OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Yarmuk

El Yarmuk (àrab: اليرموك; hebreu: הירמוך‎; grec antic: Ιερομύαξ, Ieromíax o Ἱερομύκης, Ieromikis) és el principal afluent del riu Jordà per l'esquerra, que corre per Síria i Jordània. Neix a la part sud-oest de l'Hauran (Síria) i desaigua al Jordà, uns 9 km al sud del llac Tiberíades. Forma en algun moment la frontera entre Síria i Jordània i marca el límit sud del Golan. És famós per la batalla del Yarmuk (636).
La guerrilla de la república de Kabàrdia-Balkària (Assemblea Yarmuk de Lluitadors Islàmics de Kabardino-Balkària) va prendre el seu nom d'aquest riu, però pensant en la batalla del 636.
Podria ser el «torrent» mencionat en 1r Macabeus 5:40 de la Bíblia.

## Referències

* ↑ Freedman, Myers i Beck, 2000, «Yarmuk».

## Bibliografia

* Freedman, D. N.; Myers, A. C.; Beck, A. B. Eerdmans Dictionary of the Bible (en anglès). Eerdmans, 2000. ISBN 9789053565032.
# Ornasons

Ornasons (en francès Ornaisons) és un municipi del departament de l'Aude, a la regió d'Occitània. L'1 de gener del 2022 tenia 1.097 habitants.

## Referències

* ↑ De Palmas, J.-P.; Lavaud, C. «Population de référence au 1er janvier 2022 : 6 080 731 habitants en Occitanie» (en francès), 19 desembre 2024. [Consulta: 1 febrer 2025].
# Ariadna Pujol de Pagès

Ariadna Pujol de Pagès (Barcelona, 1977) és una directora de cinema catalana especialitzada en documentals. És una de les membres d'Atzar Films.
És llicenciada en comunicació audiovisual i màster en documental de creació per la Universitat Pompeu Fabra. Ha filmat i col·laborat amb ballarins, "performers", improvisadors, músics i poetes. El 1999 va debutar com a directora al costat de Marta Albornà amb el documental Tiurana, on descriu els darrers moments d'aquest llogaret abans de ser inundat pel pantà de Rialb, i que va guanyar el premi al millor curtmetratge documental al Festival de Cinema de Girona de 2000. L'impacte d'aquesta pel·lícula en el seu moment va fer que el Centre Pompidou de París la inclogués en la Retrospectiva de Documental Espanyol (Cinéma du réel, París, 2005) que reunia els documentals més rellevants de la cinematografia espanyola.
El 2005 va dirigir el seu primer llargmetratge, el documental Aguaviva, rodat al municipi d'Aiguaviva de Bergantes (Matarranya) i on retrata la solitud, la vellesa, el desarrelament i la relació amb els forasters nouvinguts. Fou projectada a la Secció Zabaltegi del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2005 nominada a millor documental als V Premis Barcelona de Cinema i premi del públic al millor documental al Festival de Màlaga.
El 2016 ha colaborat amb la ballarina improvisadora Vika Kleiman en el film Cápsula improbable. Actualment està projectant el documental Dietari final amb Èrika Sánchez.
És Professora d’Etnografia audiovisual al Màster d’Ensenyaments Artístics en Investigació Musical de l'ESMUC. També ha estat professora convidada a la Universitat de Màlaga, a la Universitat de Girona i a l'Observatori de Cinema de Barcelona.

## Filmografia

* 1999: Tiurana amb Marta Albornà
* 2005: Aguaviva
* 2013: Is Berlin for all?
* 2016: Càpsula improbable amb Vika Kleiman

## Referències

* ↑ Ariadna Pujol a filmin.es
* ↑ Qui som a atzarfilms.com
* ↑ Tiurana a eixdiari.cat
* ↑ «Tiurana» (en francès). [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ Ariadna Pujol retrata el efecto de la inmigración en un pueblo de Teruel, El País, 21 de juliol de 2006
* ↑ Los argentinos del pueblo de Aguaviva, El Periódico de Aragón, 24 de setembre de 2005
* ↑ A PIE DE CALLE: Ariadna Pujol, directora del documental 'Aguaviva': «El documental es un tipo de cine que necesita tiempo», Diario Sur, 20 de gener de 2007
* ↑ Web de Cápsula improbable
* ↑ El cine habla cada vez más del territorio entre real y ficción, La Vanguardia, 22 de gener de 2019
* ↑ «Ariadna Pujol de Pagès Dones Visuals». [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ Ariadna Pujol Arxivat 2020-02-21 a Wayback Machine. a esmuc.cat
# Baltasar Montaner Fernández

Baltasar Montaner Fernández (Barcelona, 24 de desembre de 1895 - Barcelona, 8 de novembre de 1957) va ser un enginyer militar català.

