OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estació da Luz

L'estació da Luz (en portugués, Estação da Luz) és una coneguda estació de tren al barri da Luz, a São Paulo al Brasil. Forma part del sistema de trens metropolitans de la Companhia Paulista de Trens Metropolitanos (CPTM). L'estació alberga el Museu de la Llengua Portuguesa (Museu da Língua Portuguesa), inaugurat el 2006, per la qual cosa també se l'anomena Estação Llum da Nossa Língua.
L'estació va ser construïda en les acaballes del segle xix com a seu de la nova companyia São Paulo Tramway, Light and Power Company. En les primeres dècades del segle xx, va ser la principal porta d'entrada a la ciutat, però sobretot era important per a l'economia: hi transitava el cafè en direcció de Santos i arribaven els productes importats que proveïen la ciutat en una època en la qual el grau d'industrialització era baix. L'actual estació va ser construïda entre 1895 i 1901, al lloc de l'original Estação da Luz de 1867. Escollida en un catàleg anglès (és idèntica a una estació existent a Melbourne, Austràlia), tots els materials de construcció van ser importats d'Anglaterra i van ser simplement muntats a São Paulo. Els plans són atribuïts a l'enginyer anglès Henry Driver. En la dècada de 1940 l'estació va patir un incendi i, després de la reforma, s'hi va afegir una planta administrativa. A partir d'aquest període, el transport ferroviari va entrar en un procés d'ocàs a Brasil, i també el barri da Luz, amb la consegüent degradació de l'estació. En la dècada de 1990 va passar per una sèrie de reformes, una de les quals va ser encapçalada per l'arquitecte Paulo Mendes da Rocha.
L'estació és una espècie de temple a la magnitud del poder del cafè en la història de la ciutat. Alçada al costat del Jardí da Luz (Jardim da Luz), durant dècades la torre va dominar el paisatge paulista. El rellotge era la referència per a posar en hora els rellotges de polsera de la població. En el període d'increment de l'estació (o sigui, en les primeres dècades del segle xx, quan da Luz era una regió destacada a la ciutat), l'Estació formava part d'un conjunt arquitectònic que no només era una referència urbana sinó que també formava part de la vida quotidiana del municipi, constituint allò que es podria titllar com la imatge de la ciutat. L'estació, veïna del Jardim da Luz, era a costat de l'edifici de la Pinacoteca de l'Estat, un dels símbols de la regió da Luz, marcant els límits dels barris Bom Retiro i Campos Elisios. A més d'això, fins a mitjans dels anys 70, un tercer element completava aquell espai: en la perspectiva de l'avinguda Tiradentes hi havia, al davant a la Pinacoteca, un monument a la figura de Ramos d'Azevedo, arquitecte responsable del projecte de diversos edificis importants en aquell període.

## Vegeu també

* Cracolândia

## Referències

* Clóvis de Athayde, Jorge. Luz: notícias e reflexões (en portuguès). Volum 27 de la Série História dos bairros de São Paulo}. Departamento do Patrimônio Histórico, 1988, p. 128.
* de Campos Elias. Um século de Luz (en portuguès). São Paulo: Scipione, 2001, p. 223. ISBN 978-8526238657.
* Lima de Toledo, Benedito. São Paulo - 3 cidades em um século. Livraria Duas Cidades, 1980.
# Harold Russell

