OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Partit Democràtic Laborista de Lituània

El Partit Democràtic Laborista Lituà (lituà Lietuvos Demokratinė Darbo Partija, LDDP) fou un partit polític de Lituània d'ideologia socialdemòcrata. Fou creat el setembre del 1990 com a escissió nacionalista del Partit Comunista de Lituània, secció lituana del Partit Comunista de la Unió Soviètica. El seu cap fou Algirdas Brazauskas fins que fou nomenat president de Lituània. El va substituir Adolfas Šleževičius, qui també va exercir com a primer ministre de Lituània. Quan Šleževičius fou acusat de corrupció fou substituït per Česlovas Juršėnas. La seva organització jovenil era la Unió de la Joventut Laborista Lituana (Lietuvos Leboristų Jaunimo Unija).
El LDDP va guanyar les eleccions legislatives lituanes de 1992, amb el 43% dels vots i 73 escons al Seimas.
De cara a les eleccions legislatives lituanes de 2000 el LDDP es va presentar en coalició amb el Partit Socialdemòcrata de Lituània. El partit fusionat va prendre el nom de socialdemòcrata, però estava encapçalat per Algirdas Brazauskas i dominat per antics membres del LDDP. La coalició va guanyar les eleccions legislatives lituanes de 2000 però es va formar un govern de coalició encapçalat per Rolandas Paksas de la Unió Liberal de Lituània. Paksas va dimitir el 20 de juny de 2001 després del trencament de la coalició de liberals i els social-liberals de la Nova Unió, i Brazauskas va ser designat Primer Ministre pel Parlament, ocupà el càrrec del 3 de juliol de 2001. A les eleccions legislatives lituanes de 2004 el LDDP va obtenir 20 escons de 141 al Seimas i governà fins a l'1 de juny de 2006, quan el seu govern va renunciar com a president Valdas Adamkus va manifestar la seva manca de confiança en dos dels ministres del Partit del Treball, col·lapsant el govern.

## Resultats electorals
### Seimas

| Any | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 1992 | 817,331 | 43.9 (#1) | 76 / 141 | 76 | Majoria |
| 1996 | 130,837 | 10.0 (#3) | 12 / 141 | 64 | Oposició |
| 2000 | 457,294 | 31.1 (#1) | 26 / 141 | 14 | Oposició |

## Referències

* ↑ Furmonavičius, Darius. «Rolandas Paksas» (en anglès). Britannica. [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ «Brazauskas resigns amid governmental collapse» (en anglès). The Baltic Times, 01-06-2006. [Consulta: 4 novembre 2024].
# Llista de missions diplomàtiques de Cap Verd

Aquesta és la Llista de missions diplomàtiques de Cap Verd, un país insular dÀfrica occidental i que és un de vuit països del món on es parla portuguès. A sota es troben les ambaixades i consolats de Cap Verd:

## Àfrica

* Angola
** Luanda (Ambaixada)
* Etiòpia
** Addis Abeba (Ambaixada)
* Guinea-Bissau
** Bissau (Ambaixada)
* São Tomé i Príncipe
** São Tomé (Consolat)
* Senegal
** Dakar (Ambaixada)

## Amèrica

* Brasil
** Brasília (Ambaixada)
* Cuba
** L'Havana (Ambaixada)
* Estats Units
** Washington, DC (Ambaixada)
** Boston (Consolat)

## Àsia

* R.P. de la Xina
** Pekin (Ambaixada)

## Europa

* Alemanya
** Berlín (Ambaixada)
* Àustria
** Viena (Ambaixada)
* Bèlgica
** Brussel·les (Ambaixada)
* França
** París (Ambaixada)
* Espanya
** Madrid (Ambaixada)
* Itàlia
** Roma (Ambaixada)
* Luxemburg
** Luxemburg (Ambaixada)
* Països Baixos
** Rotterdam (Consolat)
* Portugal
** Lisboa (Ambaixada)
* Rússia
** Moscou (Ambaixada)