## Biografia

Fill de militar mallorquí de nom similar, mort el 1937. El setembre del 1910 va ingressar a l'Acadèmia d'Enginyers de Guadalajara, on es va graduar com a tinent primer d'enginyers (1916). El 1918 fou destinat a la companyia de sapadors de Mallorca i a l'any següent ascendí a capità. L'octubre de 1919 va casar amb Maria Gual Caro, filla del Comte d'Aiamans, i va tenir tres fills: Baltasar (arquitecte tècnic de professió), Maria i Conchita.
El 1921 es trasllada a l'antic Marroc espanyol i participa activament en la Guerra del Rif. El 1927 retorna a les Illes Balears: va ser destinat a Maó i el 1933, recent ascendit a comandant, a Palma. El Cop d'Estat del 18 de juliol el sorprèn a Mallorca, on romangué destinat. Després d'una breu estada a Castelló (1938-1940) retornà a Palma, on fou ascendit a tinent coronel (1941) i a coronel (1947); aquest mateix any va ser designat per a la Prefectura de la Comandància de Fortificacions i Obres de Balears. Finalment ascendeix a General de Brigada el 1955, poc abans de la seva mort.

## Obres

Atesa la seva singladura, encarada totalment al món militar, l'activitat com a enginyer es va limitar a aquest àmbit i adquireix rellevància en la seva etapa a les Balears, quan assoleix alta graduació militar. Durant la seva estada a Menorca (1927-1933) va deixar obres en instal·lacions militars de Maó, Biniancolla i Favàritx. A partir del 1933, ja a Mallorca, la carretera de Llucalcari i la que és considerada la seva obra més destacada: el Quarter General Palacios, a les Avingudes de Palma, construït entre 1937 i 1945.
Al llarg de la seva vida va rebre diverses condecoracions, com la Creu al Mèrit Militar i la Creu i Placa de l'Orde de Sant Hermenegild.

## Referències

* 1 2 3 «Quarter d'Enginyers». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 4. Palma: Promomallorca, p. 398. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Posición Llucalcari» (en castellà).
* ↑ Arquitectura contemporánea en Mallorca (1900-1947) (en castellà). Universitat de les Illes Balears. Col·legi Oficial d’Arquitectes de les Balears, 1990, p. 176. ISBN 84-7632-097-3.
* ↑ Arquitectura contemporánea en Mallorca (1900-1947) (en castellà). Universitat de les Illes Balears. Col·legi Oficial d'Arquitectes de les Balears, 1990, p. 315. ISBN 84-7632-097-3.

## Bibliografia

* (català) Dolç i Dolç, Miquel (dir.); Jiménez Riutord, Domingo. Gran Enciclopèdia de Mallorca. IV. Palma: Promomallorca Edicions, 1989. ISBN 84-86617-02-2.
* (castellà) Seguí Aznar, Miguel. Arquitectura contemporánea en Mallorca (1900-1947). Palma: Universitat de les Illes Balears. Col·legi Oficial d'Arquitectes de les Balears, 1990. ISBN 84-7632-097-3.
# Sejm

Sejm és el nom que designa la cambra baixa del parlament polonès, encara que en altres èpoques designava el parlament en el seu conjunt. El seu nom complet en polonès és Sejm Rzeczypospolitej Polskiej («Sejm de la República de Polònia»), encara que se sol abreujar a Sejm RP o simplement Sejm .

## Història

El Sejm va ser instituït per primera vegada en 1182 a la localitat de Łęczyca.
A finals del segle XV consistia en la cambra baixa (Izba Poselska) i la cambra alta o senat. Fins a 1795 la tercera part de l'estructura del Sejm era el rei.
Des de 1918, el Sejm es refereix únicament a la cambra baixa del Parlament, mentre que la cambra alta segueix sent el Senat. Des de la fi de la República Popular de Polònia, el Sejm té 460 membres triats en eleccions proporcionals cada 4 anys.
Es trien entre 7 i 19 diputats de cada circumscripció utilitzant el mètode d'Hondt (amb una excepció, el 2001, quan es va utilitzar el mètode de Sainte-Laguë), sent el seu nombre proporcional a la població de la seva circumscripció. A més, s'utilitza un llindar, de manera que els candidats només es trien entre els partits que van obtenir almenys el 5% dels vots a nivell nacional (els candidats de partits de minories ètniques estan exempts d'aquest llindar).

