OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chaudèl

El chaudèl és un pastisset triangular d'anís originari d'Avairon. El nom ve d'escaldar, en occità, i fa referència a la seva tècnica de cocció. Es tracta d'una recepta antiga, ja citada en un escrit de l'edat mitjana. Estan fets amb farina, fonoll, anis, aigua i sal, tot i que existeixen variants amb mel, amb sucre o amb ous. La massa es fa coure dos cops -com en origen els bi-zcochos- la primera d'elles escaldada en aigua.
Actualment es poden trobar en alguns mercats d'Occitània, on sovint es pot escollir entre les variants dur, molt dur o extremadament dur.

## Origen

Sembla que hi ha escrits que mencionan l'antiguitat d'aquests pastissos i d'altres que, més tard, els relacionen amb els cavallers de les croades. Un document juríric oficial de l'any 1202 parla específicament d'uns panis qui discuntiur eschaudats.
Una tradició oral diu que un flequer d'Albi anomenat Jeannot (Joanot) va ser qui va tenir la idea d'afegir anis als pastissets que oferia al rei.

## Una recepta

Aquesta és una recepta de chaudèl proposada per Didier Guillion

### Ingredients

500g de farina de força, 75g de sucre, 2 ous, 1/2 got de llet, 1/4 de sobre de llevat de flequer, 2 cullerades de grans d'anis vert, 1 cullerada d'oli de cacauet

### Elaboració

Remulleu uns minuts l'anis en aigua tèbia i escorreu-lo. Mescleu-lo amb la resta d'ingredients, afegint la llet a poc a poc, i pasteu durant uns vint minuts, fins a formar una massa ferma. Quan enfonsem el dit a la massa, l'empremta ha de desaparèixer a poc a poc. Feu una bola, tapeu-la amb un drap i deixeu-la reposar durant una hora. Aplaneu la massa fins aque tingui un centímetre de gruix i talleu-la en triangles equilàters (segons els cofrares de Carmaux, tradicionalment la forma s'obté individualment per mitjà d'una sèrie de plecs fets a mà). Feu bullir una cassola d'aigua i coeu-hi els triangles durant un parell de minuts, fins que pugin a la superfície. Veureu que han duplicat el seu volum. Poseu-los sobre un drap per assecar-los. Coueu-los al forn pre-escalfat a uns 190 °C durant mitja hora.

## Com menjar-los

Segons els cofrares de Carmaux, els chaudèls es poden menjar amb dolç, amb gelat o melmelada, o salat, untats amb formatge rocafort o de cabra, amb tapenada, etc. i és típic mullar-los en vi dolç i menjar-los ben freds.

## Referències

* ↑ Cofraria del chaudèl de Carmaux(francès)
* ↑ Bloc amb recepta i fotos(francès)
* ↑ Cofraria del chaudèl de Carmaux(francès)
# Trèvol ocroleuc

El trèvol ocroleuc és una planta herbàcia, perenne i hemicriptòfita de la família de les fabàcies.

## Descripció

Trifolium ochroleucon és una espècie, embolicada, amb tiges ascendents amb pèls de 10 a 50 centímetres. Els folíols oblongo-el·líptics o lanceolades d'1,5 a 3 centímetres, amb pèls marginals. Les flors són blanco-groguenques, rarament roses, els capítols són globulars o oblongs, asseguts i de 2 a 4 centímetres. Els pètals mesuren d'1,5 a 2 centímetres, el doble de llargs que el calze que té les dents més baixos més llargs que els 4 superiors, i està recorbat en fruit. Floreix a la primavera i l'estiu (de maig a agost).

## Distribució

Té una distribució eurosiberiana de gran àrea. En tot Europa, excepte a Europa septentrional, Irlanda i Holanda.
La trobem en les províncies de Barcelona, Castelló, Girona, Lleida, Tarragona i València.