## Organitzacions Multilaterals

* Addis Abeba (Missió Permanent de Cap Verd davant la Unió Africana)
* Brussel·les (Missió Permanent de Cap Verd davant la Unió Europea)
* Lisboa (Missió davant la Comunitat de Països de Llengua Portuguesa)
* Nova York (Missió Permanent de Cap Verd davant les Nacions Unides)
* París (Missió Permanent de Cap Verd davant la Unesco)
* Roma (Missió Permanent de Cap Verd davant l'Organització per a l'Alimentació i l'Agricultura)
* Viena (Missió Permanent de Cap Verd davant les Nacions Unides)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 «Cabo Verde abre primeira ambaixada na Guiné-Bissau em janeiro» (en portuguès). Deutsche Welle, 16-12-2020. [Consulta: 18 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Ambaixades i Consolat de Cap Verd
* Ambaixada de Cap Verd a Lisboa, Portugal Arxivat 2007-10-31 a Wayback Machine.
* Ambaixada de Cap Verd a Washington DC, USAArxivat 2012-05-04 a Wayback Machine.
# Hidrodessulfuració

La hidrodessulfuració (HDS) és un procés destinat a eliminar el sofre (que és una impuresa contaminant) que es troba an les fraccions del petroli, després de diversos processos, com ara destil·lació fraccionada, destil·lació per pressió reduïda, reformat, o desintegració catalitica.
Aquest sofre es troba combinat formant components químics que, en cas de ser trobats en els combustibles al motor en el moment de la combustió, aquest es corroiria i al mateix temps, en ser expulsats els gasos, contaminarien l'ambient.
El nivell de hidrodessulfuració depèn de diversos factors com ara la naturalesa de la fracció de petroli a tractar (composició i tipus de compostos de sofre presents), de la selectivitat i activitat del tipus de catalitzador utilitzat (concentració de llocs actius, propietats del suport, etc.), de les condicions de reacció (pressió, temperatura, relació hidrocarbur/hidrogen, etc.) i del disseny del procés. És important assenyalar que el H $_2$ S ha de ser contínuament remogut perquè és un inhibidor de les reaccions de HDS i enverina el catalitzador.

## Procés

Els processos convencionals de hidrodessulfuració consten bàsicament d'un sistema de reacció on els compostos orgànics de sofre reaccionen amb l'hidrogen per obtenir compostos orgànics i àcid sulfhídric, un sistema de separació per eliminar els compostos lleugers (ie H $_2$, H $_2$ S i hidrocarburs lleugers) del dièsel i un sistema de recirculació, existeixen diverses tecnologies basades en aquesta configuració.
El sistema de reacció consta usualment de reactors embalatge de tres fases, són anomenats així perquè es troben presents la fase líquida (gasoil), la fase gas (H $_2$ i H $_2$ S) i la fase sòlida (catalitzador). Aquests són operats a co-corrent, és a dir, la fase líquida i gas flueixen en la mateixa direcció i la massa de catalitzador es manté fixa.

## Compostos de sofre

Els corrents del petroli (naftes, querosè, gasoils lleugers i pesats) contenen una gran quantitat de compostos orgànics de sofre, com ara el tiol, tiofè, benzotiofè, dibenzotiofè i naftodibenzotiofè. Aquests compostos varien en la seva reactivitat a la HDS i en la seva proporció en els corrents del petroli.
Les legislacions ambientals en referència als límits màxims permissibles de determinats compostos són cada vegada més rígides, en particular el contingut màxim de sofre en alguns països europeus no ha d'excedir les 10 parts per milió (combustibles nets).
# Farina d'arròs

La farina d'arròs (també anomenada mochiko en japonès i pirinç unu en turc) és un tipus de farina feta d'arròs molt finament.
La farina d'arròs pot fer-se bé d'arròs blanc o integral. Per fer la farina, es treu la pellofa i s'obté així l'arròs cru, que es mol per obtenir arròs en pols o farina d'arròs. La farina s'usa per fer algunes receptes, o es barreja amb farina de blat, mill o altres cereals per elaborar altres. De vegades se li afegeix fruita seca o verdura deshidratada per aportar sabor i més nutrients. La farina d'arròs és un substitut particularment bo de la farina de blat per als qui pateixen intolerància al gluten.
Hi ha molts plats que s'elaboren amb farina d'arròs, incloent els fideus d'arròs i postres com el mochi japonès i el cascaron filipí.

## Vegeu també

* Kinako

## Notes

* ↑ Mochiko definition (en anglès).
# Howard Benson

Howard Benson (Havertown, Pennsylvania, 1956), és un productor musical dues vegades nominat al premi Grammy, a més d'enginyer aeroespacial.
Benson es va educar en la Lower Merion High School fins a la seua graduació el 1974. Després va assistir a la Drexel university, on el 1980 es va rebre d'enginyeria en materials. Després va treballar com enginyer mecànic i enginyer químic fins a 1984.