Harold John Russell (14 de gener de 1914, North Sydney, Canadà - 29 de gener de 2002, Needham, Massachusetts) va ser un veterà canadenco-estatunidenc de la Segona Guerra Mundial. Va ser un dels actors no professionals que va guanyar un Oscar.
Russell va néixer al Canadà, després va traslladar a Massachusetts amb la seva família el 1933. Va quedar profundament afectat per l'atac a Pearl Harbor, i de resultes d'aquest esdeveniment es va allistar a l'exèrcit.
Mentre que era instructor de l'exèrcit a la U.S. 13th Airborne Division el 1944, un coet defectuós va fer explotar un explosiu que utilitzava per fer una pel·lícula d'entreteniment. Va perdre les seves dues mans, i se li van posar ganxos. Després de la seva convalescència, i mentre que estudiava a la Universitat de Boston, va interpretar el paper principal d'una pel·lícula de l'exèrcit, Diari d'un Sergent, sobre la rehabilitació dels veterans de guerra.
Després d'haver vist Russell en aquesta pel·lícula, el director William Wyler el va fer interpretar la pel·lícula Els millors anys de la nostra vida (The Best Years of Our Lives) en el paper d'Homer Parrish, un mariner que ha perdut les seves dues mans durant la guerra.
Aquest paper li va valer l'Oscar al millor actor secundari a Russell el 1947. Havia estat abans premiat amb un Oscar honorífic per "haver aportat l'esperança i valor als veterans". Aquest últim havia estat creat, ja que el comitè que atorgava el premis desitjava recompensar realment l'actor, i pensava que una victòria en una categoria oficial era poc probable. És l'única vegada que dos Oscars van ser atribuïts al mateix paper.
Després de la pel·lícula, Wyler va aconsellar a Russell tornar a la universitat, ja que no hi ha molts papers per a persones sense mans". Es diplomà el 1949.
Després, Russell no va aparèixer més que en rares ocasions a pel·lícules.
El 1992, Russell necessitava diners per cuidar la seva dona, i va vendre la figureta dels Oscars a un col·leccionista privat per a 60.500 dòlars. Llavors l'Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques va demanar a tots els guanyadors d'un Oscar que signessin una declaració prometent no revendre el trofeu.

## Referències

* ↑ «El cine se cruzó en sus vidas» (en castellà). La Vanguardia, 28-03-2008. [Consulta: 20 juny 2014].
# Chloe Kim

Chloe Kim (nascuda el 23 d'abril de 2000) és una surfista de neu estatunidenca i dues vegades medallista d'or olímpica. Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2018, es va convertir en la dona més jove a guanyar una medalla d'or olímpica de surf de neu quan va guanyar l'or en el halfpipe de surf de neu femení als 17 anys.
Als Jocs Olímpics d'hivern de Pequín de 2022, es va convertir en la primera dona a guanyar dues medalles d'or en halfpipe. Va ser set vegades medallista d'or als X Games i la primera dona a guanyar dues medalles d'or en surf de neu als Jocs Olímpics de la Joventut d'Hivern. És la campiona mundial, olímpica, olímpica de la joventut i dels X Games al halfpipe i la primera a guanyar el títol en els quatre esdeveniments principals.
Kim va ser guardonada amb el premi ESPY a la millor esportista d'acció femenina tres anys consecutius i el premi Laureus World Action Sportsperson of the Year dos anys consecutius. Kim també va ser inclosa a les 100 persones més influents del 2018 de la revista Time.

## Referències

* ↑ Jackson, Ashton. «Snowboarder Chloe Kim becomes first woman to win consecutive Olympic halfpipe gold medals» (en anglès). CNBC, 10-02-2022. [Consulta: 11 febrer 2022].
* ↑ «Chloe Kim X Games Bio». ESPN. Arxivat de l'original el February 13, 2018. [Consulta: 12 febrer 2018].
* ↑ «Led By Teen Sensation Chloe Kim, Team USA Wins Three Snowboarding Medals at Youth Olympics». Team USA. Arxivat de l'original el February 17, 2016.
* ↑ «Aspen 2021 Women's Snowboard SuperPipe». X Games. Arxivat de l'original el February 5, 2021. [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ «Chloe Kim: The World's 100 Most Influential People». Time (en en-us).
# Sa Tuna