## Referències

* http://herbarivirtual.uib.es/cat-med/especie/7103.html
# Irati Etxarri Munárriz

Irati Etxarri Munárriz (Pamplona, 26 de juliol de 1998) és una jugadora de bàsquet navarresa.
Ala-pívot, es formà a les ordres de Juan Ustárroz al Club Baloncesto Burlada, essent escollida al quintet ideal del Campionat d'Espanya Infantil de 2012. La temporada 2015-16 competí amb el Club Deportivo Cantolagua de la Primera Femenina i l'any següent debutà a la Lliga Femenina amb Lacturale Araski AES. L'estiu de 2018 fitxà pel Cadí la Seu, amb el qual aconseguí una Lliga catalana (2022, essent escollida MVP de la final). La temporada 2021-22 fou membre del quintet ideal de la Lliga Femenina l fou escollida MVP estatal. Després de quatre temporades amb el club urgellenc, fitxà per l'Uni Girona Club de Bàsquet. amb el qual ha guanyat una Supercopa d'Espanya (2022). Internacional amb la selecció espanyola de bàsquet en categories de formació, es proclamà campiona d'Europa sub-20 (2018) i subcampiona sub-18 (2016). Amb l'absoluta és internacional des de 2021 amb el qual ha disputat els partits de classificació per l'Eurobasket 2023 d'Israel i Eslovènia.

## Referències

* ↑ Gómez, Javi. «Oleada de ‘jugonas' navarras» (en castellà). Noticias de Navarra, 09-12-2016. [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «Irati Etxarri en el quinteto ideal del Campeonato de España» (en castellà). FNB/NSF, 12-01-2012. Arxivat de l'original el 2021-10-17. [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «Irati Etxarri, nueva jugadora del Araski» (en castellà). Notícias de Navarra, 27-07-2016. [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «El Spar Girona ficha a Irati Etxarri, MVP nacional de la competición» (en castellà). Sport, 16-05-2022. [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «La alero navarra Irati Etxarri debuta con victoria en la selección española absoluta» (en castellà). Navarra.com, 12-11-2021. [Consulta: 23 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Irati Etxarri - FEB
* Fitxa d'Irati Etxarri - Selección Femenina Absoluta
# Akawaio

Els akawaio són un poble indígena que viu a Roraima Brasil), Guyana i Veneçuela. Són un dels pobles molt relacionats anomenats Ingarikó i 'Kapon' . La seva llengua és el kapóng utilitzat per 5.000 a 6.000 parlants.

## Història

Els akawaio eren coneguts com a comerciants destacats a la regió. En el moment del contacte europeu, els akawaio vivien al cinturó costaner de Guyana, movent-se cap a l'interior a mesura que es prenien terres per fer-les servir com a plantacions. Els akawaios, així com els caribs, foren utilitzats per capturar altres amerindis com a esclaus i també per caçar esclaus fugitius que han estat portats d'Àfrica.
A Guyana, els assentaments akawaio es concentren al voltant dels rius Mazaruni superior, Barama, superior Pomeroon, Demerara, Wenamu i Cuyuni superior.

## Cultura
### Religió

Els akawaios tenen creences politeistes. Figures mitològiques com Makunaima, Kanaima, Iwarrika i Sigu són una part important de la seva cultura. El déu més important és Makunaima perquè, segons la seva opinió, va crear la tribu. A més, associen alguns fenòmens naturals a algunes divinitats com Iwarrika, a qui se li atribueix la inundació de la terra. El xaman té un paper important en la seva pràctica religiosa. Es troba amb el déu durant els rituals al·lucinògens quan s'utilitza tabac i una dieta específica.

### Menjar

Per ser autosuficients, els Akawaio conreen plàtan, nyam, canya de sucre, taro, cotó, carbassa ... Tot i això, no s'alimenten exclusivament de plantes, sinó que també cacen cérvols, pecarís, tapirs, agutis o pacas. Per a la caça, tradicionalment fan servir sarbatanes o arcs i fletxes, però actualment també utilitzen armes de foc. Fan moltes begudes alcohòliques i no alcohòliques.

### Activitats econòmiques

El treball a la comunitat akawaio es basa en el gènere. Les dones treballen en el teixit, la ceràmica i el manteniment de la llar. Mentrestant, els homes tendeixen a dedicar-se a la caça o al comerç ambulant. Els akawaios comercialitzen carabasses o altres produccions de roba, fruites i armes.
La tribu akawaio té un model educatiu particular basat en la no-violència i el respecte. Els akawaio se centren en el diàleg i la separació dels rivals durant els desacords. Compartir és un valor central. De fet, al poble, ningú té més propietats que els altres membres de la comunitat.

