OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sarcòfag de Taremetchenbastet

El Sarcòfag de Taremetchenbastet és un sarcòfag de fusta elaborat en la Dinastia XXVI, que transcorre de l'any 672 a 525 aC., també denominada «Dinastia Saïta», per tenir la seva capital a Sais; va ser l'última dinastia nativa que va governar Egipte abans de la conquesta persa. Se la considera l'inici del Període Tardà d'Egipte -configuren aquest període les dinasties XXVI, XXVII, XXVIII, XXIX, XXX i XXXI-. Pertany a la col·lecció del Museu Arqueològic Nacional d'Espanya, on té el número d'inventari 15159.

## Troballa i història

El sarcòfag va ser trobat a Saqqara, a l'emplaçament de la necròpoli principal de la ciutat de Memfis, a la ribera occidental del Nil, situada a uns trenta quilòmetres El Caire i 17 de la ciutat de Guiza. Va estar en ús des de la dinastia I (ca. 3050 aC.) fins època cristiana (ca. 540).
El sarcòfag estava destinat per acollir un home encara que va ser utilitzat per Taremetchenbastet, filla de Pthairdis durant la dinastia XXVI d'Egipte, durant el Període Tardà d'Egipte.

## Característiques

* Forma: Sarcòfag antropomorf masculí.
* Tècnica: Talla i pintura.
* Estil: Egipci.
* Material: Fusta policromada, estuc.
* Inscripcions: Es reprodueixen els capítols 640-643 dels Texts de les Piràmides i el capítol 172 del Llibre dels Morts de la versió Saïta.

## Vegeu també

* Sarcòfag de Bak

## Referències

* ↑ «Taremetchenbastet» (en castellà). MAN. [Consulta: 16 desembre 2015].
* ↑ Pons Mellado, Esther. «Salas expositivas del Antiguo Egipto, Nubia y Oriente Próximo. Un proyecto museográfico para un museo del siglo XXI» (PDF) (en castellà) p. 522. Man. Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 16 desembre 2015].

## Enllaços externs

* MAN. Egipto i Oriente Próximo
# Ametlla garapinyada

Les ametlles gar(r)apinyades, o ametlles ronyoses o ametlles ensucrades, són ametlles recobertes de sucre caramel·litzat.
S'elaboren amb ametlles crues i sense pelar, sucre i aigua. S'afegeixen les ametlles a un almívar fosc i es couen a foc fort fins a reduir l'aigua gairebé del tot. A continuació es remena a foc lent perquè s'impregnin en la pasta de sucre i es torna a pujar el foc per caramel·litzar-les. Finalment, es posen en calent i per separat sobre un marbre i es deixen refredar.
No s'ha de confondre amb la praliné o pralinada, que és una ametlla recoberta de sucre caramel·litzada. Les ametlles caramel·litzades són diferents de les garapinyades. La seva elaboració és la següent: en fred, s'hi posa les ametlles, l’aigua, el sucre i un rajolí d’oli. Tot això es fa bullir en una cassola de terra o paella. Tot seguit, es posa al foc fort i es remena sovint. Es deixa reduir l’aigua, el sucre i l’oli, i quan està reduït es posen en una planxa d’acer inoxidable per tal de separar-les quan encara estan calentes. I després, es deixen refredar. Aquestes ametlles es fan a la comarca de l’Urgell i són més fines i més mengívoles ja que no porten tant sucre i no tenen trossos tant grossos de sucre cremat al seu voltant.
Trobem els seus orígens en la gastronomia àrab, en una preparació de la qual van derivar altres receptes com el crocant, guirlatxe, el nogat, o el torró.

## Vegeu també

* Ametlla d'Arenys
* Ametlla
* Confit
* Poma ensucrada

## Referències

* 1 2 «Ametlla garapinyada». Gastroteca.cat. [Consulta: 27 gener 2021].
* 1 2 «Ametlla garapinyada». Cuina. [Consulta: 27 gener 2021].
# Ammonia tepida

Ammonia tepida és una espècie de foraminífer bentònic omnívor. Com altres foraminífers que viuen en els sediments utilitzen els seus pseudòpodes per a recollir els sediments que contenen algues, detritus orgànics i bacteris.
En el cas d’Ammonia tepida, s'ha estudiat i quantificat la captura de bacteris. En condicions mitjanes, A. tepida recull 78 pgC ind$^{-1}$ h$^{-1}$ durant les primeres 8 hores d’incubació i després aquesta taxa disminueix. La captura de bacteris és òptima a 30 °C, disminueix amb la salinitat i no està afectada per la llum ni per l'abundància d’algues, malgrat que Ammonia sembla que depèn principalment de les algues.