## Referències

* ↑ [«Howard Benson - productor (anglès)». Arxivat de l'original el 2007-01-29. [Consulta: 1r agost 2010]. Howard Benson - productor (anglès)]
* ↑ «Music Nation: Howard Benson». Music Nation. Arxivat de l'original el 2016-01-11. [Consulta: 12 febrer 2007].

## Enllaços externs

* Entrevista, HitQuarters gen del 2006 (anglès)
# Unió del Centre de Lituània

Unió del Centre de Lituània (lituà Lietuvos Centro Sąjunga, LCS) fou un partit polític de Lituània d'ideologia social-liberal.

## Història

Fou fundat el 1993 per la fracció centrista del Sąjūdis dirigida per Romualdas Ozolas, que es va presentar a les eleccions legislatives lituanes de 1992 amb l'etiqueta Moviment Centrista Lituà (Lietuvos centristų judėjimas), però que només va obtenir dos escons. Adoptà l'actual nom i un programa centrista, i a les eleccions legislatives lituanes de 1996 va obtenir el 8,2% i arribà als 13 escons (la quarta força política), i participà en la coalició de govern del primer ministre Gediminas Vagnorius.
A les eleccions legislatives lituanes de 2000, però, només va obtenir 42.030 vots (el 2,56%) i dos escons al Seimas, i a les municipals d'aquell mateix any només va treure 173 representants municipals, que baixaren a 156 el 2002. El 2003 es va unir a la Unió Liberal de Lituània i a la Unió Democristiana Moderna (Moderniųjų Krikščionių Demokratų Sąjunga) per a formar la Unió Centrista i Liberal.

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 1992 | 46,910 | 2.52 (#6) | 2 / 141 | Nou | Oposició |
| 1996 | 113,333 | 8.67 (#4) | 13 / 141 | 11 | Coalició |
| 2000 | 42,030 | 2.86 (#7) | 2 / 141 | 13 | Oposició |

## Referències

* ↑ «Parties and Elections in Europe - Lithuania». [Consulta: 21 gener 2025].
# Forma lògica

La forma lògica d'una proposició és la representació del seu contingut i sintaxi usant les eines de la lògica, en particular el simbolisme del càlcul proposicional i el càlcul de predicats. Oracions diferents poden ser representacions de la mateixa proposició, per exemple:
* Maria estima Joan
* Joan és estimat per Maria
Aquestes dues oracions, encara que gràfica o fonèticament són diferents, expressen la mateixa proposició i tenen la mateixa forma lògica. Aquesta manera lògica pot ser representada unívocament a través d'un llenguatge formal, a diferència del que passa amb un llenguatge natural.

## Bibliografia

* Richard Mark Sainsbury. Logical forms: an introduction to philosophical logic. Wiley-Blackwell, 2001. ISBN 978-0-631-21679-7. (anglès)
* Gerhard Preyer, Georg Peter. Logical form and language. Clarendon Press, 2002. ISBN 978-0-19-924555-0. (anglès)
# Fotoelasticitat

La fotoelasticitat és una tècnica experimental per a la mesura d'esforços i deformacions. Es basa en l'ús de llum per dibuixar figures sobre peces que estan sent sotmeses a esforços. Les figures que es dibuixen són semblants a les mostrades en realitzar una anàlisi d'elements finits, ja que es poden observar contorns i colors.
La mesura s'aconsegueix en avaluar el canvi de l'índex de refracció de la peça al sotmetre's a una càrrega (peces transparents). En el cas d'una peça no transparent, es cobreix la peça amb una resina Birefringència.

## Història

La fotoelasticitat va ser desenvolupada a principis del segle xx. El primer treball va ser d'E Coker i de L. Filon a la Universitat de Londres, i va permetre a la fotoelasticitat convertir ràpidament en una tècnica viable per a l'anàlisi qualitatiu dels esforços. Se li va trobar una gran aplicació en la indústria, en dues dimensions va superar a la resta de les tècniques en fiabilitat, abast i factibilitat. Cap altre mètode tenia la mateixa precisió visual i cobertura dels patrons d'esforç.
El desenvolupament de polariscopi digitals usant els LED i els díodes làser va permetre la supervisió contínua de les estructures i la fotoelasticitat dinàmica. Els progressos en el procés d'imatge permeten que la informació dels esforços sigui extreta automàticament del seu patró. El desenvolupament de la esterolitografia, que utilitza un mètode anomenat rapid prototyping permet la generació de models tridimensionals exactes d'un polímer líquid, la qual cosa va permetre substituir el mètode de servei tradicional.
L'adveniment del processament per ordinador amb el seu superior potència de càlcul ha revolucionat l'anàlisi d'esforços, fent que s'estengui l'ús de mètodes numèrics. En particular, el modelatge per l'anàlisi d'elements finits (FEM) s'ha convertit en l'eina dominant, eclipsant moltes tècniques tradicionals per a l'anàlisi dels esforços. Tot i l'avanç del FEM, l'fotoelasticitat-un dels més vells mètodes per a l'anàlisi experimental dels esforços-, s'ha restablert amb progressos recents i nous usos.