## Composició

Les eleccions parlamentàries poloneses de 2023:
| Partits | Partits | Sejm | Sejm | Sejm | Sejm | Senat | Senat |
| Partits | Partits | Vots | % | Escons | +/– | Escons | +/– |
| | Dreta Unida (Zjednoczona Prawica) | 7,640,854 | 35.38 | 194 | 41 | 34 | 12 |
| | Coalició Cívica (Koalicja Obywatelska, KO) | 6,629,402 | 30.70 | 157 | 23 | 41 | 2 |
| | Tercera Via (Trzecia Droga, TD) | 3,110,670 | 14.40 | 65 | 35 | 11 | 8 |
| | L'Esquerra (Lewica) | 1,859,018 | 8.61 | 26 | 23 | 9 | 7 |
| | Confederació (Konfederacja) | 1,547,364 | 7.16 | 18 | 7 | 0 | = |
| | Minoria Alemanya (Mniejszość Niemiecka, MN) | 25,778 | 0.12 | 0 | 1 | — | — |
| | Independents | N/A | N/A | N/A | N/A | 5 | 1 |
| # | Total | 18,201,348 | | 460 | | 100 | |
| Votants: 29,532,595 Vots emesos: 21,966,891 (74.38%) Nuls/en blanc: 370,217 Vàlids: 21,596,674 ||||||||

## Enllaços externs

* Pàgina oficial

## Notes

* ↑  PO (125)  .N (10)  Verds (3)  iPL (2)  T!DPL (2)  AGROunia (1)  Indep. (13)
* ↑  PSL (28)  CdP (3)  Indep. (1)
* ↑  Nova Esquerra (18)  Indep. (3)
* ↑  PiS (181)  ONRP (5)  Indep. (4)
* ↑  NN (8)  RN (6)  KKP (2)  Indep. (2)
* ↑  Kukiz'15 (3)  WiD (3)
# Bread (pel·lícula de 1924)

Bread és una pel·lícula muda de l'MGM dirigida per Victor Schertzinger i protagonitzada per Mae Busch, Robert Frazer i Wanda Hawley. Basada en la novel·la homònima de Charles G. Norris, es va estrenar el 4 d’agost de 1924. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Per alleujar la càrrega que pesa sobre la seva mare, Alice Sturgis es casa i té diversos fills, mentre que la seva germana Jeanette, més independent, va a treballar com a taquígrafa. Finalment, Jeanette es veu obligada a casar-se amb un venedor persistent per evitar un escàndol. Desil·lusionada amb la vida matrimonial, deixa el venedor, però després de tres anys de separació s'adona de la seva necessitat de tenir una família i torna amb ell.

## Repartiment

* Mae Busch (Jeanette Sturgis)
* Robert Frazer (Martin Devlin)
* Pat O'Malley (Roy Beardsley)
* Wanda Hawley (Alice Sturgis)
* Eugenie Besserer (Mrs. Sturgis)
* Hobart Bosworth (Mr. Corey)
* Myrtle Stedman (Mrs. Corey)
* Ward Crane (Gerald Kenyon)
* Raymond Lee (Ralph Beardsley)
* Valentine Black (nena)

## Referències

* ↑ Montalbán, José L. Martínez. La novela semanal cinematográfica (en castellà). Editorial CSIC - CSIC Press, 2002, p. 156. ISBN 978-84-00-08060-0.
* ↑ Goble, Alan. The Complete Index to Literary Sources in Film (en anglès). Walter de Gruyter, 2011-09-08, p. 696. ISBN 978-3-11-095194-3.
* ↑ Institute, American Film. The American Film Institute Catalog of Motion Pictures Produced in the United States (en anglès). University of California Press, 1997, p. 82. ISBN 978-0-520-20969-5.
* ↑ «Bread» (en anglès). American Silent Feature Film Survival Catalog, 1924. [Consulta: 16 gener 2023].

## Enllaços externs

* Bread al catàleg de l'American Film Institute
# Camila saldrá esta noche

Camila saldrá esta noche (títol internacional: Camila Comes Out Tonight) és una pel·lícula dramàtica argentina dirigida per Inés Barrionuevo. Es va estrenar internacionalment en el Festival de Sant Sebastià de 2021. Es tracta d'una pel·lícula que abasta temes com el feminisme d'esquerra, l'adolescència, l'avortament (terminació d'una vida humana), del o el bullying als centres escolars. També parla sobre l'activisme polític de molts joves a l'Argentina.

