OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sigisfredo Mair

Sigisfredo Mair (Toblach, 18 d'abril de 1939 - Toblach, 15 de maig de 1977) fou un conductor de luge italià que va competir entre finals de la dècada de 1950 i començaments de la de 1970. El seu germà Ernesto Mair també fou un destacat conductor de luge.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Hivern. El 1964, als Jocs d'Innsbruck, guanyà la medalla de bronze en la prova per parelles del programa de luge junt a Walter Außerdorfer. També va disputar, sense sort, les proves de luge als Jocs de Grenoble de 1968 i de Sapporo de 1972.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze en la prova per parelles al Campionat del món de luge de 1967 i diversos campionats nacionals. El 1967 es va casar amb Aloisia Nöckler, germana de l'esquiador italià Bruno Nöckler, amb qui va tenir quatre fills. Va morir en un accident de cotxe el 1977.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Sigisfredo Mair». [Consulta: 7 abril 2022].
* ↑ «Scheda Atleta». [Consulta: 7 abril 2022].
# Walter Plaikner

Walter Plaikner (Kiens, 24 d'octubre de 1951) és un conductor de luge italià, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Sapporo on, fent parella amb Paul Hildgartner, guanyà la medalla d'or en la prova per parelles del programa de luge. Quatre anys més tard, als Jocs de Sapporo, fou onzè en la prova per parelles. En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i una de bronze al Campionat del món de luge, i dues d'or al Campionat d'Europa.
Un cop retirat exercí d'entrenador al Japó, Estats Units, Rússia i Itàlia.

## Referències

* 1 2 3 «Walter Plaikner Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 d’abril 2011. [Consulta: 20 febrer 2020].
# Cidenes

Cidenes (en grec antic: Κιδηνᾶς, Kidēnâs; en caldeu, Kidinnu) va ser un matemàtic i astrònom caldeu que va viure probablement al segle iv aC.

## Fonts

El seu nom apareix esmentat en diversos texts cuneïformes i també en diversos autors grecoromans (si és que es tracta d'un sol personatge).

### Autors clàssics

Cidenes l'esmenten autors com ara Plini el Vell (II 6, 399), segons el qual el planeta Mercuri de vegades es pot veure «abans de sortir el sol i després de pondre's, però, d'acord amb Cidenes i Sosígenes mai més de 22 graus respecte del sol». També l'astròleg Veti Valent, en la seva Antologia, diu que fa servir de referència Hiparc de Nicea pels eclipsis solars, Sudines, Cidenes i Apol·loni de Perge pels eclipsis lunars, i el mateix Apol·loni pels dos tipus d'eclipsis. També l'astrònom Claudi Ptolemeu, quan tracta al seu Almagest (IV 2) sobre la duració i les proporcions de diversos períodes relacionats amb la lluna, tal com es coneixia «d'astrònoms antics» i «dels caldeus», amb les millores d'Hiparc; en un escoli en un manuscrit a propòsit d'aquest passatge s'indica que fou Cidenes que descobrí que 251 mesos sinòdics equivalen a 269 mesos anòmals. En fi, Cidenes també és citat per Estrabó (XVI 1.6) juntament amb Naburià i Sudines.

### Tauletes cuneïformes

El colofó de dues efemèrides lunars del «sistema B» de Babilònia indiquen que són el «tersitu» de «Kidinnu», on tersitu sembla que significa 'tauleta', 'eina' o potser 'pasta d'esmalt'. D'altra banda, una tauleta astronòmica cuneïforme malmesa procedent de Babiló indica que «Kidinu va ser assassinat amb l'espasa» el dia 15 del cinquè mes d'aquell any, és a dir, dia 14 d'agost del 330 aC, mesos després que Alexandre el Gran conquerís Babiló.

## Obra

Schnabel, en una sèrie d'articles publicats entre 1923 i 1927, atribuí a Cidenes el desenvolupament de l'anomenat «sistema babiloni B» per calcular efemèrides en el sistema solar, alhora que atribuí al també caldeu Naburià, anys abans, el desenvolupament del «sistema babiloni A». Neugebauer, però, discutí les datacions de Schnabel. El sistema B, que fa servir funcions lineals en ziga-zaga, és més sofisticat que el sistema A, que utilitza funcions per passes. Tots dos romangueren en ús fins al segle i aC.

