OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miquel Adrover i Barceló

Miquel Adrover i Barceló (Calonge, Mallorca, 1965) és un dissenyador de moda femenina mallorquí que realitza dissenys d'avantguarda.
La primera inspiració en el món de la moda la trobà Adrover durant una visita a Londres en la seva adolescència, on prengué contacte amb l’univers del punk rock i el moviment New Romantic. Al seu petit poble natal, ja s'havia destacat com aquell qui sempre estava al corrent de les darreres tendències musicals i vestia amb una estètica marcadament punk. El 1991 viatja a Nova York i prengué la decisió de quedar-s’hi. Inicialment treballà com a conserge i visqué en un diminut apartament subterrani. Quatre anys més tard, el 1995, entaulà amistat amb un sastre amerindi, Douglas Hobbs, amb qui començà a confeccionar i comercialitzar samarretes. Aquell mateix any, junts inauguraren la botiga Horn al barri de l'East Village de Nova York. Aquest espai esdevingué aviat un punt de trobada per a dissenyadors joves de Nova York i Londres que no tenien cap altre lloc on exposar les seves creacions. Entre aquests creadors destacaven Alexander McQueen, Bernadette Corporation i Bless. A més, Horn oferia marques com Dugg, Bruce i As Four. Adrover i Hobbs clausuraren la boutique el març de 1999 per concentrar-se en el disseny de moda femenina.
Alguns d'aquests primers dissenys, en concret els vestits a base de peces de Burberry o les reinterpretacions de bosses de Louis Vuitton, aconseguiren una gran rellevància. El seu estil de desconstrucció autodidacta es convertí en disseny d'avantguarda, on prevalien els volums amb fort contingut i al·legories sobre la indústria de la moda, i un nou concepte artístic on tenia cabuda la segona vida de les peces.
El 1999 presentà la seva primera col·lecció “Manaus-Chiapas-NYC” i, poc després, “Midtown”, àmpliament aclamades per la crítica, la qual cosa li permetré comptar amb el suport de Pegasus Apparel Group. A principis de l'any 2000 rebé el prestigiós Premi Perry Ellis al millor dissenyador emergent. No obstant això, a l'any següent presentà “Utopia”, una col·lecció basada en la societat i cultura dels països islàmics, que no tingué el suport de la crítica i propicià l'allunyament d'Adrover del món de la moda. El dissenyador es mudà a Egipte i, el 2004, tornà a Mallorca on obrí un bar mentre continuava treballant en el seu taller. Poc temps després inicià una col·laboració amb la marca alemanya de roba ecològica Hess Nature que perdurà fins al 2013. El 2010 presentà una nova col·lecció en el marc de la Setmana de la Moda de Nova York.
El 2013 fou guardonat pel Consell Insular de Mallorca amb el Premi Jaume II. El 2018 rebé el Premio Nacional de Diseño de Moda.

## Referències

* ↑ «Miguel Adrover - Fashion Designer Encyclopedia - clothing, women, new, body, collection, designs, pants, world». [Consulta: 19 desembre 2024].
* 1 2 3 «Miguel Adrover. Premio Nacional de Diseño de Moda 2018» (en castellà). Arxivat de l'original el 2023-12-08. [Consulta: 19 desembre 2024].
* ↑ «Procés participatiu: Honors i distincions». [Consulta: 16 desembre 2023].
# Melitta Brunner

Melitta Brunner (Viena, 28 de gener de 1907 - Filadèlfia, 26 de maig de 2003) va ser una patinadora artística sobre gel austríaca, especialista en la modalitat de parelles, que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics de Sankt Moritz on, fent parella amb Ludwig Wrede, guanyà la medalla de bronze en la prova parelles del programa de patinatge artístic. En la prova individual fou setena.
Durant la seva carrera també guanyà tres medalles al Campionat del Món de patinatge, de plata en parelles el 1929 i 1930, i de bronze individual el 1929.
En retirar-se va continuar patinant per diferents països d'Europa i els Estats Units, on acabà vivint, realitzant diferents espectacles sobre gel i ensenyant a patinar.

