OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Publi Licini Cras Dives Mucià

Publi Licini Cras Dives Mucià (llatí: Publius Licinius Crassus Dives Mucianus; 180 - 130 aC) va ser un cònsol romà del segle ii aC. Era fill de Publi Muci Escèvola, cònsol l'any 175 aC, i de Licínia, filla de Publi Licini Cras Dives, cònsol l'any 205 aC, i el seu germà era Publi Muci Escèvola, cònsol l'any 133 aC. Va ser adoptat per un membre de la família de la seva mare, la branca dels Crassos de la gens Licínia; probablement Publi Licini Cras Dives, el seu oncle matern, o bé Publi Licini Cras, cònsol el 171 aC, cosí de la seva mare.
Ciceró diu que va ser candidat a edil, i ho devia arribar a ser com a part del seu cursus honorum. El 131 aC va ser cònsol i pontífex màxim. Com a pontífex va prohibir al seu col·lega Luci Valeri Flac, que era flamen de Mart, de prendre el comandament contra Aristonic de Pèrgam, i li va imposar una multa per no respectar els ritus sagrats. El poble li va pagar la multa, però també el va obligar a acceptar les ordres del pontífex màxim.
Va ser ell mateix, a qui es podrien aplicar les mateixes objeccions, qui va dirigir la campanya contra Aristonic, després de ser nomenat procònsol a la nova província d'Àsia. La campanya va resultar desafortunada: va ser derrotat a Leuques i capturat en la seva fugida entre Elea i Esmirna. Per evitar ser capturat viu, va ferir un traci de l'exèrcit d'Aristonic que, com a reacció, el va matar. Segons Titus Livi, va ser el primer pontífex màxim que va sortir a lluitar fora d'Itàlia, malgrat que hi ha constància que Escipió Nasica ho havia fet abans, l'any 133 aC, i va ser justament Mucià qui el va succeir en el pontificat.
El seu cos va ser enterrat a Esmirna, i hom va enviar el seu cap a Aristonic, que l'any següent va ser derrotat per Perpenna i executat a Roma. La seva filla Licínia Major es va casar amb Gai Sulpici Galba, fill de Servi Sulpici Galba; l'altra filla, Licínia Menor, va ser l'esposa de Gai Semproni Grac. Va tenir també un fill, que va ser l'avi de Publi Licini Cras Dives, pretor el 57 aC.
Era un personatge culte i lletrat, gran coneixedor del grec. Quintilià diu que el dominava tant que, en els processos judicials que arbitrà com a procònsol a l'Àsia Menor, emprava qualsevol dels cinc dialectes grecs segons la preferència del tribunal. Ciceró l'esmenta com a gran jurista i bon orador, però reconeix que era inferior a Servi Sulpici Galba. Aulus Gel·li, citant altres autors, diu que tenia cinc grans qualitats:
| « | quod esset ditissimus, quod nobilissimus, quod eloquentissimus, quod jurisconsultissimus, quod pontifex maximus. | Era molt ric, molt noble, molt eloqüent, un gran jurisconsult i pontífex màxim. | » |
| — Aulus Gel·li, Les nits àtiques, I 13 ||||

## Referències

* ↑ Encylopedia Britannica (en anglès). vol.6. Encyclopedia Britannica, p. 703. ISBN 0852291736.
* 1 2 3 4 Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 873-874.
# Publi Licini Cras (cònsol 171 aC)

Publi Licini Cras (en llatí: Publius Licinius C. f. P. n. Crassus) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Formava part de la gens Licínia, d'ascendència plebea, i pertanyia a la branca dels Licini Cras.
L'any 176 aC va ser nomenat pretor, i va al·legar que havia de fer un sacrifici solemne com a excusa per no anar immediatament a la seva província, la Hispània Citerior. L'any 171 aC va ser cònsol i va dirigir les forces contra el rei Perseu de Macedònia. Va avançar cap a l'Epir i Tessàlia, però va ser derrotat pel rei en un combat de cavalleria a la batalla de Cal·linic. Durant el seu comandament va oprimir els atenesos amb excessives demandes de gra per les tropes, i per això el van acusar davant el senat.

