OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lauri Lehtinen

Lauri Lehtinen (Porvoo, 10 d'agost de 1908 - Hèlsinki, 4 de desembre de 1973) fou atleta finlandès, especialista en curses de fons, que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla d'or en la prova dels 5.000 metres del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, guanyà la medalla de plata en la mateixa prova. Finalitzà rere el seu compatriota Gunnar Höckert.
El 1932, un mes abans de la disputa dels Jocs Olímpics va millorar el rècord del món dels 5.000 metres amb un temps de 14'17.0". Guanyà dos campionats nacionals dels 5.000 metres, el 1931 i el 1935.
El 1940 va lliurar la seva medalla d'or olímpica a un soldat que es va distingir durant la Guerra d'Hivern en els combats a l'istme de Carèlia, en un gest de respecte cap a Gunnar Höckert, que va morir en aquella guerra.

## Millors marques

* 1.500 metres. 3'55.5" (1931)
* 5.000 metres. 14'16.9" (1932)
* 10.000 metres. 30'15.0" (1937)

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Lauri Lehtinen». [Consulta: 26 setembre 2022].
* ↑ Progression of IAAF World Records. 2015 Edition. IAAF, 2015, p. 85-86.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 26 setembre 2022].
# Mauri Nyberg-Noroma

Mauri Nyberg-Noroma (Víborg, 31 de gener de 1908 - Pravdino, 23 de desembre de 1939) va ser un gimnasta artístic finlandès que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà les set proves del programa de gimnàstica. Destaca la cinquena posició en la competició del concurs complet per equips i les anelles i la sisena en el concurs individual, com a millors resultats. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, disputà sis proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de bronze en la competició del concurs complet per equips, mentre en la barra fixa fou quarta. La tercera i darrera participació en uns Jocs fou el 1936, a Berlín, on disputà les vuit proves del programa de gimnàstica masculina. Guanyà la medalla de bronze en el concurs complet per equips, mentre en les altres proves finalitzà en posicions més endarrerides.
Morí durant la Guerra d'hivern entre Finlàndia i la Unió Soviètica.

## Referències

* 1 2 «Mauri Nyberg-Noroma Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-10-24. [Consulta: 6 març 2019].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 24 juliol 2018].
# Llei orgànica

Una llei orgànica és aquella norma de rang legal que, generalment, es troba en un nivell jeràrquic superior o que cal constitucionalment per a regular certes matèries. En general, s'oposen o distingeixen de la llei ordinària a nivell competencial. Habitualment per a l'aprovació de lleis orgàniques calen requisits extraordinaris com, per exemple, majoria absoluta o qualificada.
En els països on existeix aquest nivell intermedi entre les lleis ordinàries o comunes i la constitució, és normal que es limiti l'aplicació de les lleis orgàniques a una sèrie de matèries concretes (concepte denominat "reserva de Llei orgànica"). El fonament d'aquesta limitació és doble:
* Obligar a la regulació amb àmplia majoria parlamentària de certes matèries molt sensibles.
* Evitar aquesta regulació, que és molt més difícil de modificar, en altres tipus de matèries més canviants i que necessiten major flexibilitat en la seva regulació.
En dret comparat, l'antecedent jurídic més immediat de les lleis orgàniques es troba en el dret francès, en particular en la Constitució francesa de 1958, que va establir un graó intermedi entre la norma constitucional i les lleis ordinàries.

## Xile

A Xile, la llei orgànica constitucional és una categoria especial de llei de l'ordenament jurídic xilè, establerta per la Constitució de 1980, que versa sobre matèries expressament previstes en el mateix text constitucional i que requereixen per a ser aprovades, modificades o derogades d'una majoria especial de quatre setens dels diputats i senadors en exercici.