## Referències

* ↑ Ingarikó :: Indigenous Peoples in Brazil :: ISA
* ↑ «Akawaio-English Dictionary and English-Akawaio Index» (en anglès), 09-12-2014. [Consulta: 21 juny 2019].
* 1 2 Edwards, W.; Gibson, K. «An Ethnohistory of Amerindians in Guyana». Ethnohistory, 26, 2, 1979, pàg. 168–169. DOI: 10.2307/481091. ISSN: 0014-1801.
* ↑ «Akawaio Language and the Akawaio Indian Tribe (Akawayo, Kapon, Kapong, Waika)». [Consulta: 21 juny 2019].
* ↑ caroleone. «Guyana /Venezuela/Brésil - Le peuple Akawaio» (en francès). [Consulta: 21 juny 2019].
Pobles indígenes del Brasil :
Pobles indígenes de la Regió Nord :
Pobles indígenes de la Regió Nord-est :
Pobles indígenes de la Regió Centre-Oest :
Pobles indígenes de les regions Sud i Sud-est :
Articles relacionats :
# Artemisia lucentica

Artemisia lucentica és una espècie de planta amb flors del gènere Artemisia dins la família de les asteràcies nativa de la Península Ibèrica.

## Morfologia

És una mata llenyosa aromàtica. Les tiges amb toment aplicat. Les fulles de 1–4 mm de longitud, blanc-tomentoses, les superiors sovint senceres o subsenceres. Capítols penjollants, hemisfèrics, amples (3–4 mm), normalment en raïms i amb flors nombroses. Involucre d'uns 3 mm de diàmetre. Bràctees obtuses molt escarioses. Les flors grogues.

## Distribució i hàbitat

És un endemisme del sud-est de la península Ibèrica, on es troba en els matolls secs, sòls calcaris o guixencs, formant part de timonedes i matolls baixos una mica nitròfils.

## Taxonomia

Artemisia lucentica va ser descrita per Oriol de Bolòs, Joan Vallès i Josep Vigo i publicat en Fontqueria 14: 9. 1987.

### Citotaxonomia

Nombre de cromosomes d'Artemisia lucentica i tàxons infraespecífics: 2n=18
Els següents noms científics són sinònims d'Artemisia lucentica:
* Artemisia cernua Dufour ex Willk. & Lange
* Artemisia cernuiflora Dufour ex Willk. & Lange
* Artemisia hispanica Weber ex Stechm.
* Artemisia hispanica Lam.
* Artemisia radicans C.Sm. ex DC.
* Artemisia ramosa Lag. ex Willk. & Lange
* Artemisia seriphium Pourr. ex Willk. & Lange

## Referències

* 1 2 «Artemisia lucentica» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 1r juliol 2022].
* ↑ «Artemisia lucentica». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 23 novembre 2012].
* ↑ Aportación al conocimiento citotaxonómico de ocho táxones ibéricos del género Artemisia L. (Asteraceae). Vallés Xirau, J. (1987) Anales Jard. Bot. Madrid 44(1): 79-96
# Hiperglucèmia

La hiperglucèmia (o hiperglicèmia) és la glucèmia anormalment alta. És la troballa bàsica en tots els tipus de diabetis mellitus, quan no està controlada o en els seus inicis. El terme oposat és hipoglucèmia.
La hiperglucèmia i la resistència a la insulina tenen efectes sobre l'evolució dels pacients: disminueixen la resistència a la infecció, afavorint la sobre-infecció per bacteris gramnegatius i per fongs, afavoreixen l'aparició de polineuropatia i de disfunció multiorgànica i, en definitiva, incrementen la taxa bruta de mortalitat dels pacients.

## Aplicació

El fenomen de l'alba és l'estat hiperglucèmica registrat al matí, no associat a hipoglucèmia com passa amb l'efecte Somogyi. En aquest cas la hiperglucèmia és deguda a l'increment en els nivells d'hormona del creixement els polsos de secreció tenen lloc a la matinada. A la majoria dels pacients diabètics no calen grans canvis en les dosis d'insulina nocturna.
El diagnòstic de la diabetis tipus 1, i també tipus 2, es veu molt facilitat actualment amb els mètodes bioquímics de determinació de glucèmia basal i hemoglobina glicosilada.