## Referències

* ↑ Neugebauer, 1983, p. 12-13 (vol. I).
* ↑ Hunger i Pingree, 1999, p. 215-217.

## Bibliografia

* Neugebauer, Otto. A History of Ancient Mathematical Astronomy. Part Two, IV A 4, 4A. Springer, 1975, p. 611.
* Neugebauer, Otto. Astronomical Cuneiform Texts. 3 vols. Springer, 1983.
* Hunger, Herman; Pingree, David. Astral Sciences in Mesopotamia. Leiden: Brill, 1999.
# Kepler-1708b I

Kepler-1708b I és un candidat a l'exolluna que pot orbitar al voltant de l'exoplaneta Kepler-1708b, que es troba a uns 5500 anys llum del Sistema solar.
També es poden veure anotacions com Kepler 1708b-i. Kepler-1708b I és el segon candidat a l'exolluna, després de Kepler-1625b I.

## Descobriment

Es va dur a terme un estudi de 70 planetes gegants més freds que podrien albergar exollunes, descobertes pel telescopi espacial Kepler per mitjà de l'observació de trànsits; només Kepler-1708b va ser nomenat com a candidat per tenir satèl·lits. Un document que informava del possible descobriment de Kepler-1708b I es va enviar a arXiv el 12 de gener de 2022. La taxa de falsos positius per a Kepler-1708b I és només de l'1%, amb una probabilitat encara menor que el suposat senyal de satèl·lit pugui ser degut a un exoplaneta desconegut que no sigui Kepler-1708b que orbita al voltant de Kepler-1708. Tot i que no hi ha proves que Kepler-1708b I no sigui una exolluna en aquest moment, encara es troba en l'etapa de candidat, i calen observacions de seguiment futures per confirmar la seva existència. Es poden observar observacions addicionals del trànsit Kepler-1708b I i variacions de temps de trànsit si es fan observacions futures pel telescopi espacial Hubble, telescopi espacial James Webb, PLATO, etc. S'espera que es produeixi el proper trànsit. el 24 de març de 2023.

## Característiques

Es diu que Kepler-1708b I és un minineptú o possiblement una superterra amb un radi d'uns 2,6 radis terrestres. Aquesta és una mida molt més petita que Kepler-1625b I. Kepler-1708b I orbita a una distància de 740.000 quilòmetres de Kepler-1708b, amb un període d'uns 4,6 dies, en el mateix pla que l'òrbita del planeta al voltant de l'estrella.

## Referències

* 1 2 3 Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 David Kipping «An exomoon survey of 70 cool giant exoplanets and the new candidate Kepler-1708 b-i» (en anglès). Nature Astronomy, 3, 2022, pàg. 367-380. DOI: 10.1038/S41550-021-01539-1.
* 1 2 3 Kipping, David; Bryson, Steve; Burke, Chris; Christiansen, Jessie; Hardegree-Ullman, Kevin; Quarles, Billy; Hansen, Brad; Szulágyi, Judit; Teachey, Alex «An exomoon survey of 70 cool giant exoplanets and the new candidata Kepler-1708 b-i» (en anglès). Nature Astronomy, 6, 13-01-2022, pàg. 367-380. arXiv: 2201.04643. Bibcode: 2022NatAs...6..367K. DOI: 10.10138/s411550-021-01539-1.
* ↑ Teachey, Alex; Kipping, David M. «Evidence for a large exomoon orbiting Kepler-1625b» (en anglès). Science Advances, 4, 10, 03-10-2018. arXiv: 1810.02362. Bibcode: 2018SciA....4.1784T. DOI: 10.1126/sciadv.aav1784.

## Vegeu també

* Exolluna
* Satèl·lit natural
* Kepler-1625b I
* V1400 Centauri
# Partit Popular (Bèlgica)

El Partit Popular (francès: Parti populaire, neerlandès: Personenpartij), és un partit polític de Bèlgica d'orientació liberal conservadora. Es considera prioritàriament un partit francòfon a la dreta del Mouvement Réformateur.
El partit va ser fundat el 26 de novembre de 2009 per Rudy Aernoudt i Mischaël Modrikamen, inspirat en part pels exemples del Partit Popular a Espanya i la Unió pel Moviment Popular de França. El PP es considera que és econòmicament liberal en el sentit europeu de terme. El manifest del partit posa l'accent en l'eficiència i el desinterès en el govern, parlar clar, i l'autonomia individual. El PP proposa reformar el sistema de justícia i enfortir el govern federal belga respecte a les regions i comunitats.
Es presentà per primer cop a les eleccions legislatives belgues de 2010, en les que va obtenir 84.005 vots (1,29% del total nacional) i un escó a la Cambra de Representants de Bèlgica per a Laurent Louis, del Brabant Való. La llista per al Senat de Bèlgica, encapçalada per Rudy Aernoudt, va obtenir 98.858 vots (1,53% a nivell nacional), però no va obtenir senador.