## Espanya

En l'ordenament jurídic espanyol, la relació de les lleis orgàniques amb les lleis ordinàries no és de caràcter jeràrquic, com sí que passa en les relacions entre llei i reglament, sinó que és una relació per raó de la matèria. És a dir, que les matèries reservades a les lleis orgàniques no poden ser regulades mitjançant llei ordinària, establint-se una relació entre ambdues lleis d'índole material, resultant que no poden immiscir-se l'una en els àmbits d'actuació de l'altra.
Aquesta idea serà el punt de partida per a considerar quin tipus de Llei haurà de ser la prevalent per a un cas determinat i no una suposada jerarquia entre ambdós tipus de Llei. En la doctrina espanyola sosté opinió contrària Óscar Alzagasobre la base de la seva experiència en les Corts constituents. Sobre la seva relació amb l'element democràtic, i com ha assenyalat el Tribunal Constitucional de forma reiterada, l'atribució de rang de llei orgànica a determinats preceptes d'una llei no ha de dur-se més enllà dels casos especialment determinats en l'article 81 de la Constitució espanyola, perquè, segons reiterada doctrina d'aquest Tribunal, constituïx una excepció al règim general de les majories parlamentàries, base del sistema democràtic, que només pot admetre's en els casos expressament prevists pel citat precepte constitucional.
# Einari Teräsvirta

Einari Teräsvirta (Víborg, 17 de desembre de 1914 - Hèlsinki, 23 de novembre de 1995) va ser un gimnasta artístic finlandès que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on disputà cinc proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de bronze en la barra fixa i el concurs complet per equips. En les altres proves disputades destaca la quarta posició en el salt sobre cavall. Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, va disputar vuit proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de bronze en el concurs complet per equips, mentre en les altres proves quedà en posicions més endarrerides. La seva tercera i darrera participació en uns Jocs Olímpics va tenir lloc el 1948, una vegada finalitzada la Segona Guerra Mundial. Als Jocs de Londres, tornà a disputar vuit proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla d'or en el concurs complet per equips, mentre en les altres proves destaca una setena posició en el salt sobre cavall.
Fora de la gimnàstica Teräsvirta fou un conegut i respectat arquitecte. Es va graduar per la Universitat Politècnica de Hèlsinki el 1939 i posteriorment va treballar per la firma d'arquitectes d'Erkki Huttunen fins al 1948. El 1949 va obrir el seu propi despatx d'arquitectes i va dissenyar nombrosos edificis públics, sobretot per a la Universitat de Hèlsinki, així com diversos equipaments esportius. Va ocupar diversos càrrecs dins l'Associació d'Arquitectes de Finlàndia, vicepresident el 1955-1956 i 1958 i president entre 1961 i 1962. És enterrat al Cementiri de Hietaniemi.

## Referències

* ↑ Einari Teräsvirta a Sports Reference (arxivat)
* 1 2 «Olympedia – Einari Teräsvirta». [Consulta: 27 maig 2021].
* ↑ Otava. Mitä Missä Milloin 1955 (en finès), 1954.
* ↑ Kautto, Vesa «Opiskelijain kirjaston historia». Informaatiotutkimus, 2011.
* ↑ «Arkkitehtiesittely: Einari Teräsvirta» (en finès). Musée de l'architecture finlandaise. Arxivat de l'original el 2019-11-23. [Consulta: 30 juny 2017].
* ↑ «Hietaniemen hautausmaa – merkittäviä vainajia» (en finès). Helsingin seurakuntayhtymä. [Consulta: 30 juny 2017].
# Martti Uosikkinen

Martti Uosikkinen (Kuopio, 20 d'agost de 1909 - Battle of Kollaa, 9 de març de 1940) va ser un gimnasta artístic finlandès que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà les set proves del programa de gimnàstica. Destaca la cinquena posició en la competició del concurs complet per equips, mentre en les altres proves finalitzà més enllà de la quinzena posició. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, disputà tres proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de bronze en la competició del concurs complet per equips, mentre en l'exercici de terra fou setè i en el concurs individual quinzè. La tercera i darrera participació en uns Jocs fou el 1936, a Berlín, on disputà les vuit proves del programa de gimnàstica masculina. Guanyà la medalla de bronze en el concurs complet per equips, fou quart en la prova de cavall amb arcs i cinquè en el concurs individual, com a resultats més destacats.
Excel·lent esquiador, havia estat seleccionat per disputar els Jocs Olímpics d'Hivern de 1936 a Garmisch-Partenkirchen, però la Federació Finlandesa de Gimnàstica vetà la seva participació pel risc de lesió. Morí durant els darrers dies de la Guerra d'hivern entre Finlàndia i la Unió Soviètica.