## Enllaços externs

* «Hiperglucèmia». Canal Salut. Generalitat de Catalunya.
# César d'Estrées

César d'Estrées (París, 5 de febrer de 1628 - 18 de desembre de 1714) va ser un diplomàtic francès i cardenal. Era fill del mariscal François Annibal d'Estrées, i germà del mariscal Jean II d'Estrées. Havia estat abat de l'abadia de Saint-Germain-des-Prés, després bisbe de Laon, i finalment cardenal. Va ser ambaixador de França a Roma i a la Monarquia d'Espanya, comanador de l'Orde de l'Esperit Sant i par de França. Va ser elegit membre de l'Acadèmia Francesa el 1658.
# Akhbar Majmua

Akhbar majmua (àrab: اخبار مجموعة, Aẖbār majmūʿa, ‘Notícies recollides' o, més lliurement, ‘Recull de notícies') és una crònica anònima escrita en àrab que relata la conquesta de l'Àndalus pels àrabs, durant el període de l'emirat dependent i de l'emirat independent omeia fins a Abd-ar-Rahman III. El descobriment del Múqtabis d'Ibn Hayyan, que relata els mateixos fets més àmpliament, ha fet que hagi perdut interès històric.

## Bibliografia

* Ajbar Machmuâ (Colección de tradiciones), Crónica anónima del siglo XI (en castellà). Traducció: Emilio Lafuente Alcántara. Madrid: Real Academia de la Historia, 1867 (Obras arábigas de Historia y Geografía).
* Sánchez-Albornoz, Claudio. El ajbar maymu‘a, cuestiones historiográficas que suscita (en castellà), 1944.

## Referències

* ↑ González-Ferrín, Emilio «Al-Andalus. The First Enlightenment» (en anglès). Critical Muslim, n.6, 4-2013, p.5 [Consulta: 11 març 2014].
# Albi

«Albi» té aquests significats:
* L'Albi, municipi català de la comarca de les Garrigues
* Albi (Llenguadoc), vila capital de l'Albigès i que administrativament conforma un municipi francès del departament del Tarn
* Vescomtat d'Albi, jurisdicció feudal d'Occitània centrada a la ciutat d'Albi
* Bisbat d'Albi, divisió eclesiàstica de França que té com a capçalera la ciutat d'Albi i comprèn el departament del Tarn
* Districte d'Albi, districte del departament francès del Tarn, a la regió de Migdia-Pirineus
* catedral d'Albi, església col·legiata a la ciutat d'Albi
# Dancing Mothers

Dancing Mothers és una pel·lícula muda dirigida per Herbert Brenon i protagonitzada per Alice Joyce, Norman Trevor, Conway Tearle i Clara Bow (en la seva primera pel·lícula per a la Paramount). Basada en l’obra de teatre homònima de Edgar Selwyn i Edmund Goulding, es va estrenar l'1 de març de 1926.

## Argument

Ethel Westcourt, una dona rica, descobreix que el seu marit té una aventura amb una altra dona i que la seva filla, Kittens, veu massa en Jerry Naughton. En un esforç per trencar la relació entre Naughton i Kittens, Ethel va a veure Naughton al seu apartament i se n'enamora. Segueix un període d'estrès tant per a la dona gran com per a la seva filla, que s'acaba amb la filla alterant el seu mode de vida. El marit descobreix el nou amor d'Ethel i li suplica que torni amb ell. Ethel s'hi nega i agafa un vaixell sola cap a París amb la intenció de començar una nova vida.

## Repartiment

* Alice Joyce (Ethel "Buddy" Westcourt)
* Norman Trevor (Hugh Westcourt)
* Clara Bow (Catherine "Kittens" Westcourt)
* Conway Tearle (Gerald "Jerry" Naughton)
* Eleanor Lawson (Irma)
* Dorothy Cumming (Mrs. Mazzarene)
* Donald Keith (Kenneth Cobb)
* Leila Hyams (Birdey Courtney)
* Spencer Charters (repartidor)

## Referències

* ↑ «Dancing Mothers». Exhibitor's Herald 23 (13), 19-12-1925, pàg. 70.
* ↑ Kennedy, Matthew. Edmund Goulding's Dark Victory: Hollywood's Genius Bad Boy (en anglès). Terrace Books, 2004, p. 305. ISBN 978-0-299-19770-4.
* ↑ Institute, American Film. The American Film Institute Catalog of Motion Pictures Produced in the United States (en anglès). University of California Press, 1997, p. 163. ISBN 978-0-520-20969-5.

