OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amnèsia

L'amnèsia és un trastorn en què un individu ha perdut completament o parcial la memòria, i sorgeixen dificultats a l'hora de recordar fets, persones o dates.

## Causes

Aquesta alteració es pot produir per:
* Lesions cerebrals causades per un accident, o tumors.
* Fets traumàtics en els quals el cervell esborra tota la informació com a causa de defensa, i de manera temporal.
* Forts traumatismes o cops dels quals la memòria es recupera en un parell de dies.
* Consum de substàncies nocives, com ara drogues i alcohol.
* L'edat avançada.

## Tipus

Hi ha diversos tipus d'amnèsia:
* Amnèsia retrògrada: és la dificultat per a recordar fets que ocorregueren abans de la malaltia o el trauma cranial que provocà l'amnèsia de l'individu.
* Amnèsia anterògrada: és la dificultat per a guardar records que ocorren després de la malaltia o el trauma causant de l'amnèsia.
* Amnèsia global: és la dificultat per a recordar fets tant anteriors com posteriors a la malaltia o el trauma sofert.
* Amnèsia específica: és la dificultat per a recordar informació referent a la via sensorial que degué guardar-la. Per exemple: sentir-se incapaç de recordar un nom o una xifra, però poder recordar perfectament un fet visual, tàctil o olfactiu.
* Amnèsia transitòria: és la dificultat per a recordar fets després de la malaltia o el traumatisme cranial, però que va desapareixent a poc a poc.
* Amnèsia progressiva: és la que va augmentant de manera progressiva, com en els casos de demència com l'Alzheimer o altres demències.
* Pèrdua de la memòria de tipus senil: pèrdua de memòria benigna; està relacionada amb la vellesa.
* Amnèsia psicògena o simulada: és la que es caracteritza pel fet que els records propers i llunyans estan alterats de forma recognoscible. Per exemple: un individu que no recorda el seu nom.
* Hipoamnèsia: disminució de la capacitat de la memòria a causa d'una dificultat, tant en la fixació com en l'evocació.

## Cura

Avui dia encara no hi ha medicaments per a tractar la pèrdua de memòria, però sí algun tractament segons el tipus d'amnèsia i sobretot segons la causa. Les persones que pateixen amnèsia aguda, és a dir, aquella que apareix de sobte, se sol curar en qüestió de dies, tal vegada setmanes. Però algunes persones no aconsegueixen recuperar la memòria en tan poc de temps, i se'ls ha d'aplicar un tractament psicològic que depèn de la causa de l'amnèsia. A casa, la família ha d'aportar suport i mostrar-li fotografies, cançons i objectes que li puguin ser familiars, i així ajudar a orientar la persona afectada.

## Bibliografia

* Medicos Ecuador. «La amnesia». Arxivat de l'original el 2010-02-10. [Consulta: 5 febrer 2010].