## Referències

* ↑ Livi, Titus. Ab Urbe Condita (en llatí), p. XLII, 58-60.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 873.
# Taylor Rain

Taylor Rain (Long Beach, Califòrnia, 1981) és una actriu estatunidenca de cinema pornogràfic. Taylor Rain va interrompre els seus estudis d'hostessa de vol arran dels atemptats de l'11 de setembre de 2001. Fou aleshores quan va decidir endinsar-se dins la indústria del cinema per adults on amb poc temps va assolir un important reconeixement protagonitzant a partir dels inicis de 2002 escenes extremes amb Robbie James, que aleshores era el seu company en la vida real.
En un espai de tres anys va participar en més de 180 films i vídeos i amb la seva imatge de joveneta viciosa va disputar l'hegemonia a altres actrius com Gauge o Aurora Snow. Les seves especialitats són el sexe anal i els footjob (masturbacions amb els peus).
El gener de 2004 es va casar amb Scott Fayner, però el matrimoni va resultar un fracàs i fou anul·lat només cinc mesos després.
Al març de 2005 va ser guardonada com a Porn Star Beauty Pageant en el Howard Stern Radio Show i al desembre d'aquest mateix any va anunciar la seva definitiva retirada com a actriu X amb la intenció de dedicar-se a dirigir films per adults, mentre seguia millorant el seu web de pagament.

## Premis

* 2003 Premi FOXE – Vixen of the Year
* 2004 Premi XRCO Award – Escena de grup – Flesh Hunter 5
* 2006 Premi F.A.M.E. – Actriu Anal favorita

## Referències

* ↑ (anglès) Taylor Rain IAFD
* ↑ Biografia Arxivat 2017-03-13 a Wayback Machine. al seu propi web
* ↑ Taylor Rain Arxivat 2017-03-13 a Wayback Machine. a la Chickipedia
* ↑ «Fans of X-Rated Entertainment Honors Favorite Performers». AVN, 22-06-2003. Arxivat de l'original el 2014-03-07. [Consulta: 7 març 2014].
* ↑ «XRCO». XRCO.com. [Consulta: 23 febrer 2008].
* ↑ Hayes, Michael. «FAME Awards Announces Winners». XBIZ, 26-06-2006. Arxivat de l'original el 2009-07-03. [Consulta: 11 març 2008].
# Genís Castaños Alarcón

Genís Castaños Alarcón (Sabadell, 8 d'octubre de 1940 - Sabadell, 31 de gener de 2025) fou un futbolista català de la dècada de 1960.

## Trajectòria

Es formà al CE Mercantil de Sabadell, club amb el qual arribà a jugar a tercera divisió. Passà al CE Sabadell, club on jugà temporada i mitja a segona divisió. L'any 1960 fitxà pel RCD Espanyol, que el cedí un any al Terrassa FC a segona. Amb l'Espanyol debutà a primera divisió, però va perdre la categoria i la segona temporada al club fou a segona. Fou cedit al CE Europa (1963-64 a segona) i el 1964 retornà al Sabadell, club amb el qual tornà a jugar a primera divisió. Acabà la seva carrera a la UE Lleida i al CF Badalona, clubs amb els que jugà a segona novament. En total jugà dues temporades a primera i vuit a segona.

## Referències

* ↑ «Mor Genís Castaños, jugador del Centre d’Esports a la dècada dels 60». Diari de Sabadell, 01-02-2025. [Consulta: 2 febrer 2024].
* 1 2 3 4 5 6 «Ginés Castaño Alarcón». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Mercantil 2 Manlleu 1». Mundo Deportivo, 22-10-1956. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Un jugador con un pie en la Cruz Alta». Mundo Deportivo, 15-02-1959. [Consulta: 9 gener 2017].
* 1 2 3 4 5 6 «Perfil a BDFutbol». BDFutbol. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Szgedi ha firmado contrato». Mundo Deportivo, 17-07-1960. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Ginés Castaños ingresa en el Lérida». Mundo Deportivo, 27-07-1966. [Consulta: 9 gener 2017].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Sant Antoni (Alacant)

Sant Antoni és un barri de la ciutat d'Alacant. Limita al nord amb el barri de les Carolines Baixes; a l'est amb el barri del Raval Roig - Mare de Déu del Socors; al sud amb el Barri Vell - Santa Creu; al sud-oest amb el barri del Centre; a l'oest amb el barri del Mercat; i al nord-oest amb el barri de Campoamor. A este barri pertanyen la serra del Benacantil, en la qual s'assenta el castell de Santa Bàrbara, i la plaça de bous. Segons el cens de 2006, té 2.195 habitants (1.034 homes i 1.161 dones).