Sa Tuna és un nucli de població, barri marítim del municipi de Begur (Baix Empordà) situat a la cala sa Tuna, al sud de la cala d'Aiguafreda i tancat pel sud per la punta des Plom. Antic barri de pescadors, a 5 quilòmetres del centre de Begur, s'hi accedeix per una carretera sinuosa. Actualment és un nucli turístic, amb un bon nombre de xalets pintats de blanc.
La cala sa Tuna és d'aigües tranquil·les i cristal·lines, protegida per la punta des Plom i Cap Sa Sal. La platja té 80 metres de longitud i 25 d'amplada, de sorra gruixuda barrejada amb còdols. Hi varen les barques de pescadors. El camí de ronda permet arribar a la propera cala de s'Eixugador.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Catalana». Grup Enciclopèdia.
* ↑ «Cala Sa Tuna». Visita Costa Brava.
* ↑ «Sa Tuna». Catalunya.com.
* ↑ «Sa Tuna». Patronat de Turisme Costa Brava Girona.
# Mirano

Mirano (vènet Miràn) és un municipi italià, situat a la regió del Vèneto i a la ciutat metropolitana de Venècia. L'any 2004 tenia 26.123 habitants. Limita amb els municipis de Martellago, Mira, Noale, Pianiga, Salzano, Santa Maria di Sala i Spinea.
# Cantó de Bèlpuèg

El cantó de Bèlpuèg és un cantó francès el departament de l'Aude, a la regió d'Occitània. S'inclou al districte de Carcassona, té 12 municipis i el cap cantonal és Bèlpuèg.

## Municipis

* Bèlpuèg
* Causac
* Lafage
* Mairevila
* Molandièr
* Puèg-Aric e Le Pin
* Puèg-Lunan
* Pèirafita
* Planha
* Sant Amanç
* Sant Sernin
* Vilauton
# Mare de Déu del Carme de la Fatarella

La Mare de Déu del Carme de la Fatarella és una capella de la Fatarella (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Capella molt simple, de reduïdes dimensions, planta rectangular, parets de maçoneria aplacades, coberta de teula a dues aigües i petita espadanya de totxo, amb campana, feta del cap d’un obús.
La porta és de mig punt dovellada, de pedra llisa i per sobre hi ha un petit òcul. Tant l'interior com l'exterior estan emblanquinats.
Està restaurada.
A la dovella clau de la porta hi ha una inscripció: "AE / 1786 / COMPTE".

## Referències

* 1 2 3 4 «Mare de Déu del Carme de la Fatarella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 març 2019].
# Carlet de cabrit

Hygrophorus camarophyllus és un bolet del gènere Hygrophorus.

## Referències

* ↑ «Mycobank: Hygrophorus camarophyllus».
# Teresa Herrera

Teresa Margarita Herrera y Pedrosa, més coneguda com a Teresa Herrera (la Corunya, 10 de novembre de 1712 - 22 d'octubre de 1791), fou una filantropa gallega, fundadora del primer hospital de la seva ciutat natal.

## Biografia

Òrfena de pare des dels quatre anys, va perdre la seva mare sent molt jove i va haver de fer-se càrrec dels seus nou germans, especialment de la seva germana María Josefa, que nasqué amb una discapacitat intel·lectual.
A principis del segle xviii la ciutat de la Corunya tenia una població de 12.000 habitants i el país estava en plena guerra de Successió entre els Borbons de Felip V i els Àustries de Carles d'Àustria. Teresa Herrera va fundar en aquella època el primer hospital de la Corunya donant els seus béns l'any 1789.
Les seves restes descansen a l'Església de San Nicolás de la Corunya.

## Reconeixements

A la ciutat de la Corunya porten el seu nom:
* Hospital Matern Infantil Teresa Herrera
* Carrer Teresa Herrera
* Trofeu Teresa Herrera de futbol, des de 1946.
* Bandera Teresa Herrera de rem, des de 1986.
* Trofeu Teresa Herrera de pàdel, des de 2007.