## Referències

* ↑ «Ammonia tepida». World Register of Marine Species (WoRMS). [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ Dupuy, Christine, Linda Rossignol, Emmanuelle Geslin and Pierre-Yves Pascal. Predation of mudflat meiomacrofaunal metazoans by a clacareous foraminifer, Ammonia tepida (Cushman, 1926). 2010 The Journal of Foraminiferal Research, 40(4):305-312.
* ↑ Pascal P.Y., Dupuy C, Richard P, Niquil N «Bacterivory in the common foraminifer Ammonia tepida: Isotope tracer experiment and the controlling factors». Journal of Experimental Marine Biology and Ecology (Elsevier), 359, 1, 2008, pàg. 55-61. DOI: 10.1016/j.jembe.2008.02.018.

## Enllaços externs

* Ruiz, Francisco; Gonzalez-Regalado, Maria Luz; Abad, Manuel; Munoz, Juan Manuel; Pino, Rafael «New applications of the Poisson distribution in micropalaeontology: relationships between environmental variables and the Ammonia tepida distribution in the south-western Spanish estuaries». Terra Nova, 19, 5, 10-2007, pàg. 372. DOI: 10.1111/j.1365-3121.2007.00761.x [Consulta: 12 febrer 2015].
# Ang Hupa

Ang Hupa (comercialitzada en anglès com The Halt) és una pel·lícula dramàtica distòpica filipina del 2019 editada, escrita i dirigida per Lav Diaz. Es va projectar a la secció Quinzena dels Directors del 72è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Sinopsi

Ambientada a la dècada del 2030 després d'una erupció volcànica massiva, Manila ha estat a les fosques durant els últims tres anys sense ni una sola llum solar. Els disturbis controlen països i comunitats. Les epidèmies assolen el continent. Han mort milions i més milions han marxat.

## Repartiment

* Hazel Orencio
* Joel Lamangan
* Piolo Pascual
* Shaina Magdayao

## Recepció

A Rotten Tomatoes, la pel·lícula té un índex d'aprovació del 88% basat en 8 crítiques.
Va guanyar el premi a la millor pel·lícula de la Secció Panorama a la VIII edició de l'Asian Film Festival Barcelona.

## Referències

* ↑ «'The Halt' ('Ang Hupa'): Film Review Cannes 2019». [Consulta: 12 setembre 2019].
* ↑ Keslassy, Elsa «Cannes: Deerskin With Jean Dujardin to Open Directors' Fortnight» (en anglès). Variety, 04-04-2019 [Consulta: 19 abril 2019].
* ↑ Goodfellow, Melanie. «Cannes Directors' Fortnight unveils genre-heavy 2019 selection». [Consulta: 23 abril 2019].
* ↑ Wiseman, Andreas «Cannes: Directors' Fortnight Includes Robert Pattinson Pic ‘The Lighthouse’, Takashi Miike, Netflix Film ‘Wounds' & Luca Guadagnino Short». Deadline Hollywood. Penske Business Media, LLC, 23-04-2019 [Consulta: 14 maig 2019].
* ↑ “Balloon” s'emporta el premi a la millor pel·lícula de l’Asian Film Festival Barcelona 2020, Casa Àsia, 9 de desembre de 2020