## Palmarès
### Individual femení

| Prova | 1926 | 1927 | 1928 | 1929 | 1930 |
| Jocs Olímpics d'Hivern | | | 7a | | |
| Campionat del Món | | | 5a | 3a | 5a |
| Campionat d'Àustria | 2a | 2a | 2a | 2a | 2a |

### Parelles amb Ludwig Wrede

| Prova | 1922 | 1923 | 1924 | 1928 | 1929 | 1930 |
| Jocs Olímpics d'Hivern | | | | 3a | | |
| Campionat del Món | | | | 3a | 2a | 2a |
| Campionat d'Àustria | 3a | 1a | 2a | | 3a | 1a |

## Referències

* 1 2 3 «Melitta Brunner Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 28 d’agost 2011. [Consulta: 9 juny 2018].
# Heinrich Peter

Heinrich Peter (Heidelberg, 13 de juny de 1910 - valor desconegut), va ser un jugador d'hoquei sobre herba alemany que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va guanyar la medalla de plata com a membre de l'equip alemany en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Heinrich Peter Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d’agost 2011. [Consulta: 7 desembre 2018].
# Brassica oleracea var. viridis

La col de cabdell (Brassica oleracea var. viridis) és una planta comestible de la família de les Brassicàcies. És una planta herbàcia biennal, conreada com anual, les fulles són ovals, oblongues, llises, arrissades o circulars, depenent de la varietat i formen un característic cabdell compacte.
Les diferents varietats han estat obtingudes a partir de l'espècie silvestre, coneguda des de fa segles, a través d'encreuaments i selecció per adaptar-les a les diferents condicions climàtiques.
Hi ha dues varietats principals de cols de cabdell: les primerenques i les tardanes. Les primerenques maduren en 50 dies aproximadament. Produeixen cabdells petits i es destinen al consum immediat, ja que no resisteixen l'emmagatzematge. Les tardanes, que maduren als 80 dies, produeixen cabdells molt més grossos i es destinen a la provisió hivernal.
Es consumeixen tant cuinades com en amanida i es poden conservar cuits, congelades amb un escaldat previ i fins i tot preparar com xucrut (col fermentada que s'utilitza com a condiment o acompanyament).
Les cols de cabdell són riques en vitamina C, A, calci i β-carotè, a més de tenir un alt contingut de fibra.

## Noms en català

També rep els noms de col cabdellada, col bufera, col trucada, cop o acop de col, col copa, col copada, col acopada o col de pinyar. La varietat conica és la col caputxina, o caputxona, o col de caputxa; té el tronc curt i rogenc i les fulles molt carnoses formant cabeçola cònica.

## Plagues i malalties

* Pièrides de la col; les erugues d'algunes papallones de la família Pieridae, com l'espècie Pieris brassicae, s'alimenten de les fulles i poden convertir-se en plagues molt nocives.
* Hèrnia de la col; la produeix Plasmodiphora brassicae, provoca el marciment tant de les fulles com de la tija.
* Míldiu de la col; produïda per Peronospora brassicae, les fulles es tornen fosques i moren. És una malaltia criptogàmica.
* Lepidòpter noctúid de la col; Mamestra brassicae, les seves erugues excaven galeries al nucli.
# California Polytechnic State University

La Universitat Estatal Politècnica de Califòrnia, abreujat col·loquialment Cal Poly San Luis Obispo, és una universitat pública situada a prop de San Luis Obispo, Califòrnia. Cal Poly SLO és un dels 23 campus de la Universitat Estatal de Califòrnia i és la universitat més gran de la superfície estatal. La universitat ofereix un gran nombre de cursos a través de les seves set especialitats, però és més conegut pels seus camps d'enginyers d'agricultura, d'arquitectura, d'economia i d'arts gràfiques. En el curs 2011-2012 té uns 18000 alumnes, 1200 professors i personal investigació i té 117000 alumni.

## Història
### General

Cal Poly SLO va ser fundada l'any 1901 quan el governador Henry Sage va promulgar la Llei d'Educació Politècnica de Califòrnia. La Polytechnic School of Califòrnia va ser construïda prop de San Luis Obispo i els primers estudiants, uns 9 alumnes, van arribar el 30 de setembre de 1903 per assistir a cursos de segon grau. L'escola no ha deixat de créixer des d'aleshores, amb l'excepció d'un període comprès entre mitjans de 1910 i principis de 1920 a causa de la Primera Guerra Mundial.
En 1924 Cal Poly SLO passa a estar sota el control del Departament d'Educació de Califòrnia. El 1933 el mateix departament va canviar la durada del curs i va passar a dos anys i va transformar l'escola en un institut de formació professional. Cal Poly SLO començar a emetre un màster d'Arts el 1940 i va canviar el seu nom pel d'Universitat Politècnica de l'Estat de Califòrnia el 1947 per reflectir millor els diversos cursos oferts. El 1960, el control de Cal Poly SLO i tota altra universitat estatal va ser transferit del Ministeri d'Educació de Califòrnia a una junta directiva independent, que després es va convertir en el sistema de la Universitat Estatal de Califòrnia.
En 1967, Cal Poly SLO fou autoritzat a emetre títols equivalents a DEA. Entre 1967 i 1970, els estudis van ser reorganitzades en unitats diferents (per exemple, la Facultat de Matemàtiques i Ciències, Facultat d'Agricultura i Recursos Naturals, i la Facultat d'Arquitectura, fundada l'any 1968). Cal Poly SLO té la seva pròpia emissora ràdio FM: kPCR. Les lleis de Califòrnia han tornat a canviar el seu nom Polytechnic State University a Califòrnia. Des de 1970, la universitat ha vist augmentar contínuament sol·licituds d'estudiants i la construcció de molts edificis al campus.