## Referències

* ↑ HOSPITAL MATERNO INFANTIL TERESA HERRERA

## Bibliografia

* Correal y Freyre de Andrade, Narciso: La Coruña benéfica del siglo XVIII. Teresa Herrera. La Corunya: Ferrer, 1909.
# Vakhtang Txutxuniaixvili

Vakhtang Txutxuniaixvili era un noble de segona classe que fou proclamat rei d'Imerècia per la seva muller, la regent Nestan Daredjan, després de deposar Bagrat IV el 1661. El 1661 va ser deposat per Vamek III Dadiani de Mingrèlia i els nobles, amb suport dels otomans, i exiliat a Akhaltsikhé, però el paixà o atabek d'aquesta regió el va restaurar el 1668, essent assassinat el mateix any.

## Enllaços externs

* Dinastia Dadiani Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine..

## Referències

Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Alfons IV de Ribagorça

Alfons IV de Ribagorça (Gandia, 1332 $^{(Gregorià)}$ - Gandia, 5 de març de 1412 $^{(Gregorià)}$) dit el Vell (1332-1412), també conegut com a Alfons d'Aragó i Foix o Alfons de Gandia, fou marquès de Villena i comte de Ribagorça (1381-1412), senyor de Gandia (1359-1399) i després duc de Gandia (1399-1412) i comte de Dénia. Fou candidat al tron de la Corona d'Aragó durant el Compromís de Casp.

## Biografia

Fill gran de l'infant d'Aragó i comte de Ribagorça Pere IV i la seva muller, Joana de Foix.

### Matrimoni i descendents

Es casà el 1355 amb Violant d'Arenós i Cornel, filla de Gonçalbo Díez d'Arenós. Fills:
* l'infant Joan de Ribagorça, mort molt jove
* l'infant Jaume de Ribagorça, baró d'Arenós
* l'infant Alfons V de Ribagorça (ca. 1358-1425), comte de Ribagorça
* l'infant Pere de Ribagorça (1362-1385), marquès de Villena
* la infanta Joana de Ribagorça o Joana de Gandia, casada el 1391 amb Joan Ramon Folc I de Cardona
* la infanta Elionor = Violant de Ribagorça-Villena-Arago, resid. en Sicilia, casada el 1393 en primeres núpcies amb el seu cosí Jaume de Prades, casada en segones núpcies vers el 1409 amb Antoni de Cardona, virrei de Sicília

## Guerra dels Dos Peres

Durant la Guerra dels Dos Peres es va encarregar de la defensa de València durant el setge de 1363, i es va encarregar, juntament amb Bernat II de Cabrera de negociar la Pau de Morvedre, que no es ratificà.

## Compromís de Casp

El 1399 el rei Martí l'Humà va crear el Ducat de Gandia com a recompensa per a Alfons. Fou un dels aspirants a succeir el rei Martí durant el Compromís de Casp com a net de Jaume el Just. El 1412 va morir i els seus drets passaren, ja sense gaire força, al seu fill Alfons el Jove, que va rebre 0 vots durant la votació del nou monarca. El germà petit d'Alfons IV, Joan de Prades, s'autonomenà successor seu i també es presentà al Compromís de Casp.

## Referències

* ↑ Suárez Fernández, Luis. Historia de España antigua y media (en castellà). Ediciones Rialp, 1976, p. vol.1, p.318. ISBN 8432118826.
* ↑ Carta d'al·legació del dret legítim de successió (2 de setembre de 1410)

## Bibliografia

* Alfons el Vell. Duc Reial de Gandia (1332-1412)». Jaume Castillo Sainz, 2012 Arxivat 2014-12-22 a Wayback Machine.
* Diplomatari dels ArenósRegistres d'autoritat WorldCat BNE (1) BNF (1) GND (1) LCCN (1) VIAF (1) ISNI (1) SUDOC (1) Bases d'informació GEC (1)
# Serra dels Plans

«Serra dels Plans» té aquests significats:
* Serra dels Plans (País Valencià): serra entre les comarques de l'Alacantí i l'Alcoià.
* Serra dels Plans (la Baronia de Rialb): serra del municipi de la Baronia de Rialb (la Noguera).
* Serra dels Plans (Maldà): serra del municipi de Maldà (l'Urgell).
# Marwan Hamed

Marwan Hamed (àrab: مروان حامد, Marwān Ḥāmid) (el Caire, 29 de maig de 1977) és un director de cinema egipci.

