OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xaro Nomdedeu Moreno

Xaro Nomdedéu Moreno (Castelló, 1948) és catedràtica i professora de Matemàtiques d'ensenyament secundari, i autora de diversos llibres i articles sobre didàctica de les matemàtiques, coeducació i matemàtiques o història de les matemàtiques, entre d'altres.

## Trajectòria

Des de de 1972 ha fet classes de Matemàtiques en diversos centres d'ensenyament secundari i universitari. La seua metodologia didàctica es basa en la seua experiència com a professora i com a partícip en els moviments de Renovació Pedagògica en auge a la fi dels setanta, sobretot el Grup Zero de València.
Catedràtica de matemàtiques des de 1975, n'ha estat assessora del Centre de Professors de Castelló, i ha impulsat i presidit la Societat de Professors i Professores de Matemàtiques.
Ha estat directora del Planetari de Castelló, i també directora general de Conservació del Medi natural de la Conselleria de Medi Ambient de la Generalitat Valenciana.
Així mateix ha ocupat diversos càrrecs en la Junta directiva de l'Organització Espanyola per a la Coeducació Matemàtica (OECOM “Ada Byron”).
Xaro Nomdedéu ha investigat i escrit sobre la situació de la dona en la ciència, i també és autora i coautora d'uns quants llibres i de nombrosos articles sobre didàctica pràctica de les matemàtiques, coeducació i matemàtiques, recursos i materials de matemàtiques a l'aula, com ara la fotografia, els contes o els material domestics (fruites, pairoflèxia, reciclats de materials...), etc.

## Obres
### Llibres

* Las mil y una Hipatias. Amb María José Rivera Ortún. Editorial Nivola. Madrid, 2011
* Manzanas y matemáticas: entretejidas. Editorial Nivola. Madrid, 2000
* Ritmos: matemáticas e imágenes. Amb Eliseo Borrás, Pilar Moreno Gómez i Antoni Albalat Salanova. Editorial Nivola. Madrid, 2002
* Sofía: la lucha por saber de una mujer rusa. Editorial Nivola. Madrid, 2004

### Exposicions

* Un paseo por el infinito
* 2000 Fotografia i matemàtiques
* 2007 Concessió del premi Soler i Godes a la Innovació Educativa

## Referències

* ↑ «Xaro Nomdedeu Moreno». Mujeres y matemáticas. 13 relatos. Arxivat de l'original el 2018-04-26 [Consulta: 24 febrer 2024].
* ↑ «Xaro Nomdedeu | Ciència per llegir». pagines.uab.cat. Arxivat de l'original el 2017-09-13. [Consulta: 13 setembre 2017].
* ↑ Famara. «XARO NOMDEDEU (Mujeres Científicas)». Igual.es. [Consulta: 13 setembre 2017].
* ↑ Iquadrat. «Publicaciones Editorial Graó. Libros y revistas de pedagogía.». www.grao.com. [Consulta: 13 setembre 2017].
* ↑ Diez, Nerea. «Diciembre 2011: Un paseo por el infinito» (en espanyol europeu). vps280516.ovh.net. [Consulta: 19 setembre 2017].
* ↑ «Ficha del recurso - educaLAB». [Consulta: 19 setembre 2017].
* ↑ Mediterráneo, El Periódico «La Castellonenca de Cultura, premio Soler i Godes d´Honor» (en castellà). [Consulta: 19 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Articles de Xaro Nomdedéu en Dialnet.
* Pòster sobre Xaro Nomdedéu
# Cervelló (llinatge)

Els Cervelló foren un llinatge català derivat del llinatge de Gurb. Les seves armes heràldiques eren en camp d'or, un cérvol d'atzur.