## Referències

* 1 2 «Cal Poly Quick Facts – Find Out About Academics, Student Body, Campus Size, History, Graduates & Careers, Buildings and More». Calpolynews.calpoly.edu. [Consulta: 23 febrer 2012].
* ↑ «Quick Fets». Cal Poly SLO. Arxivat de l'original el 2021-11-10. [Consulta: 9 octubre 2012].
# Jean Cabanis

Jean Louis Cabanis (8 de març de 1816-20 de febrer de 1906) va ser un ornitòleg alemany.
Cabanis va néixer a Berlín. Va estudiar a la Universitat de Berlín de 1835 a 1839, any en què va viatjar a Amèrica del Nord, tornant l'any 1841 amb una gran col·lecció d'història natural.
Més tard va ser director auxiliar del Museu Universitari de Berlín, succeint a Martin Lichtenstein. Va fundar el Journal für Ornithologie l'any 1853, supervisant-ho durant els següents quaranta-un anys, fins a ser succeït pel seu gendre Anton Reichenow.

## Obra

* Amb Ferdinand Heine. Museum Heineanum: Verzeichniss der ornithologischen Sammlung des Oberamtmann Ferdinand Heine, auf Gut St. Burchard vor Halberstadt, Museum Ornithologium Heineanum
** Part I die Singvögel (1850-1851)
** Part II die Schreivögel (1859-1860)
* Amb Moritz Richard Schomburgk, Christian Gottfried Ehrenberg, Franz Hermann Troschel, Wilhelm Ferdinand Erichson, Johannes Müller. Reisen in Britisch-Guiana in den Jahren 1840-1844: nebst einer Fauna und Flora Guiana's nach Vorlagen von Johannes Müller, Ehrenberg, Erichson, Klotzsch, Troschel, Cabanis und Andern, J. J. Weber, 1847
* Amb Johann Jakob von Tschudi. Untersuchungen über die Fauna peruana, Druck und Verlag von Scheitlin und Zollikofer, 1844
* Amb Anton Reichenow. Opuscula ornithologica: a collection of ornithological pamphlets
* Amb Johann Jakob von Tschudi. Ornithologie, Druck und Verlag von Scheitlin und Zollikofer, 1845
* Vögel, 1869
* Ornithologische Notizen, 1847

## Honors

Es nomenen diversos ocells en el seu honor:
* Tangara cabanisi
* Emberiza cabanisi
* Synallaxis cabanisi
* Phyllastrephus cabanisi
* Tangara cabanisi - Sclater, 1868
* Phyllastrephus cabanisi - Sharpe, 1882
* Lanius cabanisi - Hartert, 1906
* Pseudonigrita cabanisi - Fischer & Reichenow, 1884

## Bibliografia

* Bo Beolens, Michael Watkins. Whose Bird?: Common Bird Names and the People They Commemorate, Yale University Press, 2004, pàg. 73ff, ISBN 978-0300103595
* Ludwig Gebhardt. Die Ornithologen Mitteleuropas. AULA-Verlag, Wiebelsheim 2006, pàg. 60f, ISBN 3-89104-680-4
# Casa de la Moneda de San Francisco