## Vegeu també

* Llei de Snell
* Extensometria
# Fulla de banana

La fulla de banana és un fulla de la planta del bananer (Musa × paradisiaca). Se sol emprar com a element decoratiu en certes cerimònies en les cultures hindú i budista. S'empra generalment com un plat en el qual se solen posar alguns aliments; és molt freqüent en el sud de l'Índia, sense oblidar els països de Llatinoamèrica i el Carib: a Veneçuela s'utilitza per embolicar les hallacas i a Mèxic per als tamales d'Oaxaca i de Chiapas.

## Usos
### Cerimonial

Les fulles de banana són emprades predominantment pels hindús i pels budistes com un element decoratiu en les funcions d'auspici, unions matrimonials tant a l'Índia com al Sud-est d'Àsia, i s'empra també com saboritzant. Els indis creuen que les fulles de banana proporcionen un sabor característic als plats que s'hi posen al damunt.

### Gastronòmic

La cuina meridional de l'Índia se sol servir per regla general en fulles de banana. Algunes receptes índies i khmer empren les fulles de banana com a recipient per quan es fregeix i posteriorment es lleven per retenir els sabors. A Mèxic, l'embolcall en fulla de plàtan diferencia als tamales Oaxaca dels altres tamales del país, que s'emboliquen en fulla de blat de moro. A Veneçuela també s'utilitza el fulla de plàtan per embolicar les hallacas, menjar típic nadalenc. A Colòmbia és àmpliament usada com embolcall dels tamales, menjar típic a totes les regions del país. A Hondures s'utilitza el fulla de plàtan per embolicar tamales de pollastre o de porc.

### Industrial

Fora del seu ús decoratiu i gastronòmic, la fulla de banana també s'utilitza com alimentació per al bestiar. En molts casos s'usa com a element de fermentació de les granes de cacau durant l'elaboració de la xocolata.

## Vegeu també

* Arròs fulla de banana
# Funció d'Airy

La funció d'Airy Ai ( x ) és una funció especial, anomenada així per l'astrònom britànic George Biddell Airy. La funció Ai ( x ) i la funció relacionada Bi ( x ), també anomenada de vegades funció d'Airy, són solucions linealment independents de l'equació diferencial ordinària:
   $y''-xy=0,\,\!$
Aquesta equació diferencial rep el nom d'equació d'Airy o equació de Stokes. És l'equació diferencial lineal de segon ordre més simple que té un punt on la solució passa de tenir un comportament oscil·latori a un (de) creixement exponencial.
A més la funció d'Airy és una solució a l'equació de Schrödinger per a una partícula confinada dins d'un pou potencial triangular i també la solució per al moviment unidimensional d'una partícula quàntica afectada per una força constant.

## Referències

* Milton Abramowitz and Irene A. Stegun (1954). Handbook of Mathematical Functions with Formules, Graphs, and Mathematical Tables , cbm/aands/page_446.htm (See § 10.4). National Bureau of Standards.
* Airy (1838). On the Intensity of light in the neighbourhood of a Caustic. Transactions of the Cambridge Philosophical Society, 6 , 379-402.
* Olver (1974). Asymptotics and Special Functions, Chapter 11. Academic Press, New York.
* Olivier Vallée and Manuel Soares (2004), "Airy functions and applications to physics", Imperial College Press, London.
* Harold Richard Suite. Star Testing Astronomical Telescope: A Manual for Optical Evaluation and Adjustment. Richmond, VA: Willmann-Bell, 1994. ISBN 978-0-943396-44-6. (with molts example images)
* Bessel, Airy, Struve Functions.
* Olver, F. W. J.. Airy and related functions. 9.