## Argument

Després de l'hospitalització de la seva àvia, Camille ha de seguir la seva mare i la seva germana a Buenos Aires i acabar els seus estudis en un institut catòlic conservador i tradicionalista. Fa amistat amb Pablo i Lourdes mentre intenta conciliar les seves opinions polítiques liberals i les peticions de la seva mare de no fer vagues. Molt ràpidament, s'adona de la Clara, una companya de classe que sembla que amaga alguna cosa.

## Personatges

* Nina Dziembrowski com Camila.
* Adriana Ferrer com Victoria.
* Guillermo Pfening com a Director.
* Carolina Rojas com Martina.
* Federico Saca com Pablo.
* Maite Valero com Clara.

## Festivals

* Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2021 (Secció oficial)
* Festival de Mar del Plata 2021 (Secció oficial competència iberoamericana)
* Festival Lesgaicinemad 2021 (Secció oficial)
* Festival Reetena 2021

## Recepció

En la seva estrena en el Festival de Sant Sebastià va tenir crítiques positives d'una banda de la premsa espanyola. Per exemple, Luis Martínez d’El Mundo diu: "Un cinema el·líptic i rocós que braceja determinat entre climes, sensacions i estats d'ànim. (...) funciona amb una claredat desusada per cadascuna de les ombres que anuncia".
D'altra banda, la crítica internacional també la lloa amb comentaris com el de Jonathan Romney per a Screendaily: "Una pel·lícula animada i optimista, rodada i muntada amb energia. El seu jove reparteixo no podria ser millor".

## Referències

* 1 2 «Festival de San Sebastián». [Consulta: 12 desembre 2021].
* ↑ , <https://www.filmaffinity.com/es/film298029.html>
* ↑ Plata, Festival Internacional de Cine de Mar del. «36º Festival Internacional de Cine de Mar del Plata» (en castellà). [Consulta: 12 desembre 2021].
* ↑ «Largometraje Camila saldrá esta noche» (en castellà). [Consulta: 12 desembre 2021].
* ↑ «Camila saldrá esta noche». [Consulta: 12 desembre 2021].
* ↑ «El clasicismo roto de Laurent Cantet y una sorpresa llamada Tea Lindeburg contra los estragos del heteropatriarcado» (en castellà), 19-09-2021. [Consulta: 12 desembre 2021].
* ↑ Romney2021-09-21T10:11:00+01:00, Jonathan. «‘Camila Comes Out Tonight’: San Sebastian Review» (en anglès). [Consulta: 12 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Carcanyol

El carcanyol és un element arquitectònic que defineix l'espai entre dos arcs o voltes (concretament entre els extradós dels dos arcs) o entre l'extradós d'un arc i un clos rectangular.

## Definició

Hi ha quatre o cinc significats acceptats del terme carcanyol en arquitectura i història de l'art, entès com l'espai entre una figura curvilínia i un límit rectangular. El més comú és l'espai comprès entre l'extradós d'un arc i el seu emmotllament rectilini. Malgrat això, també s'aplica a l'espai de paret entre arcs d'una arcada, o l'emmotllament damunt ells, o l'espai entre el medalló central i les cantonades rectilínies del quadrat que ho continguin, o l'espai entre l'esfera circular d'un rellotge i les cantonades del quadrat de la seva caixa. Més excepcionalment, també s'anomena així l'espai sota el voladís d'escala, si no està ocupat per un altre tram d'escala.
La utilització d'arcs a la construcció de ponts, fa que apareguin carcanyols també en aquestes estructures. Històricament, la majoria d'aquests espais eren carcanyols sòlids, perquè aquests espais entre arcs s'omplien completament amb pedra, acer o formigó armat. Posteriorment, s'ha fet bastant comú l'ús de carcanyols oberts, on les costelles, més primes, es fan servir per connectar la coberta superior amb els arcs del pont, produint estalvis significatius en material i pes, i conseqüentment en el cost. El pont de Trajà a l'antiga Roma sobre el Danubi és un dels exemples més antics. Els ponts amb carcanyols oberts de formigó armat eren bastant comuns per grans distàncies als anys 1920 i el 1930.
Els carcanyols també es poden trobar a la construcció de cúpules i són típics en les grans arquitectures del període medieval. On una cúpula necessitava recolzar-se en una base quadrada o rectangular, la cúpula aixecada sobre el nivell dels pilars que li donen suport forma uns carcanyols tridimensionals anomenats petxines que suporten el pes de la cúpula i la distribueixen entre els pilars.
* Medallons en els carcanyols
* Pont amb un carcanyol obert, 1888.
* Carcanyol romànic a la tribuna del priorat de Serrabona (~1150).