## Enllaços externs

* Tràiler a Vimeo
* Tràiler a YouTube
# Angela Ghayour

Angela Ghayour és una professora afganesa, fundadora de Herat Online School.
Tenia només 13 anys quan va començar a ensenyar a nens afganesos que no podien anar a l'escola. Més de dues dècades després, va iniciar una escola en línia per educar dones i nens a l'Afganistan, després que els talibans prenguessin el país i ordenessin a les nenes i dones joves afganeses que es quedessin a casa.
Angela va haver d'abandonar la ciutat afganesa d'Herat quan va esclatar la guerra civil el 1992 als vuit anys. La família va fugir a l'Iran i s'hi va establir, però les anomalies del visat van impedir que Angela i els seus germans assistissin a l'escola durant cinc anys.
Quan finalment Angela va començar a anar a l'escola, va decidir ajudar els nens com ella. Va començar ensenyant a 14 nens afganesos que no podien anar a l'escola. El seu pare era jardiner i ella reunia la petita classe al seu jardí ben cuidat i els ensenyava tot el que havia après aquell dia: lectura, escriptura i matemàtiques.
Anys més tard, Angela va tornar a l'Afganistan després que els talibans fossin deposats del poder, i va completar la seva educació, passant a ser professora de secundària qualificada. Va emigrar moltes vegades primera als Països Baixos i després al Regne Unit.
Després de 20 anys de guerra, els talibans van tornar al poder mentre els Estats Units evacuaven les seves darreres forces. Dues dècades de progrés en l'educació de les dones es van posar en perill en el que semblava un segon. Angela estava deprimida davant la perspectiva que les nenes se'ls neguessin l'educació una vegada més, com havia estat durant els seus primers cinc anys a l'Iran. Es va sentir obligada a actuar després de tres mesos sense rebre cap indicació dels talibans que les limitacions s'alleugeririen. Ara és fundadora de l'escola Online Herat que compta amb uns 1.000 estudiants i 400 professors voluntaris. La seva escola en línia ofereix ara més de 170 classes diferents mitjançant els programes en línia per Telegram i Skype, des de matemàtiques i música fins a cuina i pintura. La majoria dels professors són iranians que treballen de dues a vuit hores cada dia. "Sento que aquesta escola és el resultat de tot el meu dolor, les meves agonies i experiències", va dir Angela. "El nostre lema és, la ploma en lloc de la pistola".
La BBC la va incloure a la seva llista 100 Women BBC de 2021.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Jaismita Alexander. «Angela Ghayour is empowering women and girls of Afghanistan with her online school» (en anglès), 10-12-2021. [Consulta: 20 febrer 2022].
* 1 2 3 4 «BBC 100 Women 2021: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC, 07-12-2021 [Consulta: 31 gener 2022].
* 1 2 3 4 5 6 Matilda Cassel Ledin. «The Woman Defying The Taliban On Girls' Education» (en anglès). OWP. [Consulta: 20 febrer 2022].
# Angle (esquí)

L'angle o la cunya és una modalitat o posició que adopta l'esquí a l'hora de fer una baixada de muntanya. Generalment l’angle consisteix a unir-ne les puntes de l'esquí i clavar-ne els cantells interiors a la neu per reduir la velocitat.
En podem trobar diferents tipus:
* Angle de frenada, on hi trobem una gran obertura dels esquís i una forta pressió sobre els cantells interiors, utilitzat per aturar-se.
* Angle de lliscament, hi ha poca obertura del esquís i poca pressió sobre els cantells interiors.
* Fer angle, posar els esquís amb les espàtules juntes, les cues separades i els cantells interiors clavats a la neu movent-los tots dos simètricament, amb l'objectiu de reduir la velocitat.
* Fer mig angle, posar els esquís amb les espàtules juntes, les cues separades i el cantell interior de l’esquí desplaçat clavat a la neu movent un sol esquí, amb l’objectiu de reduir la velocitat.
* Mig angle-cristiania, viratge que es comença amb els esquís en mig angle i s'acaba amb els esquís paral·lels.
* Viratge angle-telemarc, viratge començat en angle i acabat en posició telemarc, en què el genoll de l’esquí interior és el més pròxim a la neu.
* Viratge d’angle, executat amb els esquís en angle des del començament fins al final.
* Viratge mig angel-telemarc, es comença fent un angle pel desplçament d’un sol esquí i s'acaba en posició de telemarc.
# Angle d'ascens

