restituir l’honor de la noia malgrat els murmuris i el rebuig social que desperta la seva relació al poble. A part de l'acció dramàtica, l'obra mostra la gràcia i l'espontaneïtat dels diàlegs típics de les obres dels germans Quintero.

## Repartiment

* Amparo Rivelles com a Malvaloca.
* Alfredo Mayo com a Leonardo.
* Manuel Luna com a Salvador.
* Rosita Yarza com a Juanela.
* Fernando Freyre de Andrade com a Jeromo.
* Miguel Pozanco com a Barrabás.
* Rafaela Satorrés com a germana Piedad.
* Pablo Hidalgo com a Nogales.
* María López Morante com a Teresona.
* Camino Garrigó com a Mariquita.
* Angelita Navalón com a Dionisia.
* Matilde Artero com a Doña Enriqueta.

## Referències

* ↑ Peiró, Eva Woods. White Gypsies: Race and Stardom in Spanish Musical Films. University of Minnesota Press, 2012. p. 41
* ↑ Labanyi, Jo & Pavlović, Tatjana. A Companion to Spanish Cinema. John Wiley & Sons, 2012, p.305
* ↑ Revista de cine filmaffinity
* ↑ «Malvaloca (1942) contada por: Dqvlapeli Blog». [Consulta: 24 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Bergisel

Bergisel és un turó situat al sud de la ciutat d'Innsbruck (Àustria) que té una altura de 746 metres.
El seu nom prové de la paraula llatina burgusinus (en català: posició elevada), que posteriorment en alemany esdevindria bergisel, i no de la paraula alemanya Berg (en català: muntanya) com la primera síl·laba podria fer pensar. En aquest turó s'hi han trobat restes prehistòriques provinents de l'edat de gel.

## Esdeveniments esportius

Des de la creació d'un trampolí per a la realització de salts de trampolí l'any 1952, ha estat seu permanent d'una de les proves del Torneig dels quatre trampolins, que anualment se celebra a Innsbruck el 4 de gener.
L'any 1964 aquest turó fou l'escenari de la cerimònia d'obertura, clausura i dels salts de trampolí dels Jocs Olímpics d'hivern celebrats a Innsbruck, i amb motiu dels quals es va construir el trampolí Bergiselschanze. Posteriorment es tornà a utilitzar com a seu principal per la realització dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1976, novament a Innsbruck. L'any 2003 s'inaugurà una nova rampa de salts dissenyada per l'arquitecte Zaha Hadid.

## Referències

* ↑ Anreiter, Peter. Breonen, Genaunen und Fokunaten: Vorrömisches Namengut in den Tiroler Alpen. Innsbruck: Institut für Sprachwissenschaft der Universität Innsbruck, 1997, p. 16. ISBN 963-8046-18-X.
# Herbert F. Höveler

Herbert F. Höveler (Mecklenburg, 1859 - 1 de setembre de 1918), també conegut com a Ĉefeĉ, va ser un industrial químic, metalúrgic, banquer i esperantista alemany.
Höveler va aprendre la llengua auxiliar internacional esperanto el 1904. Juntament amb Edward Alfred Millidge va crear els llibrets Ŝlosiloj (‘Claus') en format miniatura, amb una gramàtica concisa i un petit vocabulari de la llengua. Aquestes «claus» volien ser un fulletó de baix cost i poc pes que pogués enviar-se per correu. Van tenir molt d'èxit i el 1912 ja apareixien en 18 llengües i en diverses llengües també hi havia els Tutoj (ŝlosilo en un format més gran), pràcticament tot pagat de la seva pròpia butxaca. Höveler també va fundar la Internacia Propagandejo Esperantista per continuar aquesta feina.
Höveler va donar suport generós al moviment esperantista arreu del món. Va ser vicepresident de la Brita Esperanto-Asocio (BEA) i també va ser membre del Lingva Komitato des de 1908 i de l'Acadèmia d'Esperanto des de 1912.
Com a banquer, va iniciar el sistema de transferències per a pagaments internacionals i el banc Ĉekbanko Esperantista, fundat a Londres el 1907 i que funcionava amb la moneda decimal internacional spesmilo, creada pel matemàtic René de Saussure. Va fundar grups a Londres, les Illes Madeira, Sicília i Palestina.