La Casa de Moneda de San Francisco (en anglès, San Francisco Mint, també coneguda afectuosament com La Dama de Granit) és part de la Casa de Moneda dels Estats Units, que va ser oberta el 1854 en San Francisco, Estats Units, per oferir els seus serveis a la comunitat que va participar en la febre de l'or de Califòrnia. Ràpidament va sobrepassar la capacitat del seu edifici original i es va traslladar a un altre més ampli en 1874. Aquest nou edifici va ser un dels pocs que van sobreviure al Terratrèmol de San Francisco de 1906, i va funcionar per a la Casa de Moneda fins a 1937, quan es va inaugurar l'edifici actual. Durant el seu primer any d'operacions, la Casa de Moneda de San Francisco va emetre 4 milions de dòlars en monedes, encunyades a partir de lingots d'or.
# Cenestèsia

La cenestèsia (del grec κοινός/koinós/"comú" i αἴσθησις/aísthesis/"sensació", "sensació en comú") és la denominació donada al conjunt vague de sensacions que un individu posseeix del seu cos, sensacions principalment relacionades amb la propiorecepció, donades pels seus òrgans interns en les quals no intervenen ni el sentit del tacte, ni l'olfactiu, ni l'auditiu, ni el de la vista. Tot i que la cenestèsia manté grans nexes amb la sinestèsia o amb la kinestesia, cap dels dos n'és sinònim i convé evitar confondre aquests termes amb el de cenestèsia. És la sensació general de l'existència del propi cos, no situa les parts del cos.

## Referències

* ↑ cenestèsia a Optimot
* ↑ «Cenestèsia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Classificació de la Biblioteca del Congrés

La classificació de la Biblioteca del Congrés (LCC, Library of Congress classification) és un sistema de classificació desenvolupat per la Biblioteca del Congrés dels Estats Units. S'usa en la majoria de biblioteques de recerca i acadèmiques dels Estats Units i diversos altres països (la majoria de les biblioteques públiques i biblioteques acadèmiques petites segueixen usant el sistema de classificació de Dewey). No ha de ser confosa amb la Library of Congress subject headings (LCSH).
La classificació va ser desenvolupada originalment per Herbert Putnam amb l'ajuda de Charles Ammi Cutter el 1897, abans d'assumir el càrrec de bibliotecari del Congrés. Va estar influïda per la classificació de Cutter i el sistema Dewey de classificació i va ser dissenyada per ser usada a la Biblioteca del Congrés de Washington. El nou sistema va substituir un sistema de localització fixa desenvolupat per Thomas Jefferson. En el moment de la marxa de Putnam del seu càrrec el 1939 totes les classes excepte la K (Dret) i parts de la B (Filosofia i Religió) estaven ben desenvolupades. La classificació ha rebut crítiques per no tenir una base teòrica sòlida, ja que moltes de les decisions preses en el seu desenvolupament van estar motivades per les necessitats pràctiques específiques d'aquesta biblioteca més que per consideracions epistemològiques.
Tot i que divideix les matèries en categories àmplies, la classificació és essencialment enumerativa en naturalesa. Proporciona una guia dels llibres que estan realment a la biblioteca, no una classificació universal.
El sistema de classificació NLM (de la National Library of Medicine) empra les lletres no usades W i QS - QZ . Algunes biblioteques fan servir el NLM juntament amb el LCC, obviant la R (Medicina) d'aquest últim.

## El sistema

| A | Obres generals |
| B | Filosofia. Psicologia. Religió |
| C | Ciències auxiliars de la història |
| D | Història general i història antiga |
| E | Història: Estats Units |
| F | Història local dels Estats Units i d'Amèrica, història anglesa, holandesa, francesa i llatina |
| G | Geografia. Antropologia. Esbarjo |
| H | Ciències socials |
| J | Ciència política |
| K | Dret |
| L | Educació |
| M | Música i llibres sobre música |
| N | Belles arts |
| P | Llengua i literatura |
| Q | Ciència |
| R | Medicina |
| S | Agricultura |
| T | Tecnologia |
| U | Ciència militar |
| V | Ciència naval |
| Z | Bibliografia. Biblioteconomia. Recursos informatius generals |
Les classes I, O, W, X i Y no són d'ús estàndard.

## Enllaços externs

* Classificació de la Biblioteca del Congrés (anglès)
* Resum de la classificació (anglès)
* Com llegir les referències LCC Arxivat 2014-04-12 a Wayback Machine. (anglès)
# Cohesió del terreny

La cohesió del terreny és la qualitat per la qual les partícules del terreny es mantenen unides en virtut de forces internes, que depenen, entre altres coses del nombre de punts de contacte que cada partícula té amb les seves veïnes. En conseqüència, la cohesió és més gran com més fines són les partícules del terreny.

