# Francisco López Contardo

Francisco López Contardo (Curicó, 15 de setembre de 1975), conegut com a Chaleco López, és un motociclista de ral·li, motocròs i enduro xilè. Va guanyar una etapa del Ral·li Dakar del 2009, tres etapes del Ral·li Dakar del 2010, on va acabar en tercera posició a la general, i una etapa del Ral·li Dakar del 2011, on hi va acabar ̟quart a la general.
En l'edició de 2013 també va aconseguir el tercer lloc. A més, va obtenir diversos títols xilens i llatinoamericans d'enduro i motocròs. A el tornar a Dakar, el 2019, va guanyar el seu primer títol en la categoria SxS. Va repetir la gesta en 2021 en les categories de vehicles lleugers i SxS.
López va començar a muntar motos als 4 anys gràcies a l'ànim del seu pare Renato López, campió nacional de motocròs. El seu sobrenom Chaleco prové de l'espanyol per a armilla, particularment l'armilla usada per a la protecció de la raça.

## Biografia
### Primeros años

Als quatre anys comença a pilotar motos influenciat pel seu pare, Renato López, que competia i va ser campió nacional de motocròs. És sobrenomenat «Chaleco
El seu primer gran triomf va ser sortir campió llatinoamericà de motocròs el 1989 a la categoria de 85 cc. Els seus resultats el van portar a transformar-se en pilot oficial d'Honda i en un dels tres pilots professionals que té Xile. El seu debut en el Ral·li es va produir al Patagònia-Atacama 2005, on va guanyar una etapa per primera vegada per a Honda i després de superar a pilots com Marc Coma i Isidre Esteve.

### Carrera

Ja començava a destacar en competències xilenes de motocròs, sent campió durant tres anys consecutius des de 1985 a 1987 en la sèrie 85 cc, des de 1988, amb només 12 anys, comença a participar en la categoria 125 cc, sent fins a la data el pilot més jove en participar en aquesta serial. El 1989, va aconseguir ser campió llatinoamericà de motocròs en la categoria de 85cc. Un any després és vice-campió de motocròs, aquesta vegada en categoria 125cc experts. A l'any següent, va aconseguir coronar-se com a campió del mateix esdeveniment, i el 1992 va aconseguir quedar al podi després d'acabar en tercer lloc. Durant els propers anys va obtenir diversos títols nacionals en motocròs en la mateixa categoria de 125cc. El 1995 va aconseguir ser campió nacional d'enduro i vice-campió de motocròs en la categoria 250cc experts, títol que va repetir en els següents quatre anys. A més, va guanyar el Campionat llatinoamericà de Supercross disputat a Movicenter.
L'any 2000 va aconseguir guanyar el Ral·li Costa del Gallo, cursa realitzada a la Regió de Magallanes i de l'Antàrtica Xilena, que consta d'una carrera de Punta Arenas fins a la Estada Les Cols 300 km anada i tornada. El 2001, va aconseguir ser medallista d'or en els Six Days de França (Brive la Gallarde), amb el qual va aconseguir ser el primer pilot xilè a obtenir aquest títol. Un any més tard va participar en el campionat mundial d'enduro en la categoria 250cc dos temps, on el seu millor resultat va ser un vuitè lloc en la data de Finlàndia. El 2003, va participar en el mateix torneig, aquesta vegada en la categoria 500cc quatre temps. En aquesta categoria va aconseguir el 10è lloc en la classificació general. El mateix any va ser campió nacional d'enduro categoria súper experts, medalla d'or en el Six Days de Brasil (Fortalesa), i campió llatinoamericà d'enduro. A més, el Cercle de Periodistes Esportius de Xile ho va triar com el millor motociclista de l'any.
El 2004 va ser Vicecampeón nacional d'enduro en la categoria súper experts, i va participar en algunes dates del Campionat Nacional de Motocròs i de Supermotard. A l'any següent va competir en el Ral·li Patagònia-Atacama, on va guanyar la quarta etapa a motos, disputada entre Santiago - La Serena. Amb això va donar a Honda el seu primer triomf en una data de l' Campionat de Món. No obstant això, es va retirar per problemes mecànic faltant una etapa, quan marxava en la quarta posició de la classificació general. Durant aquest any López va debutar en el Campionat Nacional Entel Motocròs, on va aconseguir el segon lloc en la categoria 250cc experts.
El 2006, va obtenir el primer lloc en la categoria 450cc en el Ral·li Patagònia-Atacama, segon lloc en Ral·li de Sardenya, Itàlia, segon lloc en la categoria 450cc Ral·li del Marroc i Campió Mundial 450cc. El 2007 va participar per primera vegada en el Ral·li Dakar, però va abandonar. No obstant això, a l'any següent, va sortir en segon lloc al Ral·li d'Europa Central, que va reemplaçar aquest any a l' Ral·li Dakar de 2008. Aquesta posició és actualment el seu millor resultat en la seva carrera. El 2009, López fa història després de guanyar la seva primera etapa en un Dakar, la setena de l' Dakar (Argentina-Xile) realitzat gener de 2009, a més aquest mateix any va aconseguir el tercer lloc al Ral·li de Tunísia.