## Vegeu també

* Hipermnèsia.
Viccionari
# Manuel Delgado Barreto

Manuel Delgado Barreto (San Cristóbal de La Laguna, 27 de setembre de 1879 - Paracuellos de Jarama, 7 de novembre de 1936) fou un periodista i polític d'extrema dreta espanyol. Va dirigir diversos diaris, dels quals hi ha "Las Provincias" de Madrid, "La Acción" i "Bromas y Veras". La seva fama en el camp humorístic és per haver dirigit diaris satirico-polítics que van tindre un gran èxit, com van ser "El Mentidero" i "Gracia y Justicia".
Des de molt jove ja es va consagrar en el món del periodisme fundant un ateneu literari i dirigint la revista "Gente Nueva" i el diari "La Opinión" el 1894. El 1901 s'instal·là a Madrid, on va ocupar el càrrec de redactor en cap d'"El Globo", i va passar posteriorment a "La Correspondencia de España", on va utilitzar el pseudònim de "Taf". El 1899 es va afiliar al Partit Liberal Fusionista, però des de 1909 va donar suport Antoni Maura i Montaner. Fou elegit diputat conservador i maurista a les eleccions generals espanyoles de 1914 i 1919 per la circumscripció de Santa Cruz de Tenerife. Des del setembre del 1925 a l'abril del 1936 va dirigir el diari "La Nación", que va ser òrgan de la dictadura de Primo de Rivera, i instrument propagandístic dels principis de la "Unión Patriótica". El 1927 fou escollit novament diputat per la Unión Patriótica.
Durant la II República Espanyola es va convertir en el principal portaveu de les doctrines del "Bloque Nacional". Va atacar durament la política de la CEDA i especialment a José María Gil-Robles y Quiñones, a qui no considerava adequat per portar les regnes de la reacció de la dreta. Se'l considera un dels ideòlegs fundador de la revista El Fascio.
A la campanya electoral del febrer del 1936, va mostrar-se disconforme amb la manera com estaven portant les negociacions, i, tot i que va fer una crida a votar íntegrament la candidatura antirevolucionària, ja va advertir que la desunió els portaria cap a la derrota electoral. Després d'aquesta ‘profecia’ va culpar de la situació de nou a Gil Robles i opinava que hi havia la necessitat d'una reacció de la dreta, al·lusions que es podrien entendre com insinuació a la sublevació per la força.
Després de la victòria del Front Popular el febrer de 1936 va seguir en el seu lloc de treball fins al tancament del diari després de patir un incendi el mes de març. Al cap de poc va ser detingut al seu domicili de Carabanchel el 20 de juliol de 1936 i se'l van emportar a la presó Model de Madrid, on va romandre fins al 5 de novembre, dia que es va rebre a la presó una ordre de trasllat a un altre penal. Manuel Delgado Barreto va desaparèixer durant aquest trasllat i se'l va donar per mort un cop transcorregut el termini legal, sense que se'n tinguessin més notícies d'ell suposant-se mort en les Matances de Paracuellos.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ El Fascio a filosofia.org

## Enllaços externs

* Contribución a los estudios sobre la represión republicana en la Guerra Civil. El entorno de Delgado Barreto a Revista Arbil núm 74
# Eduardo Martínez Somalo

Eduardo Martínez Somalo (Baños de Río Tobía, 31 de març de 1927 - Ciutat del Vaticà, 10 d'agost de 2021) va ser un cardenal espanyol. Des de 1988 fins a 2007 va ser cardenal camarlenc.

## Primers estudis

Va cursar els seus estudis en Teologia i Dret Canònic en la Pontifícia Universitat Gregoriana a Roma, i era també doctor en dret canònic per la Pontifícia Universitat Lateranense, igualment situada a Roma.

## Carrera eclesiàstica
### Diplomàcia vaticana

Després de ser ordenat sacerdot a Roma el 19 de març de 1950, va entrar en el servei diplomàtic de la Santa Seu. Va ocupar subseqüentment els càrrecs de responsable de la secció espanyola de la Secretaria d'Estat, el 1970 fou conseller del Nunci apostòlic a Londres, el 1975 Nunci apostòlic a Colòmbia i el 1979 substitut de la Secretaria d'Estat (càrrec considerat la tercera posició en jerarquia dins del Vaticà).

### Nomenament com a cardenal

Al maig de 1988 Martínez Somalo va cessar en les seves funcions com a substitut de la Secretaria d'Estat, i un mes més tard va ser creat cardenal pel papa Joan Pau II, juntament amb altres 23 purpurats.
El 21 de gener de 1992, el Pontífex el va nomenar prefecte de la Congregació per als Instituts de Vida Consagrada i Societats de Vida Apostòlica.
El 5 d'abril de 1993 va ser nomenat per Joan Pau II Camarlenc de l'Església Catòlica en substitució del cardenal Sebastiano Baggio, qui havia mort quinze dies abans. Va presentar la seva renúncia després de complir 80 anys, i el 4 d'abril de 2007 el papa Benet XVI va designar al Cardenal Bertone com a nou Camarlenc. Com a cardenal camarlenc li va correspondre exercir les especials funcions reservades a aquest càrrec durant la seu vacant a la mort de Joan Pau II.