## Cohesió i adhesió

En l'anàlisi de les causes determinants de la plasticitat és indispensable establir la diferència entre cohesió i adhesió . L'adhesió és causada per l'atracció de la fase líquida sobre la superfície sòlida. La cohesió en un terreny humit és provocada per les molècules de la fase líquida que actua com a pont o membrana entre les partícules veïnes. Tant la cohesió com l'adhesió són influenciades pel contingut de col·loides inorgànics, resultant d'aquesta manera correlacionada amb la plasticitat.

### Cuantifiación de la cohesió

La força cohesiva de l'aigua entre dues partícules de terreny veïnes pot ser expressada, segons Nichols, per la següent fórmula empírica:
   $c=4\pi \tau {\frac {Kr}{d}}\cos {\alpha }$
On:
    $c\,$: cohesió, expressada en força per unitat de superfície.
    $K\,$: constant determinada experimentalment.
    $r\,$: radi de la partícula.
    $\tau \,$: tensió superficial del líquid.
    $\alpha \,$ = angle de contacte entre el líquid i la partícula.
    $d\,$: distància entre les partícules
La força cohesiva en un terreny és, segons Nichols, inversament proporcional al percentatge humitat d'aquest. Com a exemple es mostren alguns resultats pràctics obtinguts per Nichols amb terrenys preparats.
| Terreny | % D'humitat | Cohesió (F) expressat en gr/polzada $^2$ |
| Arena 2/3, Argila 1/3 | 10.90 | 17.23 |
| Arena 1/3, Argila 2/3 | 12.73 | 26.40 |
| Argila | 13.55 | 56.00 |

## Referències

* ↑ Nichols, ML - 1931. The Dynamic Properties of Soil. An Explanation of the Dynamic Poperties of Soils by means of Colloidal Films. Agr. Eng, 12: 259-264.

### Bibliografia

* Constantí Constantinidis. Bonifica ed Irrigazione. Edagricole, Bologna, 1970.
* T.W. Lambe i R.V. Whitman - Mecànica de sòls. Mèxic, 1997 ISBN 968-18-1894-6.

## Vegeu també

* Força intermolecular
# Comunitat de municipis del Pays d'Iroise

La Comunitat de municipis del Pays d'Iroise (CCPI) (en bretó Kumuniezh kumunioù Bro an Hirwazh) és una estructura intercomunal francesa, situada al département del Finisterre a la regió Bretanya. Té una extensió de 317,05 kilòmetres quadrats i una població de 43.267 habitants (2006).

## Història

Fou creada el 8 de desembre de 1992 i és la comunitat de municipis més antiga del departament del Finisterre. Fou creada a partir del SIVOM de la regió de Saint-Renan i té 11 municipis.
En 1994 s'hi adherí el municipi d'Île-Molène.
Després de la dissolució del SIVOM de Ploudalmézeau en 1997 els 8 municipis que el formaven (Brélès, Lampaul-Ploudalmézeau, Landunvez, Lanildut, Ploudalmézeau, Plourin, Porspoder i Tréouergat) s'uniren a la CCPI. També és una de les comunitats de municipis que ha signat la carta Ya d'ar brezhoneg.
Font : Web de la comunitat de municipis

## Composició

La comunitat de municipis és composta pels 20 municipis de l'extrem Nord-oest del Finisterre :
| Brélès Le Conquet Guipronvel Île-Molène Lampaul-Plouarzel Lampaul-Ploudalmézeau Landunvez Lanildut Lanrivoaré Locmaria-Plouzané | Milizac Plouarzel Ploudalmézeau Plougonvelin Ploumoguer Plourin Porspoder Saint-Renan Trébabu Tréouergat |

### Equip de govern de la comunitat de municipis

Composició en 2008 :
| Funció | Nom | Altres càrrecs |
| President | André Talarmin | Alcalde de Plouarzel |
| Premier Vicepresident encarregat de planificació territorial | Bernard Foricher | Alcalde de Saint-Renan | Vicepresidenta encarregada de l'acció social i socioeconòmica | Marguerite Lamour | Alcalde de Ploudalmézeau | Vicepresidenta encarregada de les finances | Annick Cariou-Le Moine | Alcalde de Guipronvel |
| Vicepresident encarregat de medi ambient | Guy Colin | Alcalde de Brélès |
| Vicepresidenta encarregada de cultura i turisme | Viviane Godebert | Alcalde de Locmaria-Plouzané |
| Vicepresident encarregat d'economia i desenvolupament | Xavier Jean | Alcalde de Le Conquet |
| Vicepresident encarregat de nautisme | Jean-Noël Briant | Adjoint au Alcalde de Lanildut |
| Vicepresident encarregat del Pla local d'habitatge i noves tecnologies | Antoine Corolleur | Alcalde de Plourin |