## Biografia

És fill de l'autor Wahid Hamed i de la periodista Zeinab Sweidan. Va estudiar a l'High Cinema Institute, on es va graduar l'any 1999. Després va començar al cinema com a ajudant de direcció a les pel·lícules de Samir Seif i Sherif Arafa, abans de dirigir els seus primers curtmetratges com Li Li, que es presentà a molts festivals de cinema d'arreu del món i als canals de televisió del món àrab.
El 2006 va dirigir el seu primer llargmetratge important titulat The Yacoubian Building, en el qual va adaptar la novel·la homònima de l'egipci Alaa Al Aswany, publicad el 2002, amb l'actor Adel Emam. Aleshores era la pel·lícula més cara que mai s'havia produït en la història del cinema egipci.
El 2009 va dirigir la pel·lícula d'acció Ibrahim Labyad, amb Ahmed El Sakka i Hend Sabry, i una altra adaptació d'un best-seller, El Feel El Azraq (‘L'elefant blau’), protagonitzada per Karim Abdel Aziz i Khaled Al Sawy, adaptació de la novel·la d'Ahmed Mourad, que és la seva pel·lícula amb més èxit de crítica i de recaptació. Va participar en la producció de la sèrie Lahzat Harija i va filmar un vídeo musical per a Amr Diab. Després va dirigir The Originals amb Khaled el Sawy, Maged el Kedwany i Menna Shalby.
Participà a la pel·lícula 18 Youm presentada al 64è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Filmografia

* 2022: Kira We El Gin
* 2019: Al Fil Al Azraq 2
* 2018: Diamond Dust
* 2017: El-Asleyeen
* 2014: Al Fil Al Azraq
* 2011: 18 Youm (18 dies)
* 2009: Ibrahim El Abyad
* 2006: The Yacoubian Building

### Sèries de televisió

* 2007: Lahazat Harega

## Premis i reconeixements

* 2001: premi del públic al Festival del Curtmetratge de Clermont-Ferrand.
* 2015: va formar part del jurat internacional del 37è Festival Internacional de Cinema del Caire.
* 2018: premi al festival de cinema àrab de Casablanca per la seva pel·lícula "Diamond Dust"

## Notes i referències

* ↑ Adil M. Asgarov, 'Hamed, Marwan (1977–)', Biographical Encyclopedia of the Modern Middle East and North Africa.
* ↑ «Marwan Hamed - Director - Filmography، photos، Video». elCinema.com.
* ↑ Benjamin Barthe, Le cinéma égyptien dans le chaos révolutionnaire, Le Monde Cannes 2011, 12 mai 2011, p. IV
* ↑ «Marwan Hamed». [Consulta: 17 desembre 2018].
* ↑ «Casablanca: Le film égyptien "Diamond Dust" remporte le prix du festival du cinéma arabe». Al HuffPost Maghreb, 16-12-2018.
# Graphium

Graphium és un gènere de lepidòpters ditrisis de la família Papilionidae que inclou més de 100 espècies natives d'Euràsia, Àfrica i Oceania.

## Descripció

La seva coloració és tan variable com els hàbitats que freqüenta; des de la selva tropical a la sabana. Algunes posseeixen cues que pot ser llargues i afilades, mentre que uns altres manquen d'ampliacions en ales posteriors. Les espècies de Graphium visiten freqüentment els tolls de llot.
Les espècies més vistoses són molt populars entre els col·leccionistes i es munten en marcs com a adorn, tal és el cas Graphium agamemnon, Graphium sarpedon i Graphium weiskei.
El gènere monotípic Protographium, endèmic d'Austràlia, està estretament relacionat amb Graphium.