## Obres

* Reuter, Fritz. Kio povas okazi, se oni donacas surprize (en esperanto). Traducció: E. Ĉefeĉ. Londres: Esp. Presejo F. Mildner, 1906.
* Tutmonda anekdotaro
* La elparolado de Esperanto

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Enciklopedio de Esperanto» (en esperanto). Literatura Mondo, 1933-1934. [Consulta: 2 desembre 2015].
# Conflicte Israel-Líban

El conflicte entre Israel i el Líban descriu una sèrie d'enfrontaments militars entre Israel, el Líban, i les diverses milícies no oficialment estatals que actuen dins del Líban.
L'Organització d'Alliberament de Palestina (OLP) recluta militants al Líban d'entre les famílies de refugiats palestins que abandonaren Israel 1948. el 1968, l'OAP i Israel cometeren atacs fronterers mutus. Després que la direcció de l'OAP i del seu braç armat Fatah foren expulsats de Jordània per fomentar un cop d'estat, van entrar al Líban i la violència va augmentar. Mentrestant, les tensions demogràfiques en el Pacte Nacional Libanès condueix a la guerra civil libanesa (1975 - 1990). La intervenció Israeliana de 1978 al Líban no detén els atacs dels palestins, però una nova intervenció el 1982 aconsegueix l'expulsió de l'OAP. Israel es retira a una primera zona fronterera d'amortiment, que es va realitzar amb l'ajut de militants de l'Exèrcit del Sud del Líban (SLA). el 1985, un moviment de resistència Chii libanès patrocinat per l'Iran, autodenominat Hezbollah, va instar a la lluita armada per posar fi a l'ocupació d'Israel de territori libanès. Quan la guerra civil libanesa va acabar i les parts bel·ligerants van acordar el desarmament, Hezbollah i el SLA s'hi van negar. La lluita entre Hezbollah i el debilitat SLA per la decisió d'Israel de retirar-se del Líban va portar a un col·lapse de l'SLA. Aquests xocs van provocar l'ingrés a les fronteres de forces de separació de l'ONU. El segrest de dos soldats israelians per part del Hezbollah van provocar el 2006 una nova intervenció d'Israel al Líban coneguda com la Segona Guerra del Líban. El seu alto el foc exigeix el desarmament de Hezbollah i la resta dels campaments armats de l'OAP, per així el Líban poder controlar la seva frontera sud militarment per primera vegada en quatre dècades.
Les hostilitats es van suspendre a partir del 8 de setembre de 2006 però es van reprendre breument durant uns conflictes fronterers el 3 d'agost de 2010 que provocaren un mort israelià i dos libanesos. Hezbollah no ha anunciat a data de 2011 el seu desarmament.
# Abiko

Abiko (我孫子市, Abiko-shi) (我孫子市, Abiko-shi?) és una ciutat localitzada al nord-oest de Prefectura de Chiba, Japó, forma part de l'àrea del Gran Tòquio.
La ciutat va ser fundada el 31 de març de 1971. El nom de la ciutat significa literalment "El meu net". L'1 de desembre de 2013, la ciutat tenia una estimació poblacional de 131.801 habitants i una densitat de població de 3,050 persones per km². L'àrea total del municipi és de 43,19 km².
Abiko es troba en l'extrem nord-oest de la prefectura de Chiba, vorejada pel nord pel riu Tone i limita amb les municipalitats de Toride (取手市) I Tone (利根町-北相馬郡) pertanyents a la Prefectura de Ibaraki, i de Kashiwa (柏市) i Inzai (印西市) pertanyents a la seva mateixa Prefectura de Chiba.

### Municipis veïns

Prefectura de Chiba
* Inzai
* Kashiwa
Prefectura d'Ibaraki
* Toride
* Tone
* Biblioteca de la Universitat de Chuo Gakuin.
* Estany Teganuma i el parc del mateix nom, a la ciutat d'Abiko
* Avinguda a la ciutat d'Abiko

## Referències

* ↑ «Abiko city official statistics» (en japonès).
# Pòlvora flaix

La pólvora flaix és una composició pirotècnica, una barreja d'oxidant i combustible metàl·lic, que crema ràpidament i, si és confinada, produeix un so fort. S'usa en focs artificials i antigament s'emprava com a flaix fotogràfic (una barreja de pols de magnesi i clorat de potassi, Introduïda pels inventors alemanys Adolf Miethe i Johannes Gaedicke el 1887). Avui dia s'utilitza en bengales de contramesura. Estan fetes d'una composició pirofòrica. Algunes composicions comuns són de perclorat o de permanganat de potassi i alumini en pols. Les mescles d'aquesta pólvora plantegen seriosos riscos de cremades.

## Vegeu també

* Làmpada flaix
* Flaix
* Chaff
* Contramesures d'infrarojos

## Referències

* ↑ «The Three-Color Photography by Adolf Miethe». FotoTV. [Consulta: 25 març 2012].
* ↑ pirofòric a Optimot
* ↑ Watkins, The Photographic Journal of America, Vol. 54, 1917, Philadelphia, p. 384

## Enllaços externs

* Informació general
* Tres diferents tipus de pólvora flaix
# Desenvolupament de Letònia

Desenvolupament de Letònia (en letó:Latvijas attīstībai) és un partit polític a Letònia d'ideologia liberal. És dirigit actualment per Juris Pūce.