## Vegeu també

* Funció zeta d'Airy

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Airy Functions» a MathWorld (en anglès).
# Glacera Beardmore

La Glacera Beardmore a l'Antàrtida, és una de les glaceres més gran del món, amb una llargada que supera els 200 km i una amplada de 40 km. La glacera és un dels passatges principals del barrera de gel de Ross per les cadenes muntanyoses de la reina Alexandra i de la Commonwealth de les muntanyes Transantàrtiques a la plataforma Antàrtica, i fou una de les primeres rutes al pol Sud.
La glacera fou descoberta per Ernest Shackleton durant l'expedició Nimrod de 1908. Encara que Shackleton tornà enrere abans d'arribar al Pol Sud, havia descobert la primera ruta demostrada al pol, i amb això, es convertí en la primera persona a posar peu al gran planell polar. En 1911-1912, el capità Scott i el seu grup reeixient en arribar al Pol Sud pujant el Beardmore. Tanmateix, arribaven al pol un mes després que l'Expedició Amundsen, que havia pujat per la, fins aquell moment, desconeguda glacera Axel Heiberg.
La glacera Beardmore s'anomena així per Sir William Beardmore, un industrial escocès patrocinador de l'expedició i nascut el 1856.
El 2016 s'hi van trobar fòssils de l'escarabat Antarctotrechus, d'uns 14 a 20 milions d'anys, en sediments adjacents a la glacera.

## Referències

* ↑ «Beardmore Glacier». www.britannica.com. Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 10 gener 2014].
* 1 2 «Beardmore Glacier». Geographic Names Information System, Servei Geològic dels Estats Units.
* ↑ «Beardmore | enciclopedia.cat». [Consulta: 4 novembre 2023].
* ↑ «Rare Antarctic beetle find delights». BBC News, 29-11-2016.
* ↑ Barrat, John. «One cold bug: Fossil beetle discovered in Antarctica». Smithsonian Insider. Smithsonian Institution, 01-12-2016. Arxivat de l'original el 11 June 2019. [Consulta: 13 juliol 2019].
# Hipervitaminosi

La hipervitaminosi és l'excessiva acumulació d'una vitamina, el contrari de l'avitaminosi (manca de vitamina) en l'organisme, que pot portar a diferents trastorns que depèn de les vitamina es tracti:
* Hipervitaminosi A: Pot presentar símptomes semblants als d'un tumor cerebral, cefalea, vòmits, dolor en els ossos, visió borrosa.
* Hipervitaminosi D: Els seus símptomes són similars als d'una presència excessiva de calci; debilitat, cansament, cefalees i nàusees.
Normalment els tractaments per a la hipervitaminosi en la majoria dels casos consisteixen a abandonar el consum de la vitamina.
A més cal assenyalar que provocar una hipervitaminosi amb aliments en forma natural és molt difícil. Mentre que quan passa per ingestió de complements sintètics o de farmacèutics les hipervitaminosi poden resultar més greus.
S'esmenta que l'ús de la vitamina E sintètica pot produir trastorns hepàtics importants. Per això no hem de prendre o administrar vitamines sense la supervisió mèdica o d'un nutricionista, i en el cas dels animals sense l'assessorament d'un veterinari.

## Vegeu també

* Avitaminosi.

## Enllaços externs

* hipervitaminosi A a MedlinePlus;
* hipervitaminosi D a MedlinePlus.
# Ferran Clavell i Corbera

Ferran Clavell i Corbera (Barcelona, 30 d'octubre de 1969) és un periodista català.
Després d'una llarga trajectòria professional, actualment és responsable d'Innovació i Futur Media als Mitjans Digitals de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, col·laborador del blog Innovación Audiovisual i al seu blog personal, també exerceix de professor en cursos, Postgraus i Màsters sobre Comunicació i Màrketing en diferents universitats catalanes, com la Universitat de Barcelona (UAB, la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC), la Universitat Oberta de Catalunya (UOC) o la Universitat de Vic (UVic). El 2001 va saltar al nou camp dels mitjans de comunicació, conduint l'equip de contingut en el departament de Serveis Interactius de TV3 per crear i desenvolupar nous serveis interactius (Internet, mòbil, televisió digital, IPTV, etc.).