## Vegeu també

* Arc

## Referències

* ↑ DCVB - carcanyol
* ↑ Carcanyol a Optimot
* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 2 novembre 2014].
Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Clara von Wille

Clara von Wille (Düsseldorf, 1838 - Düsseldorf, 15 de març de 1883), de soltera Clara Maria Alexandra von Böttcher, va ser una pintora d'animals alemanya; associada a l'Escola de Düsseldorf.

## Vida i obra

Era la més jove de quatre filles nascudes del reial hússar prussià, el major Carl Friedrich von Böttcher (1785–1857), i la seva dona Juliane Wilhelmine Charlotte von Buggenhagen (1797–1871). El 1859 es va casar amb el pintor de paisatges i gèneres agost von Wille. El seu fill, Fritz, també es va convertir en un conegut pintor de paisatges.
Va ser estudiant particular de Carl Ferdinand Sohn i Ludwig Knaus. Més tard, va estudiar amb la famosa pintora d'animals francesa, Rosa Bonheur.
La seva primera pintura exposada va ser "Resting Hunting Dogs", mostrada al Kunstverein für die Rheinlande und Westfalen el 1857. Més tard, les seves obres es van exposar regularment a les Galeries Eduard Schulte i a Bismeyer & Kraus. Diverses de les seves obres van ser comprades per a una loteria, realitzada pel Zentral-Dombau-Verein zu Köln, per recaptar diners per completar la construcció de la catedral de Colònia. Moltes de les seves pintures més populars es van reproduir en revistes il·lustrades i en xilografia.

## Referències

* ↑ Otto Baur: Zwischen Venn und Maaren. Zum fünfzigsten Todestag des Eifelmalers Fritz von Wille Arxivat 2016-02-28 a Wayback Machine.. In: Heimatjahrbuch Vulkaneifel, 1991, Webseite im Portal "Heimatjahrbuch-Vulkaneifel"
* ↑ Friedrich Eggers, in: Deutsches Kunstblatt VIII, Nr. 3, 15. Januar 1857, pg.18: "Fräulein von Böttcher trat, wenn wir nicht irren, zum ersten Male mit einem Gemälde an die Öffentlichkeit. Dasselbe stellt ‚ruhende Jagdhunde am Fuße einer Eiche nebst todtem Wild und Jagdgeräth‘ dar. Drei Hirtenhunde und zwei Dachshunde..."

## Bibliografia

* "Wille, Clara von". A: Friedrich von Boetticher: Malerwerke des 19. Jahrhunderts. Beitrag zur Kunstgeschichte. Vol. II-2, Dresdel 1901.
* Alfons W. Biermann, Hubert Meyer: Die rheinische Landschaft im Bild. Die Malerfamilie von Wille. Catàleg de l'exposició, Leopold-Hoesch-Museum, Dürel 1976
* Margot Klütsch: Die Sammlung von Wille im Haus Beda Bitburg. Catàleg del museu, Bitburg 1992
* Margot Klütsch: "Wille (geb. von Böttcher, von Boettcher), Clara (Klara) Maria Alexandra von". A: Hans Paffrath (Ed.): Lexikon der Düsseldorfer Malerschule 1819–1918. Vol.3: Nabert–Zwecker, F. Bruckmann, Múnic 1998,ISBN 3-7654-3011-0, pàg.427
# Comtat de Lassen

El Comtat de Lassen és un comtat de l'estat de Califòrnia, Estats Units. Durant el cens de 2020, la seva població era de 32.730 habitants. La seva seu és Susanville. Es troba a la frontera amb Nevada, al nord de Califòrnia.

## Història

El comtat de Lassen va ser creat el 1864 a partir de territoris del comtat de Plumas i el comtat de Shasta. El seu nom prové de Lassen Peak que va rebre el seu nom en honor a Peter Lassen, un conegut caçador i un dels guies del general John C. Frémont. Fou assassinat per Paiutes a la base de la muntanya el 1859. El Parc Nacional Volcànic de Lassen, així com nombrosos llacs, es troben al comtat.