## Antecedents

* Ansulf de Gurb, comprà l'alou de Gurb al comte Borrell II de Barcelona (961)
* Sendred de Gurb (fill), després Sendred de Querol; fundador del llinatge de Querol
* Hug de Gurb (fill), després Hug I de Cervelló; fundador del llinatge de Cervelló

## Línia troncal de Cervelló

El sobrenom Alemany després de Guerau no afecta la numeració.
* Hug I de Cervelló (?, 1025/27)
* Bonfill de Cervelló (? − 1039/49)
* Umbert de Cervelló (bisbe de Barcelona)
* Alemany I (?−1053)
* Guerau Alemany I (−1079)
* Guerau Alemany II de Cervelló
* Guerau Alemany III
* Guillem de Cervelló, senyor de Talavera, lluità a la Croada d'al-Mariyya de 1147.
* Guerau Alemany IV (germà i hereu) (?, 1167)
* Hug de Cervelló (arquebisbe de Tarragona)
* Guerau Alemany V (germà i hereu) (?, 1193)
* Guillem I de Cervelló (?, 1227) casat amb Elvira d'Artusela, filla de Ximeno d'Artusela
* Guerau VI de Cervelló (?, 1229) mort molt jove a Mallorca
** Felipa de Cervelló; les possessions passen al fill de Ramon Alemany Cervelló de Querol
* Ramon Alemany Cervelló de Querol (?, 1229), germà de Guillem I de Cervelló
* Guillem II de Cervelló
* Guerau VII de Cervelló (?, 1309) mort sense fills legítims durant la Croada d'al-Mariyya (1309)
** les possessions passen a la línia secundària de la Llacuna, Vilademàger i Pontils

## Línia secundària de la Llacuna, Vilademàger i Pontils

* Guillem III de Cervelló (?, 1323) mort a Sardenya
* Guillem IV de Cervelló (?, 1347) mort a Sardenya
* Berenguer Arnau I mort a Sardenya
* Guillem Ramon I, (germà de l'anterior) (?, 1365) lluità a la Guerra dels dos Peres
* Guerau VIII (?, 1392) fou majordom de Joan I d'Aragó i morí al setge de Palerm (1392)
* Berenguer Arnau II, (germà de l'anterior)
* Ramon Alemany de Cervelló i de Cardona (?, ? — ?, 1405), governador de Catalunya
* Guerau Alemany de Cervelló i de Queralt (?, aprox. 1370 — ?, 1418), governador de Catalunya
* Arnau Guillem de Cervelló i de Rajadell, reialista durant la Guerra Civil Catalana (1462-72)
* Guerau Alemany de Cervelló i de Cardona, rebel durant la Guerra Civil Catalana
* Berenguer Arnau III, casà amb Joana de Castre-Pinós
* Berenguer Arnau IV o Berenguer Arnau Cervelló de Castre-Pinós
** Esdevenen Barons de Castre

## Referències

* ↑ Armoria: Cervelló
* ↑ «Els Cervelló i els Alemany (s. XI-XII) – Patrimoni Cultural». [Consulta: 15 abril 2023].
* ↑ Pagès i Paretas, Montserrat. Art romànic i feudalisme al Baix Llobregat. L'Abadia de Montserrat, 1992, p.327. ISBN 8478263004.
* ↑ «Ramon Alemany de Cervelló i de Cardona». GEC. [Consulta: 10 novembre 2023].
* ↑ «Guerau Alemany de Cervelló i de Queralt». GEC. [Consulta: 10 novembre 2023].
* ↑ «Guerau Alemany de Cervelló i de Cardona». GEC. [Consulta: 10 novembre 2023].

## Bibliografia

* «Cervelló (llinatge)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Genealogia de la nobilissima familia de Cervellón (en castellà). Barcelona: Pablo Campins Impressor, 1733.
* Miquel, Júlia «El Llinatge dels Cervelló». Resclosa, Núm. 4, 2000.
# Spoliarium (pintura)