## Vegeu també

* La Misericòrdia d'Alacant

## Referències

* Població per barris Arxivat 2007-03-19 a Wayback Machine. i Llista de Carrers Arxivat 2007-07-14 a Wayback Machine., en la pàgina de l'Ajuntament d'Alacant.
Vegeu: Llista de barris d'Alacant
# Marmellar

Marmellar és un despoblat al municipi d'el Montmell (Baix Penedès), situat a una altitud de 532 metres sobre el nivell del mar.

## Història

La primera referència documental és una venda feta el 1023 els comtes de Barcelona a Guillem Amat de Castellvell on, entre les afrontacions del terme de Castellví de la Marca s'esmenta el terme i el castell de Marmellar.
El poble feia servir l'aigua que corria de la riera de Marmellar, actualment seca.
Segons l'arxiu parroquial, el 1717, la població era de 65 habitants i el 1787 de 59. El 1970 hi havia 26 habitants, però el 1976, un incendi va assolar la zona i poc temps després, el poble va quedar abandonat.
El 1993, la troballa d'una noia morta va alimentar les llegendes urbanes sobre aquest poble.

## Referències

* ↑ «Año 1023» (en castellà). Cronología histórica. Arxivat de l'original el 09-04-2014.
* 1 2 3 Antonio Mora Vergés. «Les runes torturades de Marmellar». Relats en Català, 19-10-2012.
* ↑ «el Montmell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El pueblo maldito de Marmellar». Arxivat de l'original el 2013-05-07.
* ↑ «Marmellar, el pueblo de las tumbas vacías». La Vanguardia, 12-04-2020.
# Tanatori

Un tanatori és un establiment funerari habilitat per a la vetlla de difunts. El nom «tanatori» prové de la mitologia grega: Thanatos (Θάνατος), el daimon de la mort passiva. L'empresa que té un tanatori és una funerària.
Els tanatoris generalment ofereixen una sèrie de serveis associats, com ara la venda de fèretres, làpides i corones; assessoria jurídica; assistència psicològica; cremació; transport del difunt i tanatopràxia.
Factors que expliquen el recent origen del tanatori són el nombre creixent de morts en hospitals i no en domicilis, la disgregació geogràfica de les famílies i la disminució de la grandària dels habitatges, factors que dificulten la tradicional vetlla al domicili del mort.

## Vegeu també

* Vetlla
* Funeral
* Recordatori
# Miho Takeda

Miho Takeda (en japonès: 武田 美保) (Kyoto, Japó, 1976) és una nedadora de natació sincronitzada japonesa, ja retirada, guanyadora de cinc medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 13 de setembre de 1976 a la ciutat de Kyoto, població situada a la prefectura de Kyoto.

## Carrera esportiva

Va participar, als 19 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la competició per equips de natació sincronitzada. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova de parelles així com en la prova per equips, uns metalls que va revalidar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia).
Al llarg de la seva carrera ha guanyat 6 medalles en el Campionat del Món de natació, entre elles una medalla d'or i cinc medalles de plata. En els Jocs Asiàtics ha guanyat dues medalles d'or.
# Bogside