## Referències

* 1 2 3 «Martti Uosikkinen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 6 març 2019].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 24 juliol 2018].
# Lauri Virtanen

Lauri Virtanen (Uskela, 3 d'agost de 1904 - Turku, 8 de febrer de 1982) fou atleta finlandès, especialista en curses de fons, que va competir durant les dècades de 1920 i 1930. Era germà del lluitador Eino Virtanen.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on disputà tres proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de bronze en els 5.000 metres i 10.000 metres, mentre en la marató es va veure obligat a abandonar. En el seu palmarès també destaquen dos campionats nacionals, el 1930 en els 5.000 metres i el 1933 en els 10.000 metres.

## Millors marques

* 1.500 metres. 3'57.3" (1933)
* 5.000 metres. 14'36.8" (1932)
* 10.000 metres. 30'30.7" (1933)
* Marató. 2h48'53" (1935)

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Lasse Virtanen». [Consulta: 26 setembre 2022].
* ↑ Suuri olympiateos. [12. Urheilukunniamme puolustajat : Suomen olympiaedustajat 1906-2000] (en finès). Jyväskylä: Graface, 2001, p. 361-362. ISBN 951-98673-1-7.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 26 setembre 2022].
# Bruno Ahlberg

Bruno Ahlberg (Espoo, 23 d'abril de 1911 - Hèlsinki, 9 de febrer de 1966) va ser un boxejador finlandès que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de bronze de la categoria del pes wèlter del programa de boxa, en perdre la semifinal contra Erich Campe i guanyar el combat pel bronze a Dave McCleave. Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, quedà eliminat en la primera ronda en la categoria del pes mitjà.
El 1932 i 1933 guanyà el campionat finlandès. Posteriorment, entre 1937 i 1941, fou professional, amb un balanç d'11 victòries, 8 derrotes i 6 combats nuls.

## Referències

* 1 2 «Bruno Ahlberg Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 19 gener 2019].
* ↑ Bruno Ahlberg a boxrec.com
# Kalevi Kotkas

Kalevi Kotkas (Tallinn, 10 d'agost de 1913 - Vantaa, 24 d'agost de 1983) va ser un atleta finlandès, especialista en el salt d'alçada i el llançament de disc, que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on fou setè en la prova del llançament de disc del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, disputà dues proves del programa d'atletisme. Fou quart en la prova del salt d'alçada; mentre en la del del llançament de disc quedà eliminat en sèries. Al Campionat d'Europa d'atletisme guanyà una medalla d'or el 1934 i una de plata el 1938 en el salt d'alçada.
Va establir quatre rècords d'Europa en salt d'alçada, però dos d'ells no foren ratificats. Els rècords ratificats foren de 2,03 metres (Hèlsinki, 12 de juliol de 1936) i 2,04 metres (Göteborg, 1 de setembre de 1936). També guanyà cinc campionats nacionals de salt d'alçada i sis de llançament de disc.

## Millors marques

* Salt d'alçada. 2,04 metres (1936)
* Llançament de pes. 15.55 metres (1938)
* Llançament de disc. 51,27 metres (1937)

## Referències

* 1 2 «Kalevi Kotkas Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 15 abril 2020].
* 1 2 «Track and Field Statistics». [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ «ESBL». [Consulta: 17 abril 2020].
# Risto Kuntsi

Risto Kuntsi (Jyväskylä, 18 de juny de 1912 - Hèlsinki, 6 d'agost de 1964) va ser un atleta finlandès, especialista en el llançament de pes, que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on fou tretzè en la prova del llançament de pes del programa d'atletisme.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en la prova del llançament de pes al Campionat d'Europa d'atletisme de 1934, rere Arnold Viiding; i el campionat nacionals de pes de 1934.