## Condecoracions

* 1972: Gran oficial de l'Orde al Mèrit de la República Italiana
* 1981: Gran Creu de l'Orde de Crist de Portugal
* 1983: Gran Creu de l'Orde d'Isabel la Catòlica
* 1985: Gran Creu des Orde al Mèrit de la República Italiana

## Referències

* ↑ Martínez Somalo a biogafiasyvidas.com
* ↑ Un arzobispo español, sustituto del secretario de Estado del Vaticano, El País, 6 de maig de 1979
* ↑ El español Martínez Somalo, número tres de la jerarquía vaticana, El País, 5 de novembre de 1982
* ↑ Martínez Somalo, nombrado prefecto de las congregaciones religiosas, El País, 22 de gener de 1992
* ↑ Carta de Benet XVI al cardenal Somalo
* ↑ Benedicto XVI nombra camarlengo al cardenal Bertone en sustitución de Martínez Somalo, El Mundo, 5 d'abril de 2007
* ↑ El español Martínez Somalo asume el gobierno del Vaticano, El País, 3 d'abril de 2005

## Enllaços externs

* (anglès) Biografia al web del vaticà
* Notícies d'Eduardo Martínez Somalo a El País
* Eduardo Martínez Somalo, excamaarlengo y fiel acompañante de Juan Pablo II en sus viajes Arxivat 2016-04-08 a Wayback Machine., El Correo Gallego, 10 de març de 2013
* Eduardo Martínez Somalo: cabeza de la Iglesia y regente del Vaticano a hola.com
# José Feliciano

Jose Feliciano (Lares, Puerto Rico, 10 de setembre del 1945) és un cantant de balades.
Cec de naixement, aviat es va interessar per la música. Va iniciar la seva carrera com a músic de l'anomenat Flamenco Pop. Aviat va destacar i la RCA el va contractar i després de gravar un single que va tenir molt bona acollida: Everybody Do The Click, es van motivar a crear el que va ser el seu primer treball.
El 1964 va publicar el seu primer àlbum. El seu èxit va ser tan gran que va ser escollit el 1968 per cantar als mundials de beisbol, on va interpretar The Star Spangled Banner.
El 1971 va participar en el Festival de San Remo, amb la cançó ¿Che sarà? (Què serà?), el qual va ser un dels seus grans èxits.
Des dels seus inicis fins a l'actualitat, Feliciano ha enregistrat més de 60 àlbums tant en anglès com en espanyol.

## Discografia
### Anglès/Internacional

* 1964 The Voice and Guitar of Jose Feliciano
* 1965 Fantastic Feliciano
* 1966 A Bag Full of Soul
* 1968 Feliciano!
* 1968 Souled
* 1969 Feliciano - 10 to 23
* 1969 Alive Alive-O!
* 1970 Fireworks
* 1970 Christmas Album
* 1971 Encore!
* 1971 Ché Sarà
* 1971 That the Spirit Needs
* 1972 Sings
* 1972 Memphis Menu
* 1973 Compartments
* 1974 For My Love, Mother Music
* 1974 And The Feeling's Good
* 1975 Just Wanna Rock and Roll
* 1976 Angela
* 1977 Sweet Soul Music
* 1981 Jose Feliciano
* 1983 Romance In The Night
* 1989 I'm Never Gonna Change
* 1990 Steppin' Out
* 1996 Present Tense
* 1996 On Second Thought
* 2000 The Season Of your Heart
* 2006 Six String Lady (the instrumental album)