En aerodinàmica, l'angle d'ascens és la relació entre la distància recorreguda per terra i l'altitud guanyada i s'expressa en percentatge. L'angle d'ascens es pot definir com l'angle entre un pla horitzontal que representa la superfície de la Terra i la ruta de vol real seguida per l'aeronau durant el seu ascens.
La velocitat d’un tipus d'avió al qual l'angle d'ascens més gran s'anomena V$_X$. Sempre és més lent que V$_Y$, la velocitat per al millor règim d'ascens. Com que aquest últim proporciona la manera més ràpida de guanyar nivells d’altitud, independentment de la distància recorreguda durant una maniobra, és més rellevant per a la travessia. Per contra, l’angle màxim d'ascens és on l’aeronau guanya la major altitud en una distància determinada, independentment del temps necessari per a la maniobra. Això és important per evitar un obstacle i, per tant, és la velocitat que un pilot utilitza en executar un enlairament de "camp curt". V$_X$ augmenta amb l’altitud i V$_Y$ disminueix amb l’altitud fins que convergeix amb el sostre absolut de l'aeronau.
La velocitat pel millor angle d'ascens (BAOC) per a un avió és la velocitat a la qual el màxim empenyiment d'excés està disponible. L'empenyiment d'excés és la diferència entre l'arrossegament total de l’avió i la sortida d’empenyiment del motor. Per a un avió de reacció, aquesta velocitat s'aproxima molt a la velocitat a la qual es produeix l’arrossegament mínim total.

## Referències

* ↑ «Advanced Pilot». [Consulta: 27 novembre 2019].
* ↑ «Angle of Climb» (en anglès). Arxivat de l'original el 6 de maig 2021. [Consulta: 28 novembre 2019].
# Anna Pacheco

Anna Pacheco (Barcelona, 30 de setembre de 1991) és una periodista i escriptora catalana.
És graduada en Periodisme i té un màster en Antropologia Social per la Universitat Pompeu Fabra (UPF), on també ha exercit com a professora en el Departament de Comunicació. La seva trajectòria professional ha posat el focus en temes socials, feminismes i cultura popular, dotada de perspectiva de classe i de gènere. Els seus textos s'han publicat en diversos mitjans com Vice, PlayGround, La Marea, Público i El País, El Salto, El Diario o Planta baixa (TV3), entre d'altres. Treballa com a periodista autònoma i col·labora en programes de ràdio a 'Radio Primavera Sound' i a la Cadena SER. Així, juntament amb Andrea Gumes, és autora del pòdcast Ciberlocutorio.
Ha participat en l'antologia de textos feministes Aquí estamos (2019) i és autora de la novel·la Listas, guapas, limpias (2019), la seva primera obra de ficció, i una sarcàstica reflexió sobre la consciència de classe, el feminisme, els suposats avenços socials i l'entrada a l'edat madura. L'any 2024 va publicar "Estuve aquí y me acordé de nosotros", un assaig que reflexiona sobre turisme, feina i classe social.

## Referències

* ↑ «Sant Jordi | Llibres 2023-2024». Universitat Pompeu Fabra, 23-04-2024. [Consulta: 6 maig 2024].
* 1 2 «Anna Pacheco, periodista i escriptora». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB). [Consulta: 3 maig 2024].
* 1 2 «Anna Pacheco». Barcelona Metròpolis. Ajuntament de Barcelona [Consulta: 3 maig 2024].
* 1 2 Nopca, Jordi «Anna Pacheco: "L'escriptor de classe treballadora se sent molt sol"». Diari ARA, 26-10-2019 [Consulta: 3 maig 2024].
* ↑ «Degustacions literàries: “Estuve aquí y me acordé de nosotros” d’Anna Pacheco». Ateneu L'Harmonia. [Consulta: 3 maig 2024].
* ↑ Aznar, Laura «Anna Pacheco i Andrea Gumes “El camí més ràpid per entrar a RAC1 és obrir-se un compte de TikTok”». Crític, 10-01-2023 [Consulta: 3 maig 2024].
* ↑ Ramírez, Noelia «La periodista Anna Pacheco debuta como autora con Listas, guapas, limpias. Charlamos con ella sobre conciencia de clase, feminismo y qué pasa tras el batacazo de una generación que creía poder tenerlo todo». El País, 20-09-2019 [Consulta: 3 maig 2024].
* ↑ Fides, Sonia «‘Listas, guapas, limpias', así triunfaréis en la sociedad… o no». Elasombrario Publico, 14-10-2019 [Consulta: 3 maig 2024].
* ↑ Don, Eli «Anna Pacheco: "El turisme de luxe no reparteix la riquesa que genera i explota igual o pitjor" La periodista barcelonina signa "Estuve aquí y me acordé de nosotros", una assaig que reflexiona sobre turisme, feina i classe social». Regió7, 01-04-2024 [Consulta: 3 maig 2024].
* ↑ Mata i Riu, Toni «Del treball i les vacances. La periodista barcelonina Anna Pacheco presenta un treball de camp i una reflexió sobre les precarietats del sector turístic». Regió7, 30-03-2024 [Consulta: 3 maig 2024].
* ↑ «Anna Pacheco: "El turisme de luxe no reparteix la riquesa que genera i explota igual o pitjor". La periodista signa 'Estuve aquí y me acordé de nosotros', un assaig que reflexiona sobre turisme, feina i classe social». Diari de Barcelona, 30-03-2024 [Consulta: 3 maig 2024].
# Annie Oakley (pel·lícula)