## Millors marques

* Llançament de pes. 15.65 m (1935)

## Referències

* ↑ «Risto Kuntsi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 16 abril 2020].
# Mitologia inuit

La mitologia inuit té molta similitud amb les mitologies d'altres pobles que viuen a les regions polars. Té principis animistes i xamanistes.

## Uns Déus

* Kaila, déu del cel, del bon i mal temps, creador.
* Sedna, deessa del mar, la mare dels animals del mar, té el seu regne Adlivum al fons del mar
* Qailertetang, la deessa que té cura del animals, caçadors i pescadors. Viu amb Sedna al fons del mar. Als rituals li serveix un xaman masculí vestit de dona.
* Malina, deessa del Sol.
* Anningan, déu de la Lluna.

## Mites
### Mite del caribú i del llop

En els orígens del món, tan sols hi havia un home i una dona, sense cap animal. La dona va demanar a Kaila, el déu del cel, que poblés la Terra. Llavors Kaila li va ordenar que fes un forat en el gel per pescar. Ella el va fer i va anar traient del forat, un a un, tots els animals, l'últim dels quals va ser el caribú. Kaila li va dir que el caribú era el seu regal, el més bonic que podria fer-li, ja que alimentaria el poble.
El caribú es va multiplicar i els fills dels humans van poder caçar-los, menjar la seva carn, teixir els seus vestits i confeccionar les seves tendes. No obstant això, els humans sempre escollien els caribús més bells, els més grans. Un dia, només els van quedar els dèbils i els malalts, motiu pel qual els inuits no en van voler més. La dona es va queixar llavors a Kaila. Ell la va fer tornar al gel i ella va pescar el llop, enviat per Amarok, l'esperit del llop, per tal que es mengés els animals dèbils i malalts amb el fi de mantenir els caribús amb bona salut.

### Mite del sol i de la lluna

El déu-lluna (Anningan) i la deessa-sol (Malina) són germans. Un dia van tenir una disputa terrible, Anningan va intentar violar a la seva germana Malina i ella va començar a córrer i el seu germà va anar a perseguir-la. Anningan(la lluna)només atrapa Malina (el sol) quan hi ha un eclipse solar.

## Referències

* ↑ Merkur, 1991, p. 48-49.
* ↑ Merkur, 1991, p. 97, 115.
* ↑ Conner, Randy P. Cassell's encyclopedia of queer myth, symbol, and spirit : gay, lesbian, bisexual, and transgender lore (en anglès). Londres: Cassell, 1997 (Cassell Sexual Politics). ISBN 0-304-33760-9.
* 1 2 Monaghan, Patricia. Encyclopedia of goddesses and heroines (en anglès). Revised edition. Novato, California: New World Librari, 2014, p. 81. ISBN 978-1-60868-217-1.
* 1 2 Mowat, Farley. «12. Spirit of the Wolf». A: Never Cry Wolf. (en anglès). Newburyport, United States: Open Road Media, 2015. ISBN 1-5040-1413-8.
* ↑ Brand, Christine. «Falsche Geschwisterliebe. Nach einer Sager der Inuit, Grönland». A: Mond: Geschichten aus aller Welt. Mit Abbildungen (en alemany). Zuric: Unionsverlag, 2016. ISBN 9783293309289.

## Bibliografia

* Kleivan, Inge; Sonne, Brigitte. Eskimos, Greenland and Canada (en anglès). Leiden: E.J. Brill, 1985 (Iconography of religions, núm VIII «Arctic Peoples»). ISBN 90-04-07160-1.
* Merkur, Daniel. Powers which we do not know : the gods and spirits of the Inuit (en anglès). Moscow, Idaho: University of Idaho Press, 1991, p. 280. ISBN 0-89301-148-7.
# Antonio Gorostegui Ceballos

Antonio Gorostegui Ceballos (Santander, 1 d'abril de 1954) és un regatista espanyol, ja retirat, que aconseguí guanyar una medalla de plata en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976.