### Espanyol

* 1966 El Sentimiento La Voz y la Guitarra
* 1966 La Copa Rota
* 1967 Sombra
* 1967 ¡El Fantástico!
* 1967 Más Éxitos de José
* 1968 Felicidades Con Lo Mejor de José Feliciano
* 1968 Sin Luz -
* 1971 En Mi Soledad - No Llores
* 1971 José Feliciano Dos Cruces
* 1971 José Feliciano January 71
* 1971 José Feliciano Canta Otra
* 1982 Escenas de Amor
* 1983 Me Enamoré
* 1984 Como Tú Quieres
* 1985 Ya Soy Tuyo
* 1986 Te Amaré
* 1987 Tu Inmenso Amor
* 1990 Niña
* 1992 Latin Street '92
* 1996 Americano
* 1998 Señor Bolero
* 2001 Señor Bolero 2
* 2003 Guitarra Mía Tribute
* 2005 A México, Con Amor

## Guardons
### Premis

* 1969: Grammy al millor nou artista

## Enllaços externs

* José Feliciano - Lloc web oficial
* Jose Feliiciano Fan Club Area
* The Feliciano Fiesta Fan Site
* Jose Feliciano FORUM Site
# Data (Star Trek)

Data és un personatge fictici de la sèrie Star Trek: La nova generació interpretat per Brent Jay Spiner. És un androide dissenyat pel doctor Noonien Soong.
Dotat d'un cervell positrònic, després del seu rescat per una tripulació de la Flota Estel·lar va ingressar en l'acadèmia imitant a les seves salvadores. Graduat en l'acadèmia amb les més altes qualificacions el seu distingit servei li va permetre servir entre altres en la USS Enterprise D i la USS Enterprise E sota el comandament del capità Jean-Luc Picard.
Data és racional, amb una ment analítica i troba als humans difícils ďentendre, el que recorda el vulcanià Spock, i malgrat els seus intents per a comprendre el comportament humà, els creadors de la sèrie el representen amb alguns aspectes d'humanitat, ja que sembla que intenta assemblar-se als humans, malgrat no comprendre'ls.
Atès que representa un androide que no pot envellir i Brent Spiner ha envellit visiblement durant tot el temps de rodatge, durant un episodi de la sèrie s'informa que Data té un programa d'envelliment que pot canviar el seu aspecte.

## Referències

* Lois H. Gresh & Robert Weinberg, Chapter 6, "Data" The Computers of Star Trek. New York: Basic Books (1999): 105 - 125

## Enllaços externs

* Web oficial - Data Arxivat 2010-07-10 a Wayback Machine. (anglès)
* Mundo Star Trek - Data (castellà)
Viccionari
# Paolo Sardi

Paolo Sardi (Ricaldone, 1 de setembre de 1934 - Roma, 13 de juliol de 2019) va ser un cardenal piemontés de l'Església Catòlica, patró de l'Orde Sobirana i Militar de Malta.

## Biografia

Sardi va néixer a la província d'Alessandria i va ser ordenat prevere el 29 de juny de 1958, després de llicenciar-se en teologia i graduar-se en dret canònic i jurisprudència a la Universitat Catòlica de Milà. Ensenyà teologia moral a Torí fins al 1976, quan va ser cridat al Vaticà per treballar a la Secretaria d'Estat. El 1992 va ser nomenat Viceconseller d'Afers Generals i, el 10 de desembre de 1996, Nunci Apostòlic amb responsabilitats especials i arquebisbe titular de Sutri pel Papa Joan Pau II. L'arquebisbe Sardi coordina l'oficina vaticana que edita els texts i missatges papals. El 6 de gener de 1997, Joan Pau II el consagrà arquebisbe a la basílica de Sant Pere, amb els arquebisbes Giovanni Battista Re i Miroslav Stefan Marusyn actuant com a co-consagradors.
El 23 d'octubre de 2004 va ser nomenat Vicecamarlenc de la Santa Església Catòlica. Va ser nomenat per succeir Pio Laghi, que havia mort el gener de 2009, com a co-patró de l'Orde Sobirana i Militar de Malta. L'arquebisbe Sardi té la tasca de promoure els interessos espirituals de l'orde i dels seus membres i les seves relacions amb la Santa Seu.
El 20 de novembre de 2010 va ser creat cardenal diaca de Santa Maria Ausiliatrice in Via Tuscolana. Manté el dret de vot en qualsevol conclave papal fins a l'1 de setembre de 2014, quan faci 80 anys. El 30 de novembre de 2010 el Cardenal Sardi va ser nomenat com a patró ple de l'orde de Malta després d'haver esdevingut cardenal.
El 29 de desembre de 2010 va ser nomenat membre de les congregacions per als Instituts de Vida Consagrada i Societats de Vida Apostòlica i per a les Causes dels Sants, a més del Consell pontifici per als Laics.