El Bogside és un barri fora de les muralles de Derry, Irlanda del Nord. És una àrea de majoria catòlica, republicana o nacionalista irlandesa, i va ser l'escenari de destacats esdeveniments del conflicte nord-irlandès des de finals dels anys seixanta, com la batalla del Bogside, l'Operació Motorman o el Diumenge Sagnant. El barri està separat per una peace line de l'enclavament protestant de Fountain, i durant molt de temps va estar aïllat del centre de la ciutat.
El 1969, una ferotge batalla de tres dies contra la Royal Ulster Constabulary (RUC) i els protestants locals, coneguda com la batalla del Bogside, es va convertir en el punt de partida del conflicte a tota Irlanda del Nord. Entre el 1969 i el 1972, el Bogside (juntament amb Creggan i altres àrees catòliques) es van convertir en una àrea no-go per a l'exèrcit i la policia britànica. Tant l'IRA Oficial com els provos van patrullar obertament per la zona, amb el suport dels residents. El 30 de gener de 1972, una marxa organitzada per l'Associació de Drets Civils d'Irlanda del Nord contra l'internament, que havia entrat en vigor l'any anterior, es va convertir en un bany de sang conegut com el Bloody Sunday. El Regiment britànic de paracaigudistes va matar a trets 14 manifestants i en va ferir 14 més; això va provocar un augment de l'allistament a l'IRA. Després de l'Operació Motorman i el final de Free Derry i d'altres zones prohibides a Irlanda del Nord, el Bogside juntament amb la majoria de la ciutat van experimentar freqüents disturbis al carrer i conflictes sectaris que van durar fins a principis dels anys noranta. El 1974, l'IRA oficial va declarar el final de la seva campanya armada, fet que portà a Seamus Costello i altres militants socialistes a formar el Partit Socialista Republicà Irlandès (IRSP) i la seva branca armada, l'Exèrcit Irlandès d'Alliberament Nacional (INLA). Derry i, particularment el Bogside, es van convertir en un dels reductes de l'INLA; de fet, els tres voluntaris que van morir a la vaga de fam irlandesa de 1981 eren de Derry o del comtat de Londonderry. L'Organització per a l'Alliberament del Poble Irlandès, un grup independentista escindit de l'INLA, va tenir una petita però efectiva presència a Derry, i va participar en un enfrontament amb l'INLA (tant a Derry com altres zones d'Irlanda del Nord) del 1987 al 1992.

## Referències

* ↑ Amor, Kim «La ciutat partida». El Periódico, 24-11-2018 [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ Gamal 2019
* ↑ Morrow, Amanda «Battle of the Bogside: Derry marks 50 years since riot that changed Northern Ireland» (en anglès). RFI, 14-08-2019 [Consulta: 31 desembre 2020].

## Bibliografia

* Gamal, Mohamed; Selim, Gehan. Architecture, Space and Memory of Resurrection in Northern Ireland: Shareness in a Divided Nation. Routledge, 2019. ISBN 9781317286233.
# Valentín Lamas Carvajal

Valentín Lamas Carvajal (Ourense 1849 - 1906) fou un escriptor gallec, un dels precursors del Rexurdimento. Juntament amb Manuel Murguía fou un dels fundadors de la Real Academia Gallega. A la seva poesia —Saudades galegas (1880), A musa das aldeas (1890)— conreà un costumisme d'arrel rural on abunda la nota sentimental i de denúncia social. Fou un dels iniciadors del periodisme en gallec amb O Tio Marcos d'a Portela. La seva obra en prosa O catecismo do labrego (1889), publicada sota el pseudònim de Fray Marcos da Portela, és una paròdia del Catecismo cristiano de G. Astete, on, per mitjà de preguntes i respostes, hom posa en relleu la dramàtica situació dels camperols gallecs. És l'obra en prosa gallega més àmpliament difosa, fins i tot avui, i una de les peces més importants de la literatura social peninsular.

## Obra

* Espiñas, follas e frores (1875)
* Saudades gallegas (1880)
* Gallegada (1887)
* Catecismo do labrego (1889)
* A musa das aldeas (1890)

## Bibliografia

* Rafael Adán: Gallegada e outros textos en prosa. ISBN (13): 978-84-453-3756-1 / ISBN (10): 84-453-3756-4 Arxivat 2007-02-04 a Wayback Machine.
* VV. AA.: Actas das Xornadas sobre Lamas Carvajal, celebrades a Ourense entre els dies 21 i 22 d'octubre de 1999.
* VV. AA.: Raigame: revista de arte, cultura e tradicións populares, n.º 24, 2006.