### Ciutats i comunitats

* Bieber
* Doyle
* Herlong
* Janesville
* Litchfield
* Madeline
* Milford
* Nubieber
* Ravendale
* Standish
* Susanville
* Termo
* Wendel
* Westwood

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1870 | 1880 | 1890 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 | 2020 |
| 1327 | 3340 | 4239 | 4511 | 4802 | 8507 | 12589 | 14479 | 18474 | 13597 | 14960 | 21661 | 27598 | 33828 | 34895 | 32730 |

### Transport

* Tribunal del Comtat de Susanville. U. S. Carretera 395
* Ruta estatal de Califòrnia 36
* Ruta estatal de Califòrnia 44
* Ruta estatal de Califòrnia 139
* Ruta estatal de Califòrnia 299

## Referències

* ↑ «Explore Census Data». [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ «How much do you know about your county?» (en anglès). [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ Gannett, Henry. The origin of certain place names in the United States. Washington, Govt. Print. Off., 1905.
* ↑ «cagenweb-com - californiagambling.info». [Consulta: 5 febrer 2025].
# Les Dunes (Torroella de Montgrí)

Les Dunes és una urbanització del municipi de Torroella de Montgrí al Baix Empordà. Fou bastida arran de la carretera de l'Estartit (Gi-641) poc abans del km 3. Rep el nom de les Dunes de Torroella situades a una mica més d'un centenar de metres al nord. Tenen força interès històric els masos fortificats propers com són el Mas Ral, la Torre Quintaneta, el Mas Sobirà i la Torre Martina per esmentar-ne els més propers.
EL 1963 hi van començar a viure els primers residents. Amb el temps les cases han esdevingut habitatge habitual de residents de Torroella de Montgrí, amb un centenar d'habitatges construïts.
Els records de les primeres famílies sabadellenques que s'hi van establir a la dècada dels 60 estan recollits al llibre Els Estius d’or, que abraça els records de la infantesa i adolescència d'alguns primers habitants, entre els anys 1964 i 1979.

## Referències

* ↑ Les Dunes a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Bosser, Manel Camps. «El veïnat de Les Dunes, la primera zona residencial de Torroella», 26-09-2023. [Consulta: 29 juliol 2024].
* ↑ Cornellà, Albert. «Un llibre recorda els orígens del veïnat de les Dunes, entre Torroella de Montgrí i l’Estartit», 20-07-2023. [Consulta: 29 juliol 2024].
# Dacnis pit-roja

La dacnis pit-roja (Dacnis berlepschi) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i vegetació secundària de les terres baixes al sud-oest de Colòmbia i nord-oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Dacnis pit-roja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Fiord Frederick E. Hyde

El fiord Frederick E. Hyde és un gran fiord de 140 quilòmetres de llargada i 7 d'amplada que es troba a la costa septentrional de Groenlàndia, a la Terra de Peary. Forma part del mar de Wandel, part de l'oceà Àrtic. Forma part del Parc Nacional del Nord-est de Groenlàndia. Robert Peary li va donar el nom en record a Frederick Erastus Hyde, un dels membres fundadors i primer vicepresident del Peary Arctic Club de Nova York.
El fiords Freja, Thor i Odin són branques a la riba sud del fiord, a uns 65, 95 i 120 quilòmetres des de la desembocadura respectivament. La serralada de Roosevelt, la més septentrional de la Terra, s'estén d'oest a est al costat nord del fiord amb alçades que s'apropen als 2.000 msnm. L'altiplà Nordkrone, a 1.280 msnm, es troba a la part sud del fiord.

## Referències

* ↑ How Did Frederick E. Hyde Fjord Get Its Name?
* ↑ «Frederick E. Hyde Fjord». Mapcarta. [Consulta: 5 maig 2016].
* ↑ Greenland Geology Map
* ↑ Prostar Sailing Directions 2005 Greenland and Iceland Enroute, p. 130
* ↑ «Den grønlandske Lods - Geodatastyrelsen». Arxivat de l'original el 2016-10-13. [Consulta: 23 març 2020].
# Jesse Jackson

Jesse Louis Jackson, Sr (nascut Jesse Louis Burns, 8 d'octubre de 1941) és un activista pels drets civils i pastor baptista. Va ser candidat a la nominació presidencial demòcrata en les eleccions de 1984 i 1988 i va servir com un Senador a l'ombra pel Districte de Columbia des del 1991 fins al 1997. És fundador de les organitzacions que es van fusionar per formar Rainbow/PUSH. El seu fill gran Jesse Jackson, Jr va ser membre de la Cambra de Representants. Va tenir un programa a la cadena CNN entre el 1992 i 2000.

## Enllaços externs

* Organització Rainbow/PUSH