Spoliarium és una pintura de l'artista filipí Juan Luna. Amb aquella obra obtingué el primer premi de la l'Exposición Nacional de Madrid de 1884. Fou exposada a la Sala Parés de Barcelona el 1886. Va esdevenir un gran reclam per al públic, les cues arribaren fins a la Rambla i es calcula que visitaren l'exposició 60.000 persones. El captivament que va exercir l'obra entre els ciutadans va permetre que per subscripció popular fòs adquirit per a la Diputació Provincial de Barcelona per 20.000 pessetes del 1886. Actualment es troba al Museu Nacional de les Filipines com a obsequi del règim franquista al president de les Filipines. El llenç representa un spoliarium romà, on els cossos dels gladiadors morts estan sent ficats sense ordre en un espai fosc, probablement per a ser dipositats en un munt més gran de cadàvers.
Aquesta pintura era tota una síntesi d'una època, d'una història, de la civilització d'un poble. Va emprar en l'execució del quadre vuit mesos, sense dedicar-se a res més, sense “aixecar” la mà de l'obra que abans de portar-la per a l'Exposició Nacional de Belles Arts de 1884 a Madrid, va ser celebrada amb gran entusiasme a Roma. A Madrid va obtenir una medalla d'or. La premsa nacional i estrangera diu unànimement d'ell: Luna comença per on conclouen els seus mestres En 1886 aquest quadre va ser venut a la Diputació Provincial de Barcelona per 20.000 pessetes. El 16 de gener de 1958, va ser regalat pel Govern Espanyol a la República de les Filipines. En l'actualitat penja a la galeria principal en la planta baixa del Museu Nacional de les Filipines, i és l'obra d'art que rep als visitants en entrar en el museu.
| « | Spoliarium, Luna amb els seus cadàvers sagnants de gladiadors esclaus que són arrossegats fora de la sorra on havien entretingut als seus opressors romans amb les seves vides... despullats de tot per satisfer el menyspreu lasciu dels seus perseguidors romans..." i trasllada l'assumpte a la situació del poble filipí... "encarnava l'essència de la nostra vida social, moral i política, el nostre calvari, la humanitat no redimida raó, i l'idealisme en lluita oberta contra el prejudici, el fanatisme i la injustícia..." | » |

## Referències

* ↑ Vilaweb
* ↑ VVAA, Guia de les col·leccions del museu, Organisme Autònom Biblioteca Museu V. Balaguer, 2001, ISBN 84-931438-3-9
* ↑ La Vanguardia, 17 enero 1958, página 5
* ↑ B. DE PANTORBA, Historia y crítica de las Exposiciones Nacionales de Bellas Artes celebradas en España, Madrid, 1980, pág. 123.
* ↑ LEÓN MA. GUERRERO, "El Primer filipino", 2007

## Bibliografia

* Diccionario Enciclopédico Abreviado, Espasa Calpe, Madrid, 1957
# Qwen

Qwen (també anomenat Tongyi Qianwen, en xinès 通义千问) és una família de models de llenguatge extens desenvolupats per Alibaba Cloud. El juliol de 2024, es va classificar com el millor model de llengua xinesa en alguns punts de referència i el tercer a nivell mundial per darrere dels millors models d'Anthropic i OpenAI.

## Models

Alibaba va llançar per primera vegada una versió beta de Qwen l'abril de 2023 amb el nom de Tongyi Qianwen. El model es basava en el LLM Llama desenvolupat per Meta AI, amb diverses modificacions. Va ser llançat públicament el setembre de 2023 després de rebre l'aprovació del govern xinès. El desembre de 2023 va llançar els seus models 72B i 1.8B com a codi obert, mentre que el Qwen 7B va ser de codi obert a l'agost.
El juny de 2024 Alibaba va llançar Qwen 2 i al setembre va llançar alguns dels seus models com a codi obert, tot mantenint els seus models més avançats en propietat. Qwen 2 empra una barreja d'experts.
El novembre de 2024, QwQ-32B-Preview, un model centrat en el raonament similar a l'o1 d'OpenAI es va publicar sota la llicència Apache 2.0, encara que només es van publicar els pesos, no el conjunt de dades o el mètode d'entrenament. QwQ té una longitud de context de 32.000 testimonis i funciona millor que o1 en alguns punts de referència.
La sèrie Qwen-Vl és una línia de models de llenguatge visual que combina un transformador de visió amb un LLM. Alibaba va llançar Qwen-VL2 amb variants de 2.000 milions i 7.000 milions de paràmetres. Qwen-vl-max és el model de visió insígnia d'Alibaba a partir del 2024 i Alibaba Cloud ven a un cost de 0,00041 dòlars per cada mil fitxes d'entrada.
Alibaba ha llançat altres tipus de models, com ara Qwen-Audio i Qwen2-Math. En total, ha llançat més de 100 models com a codi obert, amb els seus models descarregats més de 40 milions de vegades. Les versions amb afinament de Qwen han estat desenvolupades per entusiastes, com ara "Liberated Qwen", desenvolupada per Abacus AI, amb seu a San Francisco, que és una versió que respon a qualsevol sol·licitud d'usuari sense restriccions de contingut.
El gener de 2025, Alibaba va llançar Qwen 2.5-Max, el seu model més recent i potent fins ara. Segons una publicació de bloc d'Alibaba, Qwen 2.5-Max supera altres models de base com ara GPT-4o, DeepSeek-V3 i Llama-3.1-405B en punts de referència clau.