## Referències

* ↑ RTBF (06/11/2009). M. Modrikamen veut lancer un "vrai parti de droite populaire" Arxivat 2009-06-14 a Wayback Machine. accés 17/6/2010. (francès)
* ↑ Manifest van de Personenpartij / Manifest del Parti Populaire Arxivat 2009-11-30 a Wayback Machine. (neerlandès) (francès)

## Enllaços externs

* (francès) Web oficial Arxivat 2016-10-05 a Wayback Machine.
# Puig Sabataire

El Puig Sabataire és una muntanya de 463 metres que es troba al municipi de Sitges, a la comarca del Garraf. Es troba a l'oest del Puig Beix.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Modificació del Pla Especial de Protecció deñ Patrimoni Arquitectònic de Sitges (MP PEPPAC): Volum VI.1 Fitxes Béns Naturals» p. 75. Ajuntament de Sitges.
# Traducció a la vista

La traducció a la vista és un tipus d'interpretació de llengües, més concretament un tipus d'interpretació simultània, en el qual es llegeix directament en llengua d'arribada un text que està escrit en llengua de partida. És freqüent, però no exclusiu, que calgui traducció a la vista en els àmbits judicial i sanitari, en alguns casos durant la tasca d'interpretació consecutiva.

## Funcions

La traducció a la vista té dues funcions principals: la comunicativa i la instrumental. En el primer cas, es caracteritza per haver d'interpretar oralment a la llengua meta directament d'un text escrit en una llengua de partida amb la presència d'un oient. És a dir, s'espera una comprensió del text.
En canvi, en el segon cas, la traducció a la vista pot tenir una funció instrumental: l'aprenentatge d'una llengua estrangera. D'aquesta manera es treballa la reformulació i és un exercici d'iniciació a la interpretació simultània. És, doncs, un tipus d'interpretació que té finalitats pedagògiques i amb un ús molt estès dins aquest àmbit.

## Modalitats

Dins la traducció a la vista existeixen diverses modalitats que varien segons el grau de preparació. La traducció a primera vista es dona quan l'intèrpret ha d'interpretar sense haver vist mai abans el text, seguidament hi ha la traducció a la vista preparada en què l'intèrpret ha tingut accés al text abans d'haver-lo d'interpretar i se l'ha pogut preparar. També existeix la traducció a la vista consecutiva. És a dir, l'intèrpret es llegeix en silenci el text en llengua de partida i tot seguit l'interpreta a la llengua d'arribada. La traducció a la vista en interpretació consecutiva té lloc quan l'orador llegeix un text i seguidament l'intèrpret en fa una reformulació no lineal. Finalment, existeix la traducció a la vista simultània quan els intèrprets tenien una còpia en paper a la cabina i la van interpretant simultàniament a mesura que l'orador llegeix en veu alta.

## Al cinema

La traducció a vista és una de les formes usades per a la traducció cinematogràfica, junt amb d'altres com el doblatge, el subtitulat, les veus superposades o la interpretació simultània.

## Referències

* ↑ Ugrte i Ballester, Xus. La pràctica de la interpretació anglès català. Vic: Eumo Editorial, 2010. ISBN 978-84-9766-315-1.
* ↑ Hurtado Albir, Amparo. Traducción y traductología. Introducción a la traductología. Madrid: Ediciones Cátedra (Grupo Anaya), 2001, p. 82. ISBN 84-376-1941-6.
* ↑ Jiménez Ivars; Hurtado Albir, Amparo; Amparo. «Variedades de traducción a la vista. Definición i clasificación». TRANS. Revista de Traductología. Departamento de Traducción e Interpretación. Universidad de Málaga. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 18 juny 2014].
* ↑ Pilar Orero, III Congrés Internacional sobre Traducció, maç de 1996, Servei de Publicacions de la Universitat Autònoma de Barcelona, 1998. ISBN 9788449012303 (català)
# Capella de l'Assumpta

La capella de l'Assumpta és una església de Pelacalç, al municipi de Ventalló (Alt Empordà), protegida com a bé cultural d'interès local. Està situada dins del petit nucli de Pelacalç, a l'extrem de llevant de Ventalló al qual pertany. Està ubicada a la banda oest del nucli urbà, a l'entrada del poble.