## Carrera esportiva

Va participar, als 22 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà), on aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova masculina de la classe 470 al costat de Pere Millet. Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica), on participà en la classe Star al costat de José María Benavides i on finalitzà setè, aconseguint així un diploma olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units) participà novament en la classe Star, en aquesta ocasió al costat de José Luis Doreste, finalitzant altre cop setè. Finalment en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud) participà en la classe Soling al costat de Domingo Manrique, Jaime Monjo i José Manuel Valades, finalitzant en disetana posició.
Al llarg de la seva carrera ha aconseguit tres medalles en el Campionat del Món de vela, una d'or l'any 1974 en la classe 470 i dues d'aquest metall en classe Star els anys 1982 i 1983.
El 1994 fou condecorat amb la Medalla de Plata de la Real Orden del Mérito Deportivo.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Antonio Gorostegui». [Consulta: 6 febrer 2025].
* ↑ «World Sailing - Antonio GOROSTEGUI CEBALLOS» (en anglès). [Consulta: 6 febrer 2025].
* ↑ «El deporte español premia a todos sus héroes», 22 diciembre 1994. [Consulta: 23 enero 2017].

## Enllaços externs

* (castellà) Comitè Olímpic Espanyol
# Roca filoniana

Les roques filonianes, subvolcàniques o hipoabissals són un tipus de roca magmàtica que s'ha refredat a l'interior de l'escorça terrestre, entre poca fondària i fondària mitjana. La mida dels seus grans és intermèdia. El magma troba un lloc per on penetrar, quan s'atura inicia la solidificació junt a les roques circumdants. Les roques filonianes inclouen la dolerita i el pòrfir.
Les roques hipoabissals es consideren intermèdies entre les roques efusives i les roques intrusives
Hi pot haver una estructura porfírica (amb cristalls de diverses dimensions immersos en una pasta vítria), aplítica (amb cristalls molt petits i tots de les mateixes dimensions) o pegmatítica (amb cristalls de dimensions notables).
* Intrusió de roca filoniana (blanca) entre dues roques preexistents. Serra de Collserola.
* Tres tipus de roca delimitats i etiquetats: Aplita entre pissarra-esquist i granitoide.

## Bibliografia

* Ivo Neviani, Cristina Pignocchino Feyles - Geografia Generale, La Terra nell'Universo, terza edizione
# Au d'astí!