## Honors

    Patró i Balí Gran Creu d'Honor i Devoció del Sobirà Orde Militar de Malta
    Gran Creu de Cavaller de l'orde al Mèrit de la República Italiana – 24 de juny de 2005
       Comendador de l'orde al Mèrit de la República Italiana – 27 de novembre de 1992

## Referències

* ↑ «ARCHBISHOP PAOLO SARDI PRO-PATRON OF THE ORDER OF MALTA». Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ «NOMINA DEL PATRONO DEL SOVRANO MILITARE ORDINE DI MALTA». Arxivat de l'original el 2011-07-28. [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ Sito web del Quirinale: dettaglio decorato.
* ↑ Sito web del Quirinale: dettaglio decorato.

## Fonts

* Paolo Sardi a www.catholic-hierarchy.org (anglès)
# Portada/article agost 20

Va ser un tipus d'art on va destacar l'arquitectura per damunt de tot. D'escultura només en queden mostres a les decoracions de capitells i algunes plaques adossades en la construcció dels edificis; les pintures són les realitzades al fresc als murs dels temples. L'orfebreria va ser important tenint present la quantitat de peces que han arribat fins als nostres dies.

## Art asturià

L'art asturià o preromànic asturià és un estil artístic englobat dins el preromànic, localitzat a la península Ibèrica a la zona adjacent a la mar Cantàbrica que va quedar lliure de l'ocupació musulmana a finals del segle viii. Va ser vigent fins al començament del segle x, quan es va adoptar l'art romànic provinent de França.
Va ser un tipus d'art on va destacar l'arquitectura per damunt de tot. D'escultura només en queden mostres a les decoracions de capitells i algunes plaques adossades en la construcció dels edificis; les pintures són les realitzades al fresc als murs dels temples. L'orfebreria va ser important tenint present la quantitat de peces que han arribat fins als nostres dies.
L'any 1985, la UNESCO va declarar el conjunt de les esglésies del Regne d'Astúries com a Patrimoni cultural.
# Teorema espectral

En matemàtiques, en particular en àlgebra lineal i anàlisi funcional, el teorema espectral fa referència a diferents resultats sobre operadors lineals o matriu. En termes generals, el teorema espectral proporciona les condicions sota les quals es pot diagonalitzar un operador o una matriu (és a dir, representar com una matriu diagonal en alguna base). Aquest concepte de diagonalització és bastant clar quan es tracten operadors en espais de dimensió finita, però requereix algunes modificacions per als operadors en espais de dimensió infinita. En general, el teorema espectral identifica una classe d'operadors lineals que poden ser modelats pels operadors de multiplicació. En un llenguatge més abstracte, el teorema espectral és un postulat sobre C*-àlgebres commutatives.
Exemples d'operadors als quals s'aplica el teorema espectral són els operadors autoadjunts o de manera més general els operadors normals en espais de Hilbert.
El teorema espectral també proporciona una descomposició canònica, anomenada la descomposició espectral o de valor propi, de l'espai vectorial subjacent en el qual l'operador actua.