## Publicacions i col·laboracions

* Comunicación audiovisual digital: nuevos medios, nuevos usos, nuevas formas Coautor, 2005
* Industrias de la comunicación audiovisual Col·laborador, 2008
* La ficció cinematogràfica, avui Coautor, 2011
* Llibre d'estil de la CCMA Coautor, 2013

## Referències

* ↑ «Innovación Audiovisual» (en castellà). Arxivat de l'original el 23 de juny 2014. [Consulta: 14 juny 2014].
* ↑ «Blog personal». [Consulta: 14 juny 2014].
* ↑ Duran, Jaume [coord]. La ficció cinematogràfica, avui. Barcelona: Publicacions de la Universitat de Barcelona, 2011, p. 13-14. ISBN 978-84-475-3510-1.
* ↑ «e-week. Setmana digital a Vic». Universitat de Vic. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 16 abril 2014].
* ↑ Duran, Jaume [coord.]. La ficció cinematogràfica, avui. Barcelona: Publicacions de la Universitat de Barcelona, 2011, p. 13-14. ISBN 978-84-475-3510-1.
* ↑ Comunicación audiovisual digital. Espanya: Editorial UOC, 2005, p. 256.
* ↑ Sánchez, Lydia. Industrias de la comunicación audiovisual (en castellà). Espanya: PUBLICACIONS I EDICIONS DE LA UNIVERSITAT DE BARCELONA, 2008, p. 497. ISBN 9788447532919.
* ↑ Duran, Jaume. La ficció cinematogràfica, avui. Espanya: PUBLICACIONS I EDICIONS DE LA UNIVERSITAT DE BARCELONA, 2011, p. 146. ISBN 978-84-475-3510-1.
* ↑ Corporació Catala de Mitjans Audiovisuals. Llibre d'estil de la CCMA, 2013, p. 440. Arxivat 2014-08-12 a Wayback Machine.
# Identitat de Jacobi

Si es defineix el commutador de dos operadors A i B com
    $\left[A,B\right]=AB-BA$
La identitat de Jacobi és el nom de l'equació següent, anomenada així en honor de Carl Gustav Jacob Jacobi:
    $\left[X,\,[Y,Z]\,\right]+\left[Y,\,[Z,X]\,\right]+\left[Z,\,[X,Y]\,\right]=0;\,\forall \,\,X,Y,Z$
Les àlgebres de Lie són l'exemple primari d'una àlgebra que satisfà la identitat de Jacobi. Però observis que una àlgebra pot satisfer la identitat de Jacobi i no per això ser anticommutativa.

## Vegeu també

* Super identitat de Jacobi
* E8 (matemàtiques)
# Unió Cristiano-Conservadora Social

La Unió Cristiano-Conservadora Social (en lituà Krikščionių konservatorių socialinė sąjunga; KKSS) va ser un partit polític lituà de centredreta creat el juliol de 2000 com a escissió de la Unió Patriòtica per l'exprimer ministre Gediminas Vagnorius.
A les eleccions legislatives lituanes de 2000 es va presentar com a Unió Moderada Conservadora (Nuosaikiųjų Konservatorių Sąjunga) i va obtenir el 2,01% dels vots i un escó, mentre que a les eleccions legislatives de 2004 només va treure l'1,96% i continuà com a extraparlamentari. El 2006 un dels seus caps, Stasys Šedbaras, tornà a la Unió Patriòtica. A les eleccions municipals de 2007 van presentar sis llistes, però a les legislatives de 2008 ja no es van presentar.
Al gener de 2010 s'integraria en el nou Partit Cristià.

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 2000 | 29,615 | 2.01 | 1 / 141 | Nou |
| 2004 | 23,426 | 1.96 | 0 / 141 | 1 |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2001-03-02 a Wayback Machine. (lituà)
# Juan Gabriel Rodrigo Knafo

Juan Gabriel Rodrigo Knafo va ser un jove recordat per la seva tràgica mort, el 5 de març de 1976, a Tarragona mentre fugia de la repressió policial contra una manifestació que denunciava la Matança de Vitòria del 3 de març de 1976. Rodrigo era un treballador de la refineria. El 5 de març de 1976 va assistir a la manifestació esmentada, a Tarragona, amb el lema «Vitòria germans, nosaltres no oblidem». Fugint de les càrregues policials, tres persones es van refugiar en un edifici del carrer Unió i una d'elles, Juan Gabriel Rodrigo, va caure al buit al rebre l'impacte d'una bala de goma disparada per la policia.

## Referències

* ↑ «'Una pelota de goma golpeó a Knafo, lo desequilibró y cayó desde el tejado» (en castellà). Diari de Tarragona, 17-03-2016.
# Alexander Sinclair

Alexander Sinclair (Liverpool, 28 de juny de 1911 - Kettering, 2 d'octubre de 2002) va ser un jugador d'hoquei sobre gel anglès de naixement, però canadenc d'adopció, que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Garmisch-Partenkirchen, on guanyà la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre gel.

## Referències

* ↑ «Alex Sinclair Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 20 abril 2019].