## Referències

* ↑ «Alibaba releases AI model it says surpasses DeepSeek» (en anglès). [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ MBA, Tor Constantino. «Alibaba Unveils Qwen 2.5: A DeepSeek Rival?» (en anglès). [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ «Alibaba introduces Qwen 2.5-Max AI model, claims edge over DeepSeek» (en anglès). [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ Wiggers, Kyle. «Alibaba's Qwen team releases AI models that can control PCs and phones» (en anglès americà), 27-01-2025. [Consulta: 4 febrer 2025].
# Bauhaus (gran superfície comercial)

Bauhaus és una companyia alemanya referent i especialista en productes per a la llar, articles de ferreteria, bricolatge i jardineria.

## Història

Creada el 1960 per Heinz-Georg Baus, va ser la primera empresa que va introduir a Europa un concepte totalment revolucionari: el fet que el client podia trobar en un mateix establiment un ampli assortiment de productes de diferents especialitats.

## L'expansió de Bauhaus a Europa

El seu primer establiment a Mannheim (Alemanya), de 250 m2, va ser l'impulsor d'aquest nou model de negoci que avui dia és un èxit a tot Europa, on BAUHAUS compta, pel cap baix, amb uns 250 establiments que donen feina a més de 17 000 persones, més de 1100 de les quals a Espanya.
Amb presència a 18 països —Bulgària, Dinamarca, Estònia, Finlàndia, Islàndia, Croàcia, als Països Baixos, Noruega, Alemanya, Àustria, Suècia, Suïssa, Eslovènia, Espanya, la República Txeca, Turquia i Hongria— BAUHAUS ofereix actualment més de 120 000 productes dividits en 15 seccions.
A Espanya BAUHAUS va arribar fa 30 anys, i actualment hi té 11 centres: Barcelona, Gavà, Girona, Madrid, Alcorcón (Madrid), Màlaga, Mallorca, Tarragona, Alfafar (València), Paterna (València) i Saragossa. A més, té la seva botiga en línia.
# Hipercàrrega feble