## Teorema espectral de les matrius simètriques reals

Aquest teorema, demostrat per primer cop per Augustin Louis Cauchy, assegura que tota matriu simètrica A ∈ Mn(ℝ) és ℝ-diagonalitzable i té una base de vectors propis que és ortonormal respecte del producte escalar usual a ℝ$^n$. Això és equivalent a dir que existeix una matriu P ∈ Mn(ℝ) tal que P$^{-1}$ = P$^t$ i P$^{-1}$·A·P és diagonal.

## Referències

* ↑ Cauchy and the spectral theory of matrices by Thomas Hawkins
* ↑ A Short History of Operator Theory by Evans M. Harrell II
* ↑ Hall, B.C. (2013), Quantum Theory for Mathematicians, Springer, p. 147

## Bibliografia

* Sheldon Axler, Linear Algebra Done Right, Springer Verlag, 1997
* Paul Halmos, "What Does the Spectral Theorem Say?", American Mathematical Monthly, volume 70, number 3 (1963), pages 241–247 Other link
* M. Reed and B. Simon, Methods of Mathematical Physics, vols I–IV, Academic Press 1972.
* G. Teschl, Mathematical Methods in Quantum Mechanics with Applications to Schrödinger Operators, http://www.mat.univie.ac.at/~gerald/ftp/book-schroe/, American Mathematical Society, 2009.
# Michael Cleveland

Michael Cleveland (Henryville, Indiana, EUA, 18 de setembre de 1980) és un violinista estatunidenc de bluegrass.

## Guardons

| Any | Premi | Àlbum | Categoria | Ref |
| 2020 | Grammy | Tall Fiddler | Millor àlbum de bluegrass | |

## Referències

* ↑ «Michael Cleveland | Biography, Albums, Streaming Links» (en anglès americà). [Consulta: 15 juliol 2020].
* ↑ «Premi Grammy d'àlbum de bluegrass 2020» (en anglès), 26-01-2020. [Consulta: 15 juliol 2020].
# President d'Itàlia

El President d'Itàlia és el cap d'estat d'Itàlia i n'és escollit per un període de set anys.

## Residència

El President viu a Roma al Palau del Quirinal, i també té a la seva disposició la residència presidencial de Castelporziano, vora Roma, i Villa Rosebery, a Nàpols.

## Qualificació requerida

* Ciutadania italiana
* Almenys 50 anys
* No haver estat inhabilitat per a càrrecs públics i drets civils

## Elecció en el càrrec

El President italià és escollit pel Parlament en una sessió conjunta, juntament amb tres representants de cada regió (llevat de la Vall d'Aosta, que només n'envia un) com a garantia de representació de les minories.
Per assolir el màxim consens d'una institució creada per a garantir la vigilància de la constitució, cal una majoria de dos terços en les tres primeres votacions. Si no surt escollit, la següent cal només majoria absoluta.
El seu mandat és de set anys; això evita que sigui escollit per les mateixes cambres, com passava en un mandat de cinc anys, i l'allibera dels excessius lligams amb els votants que l'escolliren. Pren possessió després de jurar el càrrec en el Parlament.