## Enllaços externs

* Dancing Mothers al catàleg de l'American Film Institute
* Pel·lícula completa a YouTube
# Irene asiàtica

La irene asiàtica(Irena puella), és un ocell dels dos membres existents de la família Irenidae. Aquesta espècie es distribueix àmpliament pel Sud-est asiàtic: Índia, Indoxina, Sumatra, Java, Borneo, Palawan i el sud de la Xina. Presenta un clar dimorfisme sexual: els mascles presenten un plomatge blau i negre i les femelles són de color verdós. Alguns autors han considerat la subespècie pròpia de Palawan, una espècie de ple dret:

## Referències

* ↑ irene asiàtica«Irene asiàtica». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2/12/2021(català)
* ↑ «Dapple-throats, sugarbirds, fairy-bluebirds, kinglets, Elachura, hyliotas, wrens, gnatcatchers – IOC World Bird List» (en anglès americà). IOC World Bird Names (ver 9.2). International Ornithologists' Union, 2016. [Consulta: 12 setembre 2021].
* ↑ «Asian Fairy-bluebird (Irena puella)» (en anglès). Handbook of the Birds of the World. [Consulta: 30 gener 2018].
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ irene de Palawan«Irene asiàtica». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2/12/2021(català)
# James Trumbull

James Hammond Trumbull (20 de desembre de 1821, Stonington, Connecticut - 5 d'agost de 1897, Hartford, Connecticut) fou un erudit i filòleg estatunidenc. El 1838 començà els seus estudis a l'Acadèmia Tracy de la Universitat Yale. Per problemes de salut no se'n pogué graduar, i el 1871 se li conferí un Legum Doctor honorífic. S'establí a Hartford (Connecticut), on ocupà diversos càrrecs: secretari assistent d'Estat entre el 1847 i 1852 i novament entre el 1858 i 1861, bibliotecari el 1854 i Secretari d'Estat de Connecticut entre el 1861 i el 1866 pel Partit Republicà dels Estats Units. Fou membre destacat de la Societat d'Història de Connecticut, que presidí del 1863 al 1889. El 1872 ingressà a l'Acadèmia Nacional de Ciències dels Estats Units. Escrigué nombroses obres d'història. També fou un expert en l'estudi de llengües natives estatunidenques.

## Obres

* Historical Notes on some Provisions of the Connecticut Statutes (1860-1861)
* The Composition of Indian Geographical Names (1870)
* The Best Methods of Studying the Indian Languages (1871)
* The True Blue Laws of Connecticut (1876)
* Indian Names of Places in Connecticut (1881)

## Enllaços externs

* Obres de o sobre James Trumbull a Internet Archive
# Portada/article octubre 16
## Catedral de Santiago de Compostel·la

La Catedral de Santiago de Compostel·la està situada a la ciutat del mateix nom, al centre de la província de la Corunya, a Galícia. Acull el que, segons la tradició, és el sepulcre de l'apòstol sant Jaume, i això va convertir el temple en un dels principals destins de pelegrinatge d'Europa durant l'edat mitjana, mitjançant l'anomenat Camí de Sant Jaume, una ruta iniciàtica en què se seguia l'estela de la Via Làctia comunicant la península Ibèrica amb la resta del continent. Això va ser determinant perquè els regnes hispànics medievals participessin en els moviments culturals de l'època. Actualment continua sent un important destí de pelegrinatge. Un privilegi concedit el 1122 pel papa Calixt II va declarar que serien «Any Sant Jubilar» a Compostel·la, tots els anys en què el dia 25 de juliol, dia de sant Jaume, coincidís amb diumenge. Va ser confirmat pel papa Alexandre III a la seva butlla "Regis aeterni" datada el 1179.
# Cogomina groga dels testos

La cogomina groga dels testos (Leucocoprinus birnbaumii) és una espècie de bolet dins la família Agaricaceae. És comú en els tròpics i els subtròpics, però en climes temperats freqüentment es presenta en hivernacles i en els contenidors de les plantes. Els seus basidiocarps (cossos fructífers) són verinosos si es mengen.

## Espècies similars

Leucocoprinus straminellus s'assembla però és més pàl·lid i de vegades completament blanquinós. També apareix en els contenidors de les plantes en els climes temperats.Leucocoprinus sulphurellus és un bolet groc que es presenta al Carib.

## Hàbitat i distribució

Com totes les espècies del gènere Leucocoprinus, L. birnbaumii i és un saprotrof, que viu en matèria vegetal molt descomposta (humus o compost).