En física de partícules, la hipercàrrega feble és un nombre quàntic que relaciona la càrrega elèctrica i la tercera component de l'isoespín feble, seguint la idea original de la hipercàrrega de la interacció forta (que, en canvi, no és conservada per les interaccions febles). És una quantitat conservada per la interacció electrofeble (només estan permesos al Lagrangià termes que són globalment neutres en hipercàrrega feble). Es denota sovint com a Y$_W$ i és el nombre quàntic corresponent a la simetria de gauge U(1).
La hipercàrrega feble és el generador de la component U(1) del grup de gauge electrofeble, SU(2)×U(1), i el seu camp quàntic associat B es barreja amb el camp W3 per a produir els bosons de gauge Z (responsable dels corrents febles neutres) i el fotó (partícula mitjancera de l'electrodinàmica quàntica).
La hipercàrrega feble, normalment denotada amb el símbol Y$_W$, satisfà la igualtat:
    $\qquad Q=T_{3}+{Y_{\rm {W}} \over 2}$
on Q és la càrrega elèctrica (en unitats de càrrega elemental) i T₃ la tercera component de l'isoespín feble. Reorganitzant els termes, la hipercàrrega feble és explícitament definida com a:
    $\qquad Y_{\rm {W}}=2(Q-T_{3})$
| | esquerrà | càrrega elèctrica Q | isoespín feble T₃ | hipercàrrega feble Y$_W$ | dretà | càrrega elèctrica Q | isoespín feble T₃ | hipercàrrega feble Y$_W$ |
| Leptons | νe, νμ, ντ | 0 | +1/2 | −1 | No interaccionen (existència hipotètica) | No interaccionen (existència hipotètica) | No interaccionen (existència hipotètica) | No interaccionen (existència hipotètica) |
| Leptons | e$^−$, μ$^−$, τ$^−$ | −1 | −1/2 | −1 | e$^−$$_R$, μ$^−$$_R$, τ$^−$$_R$ | −1 | 0 | −2 |
| Quarks | u, c, t | +2/3 | +1/2 | +1/3 | u$_R$, c$_R$, t$_R$ | +2/3 | 0 | +4/3 |
| Quarks | d, s, b | −1/3 | −1/2 | +1/3 | d$_R$, s$_R$, b$_R$ | −1/3 | 0 | −2/3 |
    Les assignacions d'hipercàrrega feble en el Model Estàndard són determinades, fins a una ambigüitat doble, exigint l'anul·lació de totes les anomalies.

## Nombres bariònic i leptònic

La hipercàrrega feble està relacionada amb el nombre bariònic menys nombre leptònic (B − L) via:
    $X+2Y_{\rm {W}}=5(B-L)\,$
on X és un nombre quàntic conservat associat a la gran-unificació (GUT). Com que la hipercàrrega feble és sempre conservada, dins del Model Estàndard i la majoria de les seves extensions, el nombre de barions menys el de leptons (B − L) és també conservat sempre per les interaccions. Per exemple:
* La desintegració del neutró (desintegració beta)
    n → p + e$^−$ + ν$_e$
conserva el nombre bariònic B i nombre leptònic L per separat i, per tant, també la diferència B − L és conservada.
* La desintegració del protó és una predicció de moltes teories de gran unificació:
    p$^+$ → e$^+$ + π$^0$ → e$^+$ + 2γ
que també conserva B − L, encara que violi individualment la conservació de nombre leptonic i nombre bariònic.

## Vegeu també

* isoespín feble
* B-L

## Referències

* ↑ J. F. Donoghue, E. Golowich, B. R. Holstein. Dynamics of the standard model. Cambridge University Press, 1994, p. 52. ISBN 0-521-47652-6.
# Autoemancipació

Autoemancipació (en alemany: Selbstemanzipation) és un fullet sionista escrit pel metge i activista jueu d'origen rus i polonès Lleó Pinsker en 1882. L'assaig va examinar els orígens de l'antisemitisme, i va advocar per la creació d'un estat jueu i el desenvolupament d'una consciència nacional jueva. Pinsker originalment advocava per una assimilació cultural, i demanava un major respecte pels drets humans dels jueus a Rússia. No obstant això, arran de les matances massives contra els jueus a la Rússia tsarista en 1881, i una visita a l'Europa occidental en el primer semestre de 1882, la seva opinió va canviar. Aquest mateix any va publicar anònimament l'assaig en alemany. La nova perspectiva de Pinsker va conduir també a la seva participació en el desenvolupament del grup jueu Hovevei Tsion, "els amants de Sió", que ell mateix va presidir. L'assaig va inspirar als membres del seu grup, i a jueus de tot Europa, i va esdevenir una fita en el desenvolupament del sionisme i de l'estat jueu. El text original en alemany va ser publicat l'1 de gener de 1882.
# Volta a Mouscron