## Enllaços externs

* Un lloc entre els grans (en gallec) Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* En el centenari de Lamas Carvajal (en gallec) Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* El record a Valentín Lamas Carvajal en La Voz de Galicia (en espanyol)
* Obres a la xarxa de Valentín Lamas Carvajal
* Textos solts de revistes a la xarxa de Valentín Lamas Carvajal Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine.
# Projecció azimutal

La projecció azimutal o projecció zenital , és la que s'aconsegueix projectant una porció de la Terra sobre un disc pla tangent al globus en un punt seleccionat, obtenint la visió que s'aconseguiria ja sigui des del centre de la Terra o des d'un punt de l'espai exterior.
S'obtenen del reflex la xarxa de meridians i paral·lels amb un focus de llum sobre un pla tangent a la Terra. Si la projecció és del primer tipus es diu projecció gnomònica, si és del segon, ortogràfica. Aquestes projeccions ofereixen una distorsió com més gran sigui al seu torn la distància al punt tangencial de l'esfera i del pla.
La projecció azimutal és una projecció geogràfica que es caracteritza per tenir simetria radial al voltant del punt central. Només considerem tres casos naturals en què el focus de llum estigui molt lluny, en el «infinit», que el focus de llum se situï en els antípodes i que el focus de llum se situï en el centre de la Terra. A més, hi ha projeccions matemàtiques.
Segons les característiques es tindrà:
* Projecció azimutal ortogràfica
* Projecció azimutal estereogràfica
* Projecció azimutal gnomònica
* Projecció azimutal de Lambert
* Projecció azimutal equidistant

## Vegeu també

* Projeccions cartogràfiques

## Referències

* 1 2 Rabella, Josep Maria. «Projecció azimutal». Enciclopèdia en línia. Institut Cartogràfic de Catalunya, 2013. [Consulta: 28 febrer 2014].
* ↑ «Projecció azimutal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Projecció tèrmica

La projecció tèrmica és una tècnica utilitzada en la fabricació de components que consisteix a projectar petites partícules foses que s'uneixen mecànicament a una superfície a tractar. L'objectiu és proveir un tractament superficial a les peces que estaran sotmeses a condicions extremes de fregament, desgast, calor i/o esforços mecànics.
El seu ús és molt habitual en diferents components de la indústria de l'automòbil (vàlvules), aeronàutica (motors de turbina), turbines de gas (ins), impremta (cilindres) i medicina (implants).
En alguns països de Sud-amèrica la projecció tèrmica és coneguda com a Termospray d'aquesta manera terme una adaptació literal del nom de la tecnologia en anglès (thermal spray)

## Procediments

Existeixen diferents procediments de projecció:
* Projecció amb flama (metal·lització)
* Projecció per plasma
* Projecció tèrmica HVOF (High Velocity Oxy-Fuel)

## Splat

El splat és el terme pel qual es coneix a les gotes de líquid fos o semi-fos que solidifiquen i conformen els recobriments per projecció tèrmica o termoarruixat. El seu nom prové de l'anglès i es refereix al soroll que fa un líquid a l'impactar amb un altre líquid o sòlid (similar a splash ). Des del punt de vista científic l'estudi del splat és clau per entendre la qualitat dels recobriments per ruixat tèrmic. Els splat tenen la característica que com la seva grandària (100-100 micròmetres) és molt menor al del substrat, solidifiquen a velocitats de l'ordre 10 $^9$ ° C/seg. Aquest fenomen és conegut com a solidificació ràpida i resulta en propietats substancialment diferents de les dels materials comuns. Per exemple la mida de gra sol ser menor (en l'ordre dels centenars de nanòmetres) i les estructures moleculars del material solen ser metaestables. El nivell de "aixafament" d'un splat és un indicador de la quantitat d'energia tèrmica i cinètica de la partícula en el moment d'impacte. La morfologia d'un splat també depèn de la temperatura del substrat i els mecanismes de solidificació tenen implicacions en la quantitat d'esforços residuals presents en el recobriment

