OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Claire Aho

Claire Anita Aho, més coneguda com Claire Aho (Hèlsinki, 2 de novembre de 1925 – Estocolm, 29 de novembre de 2015) fou una fotògrafa finesa pionera de la fotografia editorial i les tècniques de color.

## Carrera

Aho va estudiar ciències socials a la Universitat de Tampere. Començà la seva carrera a la dècada del 1940 a l'empresa Aho & Soldan, propietat de la seva família i amb una trajectòria molt destacada a nivell internacional. A principis de la dècada de 1950 i el 1960 treballà molt en favor de la popularització de la fotografia en color a Finlàndia. Era un moment de bonança i molta activitat cultural, i Aho ho aprofità per obrir un estudi de fotografia a nom seu. En aquest Aho fou molt prolífica i tocà des de la publicitat, fins a editorial, reportatge i moda.
El 1974 es traslladà a Suècia on treballà per a diversos diaris com ara el Hufvudstadsbladet. Així mateix, també col·laborà amb el Nordiska Museet. Les seves fotografies han estat exposades a Finlàndia, però també internacionalment, reconeixent així la figura d'Aho en el seu camp. En aquest sentit, el 2021 es creà un premi de fotografia amb el seu nom que s'atorga anualment a dones, professionals o amateurs, que destaquen per la seva originalitat.

## Vida personal

Claire Aho provenia d'una família culturalment molt activa. Era filla de Heikki Aho, director de cinema i Dinah Selkina, ballarina d'origen lituà. Alhora, els seus avis paterns eren Juhani Aho, escriptor i Venny Soldan-Brofeldt, artista molt reconeguda en context finès. La seva primera càmera li donaren amb tan sols deu anys.

## Referències

* ↑ «Aho, Claire (1925 - 2015)» (en suec). KulturNav, Nordiska museet. [Consulta: 28 març 2024].
* ↑ «Aho & Soldan». Centre d'Art Georges Pompidou. [Consulta: 28 març 2024].
* ↑ «Claire Aho: Studio Works» (en anglès). The Photographers Gallery. [Consulta: 28 març 2024].
* ↑ «Claire Aho: Studio Works, The Photographers' Gallery, London» (en anglès britànic). Aesthetica Magazine, 01-05-2013. [Consulta: 28 març 2024].
* ↑ «Paris Photo 2019 : Aho & Soldan and Claire Aho» (en anglès americà). L'Œil de la Photographie, 07-11-2019. [Consulta: 28 març 2024].
* ↑ Rawlins, Alyssia. «The CLAIRE AHO Award for Women Photographers» (en anglès). Pink Lady Food Photographer of the year, 03-08-2020. [Consulta: 28 març 2024].
* ↑ «The Claire Aho Award for Women Photographers». Fast Forward.

## Enllaços externs

* Claire Aho: Studio Works
# Nokere Koerse 2016

La Nokere Koerse 2016 va ser la 70a edició de la Nokere Koerse. Es disputà el 16 de març de 2016 sobre un recorregut de 199,5 km amb sortida a Deinze i arribada a Nokere. La cursa formava part de l'UCI Europa Tour amb una categoria 1.HC.
El vencedor fou el belga Timothy Dupont (Verandas Willems), que s'imposà a l'esprint a Kristoffer Halvorsen (Team Joker) i a Dylan Groenewegen (Team LottoNL-Jumbo).

## Equips

L'organització convidà a 25 equips a prendre part en aquesta edició de la Nokere Koerse.
* equips World Tour: Lotto Soudal, BMC Racing Team, Etixx-Quick Step, FDJ, Team LottoNL-Jumbo, Team Tinkoff, Team Sky
* equips continentals professionals: Bora-Argon 18, CCC Sprandi Polkowice, Cofidis, Delko-Marseille, Fortuneo-Vital Concept, Gazprom-RusVelo, Nippo-Vini Fantini, One Pro Cycling, Roompot Oranje Peloton, Stölting Service Group, Team Roth, Topsport Vlaanderen-Baloise, Wanty-Groupe Gobert
* equips continentals: Crelan-Vastgoedservice, Team Joker, Veranclassic-AGO, Veranda's Willems, Wallonie-Bruxelles