La Volta a Mouscron (oficialment Ronde de Mouscron) és una cursa professional femenina de ciclisme en ruta d'un dia que es disputa anualment a la regió de Valònia, a Bèlgica. Aquesta cursa és la successora de l'extinta Gran Premi de Dottignies.
La primera edició s'havia de disputar al 2020 però es va anul·lar. Finalment es va disputar al 2021 formant part del Calendari UCI Femení i fou guanyada per la italiana Chiara Consonni.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2021 | Chiara Consonni | Jelena Erić | Maria Martins |
| 2022 | Thalita de Jong | Nicole Steigenga | Martina Alzini |
| 2023 | Martina Fidanza | Anniina Ahtosalo | Valentine Fortin |
| 2024 | Daria Pikulik | Anniina Ahtosalo | Martina Fidanza |

## Referències

* ↑ «2021 Ronde de Mouscron (1.1)» (en anglès). Procyclingstats. [Consulta: 17 abril 2022].
# Canal submarí

Un canal submarí és una vall submarina poc encaixada i abrupta, lleugerament sinuosa, que està inserida al glacis continental o als ventalls submarins, o bé situada en la intersecció de dos glacis submarins oposats, ocupant-ne el tàlveg. Són de pendent feble, i en ambdós vessants solen formar-s'hi motes o dics naturals. Poden portar onades subaquàtiques.

## Referències

* ↑ Toponímia de la Mar Catalano-Balear (amb un glossari de termes genèrics), per Miquel Canals, Jordi Serra i Oriol Riba, 1982
* ↑ «Underwater Waves are the Earth's 'Lumbering Giants'» (en anglès). Consortium for Ocean Leadership, 23-05-2014. Arxivat de l'original el 2017-09-11. [Consulta: 10 setembre 2017].
* ↑ Canal submarí. Descripció al Diccionari de geologia de l'Institut d'Estudis Catalans

## Vegeu també

* Canal de València
* Canyó submarí
* Mont submarí
# Ver i Prisc

Ver i Prisc van ser dos esclaus de l'antiga Roma que es van convertir en gladiadors famosos durant els regnats de Vespasià i Titus, cap a finals del segle i. El combat que ambdós amics van mantenir fou el moment culminant del dia d'obertura dels jocs celebrats per Titus per a inaugurar l'Amfiteatre Flavi (més tard conegut com a Colosseu) l'any 80.
El combat va ser registrat en un poema laudatori de Marc Valeri Marcial, i constitueix l'única descripció detallada d'un combat de gladiadors que ha arribat fins als nostres dies. Ambdós gladiadors van ser declarats victoriosos en el combat, i ambdós van ser premiats per l'emperador amb la seua llibertat en un final únic.

## Text de Marcial

Marcial, De Spectaculis, XXX:
| Mentre que Prisc i Ver allargaven l'enfrontament i durant molta estona la lluita va ser igualada en ambdós costats, alts i repetits crits reclamaven la llibertat per als homes; però Cèsar va seguir la seua pròpia llei; — era la llei de lluitar amb l'escut fins que un dit s'alçara: — va fer el que li estava permès, sovint va donar menjar i regals. Però es va arribar al final amb la mateixa igualtat: iguals a l'hora de la lluita, iguals a l'hora de cedir. Cèsar va enviar espases de fusta a ambdós i palmes a ambdós: per tant, el coratge i l'habilitat van rebre el seu premi. Açò no va tenir lloc davant cap príncep excepte tu, Cèsar: quan dos van lluitar, ambdós van ser victoriosos. | Cum traheret Priscus, traheret certamina Verus, esset et aequalis Mars utriusque diu, missio saepe uiris magno clamore petita est; sed Caesar legi paruit ipse suae; — lex erat, ad digitum posita concurrere parma: — quod licuit, lances donaque saepe dedit. Inuentus tamen est finis discriminis aequi: pugnauere pares, subcubuere pares. Misit utrique rudes et palmas Caesar utrique: hoc pretium uirtus ingeniosa tulit. Contigit hoc nullo nisi te sub principe, Caesar: cum duo pugnarent, uictor uterque fuit. |