Annie Oakley és una pel·lícula estatunidenca dirigida per George Stevens, estrenada el 1935 i doblada al català.

## Argument

Aquesta pel·lícula conta la biografia novel·lada d'Annie Oakley, la més hàbil de les dones de l'oest en el maneig de les armes de foc. Coneix Buffalo Bill i entra al Wild West Show i aviat es converteix en la principal atracció, desplaçant la seva estrella, el tirador Toby Walker, de qui, això no obstant, s'enamora.

## Repartiment

* Barbara Stanwyck: Annie Oakley
* Preston Foster: Toby Walker
* Melvyn Douglas: Jeff Hogarth
* Moroni Olsen: Buffalo Bill
* Pert Kelton: Vera Delmar
* Andy Clyde: James MacIvor
* Chef Thunderbird: Sitting Bull
* Margaret Armstrong: Sra. Oakley
* Delmar Watson: Wesley Oakley
* Adeline Craig: Susan Oakley

## Al voltant de la pel·lícula

* La personatge d'Annie Oakley va ser igualment la protagonista d’Annie Get Your Gun, comèdia musical de Herbert i Dorothy Fields, música d'Irving Berlin, creada a Broadway el 1946 i adaptada per a la televisió sota el títol d’Annie Get Your Gun per George Sidney el 1950 amb Betty Hutton al paper d'Annie Oakley.
* El personatge de Toby es difumina en el guió, ja que es presenta alternativament com un fanfarró i un noi molt simpàtic, i això fa que perdi eficàcia la història d'amor. Barbara Stanwyck està esplèndida en el paper principal, la seva actuació més notable en molt temps. Preston Foster interpreta de manera persuasiva, també, en el rol de Toby Walker, i Moroni Olsen és un excel·lent bluff, com Buffalo Bill.

## Galeria

* Barbara Stanwyck
* Barbara Stanwyck
* Barbara Stanwyck

## Referències

* ↑ Annie Oakley
* ↑ Calderon, pàg. 31
* ↑ 27 Dresses (en anglès).

## Bibliografia

* Calderón, Teo. Calderón & Villamandos. Movie Movie (en castellà). ISBN 84-605-6130-5.
# Arisarum

Arisarum, és un gènere de plantes angiospermes de la família de les aràcies.

## Descripció

Formen un tipus d'inflorescència anomenada espàdix amb una gran bràctea que protegeix les flors. Les espècies del gènere Arisarum s'assemblen molt a les del gènere Arum, exceptuada la forma que té l'espata de la flor.

## Distribució

Són plantes natives de la Mediterrània fins al Caucas del Sud i part de la Macaronèsia.

## Taxonomia

Dins d'aquest gènere es reconeixen tres espècies i un híbrid:

### Espècies

* Arisarum proboscideum (L.) Savi
* Arisarum simorrhinum Durieu - cugoti
* Arisarum vulgare O.Targ.Tozz. - rapa de frare

### Híbrid

* Arisarum × aspergillum Dunal

## Notes

* ↑ Al Corpus de fitonímia catalana (TERMCAT) hi apareix com el sinònim que correspon a l'antiga subespècie Arisarum vulgare subsp. simorrhinum (Durieu) Maire et Weiller

## Referències

* 1 2 3 «Arisarum» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 4 juny 2022].
* 1 2 «Arisarum vulgare». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 4 juny 2022].