## Classificació final

| | Cilista | Equip | Temps |
| 1 | Timothy Dupont (BEL) | Verandas Willems | 4h 34' 39" |
| 2 | Kristoffer Halvorsen (NOR) | Team Joker | m. t. |
| 3 | Dylan Groenewegen (NED) | Team LottoNL-Jumbo | m. t. |
| 4 | Baptiste Planckaert (BEL) | Wallonie-Bruxelles | m. t. |
| 5 | Yauheni Hutarovich (BLR) | Fortuneo-Vital Concept | m. t. |
| 6 | Michel Kreder (NED) | Roompot Oranje Peloton | m. t. |
| 7 | Gerry Druyts (BEL) | Crelan-Vastgoedservice | m. t. |
| 8 | Gianni Moscon (ITA) | Team Sky | m. t. |
| 9 | Eduard-Michael Grosu (ROM) | Nippo-Vini Fantini | m. t. |
| 10 | Kenny Dehaes (BEL) | Wanty-Groupe Gobert | m. t. |

## Referències

* ↑ «Timothy Dupont, en racha». Marca, 16-03-2016 [Consulta: 17 març 2016].
* ↑ «Startlist 2016 » 71st Nokere Koerse - Danilith Classic (1.HC)». [Consulta: 17 març 2016].

## Enllaços externs

* Nokere Koerse 2016 - Lloc web oficial
# Anal Cunt

Anal Cunt, també conegut com AxCx i AC, va ser un grup de grindcore estatunidenc que es va formar a Newton el 1988. La banda, que mai no va tenir un baixista, és coneguda pel seu estil musical feixuc i sorollós. Anal Cunt es va dissoldre el 2011 després que el fundador i líder del grup, Seth Putnam, morís d'un atac de cor als 43 anys d'edat.
Sovint es fa referència a la banda amb les seves inicials AC (sovint escrites com AxCx) a causa de la naturalesa ofensiva del seu nom i de la censura en algunes emissores de ràdio i publicacions, i moltes de les portades dels seus àlbums simplement mostren les inicials AC. No obstant això, el grup va aconseguir subvertir fins i tot aquesta abreviatura dibuixant aquestes lletres d'una manera semblant a un anus i una vulva, fet que es pot comprovar en molts dels seus àlbums.
El material inicial del grup no contenia lletres ni música prèviament escrites, sinó que va desenvolupar un estil totalment improvisat que consistia en crits extremadament forts i inintel·ligibles. Amb el temps, Anal Cunt va anar canviant el seu estil i a poc a poc va començar a incorporar més riffs i lletres ja escrites a les seves cançons. Va ser aleshores que el grup es va guanyar la reputació de ser intencionadament indignant i obscè. El 2010 i el 2011 van veure el llançament dels seus dos últims àlbums: un àlbum de «cock rock» titulat Fuckin' A, i un àlbum d'estil similar al seu material més antic anomenat Wearing Out Our Welcome.

## Discografia

* Everyone Should Be Killed (1994)
* Top 40 Hits (1995)
* 40 More Reasons to Hate Us (1996)
* I Like It When You Die (1997)
* Picnic of Love (1998)
* It Just Gets Worse (1999)
* Defenders of the Hate (2001)
* 110 Song CD (2008)
* Fuckin' A (2010)
* Wearing Out Our Welcome (2011)

## Referències

* ↑ «ANAL C**T Frontman SETH PUTNAM Dead At 43 – June 11, 2011». Roadrunner Records, 12-06-2011. Arxivat de l'original el 14 juny 2011. [Consulta: 12 juny 2011].
* ↑ Tàrrega, Jordi. «Anal Cunt: ¿La banda más ofensiva de la historia?» (en castellà). Science of Noise, 20-08-2019. [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ «Wearing Out Our Welcome: Anal C*nt: MP3 Downloads». Amazon. [Consulta: 17 abril 2013].
# Macabeu