## Referències

* ↑ Marcial, Liber de Spectaculis, XXIX

## Altres fonts

* Alan Bowman, Peter Garnsey i Dominic Rathbone: The Cambridge Ancient History. XI: The High Empire, A.D. 70-192. 2a ed. Cambridge University Press, 2000.
* Simon Hornblower i Antony Spawforth: Oxford Classical Dictionary. 3a ed. Oxford University Press, 2003.
* Andrew G. Traver: From Polis to Empire – The Ancient World, c. 800 B.C. - A.D. 500: A Biographical Dictionary. 1a ed. Greenwood Press, 2002.
# Mont Inasa

El Mont Inasa (稲佐山, Inasa-yama) és un turó a l'oest de Nagasaki d'una alçada de 333 metres. El telefèric de la ciutat permet als visitants pujar-hi fins a la part superior des de Nagasaki. A poca distància a peu de l'estació del telefèric es troben diversos edificis que allotgen antenes de ràdio i televisió que donen servei a Nagasaki i voltants.
Hi ha una plataforma d'observació turística que proporciona vistes extenses del "10 Million Dollar Night View" (1000万ドルの夜景, Issenmandoru no yakei) de Nagasaki.

## Referències

* ↑ «Nagasaki Travel: Mount Inasayama». [Consulta: 3 juny 2020].

## Enllaços externs

* Telefèric de Nagasaki
* Guia per Muntar Inasa (publicat per Nagasaki Prefecture) (en japonès)
# Carlos Viver Arza

Carlos Viver Arza (Granollers, 24 d'abril de 1973) és un ex-jugador i entrenador d'handbol català.
Té una llarga trajectòria a la Lliga Asobal, debutant amb el club de la seva vida, el BM Granollers, equip on ha jugat tota la seva trajectòria professional a excepció de la temporada 1999-00 que va jugar al SD Teucro de Pontevedra. Com a jugador destacava per la seva visió de joc, intel·ligència i velocitat en el contraatac. Va anotar un total de 1.150 gols a la Lliga Asobal. Guanyà dues Copes EHF (1995, 1996) i una Copa Asobal (1994).
L'any 2008, a l'edat de 35 anys, va finalitzar la seva trajectòria com a jugador d'handbol. Lluny de desvincular-se del BM Granollers va ser l'entrenador de l'equip femení del club, aconseguint la temporada 2013-2014 l'ascens a la Divisió d'Honor femenina i la Copa Catalunya. Del 2014 al 2017 fou l'entrenador de l'equip masculí del Fraikin BM Granollers.
El 2017 va triat com seleccionador espanyol absolut femení. L'any següent dirigí l'equip que guanyà la medalla d'or als Jocs Mediterranis de Tarragona i el 2019 el que es va penjar la medalla d'argent al Campionat del món. EL 2020 va compaginar la seva feina com seleccionador amb entrenador del Rapid de Bucarest.

## Referències

* ↑ «Carlos Viver Arza». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pérez, Lluís Carles «Carlos Viver, hombre de club total para las ‘Guerreras'». mundodeportivo.com, 23-02-2017 [Consulta: 2 febrer 2021].
* ↑ «Carlos Viver serà el nou entrenador del Fraikin BM Granollers». somvalles.cat, 29-05-2014 [Consulta: 2 febrer 2021].
* ↑ Solé, Ramon «Carlos Viver, presentat com a nou seleccionador estatal femení». el9nou.cat, 23-02-2017 [Consulta: 2 febrer 2021].
* ↑ «Carlos Viver, nou entrenador del Rapid de Bucarest». lesportiudecatalunya.cat, 05-11-2020 [Consulta: 2 febrer 2021].
# Dolça Catalunya (desambiguació)

* Dolça Catalunya (blog antinacionalista).
* Esbart Dolça Catalunya, part del Centre Cultural els Catalanistes.
* Dolça Catalunya (1968), enciclopèdia temàtica sobre Catalunya de l'Editorial Mateu publicada en fascicles.
* Dolça Catalunya (1972), àlbum del Grup Estel.