## Descripció

És una petita església d'una sola nau amb absis semicircular capçat a ponent. La nau està coberta amb volta de canó mentre que la de l'absis és de quart d'esfera, amb un gran arc triomfal de mig punt adovellat. L'interior està completament transformat i adaptat al seu nou ús, distribuït en dos nivells i amb els murs de pedra vista a manera de sòcol. A l'exterior, les obertures han estat modificades i es concentren a la façana principal i a l'antiga zona absidal. La façana presenta un gran portal de construcció moderna, d'arc rebaixat adovellat. Està cobert amb un voladís rebaixat bastit amb maons i teula, amb una placa commemorativa al centre amb la data de construcció 1598 i la de reforma 1997, emmarcant la imatge de la verge. Damunt del portal hi ha una finestra restituïda a imitació del portal. Les finestres de l'absis són cinc, rectangulars i dues d'elles han estat obertes recentment. Al mur de tramuntana hi ha una nova obertura rectangular.
L'aparell està bastit tant per pedres sense treballar com per pedres ben escairades, procedents de l'antic castell medieval de Pelacalç. A les cantonades hi ha carreus ben desbastats.

## Història

Edifici datat l'any 1598, segons la inscripció que constava a la llinda de l'antiga porta, la qual fou traslladada a l'interior del temple i, actualment, es troba a mans privades. És probable que el temple es bastís amb les restes de pedra de l'antic castell medieval de Pelacalç, del que pràcticament no es conserva cap vestigi.
La capella era sufragània de Santa Maria de l'Om, antiga parroquial de Pelacalç. Durant la Guerra dels Segadors (1640), el temple fou saquejat i no es tornà a restaurar. El 1665 es traslladaren les piques baptismals a Montiró, i el 1683 ja no hi havia culte. Actualment és de propietat privada i es dedica a magatzem.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Capella de l'Assumpta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Esteban Gabriel Merino

Esteban Gabriel Merino, Santisteban del Puerto, 1492 - Roma, 4 d'agost de 1535. Cardenal de San Vital (1530-1534) i de Sant Joan i Sant Pau (1534-1535) a Itàlia. Arquebisbe de Bari (1513-1535). Bisbe de Lleó (1517-1523) Bisbe de Jaén (1523-1535).
La seva família era natural de Lleó i va arribar a Jaén a causa de ser el seu pare soldat a les tropes del comte de Santisteban per servir al rei de Castella a les seves lluites contra els sarraïns de Granada. Orfe de pare molt jove, va ser instruït per un sacerdot que li va aconsellar la seva marxa a Roma, on va viatjar l'any 1490 a estudiar teologia. Va estar després onze anys a les milícies dels famosos terços d'Espanya, participant en les campanyes de Flandes i Alemanya entre els anys 1492 i 1496.
El 1507 és ardiaca de la catedral de Baza.
El papa Lleó X li nomena el 1513 arquebisbe de Bari i el 1517 bisbe de Lleó. Va ser el papa Climent VII l'any 1523 quan el va nomenar bisbe de Jaén, la catedral d'aquesta ciutat amenaçava ruïna, de manera que va demanar al papa que concedís una butlla per a aconseguir donacions per a la seva reedificació. Una vegada promulgada la butlla, va contractar a l'arquitecte Andrés de Vandelvira per a dur a terme les obres de la Catedral de Jaén.
L'any 1530 se li concedeix el títol de cardenal de Sant Vital pel mateix papa, assistint amb aquest càrrec a la coronació de Carles V. El 1534 és el papa Pau III el que li dona el títol de cardenal de Sant Joan i Sant Pau.
Fou un gran defensor d'Erasme de Rotterdam.
El seu sepulcre es troba a l'església de Santa Maria de Montserrat dels Espanyols a Roma.