«Macabeu o macabeus» té aquests significats:
* Macabeu (raïm), varietat de cep blanca originària de Catalunya
* Macabeu (Maspujols), muntanya al municipi de Maspujols, a la comarca catalana del Baix Camp
* Macabeus, governants jueus dels segles II i I aC
* Primer llibre dels Macabeus, llibre deuterocanònic que detalla la història de la revolta dels Macabeus contra l'Imperi selèucida, així com la fundació i la història més antiga del regne asmoneu independent
* Segon llibre dels Macabeus, llibre de l'Antic Testament no acceptat pel cànon jueu però sí pel catòlic escrit en grec cap al segle I aC
* Revolta dels Macabeus (167 - 160 aC), rebel·lió jueva de dirigida pels macabeus contra l'Imperi selèucida i la influència hel·lenística en la vida jueva
* Jocs Macabeus, esdeveniment esportiu jueu semblant als Jocs Olímpics o els Jocs de la Commonwealth, celebrats cada quatre anys des de 1957
* Biografies:
** Jonatan Macabeu (segle II aC), gran sacerdot rebel dels jueus
** Judas o Judes Macabeu, dels rebels jueus contra els selèucides a la mort del seu pare Mataties el 167 aC
** Simó Macabeu, gran sacerdot dels jueus, fill de Mataties
# Castellet (mineria)

El castellet, en mineria, és l'estructura situada sobre un pou vertical la funció del qual és suportar les corrioles a la suficient altura sobre el brocal (boca) del pou per a permetre les maniobres d'extracció.

## Funcionament

Per les corrioles, situades en la part superior del castellet, passen els cables que sostenen a l'interior del pou les gàbies que hi circulen. Aquests cables són accionats per la màquina d'extracció, que en la majoria dels casos es troba en la superfície. Si la màquina d'extracció se situa sobre el castellet, aquest es denomina torre d'extracció.
El castellet pròpiament dit es compon en la majoria dels casos de quatre peus verticals que sostenen les corrioles en la seva part superior i dues riostes, enllaçades entre si, que li donen estabilitat i resistència. Els materials utilitzats per a la construcció dels castellets són principalment acer i formigó, encara que en el passat es van fer també amb fusta i maçoneria.

## Simbolisme

Com que són la part més visible d'una mina subterrània, els castellets s'han convertit en els distintius més recognoscibles de les regions amb història minera, com la conca del Ruhr a Alemanya, els vals del sud de Gal·les al Regne Unit o les províncies de Lleó, Astúries o Ciudad Real a Espanya.

## Referències

* ↑ Malo de Molina, Manuel. Laboreo de Minas. Texto (Tomo II). Cartagena: Establecimiento tipo-litográfico de Marcial Ventura, 1891, p. 69.
# Jane Anyango

Jane Anyango (Nairobi, 17 de març de 1970) és una activista keniana per la pau i pels drets de les dones i les nenes. És una activista de base i per la pau, que resideix en un dels barris marginals més grans de Kenya.

## Biografia

Nascut a Nairobi, Kenya el 17 de març de 1970, Anyango es va traslladar a Kibera el 1989. En resposta a la violència resultant de les eleccions presidencials de Kenya de 2007, Anyango va organitzar dones a Kibera per protestar contra la violència. Poc després es va crear l'organització "Kibera Women for Peace".
És coneguda per mobilitzar centenars de dones que van ajudar a mitigar la violència després de les eleccions a les eleccions de 2007 i 2013. La seva estratègia va incloure l'ús de la influència de les dones sobre els homes que causaven la violència, el seu eslògan "Aconseguiu que els homes lluitadors aturin la violència".
És la fundadora i directora del Projecte de Desenvolupament Polycom, que apodera les noies i dones joves de la zona dels barris marginals de Kibera. El projecte se centra en temes com la higiene, el canvi climàtic, la cohesió, l'organització de base, entre d'altres.
El seu principal objectiu a llarg termini és assolir l'Objectiu de Desenvolupament Sostenible 10 de les Nacions Unides, reduint les desigualtats. El 2010, l'organització Peace X Peace li va donar el Premi Community Peacebuilder. El 2016 va ser una de les quatre dones convidades a la Universitat de San Diego durant dos mesos en el seu programa anual Women PeaceMakers.