### 2010-2012

Al 2010, aconsegueix guanyar la cinquena, vuitena i dotzena etapes de l' Ral·li Dakar 2010, amb aquestes victòries s'adjudica la 3. $^{era}$ posició a la general i el 1. $^{er}$ lloc en la categoria 450cc amb una moto que debuta al Dakar la Aprilia RXV450, a més iguala la millor marca d'un llatinoamericà en un Ral·li Dakar, la qual és compartida pel seu compatriota Carlo de Gavardo, el qual va obtenir el tercer lloc general al Ral·li Dakar de 2001 . Després Armilla aconseguiria guanyar la primera etapa de l' Ral·li de Tunísia la qual li ajudaria bastant a l'adjudicació d'aquest Ral·li quedant finalment en el primer lloc superant aMarc Coma (+11: 06') ja Jakub Przygonski (+22: 29'). Després López participaria en el Ral·li dels Faraons on començaria amb el peu dret guanyant la 1 ° etapa amb 3h: 18m: 32s superant en els llocs d'avançada al portuguès Helder Rodrigues (03: 23'38 ") ja el sanmarinès Alessandro Zanotti (03: 31'58 "). Després d'això Armilla estaria en primer lloc fins a la preúltima data on el supera Marc Coma per tan sols 26 segons en la general, però en l'última data, l'espanyol s'afirma en la primera posició i a la fi queda en el primer lloc amb un temps de 21h18: 50 superant al curicano a (8.23') ja Helder Rodríguez el tercer per més de 10 minuts.
El 2011 no va ser un bon any per a López encara que començaria bé ja que aconseguiria guanyar la setena etapa de l' Ral·li Dakar 2011, amb un temps de 3h29'45 ", amb un avantatge de 2'21" sobre Despres i de 3'45 "sobre coma. Això i el bon rendiment que estava tenint en el Ral·li permetia Armilla poder revalidar el seu podi de l'any passat al Ral·li Dakar 2010, però en l'última data tenint un avantatge de 43 minuts sobre el quart Helder Rodríguez pateix el trencament d'un amortidor a tan sols 22 quilòmetres de la meta. Helder aconsegueix arribar a la meta en segon lloc en l'etapa i esperava que Armilla es demorés a arribar. Encara Alain Duclos i Pau Copettiajudaran a arribar a la meta a Armilla no li va servir l'esforç d'ells per mantenir el podi ja que va arribar a 1: 12'34 "el que l'allunyava de Helder Rodríguez 29 minuts quedant finalment en quart lloc. Després Armilla tornaria a participar en el Ral·li de Tunísia tenint una bona participació fins a la data 3 on es mantenia en 1 ° lloc, però a falta de sis quilòmetres de la meta el pilot xoca a tota velocitat amb una roca i perd el coneixement, però per a la seva sort el recupera i aconsegueix activar el senyal d'emergència de la moto i el socorre l'helicòpter (durant el trasllat es veu que té quebraduras de la mà dreta, el turmell esquerre i algunes costelles), el qual el trasllada del campament a l'hospital Djerba, a la capital de Tunísia, que estava a 400 quilòmetres. Després d'això el divendres d'aquesta mateixa setmana va ser traslladat des d'un avió mèdic a la Unitat de Cures Intensives de l'Ospedale Maggiore on es va confirmar a l'arribar que van ser reeixides les intervencions per la perforació d'un pulmó i per la fractura exposada de tíbia i peroné de la seva cama dreta.
Després de recuperar de les seves greus lesions, va participar al Ral·li Dakar 2012 on va aconseguir arribar al primer lloc en l'etapa inicial. Després d'això, va mantenir un correcte rendiment fins a la setena etapa, en la qual decideix retirar-se, ja que després que en una duna la moto li caigués a sobre, li va intensificar una antiga lesió al genoll dret. Després de dos anys amb l'escuderia Aprilia, va signar per Bordone-Ferrari Racing Team, el 22 de març de l'2012.

### 2013-2014

En gener de 2013 participa d'una nova edició de l' ral·li Dakar, aquest cop amb la participació de Perú, l'Argentina i Xile. A bord de la seva KTM 450 Rally, aconsegueix guanyar 4 etapes (Etapa 1 Pisco - Lima ; Etapa 3 Pisco - Nasca ; Etapa 6 Arica - Calama ; Etapa 13 Copiapó - La Serena). Obté un temps final de 43:43:02, a 18 minuts i 48 segons del guanyador, el pilot francès Cyril Despres, El que li val aconseguir el tercer lloc en la classificació general. Amb aquest resultat es converteix en el millor competidor xilè de tota la història en el ral·li Dakar.
En 2014 torna a competir al Ral·li Dakar amb la mateixa moto que l'any passat, aquest cop per territoris de l'Argentina, Bolívia i Xile amb els mateixos objectius que l'any passat. No obstant això les coses es van complicar aviat ja que va haver d'abandonar en la sisena etapa (San Miguel de Tucumán - Salta), abans d'arribar a la seva terra a l'quedar la seva moto molt malmesa després de caure per un barranc. A més es va anar sense guanyar cap etapa, sent el seu millor posat un 2n en la segona etapa. Aquest mateix any guanyaria el Desafiament Guaraní .
No va participar en el Ral·li Dakar de 2015 a causa d'una operació de genoll que el va obligar a passar pel quiròfan a l'octubre de 2014 i estar més de tres mesos de baixa.