## Enllaços externs

* El cardenal Esteban Gabriel Merino i el moviment erasmiste (castellà)
* Església de Santa Maria de Montserrat dels espanyols
# 671

El 671 (DCLXXI) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià. L'ús del nom «671» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini esdevingué el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments

* Esmirna (Imperi Romà d'Orient): els àrabs conquereixen la ciutat i les illes gregues amb una flota que es dirigeix a assetjar Constantinoble.
# Abu-Dàwud

Abu-Dàwud Sulayman ibn al-Àixath ibn Ishaq ibn Baixir al-Azdí as-Sijistaní (àrab: أبو داود سليمان بن الأشعث بن إسحاق بن بشير الأزدي السجستاني, Abū Dāwud Sulaymān ibn al-Axʿaṯ ibn Isḥāq ibn Baxīr al-Azdī as-Sijistānī) (Sijistan, 817 - Bàssora, 889), conegut simplement com a Abu-Dàwud, és l'autor de Súnan Abi-Dàwud, un dels sis reculls canònics d'hadits adoptats pels sunnites. Va néixer a l'est de l'Iran i va fer nombrosos viatges per tal de recopilar hadits, anant fins a l'Iraq, Egipte, Síria, el Hijaz, el Khorasan, Nishapur i Merv, entre d'altres llocs. Interessat principalment en la jurisprudència, el seu recull conté principalment hadits que fan referència a qüestions legals. Dels prop de 500.000 hadits que va compilar, 4.800 van ser inclosos en la seva obra principal, Súnan Abi-Dàwud o Súnan d'Abu-Dàwud. En total va escriure 21 llibres i va obtenir una reputació de savi i de persona pietosa.
# Pirenoide

Els pirenoides en biologia cel·lular són orgànuls centres de la fixació del diòxid de carboni, per a la fotosíntesi, que són presents dins dels cloroplasts d'algues i els antocerotes. Els pirenoides no estan enllaçats a membranes biològiques sinó zones especialitzades de plasts que contenen alts nivells RubisCO.
La concentració de RuBisCO dins el pirenoide és tan alta que conté tot l'orgànul i aquest assumeix una aparença cristal·lina. Els pirenoides poden servir per ajudar la concentració de diòxid de carboni dissolt evitant la difusió des del lloc de la fixació i reduint-ne simultàniament el nivell d'oxigen. L'excessiu nivell de CO₂ pot també inhibir la reacció de fixació de diòxid de carboni catalitzada RuBisCO.
El pirenoide és una massa fonamentalment proteica, incolora, i molt refringent que s'observa en l'estroma dels plastidis de moltes algues eucariotes (protists aquàtics autòtrofs) de diferents grups. No es troba en les plantes superiors. Es creu que la taxa més baixa de difusió del diòxid de carboni en l'aigua comparada amb la de l'aire (1:1000) afavoreix la seva presència en els organismes petits submergits.
Deriva evolutivament del carboxisoma dels cianobacteris. El polisacàrid paramylon es presenta en els pirenoides des Euglenoidae, com Euglena gracilis.

## Referències

* ↑ doi:10.1146/annurev.arplant.56.032604.144052
* ↑ doi:10.1071/PP01210
* ↑ doi:10.1007/BF00385311

## Bibliografia

* Fletcher, R.L. 1987. Seaweeds of the British Isles. Volume 3 Fucophyceae (Phaeophyceae) Part. 1, p. 7. British Museum (Natural History). ISBN 0-565-00992-3
# Javier Guerra Moreno

Javier "Javi" Guerra Moreno (nascut el 13 de maig de 2003) és un futbolista professional valencià que juga com a migcampista defensiu al València.

## Carrera esportiva

Guerra va néixer a Gilet, País Valencià, i es va incorporar al planter del València CF el 2019, procedent del Vila-real CF. El 14 de maig de 2021, va signar el seu primer contracte professional amb aquest darrer club, fins al 2024.
Guerra va fer el seu debut amb el filial el 23 de maig de 2021, entrant com a substitut tardà de Koba Koindredi en un empat 1-1 en partit de la Segona Divisió B fora de casa contra el CE L'Hospitalet, quan el seu equip ja havia descendit. Va fer el seu debut amb el primer equip el 16 de gener següent, en substitució del seu company de formació juvenil Hugo Guillamón al final de la victòria per 1-0 de la Copa del Rei contra el CD Atlético Baleares.
Guerra va fer el seu debut professional (i a la Lliga) el 16 d'abril de 2023, substituint Samu Castillejo en una derrota a casa per 2-0 contra el Sevilla FC. Onze dies després, va marcar un gol a l'últim minut en una victòria a casa per 2-1 davant el Real Valladolid, pocs minuts després d'entrar com a substitut.
El maig de 2023, Guerra va ampliar encara més el seu vincle amb els Xe fins al 2027, i definitivament va ser ascendit a l'equip principal abans de la temporada 2023-24. Va començar la nova campanya marcant el gol de la victòria al minut 88 en la victòria per 2-1 contra el Sevilla FC l'11 d'agost, i va entrar com a substitut al minut 66.