## Història

El partit va ser fundat el 2013 per Einars Repše que havia estat primer ministre de Letònia entre 2002 i 2004 i ministre de Finances entre 2009 i 2010. A nivell internacional el partit és membre del Partit de l'Aliança dels Liberals i Demòcrates per Europa, una agrupació centrista de partits liberals de tot Europa.
El 29 de novembre 2014 Juris Puce va ser escollit nou president i va ser acceptat un nou programa polític. Puce va estudiar a la Facultat de Dret i la Facultat d'Economia i Administració de la Universitat de Letònia. De 2010 a 2013, va ser Secretari d'Estat del Ministeri d'Economia. Anteriorment també va estar de professor en la Universitat de Letònia.
Amb l'adopció del nou programa per al desenvolupament de Letònia, el partit, es defineix clarament com «un partit liberal que aprecia i valora la llibertat individual i la igualtat de tracte davant la llei, sense consideració de nacionalitat, raça, sexe, orientació sexual, religió, o les capacitats físiques i mentals».

## Resultats electorals
### Parlament (Saeima)

| Any | Vots | % | Escons | +/– |
| 2014 | 8,156 | 0.89 | 0 / 100 | |
| 2018 | 101,685 | 12.12 | 6 / 100 | 6 |
| 2022 | 45,452 | 4.97 | 0 / 100 | 6 |

### Parlament europeu

| Any | Vots | % | Escons | +/– |
| 2014 | 9,421 | 2.12 (#8) | 0 / 8 | |
| 2019 | 58,763 | 12.49 (#4) | 1 / 8 | 1 |
| 2024 | 48,695 | 9.46 (#3) | 1 / 9 | = |

## Referències

* ↑ «Alliance of Liberals and Democrats for Europe Party» (en anglès). Arxivat de l'original el 2014-01-22. [Consulta: 3 juny 2015].
* ↑ «ALDE Party members» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-11-30. [Consulta: 3 juny 2015].
* 1 2 «Juris Pūce new chairperson of Latvijas Attīstībai» (en anglès), 01-12-2014. Arxivat de l'original el 2014-12-20. [Consulta: 3 juny 2015].

## Bibliografia

* Nohlen, D.; Stöver, P. Elections in Europe: A data handbook (en anglès), 2010. ISBN 978-3-8329-5609-7.

## Enllaços externs

* «Lloc web oficial» (en letó).
# Salt amb esquís als Jocs Olímpics d'hivern de 1972

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1972 celebrats a la ciutat de Sapporo (Japó) es disputaren dues proves de salt amb esquís en categoria masculina.
El salt llarg es realitzà el dia 6 de febrer de 1972 sobre un trampolí de 70 metres i el salt normal es feu el dia 11 de febrer sobre un trampolí de 90 metres al trampolí de Mont Okura. Hi participaren un total de 62 saltadors de 16 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Salt amb esquís 70 m. | Yukio Kasaya | Akitsugu Konno | Seiji Aochi |
| Salt amb esquís 90 m. | Wojciech Fortuna | Walter Steiner | Rainer Schmidt |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Japó | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 2 | Polònia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Suïssa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | RDA | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ski Jumping at the 1972 Winter Olympics». [Consulta: 26 desembre 2024].
# Quarsotraquita de feldespat alcalí

La quarsotraquita de feldespat alcalí és una roca volcànica (extrusiva) formada a conseqüència del refredament ràpid d'una lava en contacte amb l'atmosfera terrestre. La quarsotraquita de feldespat alcalí és una roca traquítica o traquitoide que conté entre un 5 i un 20 per cent de quars; el ràtio de la plagiòclasi respecte al feldespat total és menys de 0,1. En el diagrama QAPF proposat per Streckeisen sol ocupar el camp número 6.

## Referències

* ↑ quartz alkali feldspar trachyte, (en anglès)
# Taft Mosswood

Taft Mosswood és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.388 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Taft Mosswood tenia 1.388 habitants, 341 habitatges, i 282 famílies. La densitat de població era de 974,4 habitants/km².
Dels 341 habitatges en un 49,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 24,9% dones solteres, i en un 17,3% no eren unitats familiars. En el 14,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 37,5% tenia menys de 18 anys, un 12% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 13,9% de 45 a 60 i un 10,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 25 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.365 $ i la renda mediana per família de 24.342 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.833 $ mentre que les dones 18.510 $. La renda per capita de la població era de 8.382 $. Entorn del 36,1% de les famílies i el 35,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Taft Mosswood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Taft Mosswood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].