## Espècies seleccionades

* Graphium agamedes
* Graphium agamemnon
* Graphium angolanus
* Graphium antheus
* Graphium antiphates
* Graphium aristeus
* Graphium arycles
* Graphium bathycles
* Graphium cloanthus
* Graphium codrus
* Graphium colonna
* Graphium delessertii
* Graphium doson
* Graphium eurous
* Graphium eurypylus
* Graphium evemon
* Graphium glycerion
* Graphium idaeoides
* Graphium leonidas
* Graphium macleayanus
* Graphium megarus
* Graphium nomius
* Graphium policenes
* Graphium polistratus
* Graphium porthaon
* Graphium sarpedon
* Graphium tynderaeus
* Graphium weiskei
* Graphium xenocles

## Referències

* ↑ «BioLib - Graphium» (en anglès). [Consulta: 21 enero 2025].
# Regions de l'OMS

L'Organització Mundial de la Salut (OMS) divideix el món en sis regions, a efectes d'informar, analitzar i administrar.

## Regió africana (AFRO)

Algèria, Angola, Benín, Botswana, Burkina Faso, Burundi, Camerun, Cap Verd, República Centreafricana, Txad, Comores, Costa d'Ivori, República Democràtica del Congo, Guinea Equatorial, Eritrea, Etiòpia, Gabon, Gàmbia, Ghana, Guinea, Guinea-Bissau, Kenya, Lesotho, Libèria, Madagascar, Malawi, Mali, Mauritània, Maurici, Moçambic, Namíbia, Níger, Nigèria, República del Congo, Ruanda, São Tomé i Príncep, Senegal, Seychelles, Sierra Leone, Sud Àfrica, Swazilàndia, Togo, Uganda, República Unida de Tanzània, Zàmbia, Zimbàbue.

## Regió de l'Amèrica (PAHO)

Antigua i Barbuda, Argentina, Bahames, Barbados, Belize, Bolívia, Brasil, Canadà, Xile, Colòmbia, Costa Rica, Cuba, Dominica, República Dominicana, Equador, El Salvador, Grenada, Guatemala, Guyana, Haití, Hondures, Jamaica, Mèxic, Nicaragua, Panamà, Paraguai, Perú, Saint Christopher i Nevis, Santa Llúcia, Saint Vincent i les Grenadines, Surinam, Trinitat i Tobago, Estats Units d'Amèrica, Uruguai, Veneçuela.

## Regió d'Àsia sud-oriental (SEARO)

Bangladesh, Bhutan, República Democràtica Popular de Corea, Índia, Indonèsia, Maldives, Myanmar, Nepal, Sri Lanka, Tailàndia, Timor Oriental.

## Regió europea (EURO)

Albània, Andorra, Armènia, Àustria, Azerbaidjan, Belarús, Bèlgica, Bòsnia i Hercegovina, Bulgària, Croàcia, Xipre, República Txeca, Dinamarca, Estònia, Finlàndia, França, Geòrgia, Alemanya, Grècia, Hongria, Islàndia, Irlanda, Israel, Itàlia, Kazakhstan, Kirguizstan, Letònia, Lituània, Luxemburg, Malta, Mònaco, Montenegro, Països Baixos, Macedònia del Nord, Noruega, Polònia, Portugal, República de Moldàvia, Romania, Federació Russa, San Marino, Sèrbia, Eslovàquia, Eslovènia, Espanya, Suècia, Suïssa, Tadjikistan, Turquia, Turkmenistan, Ucraïna, Regne Unit, Uzbekistan.

## Regió mediterrània oriental (EMRO)

Afganistan, Bahrain, Djibouti, Egipte, Iran, Iraq, Jordània, Kuwait, Líban, Líbia, Marroc, Oman, Pakistan, Qatar, Aràbia Saudita, Somàlia, Sudan, República Àrab Siriana, Tunísia, Emirats Àrabs Units, Iemen.