## Bibliografia

* Bown, Deni (2000). Aroids: Plants of the Arum Family. Timber Press. ISBN 0-88192-485-7. (anglès)

## Enllaços externs

* Herbari Virtual de les Illes Balears
* Espècies vegetals observades als Aiguamolls - Empuries
# Arnognathus parvidens

Arnognathus parvidens és una espècie extinta de sinàpsid teràpsid que visqué en allò que avui en dia és el sud d'Àfrica durant el Triàsic inferior. Se n'han trobat restes fòssils a Sud-àfrica. Es tracta de l'única espècie del gènere Arnognathus. La seva posició taxonòmica és molt controvertida. Ha estat classificat entre els escilacosàurids, els ictidosúquids o els terocèfals i com a teràpsid incertae sedis, i fins i tot hi ha fonts que neguen que sigui un tàxon vàlid. Tenia la mandíbula llarga i prima, amb les dents molars petites i punxegudes, aparentment sense incisives. Era si fa no fa igual de gros que Ictidosuchus. El nom específic parvidens significa ‘de dents petites' en llatí.

## Referències

* 1 2 Broom, 1907, p. 38.
* ↑ Wyllie, 2003, p. 7.
* ↑ Kammerer, 2014, p. 179.
* ↑ Ivakhnenko, 2011, p. 987.
* ↑ Entrada «Therocephalia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ Broom, 1907, p. 39.

## Bibliografia

* Broom, R. «On some new fossil Reptiles from the Karroo Beds of Victoria West, South Africa» (en anglès). Transactions of the South African Philosophical Society, 18, 1, 1907, pàg. 31-42. DOI: 10.1080/21560382.1907.9526094.
* Ivakhnenko, M. F. «Permian and Triassic Therocephals (Eutherapsida) of Eastern Europe» (en anglès). Paleontological Journal, 45, 9, 2011, pàg. 981-1.144. DOI: 10.1134/s0031030111090012.
* Kammerer, C. «A Redescription of Eriphostoma microdon Broom, 1911 (Therapsida, Gorgonopsia) from the Tapinocephalus Assemblage Zone of South Africa and a Review of Middle Permian Gorgonopsians». A: Kammerer, C.; Angielczyk, K. D.; Fröbisch, J. Early Evolutionary History of the Synapsida. Vertebrate Paleobiology and Paleoanthropology (en anglès). Springer, 2014, p. 171-184. DOI 10.1007/978-94-007-6841-3_11. ISBN 978-94-007-6841-3.
* Wyllie, A. «A review of Robert Broom's therapsid holotypes: Have they survived the test of time?» (en anglès). Palaeontologia africana, 39, 2003, pàg. 1-19.
# Arthur Rambo

Arthur Rambo és una pel·lícula dramàtica francesa dirigida per Laurent Cantet. Es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2021, dins del programa Platform Prize. El mateix any, va optar a la Conquilla d'Or del 69è Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Argument

El film, basat en fets reals, és protagonitzat per Rabah Nait Oufella com a Karim D, un novel·lista novell que es veu embolicat en una controvèrsia quan es descobreix la seva activitat anterior com a trol publicant missatges d'odi a Twitter.

## Referències

* ↑ Serra, Xavi. «La complexitat del nostre món mereix més que els 280 caràcters de Twitter». Ara, 21-04-2022. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ Mullen, Pat. «TIFF Unveils Line-up for ‘Celebrating Alanis' Retrospective» (en anglès americà), 11-08-2021. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ Hopewell, John; Lang, Jamie. «San Sebastian Competition Includes Cantet, Davies, Hadzihalilovic, Llosa, Simon» (en anglès americà), 19-07-2021. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ «El Punt Avui - Programació». [Consulta: 1r agost 2024].
* ↑ Arthur Rambo a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Laurent Cantet tourne Arthur Rambo, son huitième film» (en francès). [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ Serra, Xavi. «Laurent Cantet alerta sobre els discursos d'odi a Twitter». Ara, 19-09-2021. [Consulta: 3 setembre 2022].