## Carrera internacional

Guerra va ser convocat am la selecció d'Espanya Sub-19 l'agost de 2021.

## Referències

* ↑ «El Barça se fija en Javi Guerra» (en castellà). Marca, 01-12-2022.
* ↑ «Javi Guerra, el valioso todocampista de Gilet» (en castellà). Cadena COPE, 19-04-2023.
* ↑ «Javi Guerra toca la puerta del primer equipo y de la renovación» (en castellà). Valencia Plaza. esportbase media, 12-12-2022.
* ↑ «El Valencia CF renueva a una de los futbolistas con más proyección de su cantera» (en castellà). Golsmedia, 14-05-2021. [Consulta: 27 abril 2023].
* ↑ «#CopadelRey | Mosquera, octavo más joven en la historia, y Javi Guerra debutan con Valencia» (en castellà). Valencia Plaza. Plaza Deportiva, 16-01-2022.
* ↑ «Bendita locura de Javi Guerra» (en castellà). Diari AS, 27-04-2023.
* ↑ «Javi Guerra: “It’s a dream come true”». Valencia CF, 16-05-2023. [Consulta: 12 agost 2023].
* ↑ «Javi Guerra, imprescindible en la medular» (en castellà). Diari AS, 19-07-2023. [Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ «Sevilla vs. Valencia Game Highlights», 11-08-2023.
* ↑ «Dos jugadores del Valencia CF en la convocatoria de la Selección española sub19» (en castellà). Valencia Base, 25-08-2021.

## Enllaços externs

* Javier Guerra Moreno a BDFutbol
* Javier Guerra Moreno a La Preferente (castellà)
* Javier Guerra Moreno, Fitxa a Soccerway
# Nationalencyklopedin

La Nationalencyklopedin (NE) és l'enciclopèdia contemporània més completa en suec. La versió impresa original consta de 20 volums amb uns 172.000 articles, la versió per a internet és més àmplia (640.000 en 2008).
L'enciclopèdia va ser una iniciativa del govern suec i és finançada per ell. El projecte va néixer el 1980 en un comitè del govern i llavors es va començar a negociar amb diverses editorials la seva elaboració. Aquesta etapa va acabar a l'agost de 1985 en ser triat Bra Böcker de Höganäs com a editor responsable del projecte.
L'expectació que va crear l'obra no havia tingut precedents al país, abans que es publiqués el primer volum al desembre de 1989, l'enciclopèdia ja havia tingut 54.000 encàrrecs en les llibreries. L'últim volum de la primera edició es va publicar el 1996, publicant-se tres volums addicionals l'any 2000.
A més de l'enciclopèdia, el projecte inclou diverses obres de referència més:
* NE:s Ordbok, un diccionari de tres volums (1995-1996).
* NE:s Årsband, volums complementar-vos sobre esdeveniments actuals o informació canviant que es distribueixen anualment des de 1997.
* NE:s Sverigeatlas, un atles de Suècia (1998).
* NE:s Världsatlas, un atles mundial (1998).
* NE-spelet, un joc de preguntes amb 8.000 qüestions (1999).
El 1997 es va editar per primera vegada en format digital amb un format de 6 CD-ROMs (posteriorment també DVD) i l'any 2000 es va crear la pàgina d'internet mitjançant un servei per subscripció. Aquesta versió online conté el diccionari a més de les versió actualitzada de l'enciclopèdia. El servei s'ha complementat amb molts temes i aplicacions que no apareixen en la versió impresa, per exemple un diccionari suec-anglès.

## Vegeu també

* Nordisk familjebok (1876-1957)
* Viquipèdia en suec

## Enllaços externs

* Nationalencyklopedin - web oficial (en suec)
* Bibliografia de Bra Böcker en Svenska uppslagsverk