## Referències

* ↑ «Slum woman with a big heart». , 10-04-2011 [Consulta: 1r agost 2017].
* ↑ «Jane Anyango – Community activist mobilises slum women in peace building». , 01-12-2014 [Consulta: 1r agost 2017].
* ↑ «Jane Anyango Odongo, Global Peace Ambassador, key note speaker». Female Wave of Change, 06-02-2017. Arxivat de l'original el 2 August 2017. [Consulta: 1r agost 2017].
* 1 2 «Jane Anyango – Kenya». iVOW:Voices of Women. [Consulta: 1r agost 2017].
* ↑ «Jane Anyango». Joan B. Kroc Institute for Peace and Justice. University of San Diego. Arxivat de l'original el 18 August 2017. [Consulta: 1r agost 2017].
* ↑ «Our Team». Polycom Development Project. Arxivat de l'original el 28 August 2017. [Consulta: 1r agost 2017].
* ↑ «Interview with Polycom’s Jane Anyango on gender inequality and women and girls' engagement in Kenya – Global Call to Action Against Poverty (GCAP)». gcap.global. [Consulta: 16 abril 2021].
* ↑ «2010 Community Peacebuilder: Anyango Jane Odongo». Peace X Peace, 23-11-2010. Arxivat de l'original el 7 June 2017. [Consulta: 1r agost 2017].
* ↑ «USD's 'Women PeaceMakers' offer messages that hit home». , 01-10-2016 [Consulta: 1r agost 2017].
# Morphia

Morphia (rus: Морфий, romanitzat: Morphiy) és una pel·lícula russa de 2008 dirigida per Aleksei Balabànov, a partir d'un guió de Serguei Bodrov basat en els contes semi-autobiogràfics de Mikhaïl Bulgàkov. Als premis del Gremi Rus de la Crítica Cinematogràfica de 2009, Balabànov va rebre el premi a la millor direcció.

## Argument

La pel·lícula té lloc a finals de tardor i principis d'hivern de 1917 durant els esdeveniments de la Revolució d'Octubre i l'inici de la Guerra Civil russa. Un jove metge de nom Mikhaïl Poliàkov (Leonid Bitxevin) arriba a un petit hospital d'un poble remot de la governació de Iaroslavl. Acabat de graduar a la facultat de medicina i amb poca experiència, és l'únic metge de la zona. Amb tot, treballa dur i es guanya el respecte del seu petit personal: un paramèdic i dues infermeres.
Després d'una reacció al·lèrgica a una vacunació contra la diftèria, fa que la infermera Anna li administri morfina per a combatre els efectes fins que a poc a poc va caient en l'addicció.

## Referències

* ↑ Engel, Philipp. «Atlàntida Film Fest 2020. Las películas esenciales de Alekséi Balabánov, el más ruso de los cineastas rusos» (en castellà), 12-08-2020. [Consulta: 8 febrer 2025].
* ↑ «Кинокомпания СТВ :: Морфий (2008) :: Пресса», 11-02-2009. Arxivat de l'original el 2009-02-11. [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ «2009 | КиноПресса» (en rus). [Consulta: 8 febrer 2025].
* ↑ «Morphia — Film Review» (en anglès americà), 15-05-2009. [Consulta: 8 febrer 2025].
* ↑ Birchenough, Tom. «Nurse, Syringe Please» (en anglès), 05-12-2008. [Consulta: 8 febrer 2025].
* ↑ Fainaru, Dan. «Morphia» (en anglès), 04-02-2009. [Consulta: 8 febrer 2025].
# Jardí Exòtic de Mònaco

El jardí exòtic de Mònaco és un jardí botànic situat a Mònaco, gestionat per l'Ajuntament de Mònaco.
Dissenyat per l'enginyer monegasc Louis Notari segons els desitjos del príncep Lluís II, el jardí es va obrir al públic el 1931 però només es va inaugurar oficialment el 1933. Les obres continuaran i el jardí no s’acabarà i en el seu estat actual al voltant de 1938-1939.
Els seus successius directors són:
* Louis Vatrican de 1935 a 1969
* Marcel Kroenlein de 1969 a 1993
* Jean-Marie Solichon des del 1993
* Diane Ortolani a partir del 9 de juliol de 2018
Té moltes plantes suculentes, especialment cactàcies, originàries de diverses zones seques remotes (sud-oest dels Estats Units, Mèxic, Amèrica Central i del Sud, Sud-àfrica i oriental).