## Funcions del President

Segons la constitució italiana, el president té com a funcions:
* en relació a la representació exterior:
** Rebre les acreditacions del personal diplomàtic;
** Ratificar tractats internacionals, sota autorització del Parlament;
** Fer visites oficials a l'estranger, acompanyat per un membre del govern;
** Declarar l'estat de guerra, acordat pel Parlament;
* En relació a l'exercici de funcions parlamentàries:
** Nomenar cinc senadors vitalicis:
** Enviar missatges a les Cambres, cridar sessions extraordinàries, dissoldre-les als sis mesos del seu mandat (el semestre blanc);
** Convocar eleccions i fixar la data de constitució de les Cambres;
* En relació a les funcions legislatives:
** Autoritzar la presentació al Parlament de propostes de llei del govern;
** Promulgar les lleis aprovades al Parlament;
* En relació a la sobirania popular:
** Convocar referèndum, i, en cas que sigui aprovat pels votants, declarar l'abolició de les lleis que s'hi subjectin;
* En relació a la funció executiva i guiança política;
** Nomenar, prèvia consulta, al Primer ministre d'Itàlia, i a proposta seva, els ministres;
** Acceptar el jurament del govern, i la seva dimissió si ho fa;
** Emanar lleis per decret (proposades pel govern sense aprovació del Parlament; seran vàlides només un temps limitat) i els actes i regulacions administratives del govern;
** Nomenar alguns alts funcionaris estatals;
** Presidir el Consiglio Supremo della Difesa i comandar les forces armades;
** Decretar la dissolució dels consells regionals i destituir els presidents regionals;
* En relació a l'exercici jurisdiccional:
** Presidir el Consiglio Superiore della Magistratura;
** Nomenar un terç de la Corte Constitutizionale;
** Oferir perdons i commutacions.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la Presidència de la República

## Vegeu també

* Llista de Presidents d'Itàlia
# Alex Strangelove

Alex Strangelove és una pel·lícula de comèdia romàntica dels Estats Units del 2018 dirigida per Craig Johnson i protagonitzada per Daniel Doheny, Antonio Marziale i Joanna Adler.

## Sinopsi

L'estudiant de secundària Alex Truelove ha estat durant molt de temps el millor amic de la Claire, però després de saber que la seva mare té proves de càncer, es besen i comencen a sortir junts. Planegen reservar una habitació d'hotel. En una festa, l'Alex coneix l'Elliot, un adolescent obertament gai, i també comença a tenir sentiments per ell, i això fa que es qüestioni la seva sexualitat.
Durant la nit de la primera vegada que tenen relacions sexuals, l'Alex admet a la Claire que sent alguna cosa per algú més i ella el fa fora. Evitant l'Elliot, l'Alex va a una festa on dorm borratxo amb una noia que acaba de conèixer. La Claire els descobreix, i l'Alex la persegueix de nit. Ell cau en una piscina on els records suprimits de la seva infantesa tornen a ell. La Claire el troba fora de la piscina, moment en què ell li diu que és gai.

## Repartiment

* Daniel Doheny com a Alex Truelove
* Antonio Marziale com a Elliott
* Joanna Adler com a Holly Truelove
* William Ragsdale com a Ron Truelove
* Isabella Amara com a Gretchen
* Madeline Weinstein com a Claire
* Kathryn Erbe com a Helen
* Ayden Mayeri com a Hilary
* Daniel Zolghardi com a Dell
* Annie Q. com a Sophie Hicks
* Nik Dodani com a Blake
* Fred Hechinger com a Josh
* Sophie Faulkenberry com a Sierra
* Dante Costabile com a Dakota

## Referències

* ↑ McNary, Dave; McNary, Dave. «STX Partners With Ben Stiller for ‘Alex Strangelove’ Comedy» (en anglès americà). variety.com, 09-05-2016. [Consulta: 19 novembre 2022].
* ↑ Kroll, Justin; Kroll, Justin. «Netflix Lands ‘Alex Strangelove’ From ‘Wilson’ Director Craig Johnson (EXCLUSIVE)» (en anglès americà). variety.com, 13-04-2017. [Consulta: 20 novembre 2022].
* ↑ Lepp, Nicholas «Confession, Coming Out, and Postfeminism: Gendered Representations in Love, Simon and Alex Strangelove». Southern Communication Journal, 87, 5, 20-10-2022, pàg. 418–431. DOI: 10.1080/1041794X.2022.2115120. ISSN: 1041-794X.
* ↑ Dhingra, Umang. «An Analysis Of Hidden Curriculum For LGBTQ+ High School Students Through Teen- Centric Shows And Movies» (en anglès). The International Young Researchers' Conference, 2021. DOI: 10.34614/iyrc0042. [Consulta: 20 novembre 2022].