## Toxicitat i química

Els cossos fructífers de Leucocoprinus birnbaumii són verinosos si es mengen i causen problemes significatius en l'estómac.
El pigment groc dels cossos fructífers provenen d'alcaloides que s'anomenen "birnbaumines".

## Referències

* ↑ Vellinga EC. 2009. Nomenclatural overview of lepiotaceous fungi (Agaricaceae), Version 4.7 http://nature.berkeley.edu/brunslab/ev/vellinga_nomencl_v47_feb2009.pdf
* ↑ Kuo, M. (2007b). Leucocoprinus birnbaumii. Retrieved from the MushroomExpert.Com Web site: http://www.mushroomexpert.com/leucocoprinus_birnbaumii.html

## Enllaços externs

* Medicinal Mushrooms descripció i propietats medicinals
# Irma Goldberg

Irma Goldberg (1871, Moscou, Imperi Rus - després de 1939, ?) fou una química orgànica russa, coneguda per la reacció de Goldberg i per la de Jourdan-Ullman-Goldberg.
Goldberg anà a la Universitat de Ginebra, Suïssa, per estudiar química durant la dècada de 1890. Allà s'integrà al grup de recerca del químic alemany Fritz Ullmann (1875-1939), amb el qual publicà diversos articles i patents i d'altres de forma independent entre 1897-1912. Ambdós es mudaren a Berlín per treballar a la Technische Hochschule el 1905.
Ullman fou pioner en la síntesi de compostos aromàtics substituïts. A principis del segle xx, el seu laboratori realitzà contribucions clau en la síntesi de bifenils substituïts a partir de la dimerització de iodurs aromàtics en presència de coure (acoblament d’Ullmann) i la síntesi d’èters de diaril mitjançant la combinació d’halurs d'aril amb diversos derivats del fenol, també en presència de coure (èter Ullmann síntesi). Un dels projectes de recerca de Goldberg fou estendre aquesta estratègia a la síntesi de compostos d'arilamina. Dugué a terme la investigació sobre les dues reaccions que duen el seu nom entre 1904 i 1908.
La reacció de Goldberg i la reacció de Jourdan-Ullman-Goldberg impliquen la formació d'un enllaç nitrogen-carboni a un halur aromàtic en presència de coure. En la primera reacció, el compost que conté nitrogen és una amida; mentre que a la segona, s'utilitza una amina. Goldberg i Ullman van obtenir diverses patents per a l’ús de catalitzadors de carbonat de potassi ${\ce {K2CO3}}$ i coure en aquests processos. La reacció de Goldberg consisteix en la combinació d'una benzamida amb bromobencè en presència de carbonat de potassi i coure per obtenir una N-fenilbenzamida amb un rendiment del 56%.
D'altres investigacions de Goldberg inclouen mètodes per a la purificació de l'acetilè i estudis en el camp industrial dels colorants orgànics. Goldberg es casà amb Ullmann el 1910, i finalment tornaren a Ginebra el 1923 quan Ullmann retornà a la Universitat de Ginebra.

## Referències

* 1 2 3 4 Olson, Julie A.; Shea, Kevin M. «Critical Perspective: Named Reactions Discovered and Developed by Women». Accounts of Chemical Research, 44, 5, 17-05-2011, pàg. 311–321. DOI: 10.1021/ar100114m. ISSN: 0001-4842.
* ↑ Goldberg, Iram «Ueber Phenylirungen bei Gegenwart von Kupfer als Katalysator» (en anglès). Berichte der deutschen chemischen Gesellschaft, 39, 2, 1906, pàg. 1691–1692. Arxivat de l'original el 2022-02-19. DOI: 10.1002/cber.19060390298. ISSN: 1099-0682 [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ Thomas, Anns Maria; Sujatha, Asha; Anilkumar, Gopinathan «ChemInform Abstract: Goldberg Reaction: Development, Mechanistic Insights and Applications». ChemInform, 46, 22, 15-05-2015, pàg. no–no. DOI: 10.1002/chin.201522275. ISSN: 0931-7597.
# Dani de Wit

Dani de Wit (nascut el 28 de gener de 1998) és un futbolista professional neerlandès que juga com a centrecampista per l'AFC Ajax de l'Eredivisie.

## Referències

* ↑ https://www.ajax.nl/teams/ajax-1/selectie/speler/dani-de-wit.htm?dbpage=426352

## Enllaços externs

* Dani de Wit, Fitxa a Soccerway
* Dani de Wit a worldfootball.net