### 2015-present

Després de la seva operació, al començament de gener de 2015 López declara: "El Dakar en motos per a mi es va acabar", confirmant definitivament el seu retir de les motos. Posteriorment decideix provar l'automobilisme a Ral·li.
En 2017 participa en el Ral·li Mobil en la categoria R2 i aconseguint obtenir el 1. $^{er}$ lloc en aquesta categoria.
Va tornar a l' Dakar de 2019 disputat completament en el Perú per competir en la categoria SxS a bord d'un Can-Am Maverick X3, guanyant 4 etapes i assolint el seu primer títol, guanyant-li a l'espanyol Gerard Farrés Guell i al campió vigent Reinaldo Varela .

## Honors

| Curs | Torneig | Resultat |
| 1989 | Campionat Llatinoamericà de Motocròs | 1r |
| 1990 | Campionat Nacional de Motocròs (125cc. ) | 2n |
| 1991 | Campionat Nacional de Motocròs (125cc. ) | 1r |
| 1992 | Campionat Nacional de Motocròs (125cc. ) | 3r |
| 1993 | Campionat Nacional de Motocròs (125cc. ) | 1r |
| 1994 | Campionat Nacional de Motocròs (125cc. ) | 1r |
| 1995 | Campionat Nacional de Motocròs (250cc. ) | 2n |
| 1996 | Campionat Nacional de Motocròs (250cc. ) | 1r |
| 1997 | Campionat Nacional de Motocròs (250cc. ) | 1r |
| 1998 | Campionat Nacional de Motocròs (250cc. ) | 1r |
| 1998 | Campionat Llatinoamericà de Supercross | 1r |
| 1999 | Campionat Nacional de Motocròs (250cc. ) | 1r |
| 2000 | Campionat Nacional de Motocròs (250cc. ) | 1r |
| 2001 | Sis dies de França | Medalla d'or |
| 2003 | Sis dies del Brasil | Medalla d'or |
| 2006 | Ral·li Patagònia – Atacama | 1r |
| 2006 | Ral·li de Sardegna d'Itàlia | 2n |
| 2006 | Ral·li del Marroc (450cc. ) | 2n |
| 2008 | Ral·li d'Europa Central | 2n |
| 2009 | Ral·li de Tunísia | 3r |
| 2010 | Ral·li Dakar | 3r |
| 2010 | Ral·li de Tunísia | 1r |
| 2011 | Ral·li Dakar 2011 | 4t |
| 2012 | Ral·li Dakar 2012 | DNF |
| 2013 | Ral·li Dakar 2013 | 3r |
| 2014 | Ral·li Dakar 2014 | DNF |
| 2014 | Desafío Guaraní 2014 | 1r |
| 2017 | Rally Mobil 2017, categoria R2 | 1r |
| 2019 | Ral·li Dakar 2019, SxS | 1r |
| 2020 | Ral·li Dakar 2020, SxS | 3r |

## Referències

* ↑ Javier Zamorano. «La emoción de Chaleco López tras ganar el Dakar 2021: "Estamos muy contentos por nuestro Chile"» (en castellà), 15-01-2021. [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ «Chaleco López abandonó el Dakar 2007». Deportes 13. Arxivat de l'original el 7 de juliol de 2011. [Consulta: 16 gener 2010].
* ↑ «El mejor momento de "Chaleco"». Tacometro.cl. [Consulta: 16 gener 2010].
* ↑ «Dakar 2009: "Chaleco" López perdió la punta en los últimos metros». Teletrece. Arxivat de l'original el 14 de juny de 2009. [Consulta: 16 gener 2010].
* ↑ «"Chaleco" López llegó tercero en Rally de Túnez». ElTriunfo.cl. Arxivat de l'original el 30 d'abril de 2009. [Consulta: 16 gener 2010].
Campions del Món de ral·lis cross-country$^1$ :
1999 - Magnaldi
2000 - Meoni
2001 - Gavardo
2002 - Sainct
2003 - Despres
2004 - Ullev./Gavardo
2005 - Coma/Gavardo
2006 - Coma/López
2007 - Coma/Czachor
2008 - Dabr./Czachor
2009 - Despres
2010 - Coma/Casteu
2011 - Rodrigues
2012 - Coma
2013 - Gonçalves
2014 - Coma
2015 - Walkner
2016 - Quintanilla
2017 - Quintanilla
2018 - Price
2019 - Sunderland
2020
2021 - Walkner :
$^1$En cursiva, les Copes del món prèvies al Campionat del món. :