## Cova de l’observatori

A la base del penya-segat del jardí s’obre una cavitat subterrània natural en què la roca calcària, esculpida per l’aigua de fa mil·lennis, està esquitxada de coves adornades amb una gran varietat de concrecions: estalactites, estalagmites, cortinatges o columnes.
Oberta al públic el 1950, la visita de la cova, coneguda com la “cova de l’observatori”, guiada per especialistes, té lloc entre 98 i 40 m d’altitud.
La cavitat s’enfonsa gairebé fins al nivell del mar i és visitada regularment per espeleòlegs locals.
Allà s’hi han trobat rastres d’hàbitat humà prehistòric.
Un museu d’antropologia prehistòric situat al jardí exhibeix diverses d'aquestes troballes.

## Preservació

Construït al costat del penya-segat, el Jardí Exòtic ofereix una vista impressionant sobre el Principat de Mònaco i ofereix l’oportunitat de descobrir plantes suculentes de formes extravagants, de les quals els cactus constitueixen la família més representativa.
El 2021, les obres de consolidació dels penya-segats del jardí exòtic. El resultat d’un treball perillós, assegurar els penya-segats del jardí exòtic és un projecte extraordinari.

## Referències

* ↑ «La Grotte de l'Observatoire». Arxivat de l'original el 2015-01-28. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Se connecter à Facebook» (en francès). [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ Media & Events. «Le jardin» (en francès). [Consulta: 4 maig 2021].

## Enllaços externs

* Jardí Exòtic de Mònaco - Lloc web oficial
# Estació de Gualba

Mapa sinòptic línia R2 :
Gualba és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada al municipi de Gualba, a la comarca del Vallès Oriental. L'estació es troba a la línia Barcelona-Girona-Portbou i hi tenen parada trens de Rodalies de Catalunya de la línia R2 Nord dels serveis de rodalia de Barcelona i la línia R11 dels serveis regionals, operats per Renfe Operadora.
Aquesta estació de la línia de Girona va entrar en servei l'any 1860 quan va entrar en servei el tram construït per la Camins de Ferro de Barcelona a Granollers (posteriorment esdevindria Camins de Ferro de Barcelona a Girona) entre Granollers Centre i Maçanet-Massanes, com a prolongació del ferrocarril de Barcelona a Granollers.
L'any 2019 va registrar l'entrada de 55.000 passatgers.

## Serveis ferroviaris

| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Rodalia de Barcelona |||||
| Aeroport Sants | Sant Celoni | Riells i Viabrea-Breda | Maçanet-Massanes |
| Serveis regionals de Rodalies de Catalunya |||||
| Barcelona-Sants | Sant Celoni | Riells i Viabrea-Breda | Girona Figueres Portbou / Cervera de la Marenda |

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R2 Nord». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2011-09-27. [Consulta: 11 gener 2012].
* ↑ «Conegueu la línia R11». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2012-01-13. [Consulta: 11 gener 2012].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2019. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2024-03-28. [Consulta: 29 setembre 2022].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Renfe Operadora
# Estadi Domingo Burgueño

L'Estadi Domingo Burgueño és un estadi de futbol de la ciutat de Maldonado, Uruguai.
Va ser inaugurat l'any 1994 i té una capacitat per a 22.000 espectadors. És la seu del club Deportivo Maldonado.
Va ser seu de la Copa Amèrica de futbol de 1995.

## Referències

* ↑ «World Stadium Article». worldstadiums.com. Arxivat de l'original el 2013-02-24. [Consulta: 21 desembre 2024].
* ↑ «Profile». Soccerway.
* ↑ «Stadiums in Uruguay». fussballtempel.net. [Consulta: 12 abril 2012].
* ↑ «Campionat sud-americà de futbol 1995». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].
# Caça-recompenses