Au d'astí! és un grup de música punk i oi! aragonès contemporani en aragonès i castellà. Sovint resumeixen la seva música amb l'expressió rock trabucaire (mot aragonès que vol dir 'trapella, brètol'). Reivindiquen la cultura aragonesa, l'anticapitalisme i la ruralitat. En particular, defensen la llengua aragonesa i sembla que són els únics fins ara a cantar en la varietat ribagorçana.
El conformen Manu González, vocalista i compositor, que abans formava part de la banda Verbo; Daniel Ferrer i Aleix Almuzara com a guitarristes; Daniel Castarlenas a la bateria, que també venia de Verbo, i Diego Bronchal de baixista. Provenen de l'àmbit rural de les comarques aragoneses de Llitera, Cinca Mitjà i Somontano de Barbastre.
Una de les influències més importants de la formació és Kortatu. També ho són els grups aragonesos Los Segis, Azero, Ixo Rai! i La Ronda de Boltaña; i els bascos Rotten XIII, Brigade Loco, Kaleko Urdangak i Arkada Social. Fins i tot s'han inspirat o emmirallat en Los Draps, Obrint Pas i Crim de Tarragona, dels Països Catalans.
El nom es pot traduir com Ves-te'n d'aquí! i homenatja La Ronda de Boltaña, que té una cançó de Carnestoltes que diu «Au d'astí puñetas». Curiosament, hi havia hagut un grup de música homònim d'Osca als 2000 ja retirat quan aquest va sorgir.
En concret, Manu González i Daniel Castarlenas van idear el grup el 2018 amb l'objectiu de fer música més punk. Secundàriament, els va motivar més a dir la seva la tensió del procés independentista català d'aleshores, dins del panorama polític espanyol, tot i que no va ser determinant.
El 2022, van finançar parcialment la gravació i publicació al maig de llur primer disc, Rock Trabucaire, mitjançant micromecenatge a la plataforma Verkami. Es va fer als estudis Sound of Sirens de Pamplona amb la supervisió de Julen Urzaiz. Hi va col·laborar com a corrector Jorge Pueyo, així com Kapi d'Azero i Luis Chesus de Fongo com a músics.
Juntament amb els rapers Hijos del Lindano, van muntar un col·lectiu anomenat Ixufrina que funciona com una cooperativa de grups de música.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Marín Roig, Diego. «Au D'asti: “Estamos aquí, vamos a luchar por lo nuestro y a hacernos oír”» (en castellà). AraInfo, 30-06-2022. [Consulta: 9 setembre 2022].
* 1 2 3 4 Somos Litera Radio «Au d'astí: De pueblo, con mensaje y sin complejos» (en castellà). Somos Litera, juliol 2022, pàg. 20-21 [Consulta: 9 setembre 2022].
* ↑ Isern, Carla. «Au d'astí» (en castellà). Aki Zaragoza, 07-03-2013. [Consulta: 9 setembre 2022].
* ↑ Au d'astí. «Primer Disco de Au d'astí» (en castellà). Verkami, 2022. [Consulta: 9 setembre 2022].
* ↑ «Au d'astí estrena canción en el Día de Aragón» (en castellà). AraInfo, 23-04-2022. [Consulta: 9 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Entrevista a la Somos Litera Radio
# Formatge blanquet

El formatge blanquet, també conegut com a formatge de cabra d'Alacant, és una varietat de formatge típica de les Muntanyes d'Alacant, al País Valencià, i que pot tenir una maduració lleugera, tot i que habitualment es consumeix fresc. Està protegit amb una marca de qualitat des del 23 de desembre de 2008.

## Característiques

Aquest formatge està elaborat amb llet de cabra, i té forma de disc amb les vores ratllats a causa del motlle d'espart en què s'elaboraven i que ara imiten els nous motlles metàl·lics. Té uns 15 centímetres de diàmetre i un pes de mig quilogram aproximadament. És de color blanc, i sabor dolç, poc salat. No té amb prou feines escorça sent aquesta la pròpia massa del formatge endurida. Es consumeix conservat en salmorra o tendre després de salar i un breu període d'oreig.

## Referències

* 1 2 A la recerca dels millors formatges valencians Arxivat 2020-09-25 a Wayback Machine., a Agenda Urbana València
* ↑ Publicació de la distinció de qualitat del formatge blanquet al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 31 de desembre de 2008

## Vegeu també

* Formatge de tovalló
* Formatge de cassoleta
* Formatge de la Nucia
# Formatge de la Nucia

El formatge de la Nucia o formatge de pastís és una varietat de formatge fresc originària de La Nucia, La Marina Baixa, al País Valencià. Està protegida amb una marca de qualitat des del 23 de desembre de 2008.
Aquest formatge està elaborat amb llet de cabra i de vaca. Té un pes d'entre un i dos quilos i forma troncocònica. És de color blanc, no presenta escorça i té una textura gelatinosa i tova. El seu sabor no és salat i presenta a la superfície uns característiques rombes a causa que abans s'utilitzaven oueres per elaborar-lo i al fet que actualment els motlles metàl·lics en els quals s'escorre el formatge imiten aquesta forma.

## Referències

* 1 2 A la recerca dels millors formatges valencians Arxivat 2020-09-25 a Wayback Machine., a Agenda Urbana València
* ↑ Publicació de la distinció de qualitat del formatge de la Nucia al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 31 de desembre de 2008

## Vegeu també

* Formatge de tovalló
* Formatge de cassoleta
* Formatge blanquet