## Referències

* ↑ «Descripció Tecnològica del Termoarruixat». Arxivat de l'original el 2008-11-01. [Consulta: 26 febrer 2011].
* ↑ termicas.html Airelíquid-procediments de projecció tèrmica
* ↑ Rapid solidification and micro development during plasma esprai Deposition
# South Woodbridge

South Woodbridge és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 2.825 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South Woodbridge tenia 2.825 habitants, 891 habitatges, i 733 famílies. La densitat de població era de 2.947,9 habitants/km².
Dels 891 habitatges en un 47,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,4% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 17,7% no eren unitats familiars. En el 13,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,46.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,5% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 7,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.476 $ i la renda mediana per família de 51.810 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.427 $ mentre que les dones 31.354 $. La renda per capita de la població era de 19.067 $. Entorn del 4,5% de les famílies i el 7,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South Woodbridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South Woodbridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Rapa das bestas

La Rapa das Bestas (literalment rapada de les bèsties) és el nom d'una festa cultural i turística que consisteix a tallar les crineres dels cavalls que es realitza en els curros (recintes tancats on es recullen els cavalls) celebrades en diverses localitats de Galícia (Espanya). S'utilitza el cavall gallec mestís i també el cavall de pura raça gallega.
La més coneguda és la rapa das bestas de Sabucedo, al municipi pontevedrès d'A Estrada, que dura tres dies: el primer dissabte, diumenge i dilluns del mes de juliol. De fet, li dona el nom a la celebració mentre que en la majoria de llocs es parla de curros, com curros de Valga, etc. La rapa das bestas de Sabucedo, està catalogada a Espanya des de 1963 com a festa turística d'interès internacional. La tradició en aquest municipi es remunta al segle xvi, és un dels més coneguts de Galícia i manté el ritu iniciàtic. A Sabucedo els lluitadors que han d'immobilitzar el cavall no tenen dret a cap instrument, han d'actuar només amb les mans nues, amb la força dels braços i la seva habilitat, en grups de tres. Si els turistes poden acompanyar el descens dels animals de la muntanya, només els homes iniciats des de la seva infantesa i havent adquirit el coneixement necessari poden enfrontar-se als cavalls. "Su valor sólo era comparable al de los aloitadores de Sabucedo", Camilo José Cela a Mazurka para dos muertos. (El seu coratge va ser igualat només pels lluitadors de Sabucedo).
Els cavalls en qüestió són essencialment ponis gallecs. Ponis gallecs que ja no són de raça pura, els criadors han introduït altres sementals per obtenir un cavall més apte per a la producció de carn. El poni autòcton ha estat objecte d'un programa de recuperació de la raça des de l'última dècada del segle xx. Els ponis de raça pura, fins i tot quan es crien en semi-llibertat, no participen en curros, ja que no poden ser marcats ni maltractats.

## Localitzacions

Localització de les principals rapes :
| La Corunya ||
| A Capelada (Cedeira) | 29 de juny |
| As Cañizadas (A Pobra do Caramiñal) | 12 o 19 de juliol |
| Campo da Areosa (Vimianzo) | Mitjans de juliol |
| Lugo ||
| Candaoso (Viveiro) | 1$^{er}$ diumenge de juliol |
| Campo do Oso (Mondoñedo) | Últim diumenge de juny |
| San Tomé (O Valadouro) | 1$^{er}$ diumenge d'agost |
| Pontevedra ||
| Mougás (Oia) | 8 de juny |
| Morgadáns (Gondomar) | 15 de juny |
| San Cibrao (Gondomar) | 22 de juny |
| Sabucedo (A Estrada) | 1$^{er}$ dissabte de juliol |
| Monte Castelo (Cotobade) | 3 d'agost |
| Domaio (Moaña) | 13 d'agost |
| Paradanta (A Cañiza) | 31 d'agost |
| O Galiñeiro (Gondomar) | agost |

## Referències

* 1 2 (gallec) Page du stud-book Arxivat 2007-11-09 a Wayback Machine.
* ↑ (gallec) Document en pdf de la mairie A Estrada sur la rapa das bestas de Sabucedo. Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Rapa das Bestas de Sabucedo
* Cavall de pura raça gallega.

## Enllaços externs

* Web oficial de Rapa das bestas de Sabucedo