El caça-recompenses o caçador de recompenses (de l'anglès Bounty hunter) és un civil que tracta de capturar malfactors per cobrar les recompenses monetàries que tenen pel seu cap els criminals. Als Estats Units, els caçadors de recompenses són relativament comuns.
Les raons per les que treballa un caçador de recompenses són sovint diverses. Alguns estan a la caça dels criminals només per diners, altres per dur-los davant la justícia a la seva manera i alguns per la fama. Els caça-recompenses també actuen de forma independent d'altres forces de l'ordre públic i són lliures de vagar al seu gust. Tampoc tenen treballs fixos i alguns poden caçar en solitari o en grup. Tot i que de vegades els mateixos caça-recompenses poden ser delinqüents, se'ls permet la seva activitat de caça sempre que no violin la llei en fer-ho. En qualsevol cas, tots els delinqüents capturats es lliuren a la justícia, vius o morts.
El 1873, el Tribunal Suprem dels Estats Units, en el cas "Taylor vs. Taintor" donà autoritat quasi il·limitada per als caçadors de recompenses. A diferència d'un policia, el caçador no requereix una autorització judicial per envair una casa. A més, no necessiten formació, i en general no tenen llicència.
No obstant això, alguns estats dels Estats Units han creat lleis estatals que creen algunes restriccions per al treball de caçadors de recompenses. A Califòrnia, per exemple, calen dues setmanes d'entrenament i a Texas tenen prohibit portar armes de foc.

## Caçadors de recompenses ficticis

* Dr. King Schultz, Django Freeman (Django desencadenat)
* Boba Fett, Jango Fett, Garindan, Bossk, 4LOM, IG-88, Dengar, El Mandalorià o Dyn Jarren (Star Wars)
* L'home sense nom de Clint Eastwood (Trilogia del dòlar)
* Samus Aran, Noxus, Weavel, Spire, Sylux, Trace (Metroid)
* Spike Spiegel (Cowboy Bebop)
* Dynamo (Mega Man X)
* Captain Falcon (F-Zero)
* Joanna Dark (Perfect Dark)
* Jonah Hex (DC Comics)
* Lobo (DC Comics)
* Deadpool (Marvel)
* Tony Dente-de-Bala (Snatch)
* Colt Seavers (The Fall Guy)
* Zoro (One Piece)
* Nicole i Ray (El guardià)
* Sven Voldefield, Train Heartnet, Saya Minatsuki, Eve, Rinslet Walker (Black Cat)
* Vinnie (Joc Sift Heads i Sift Heads World)
* Grayson Hunt (Bulletstorm)
* Red Harlow Red Dead Revolver
* John Marston Red Dead Redemption
* Lupus Wild Grand Chase
* Lockdown(Transformers)
* Julio Cesar Neves Drakester
* Gondar (Dota 2)

## Vegeu també

* El caça-recompenses (pel·lícula de 1954)
* El caça-recompenses (pel·lícula de 2010)

## Enllaços externs

* Associació Nacional d'Agents de recuperació de fugitius (NAFRA) (anglès)
* Associació Nacional d'Investigadors de Fiances (NABBI) Arxivat 2016-01-31 a Wayback Machine. (anglès)
* Xarxa de Recuperació de Fugtius (FRN) (anglès)
# Cobra de Pugatxov

La cobra de Pugatxov és una acrobàcia aèria que consisteix a aixecar el morro de l'avió fins a formar un angle de 120º reduint dràsticament la velocitat en pocs segons però sense perdre alçada. El primer pilot que la va executar va ser Víktor Pugatxov l'any 1989 durant el Paris Air Show de Le Bourget.
Encara que hi ha diverses aeronaus que poden realitzar la maniobra (F-22 Raptor, Eurofighter Typhoon, Dassault Rafale, MiG-29, MiG-35, PAK FA, Su-27), són els caces russos Su-27 o superiors els que més ben capacitats estan per fer-ho, ja que van ser dissenyats per tenir una alta maniobrabilitat i suportar amplis angles d'atac. Per assolir l'objectiu calen toveres vectorials (que poden pivotar) i uns motors de gran potència.
Sembla que aquesta maniobra podria tenir aplicacions útils en combat a poca distància. Teòricament podria servir per evitar míssils o per llançar un atac en una direcció inesperada per a l'objectiu, però la reducció de velocitat deixa l'avió en una posició molt vulnerable.

## Referències

* ↑ Mike Spick. The Illustrated Directory of Fighters (en anglès). St. Paul, Minnesotta, EUA: MBI Publishing Company, 2002, p. 442. ISBN 0-7603-1343-1.
* ↑ Crane, David. «Air-to-Air Fighter Combat Application of Pugachev’s Cobra Maneuver: Busting the Western Myth» (en anglès). Defense Review.

## Enllaços externs

* Exemple de la cobra de Pugatxov amb un SU-27 (vídeo)