## Regió del Pacífic Occidental (WPRO)

Austràlia, Brunei, Cambodja, Xina, Illes Cook, Fiji, Japó, Kiribati, Laos, Malàisia, Illes Marshall, Micronèsia, Mongòlia, Nauru, Nova Zelanda, Niue, Palau, Papua Nova Guinea, Filipines, República de Corea, Samoa, Singapur, Illes Salomó, Taiwan, Tonga, Tuvalu, Vanuatu, Vietnam.
# Éric Lux

Éric Lux és un empresari luxemburguès. Al costat de Gérard Lopez, és soci fundador del Grup Genii. Lux és també director executiu i director de Genii Capital, una gestió d'inversions i financeres membre del Grup Genii i propietari de l'escuderia Lotus F1 Team.

## Biografia

Lux es va graduar a Suïssa, a la Lausanne Business School, el 1993. Entre 1994 i 1997, va treballar com a consultor, especialitzat en enginyeria de processos, basada en les activitats de gestió i Gestió de la qualitat total. Lux es va fer càrrec del grup Ikodomos el 1997 creixent en un dels principals d'inversió de béns immobles i organitzacions de desenvolupament de Luxemburg. La companyia ara té activitats comercials en tot Europa i Àsia. El 2008, va ser cofundador de Genii Capital, una empresa gestora d'inversió privada i assessoria financera, juntament amb Gérard Lopez. Lopez forma part del consell de Genii Capital, Gravity Sport Management, SecureIT, l'equip Lotus F1 i diversos fons immobiliaris. Parla amb fluïdesa en anglès, francès, alemany i luxemburguès.

## Accident en un club nocturn

El 17 d'abril de 2011, Eric Lux va ser copejat en el coll amb una copa de xampany trencada pel pilot de Fórmula 1 Adrian Sutil en un club nocturn a Xangai. Lux va presentar una denúncia penal contra Sutil per assalt físic i greus lesions corporals. El gener de 2012 Sutil va ser declarat culpable en un tribunal de Múnic i condemnat a 18 mesos de presó condicional i una multa de 200.000 euros. Està apel·lant la seva condemna. El fiscal també va apel·lar la sentència.

## Referències

* ↑ Une nouvelle structure pour Genii Group Arxivat 2012-04-22 a Wayback Machine. 20 Feb 2012 "La société de Gérard Lopez et d'Éric Lux répartit désormais ses domaines de compétences en six divisions distinctes, dans le but de gagner en efficacité."
* ↑ Vidal, Jacobo. «Eric Lux denuncia a Adrian Sutil ante la justicia» (en español). F1 al día, 16-05-2011. [Consulta: 30 gener 2013].
* ↑ Grau, Pablo. «Adrian Sutil, condenado a 18 meses de prisión condicional» (en español). F1 al día, 31-01-2012. [Consulta: 30 gener 2013].
* ↑ Grau, Pablo. «Adrian Sutil apelará la condena que le impusieron por el asunto Lux» (en español). F1 al día, 08-02-2012. [Consulta: 30 gener 2013].
* ↑ Ojea, Carlos. «Adrian Sutil acepta su condena» (en español). F1 al día, 30-03-2012. [Consulta: 30 gener 2013].
# Dia de la llengua portuguesa

El Dia de la Llengua Portuguesa en les Nacions Unides (portuguès: Dia da Língua Portuguesa nas Nações Unidas) és la commemoració del portuguès de les Nacions Unides anualment el 5 de maig, malgrat que la llengua en qüestió no hi és oficial.
Es va celebrar per primera vegada el 2009. Finalment, el 2019 el Departament d'Informació Pública de les Nacions Unides va reconèixer i aprovar de celebrar la diada el 5 de maig.

## Vegeu també

* Dia Internacional de la Llengua Materna
* CPLP

## Referències

* ↑ «World Portuguese language day» (en anglès).
* ↑ «Conselho Executivo da UNESCO endossa proclamação do Dia Mundial da Língua Portuguesa».
* ↑ «Dia Mundial da Língua Portuguesa» (en portuguès). cplp.org.
* ↑ «What Are The Official UN Languages?» (en anglès). Human Rights Careers, 21-09-2019.
* ↑ «World Portuguese language day» (en anglès). UNESCO, 08-06-2020.