## Vegeu també

* Intercomunalitats del Finisterre

## Enllaços externs

* Comunitat de municipis du Pays d'Iroise (Finistère - Bretagne)
# Condensació de Claisen

La condensació de Claisen és una reacció de la química orgànica que té lloc entre dos èsters o un èster i una cetona en presència d'una base forta, donant lloc a un β-cetoèster o una β-dicetona. És una reacció on es forma un enllaç senzill carboni-carboni (C-C). El seu nom és en honor del químic alemany Rainer Ludwig Claisen.

## Requisits

Almenys un dels reactius ha de ser enolizable. Això significa tenir un hidrogen en la posició α respecte al carbonil per a poder formar l'enolat. Hi ha diferents combinacions de compostos carbonílics no enolizables o enolizables que constitueixen diferents tipus de condensacions de Claisen.
La base utilitzada no ha d'interferir amb la reacció. Així doncs, tant l'alcòxid com l'èster han de derivar del mateix alcohol per evitar problemes de transesterificació.

## Mecanisme

En el primer pas, l'èster és desprotonat per la base, donant lloc a l'anió enolat, que és relativament estable a causa de la deslocalització electrònica. A continuació, el carbonil d'una altra molècula de l'èster pateix l'atac nucleòfil del carboni en α de l'enolat. S'elimina el grup alcoxi, regenerant l'alcòxid. La reacció es desplaça cap al producte final a causa de la conversió del β-cetoèster, relativament àcid (pKa≈11) en la posició contigua als dos carbonils, si enolat, que està estabilitzat per ressonància.
El pas final de la síntesi, que no apareix en el mecanisme, és el tractament amb solució aquosa àcida per neutralitzar l'enolat i obtenir el β-cetoèster (o 3-cetoèster).
* animació

## Tipus

* La condensació de Claisen clàssica:
1 : acetat d'etil; 2 : acetoacetat d'etil; 3 : etanol
* La condensació de Claisen mixta (o creuada), on intervenen un èster o cetona enolizable i un èster no enolizable.
1 : benzoat d'etil; 2 : acetofenona; 3 : 1,3-difenilpropano-1, 3-diona; 4 : etanol
* La condensació de Dieckmann, on una molècula amb dos grups èster reacciona de manera intramolecular, formant un β-cetoéster cíclic. La formació d'anells de 5 o 6 àtoms està afavorida.
1 : adipat de dietil; 2 : 2-oxociclopentanocarboxilato d'etil; 3 : etanol

### Subtipus

Aprofitant la major acidesa de les cetones respecte als èster, aquelles també donen condensacions de Claisen mixtes amb èsters enolizables:
En aquest cas la cetona es desprotona abans que l'èster. La utilització d'una base més forta que l'alcóxido sol donar millors rendiments.

## Referències

* Carey, Francis A. Organic Chemistry. Sixth Edition. New York, NY: McGraw-Hill, 2006. ISBN 0-07-111562-5.
* Claisen, L., and A. Claparède. Ber. Deute. Chem Ges., 1887 , 14 , 2460.
* Claisen, L. Ber. Deute. Chem Ges. , 1887 , 20, 655.

## Bibliografia

* K. Peter C. Vollhardt. Química Orgànica. Barcelona: Edicions Omega S.A., 1994. ISBN 84-282-0882-4.

## Vegeu també

* Condensació aldòlica

## Enllaços externs

* https://www.organic-chemistry.org/namedreactions/claisen-condensation.shtm En anglès.
# Creu (zoologia)

La creu o creuera en zoologia, i referida als quadrúpedes, és una prominència a la porció anterior de l'espinada i definida pel fet que les apòfisi espinoses de les primeres vèrtebres dorsals són més llargues que les restants. En aquestes apòfisis s'hi insereixen alguns músculs importants com els del coll. En les cavalleries es considera com a senyal de bon caràcter el fet que la creu sigui alta i poc carnosa.

## Referències

* ↑ «creu». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «creuera». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.

## Bibliografia

* El contingut d'aquest article incorpora material del Volum 16 de l'Enciclopedia Universal Il·lustrada Europeo-Americana (Espasa), amb copyright anterior al 1945, que es troba en el domini públic.
Viccionari