OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# William Christopher Handy

William Christopher Handy (anglès: W. C. Handy) (Florence, 16 de novembre de 1873 - Nova York, 28 de març de 1958) va ser un compositor i músic nord-americà que es va referir a si mateix com el Pare del Blues. Va ser un dels compositors més influents dels Estats Units. Handy, un dels molts músics que va tocar la música blues distintivament nord-americana, no va crear el gènere del blues, sinó que va ser el primer a publicar música en forma de blues, agafant així el blues d'un estil musical regional (Delta blues) amb un nombre limitat de públic a un nou nivell de popularitat. dasf adsf
Handy va utilitzar elements de la música popular en les seves composicions. Va ser escrupolós a l'hora de documentar les fonts de les seves obres, que sovint combinaven influències estilístiques de diversos intèrprets.

## Composicions

La música de Handy no sempre segueix el patró clàssic de 12 compassos, sovint té ponts de 8 o 16 compassos entre versos de 12 compassos.
* "Memphis Blues", escrit el 1909, publicat el 1912. Encara que normalment se subtitula "Boss Crump", és una cançó diferent de la sàtira de campanya de Handy, "Boss Crump don't 'low no easy riders around here", que es basava en la cançó "Mamma Don't Allow It".
* "Yellow Dog Blues" (1912), "El teu genet fàcil se n'ha anat on el sud creua el Yellow Dog". La referència és a l'encreuament a Moorhead, Mississippi, del ferrocarril del sud i el ferrocarril local de Yazoo i Mississippi Valley, anomenat Yellow Dog. Segons Handy, els locals van assignar les paraules "Yellow Dog" a les lletres YD (per a Yazoo Delta) als trens de mercaderies que van veure.
* " Saint Louis Blues " (1914), "el Hamlet del jazzman".
* "Loveless Love", basat en part en el clàssic "Careless Love". Possiblement, la primera cançó que es queixa dels sintètics moderns, "amb llet sense llet i seda sense seda, ens estem acostumant a l'ànima sense ànima".
* "Aunt Hagar's Blues", la bíblica Hagar, serventa d'Abraham i Sarah, era considerada la "mare" dels afroamericans.
* "Beale Street Blues" (1916), escrit com a comiat de Beale Street de Memphis, que es va anomenar Beale Avenue fins que la popularitat de la cançó va fer que es canviés.
* "Long Gone John (de Bowling Green)", sobre un famós atracador de bancs
* "Chantez-Les-Bas (Sing 'Em Low)", un homenatge a la cultura criolla de Nova Orleans
* "Atlanta Blues", que inclou la cançó "Make Me a Pallet on your Floor" com a cor.
* "Ole Miss Rag" (1917), una composició ragtime, gravada per la Handy's Orchestra of Memphis

## Referències

* ↑ "On This Day", The New York Times. Retrieved July 3, 2015.
* 1 2 Evans, David. Handy, W(illiam) C(hristopher), 2001. DOI 10.1093/gmo/9781561592630.article.12322. ISBN 978-1-56159-263-0.
* 1 2 Robin Banerji. «WC Handy's Memphis Blues: The Song of 1912». BBC News – Magazine, 30-12-2012. [Consulta: 30 maig 2018].
* ↑ Handy (1991). Father of the Blues: An Autobiography. Arna Wendell Bontemps, ed. Da Capo Press. p. 267. ISBN 978-0306804212
* ↑ «Handy's Orchestra Of Memphis». Redhotjazz.com. [Consulta: 22 gener 2018].
# Lech Kaczyński

Lech Aleksander Kaczyński (pronunciat en polonès ˈlɛx alɛˈksandɛr kaˈtʂɨɲskʲi $_{escolta-ho}$ (?·pàg.); 18 de juny de 1949 – 10 d'abril del 2010) fou President de Polònia del 2005 al 2010. Polític del partit Prawo i Sprawiedliwość (PiS), Kaczyński fou alcalde de Varsòvia des del 2002 fins al 22 de desembre del 2005, el dia abans de la seva presa de possessió com a president. Era bessó idèntic del que fou Primer ministre de Polònia i president del partit Llei i Justícia, Jarosław Kaczyński.
La relació amb el primer ministre Donald Tusk, escollit després de les eleccions parlamentàries poloneses de 2007 van ser dolentes per les diferents ideologies polítiques i l'ús del veto presidencial, amb el què Kaczyński va bloquejar la legislació redactada pel govern de Tusk, incloent la reforma de les pensions, els plans de zonificació agrícola i urbana i la reestructuració de la televisió estatal.
El 10 d'abril del 2010, ell i la seva muller Maria Kaczyńska moriren en l'accident del Tu-154 de la Força Aèria de Polònia, quan l'avió de la Força Aèria de la República de Polònia que els transportava intentava aterrar a Smolensk, Rússia. No hi hagué supervivents a l'avió, en el qual hi viatjaven personalitats del govern de Polònia per commemorar el 70è aniversari de la massacre de Katyn.

## Referències

* ↑ «El partido liberal de Donald Tusk proclama una victoria histórica en Polonia» (en castellà). RTVE, 10-10-2011. [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ Cienski, Jan. «Polish president, prime minister at loggerheads» (en anglès). The World, 09-03-2017. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ «Polish president killed in plane crash - CNN.com». CNN, 10-04-2010. [Consulta: 10 abril 2010].
* ↑ «Polish President Lech Kaczynski dies in plane crash». BBC News. BBC [Consulta: 10 abril 2010].
* ↑ «Polish President Lech Kaczynski Killed When Plane Crashed On Approach To Smolensk Airport In Russia». [Consulta: 10 abril 2010].
# Mirosław Bork

Mirosław Bork (Wejherowo, 22 de desembre de 1956) és un director de cinema i productor de cinema polonès.

## Biografia

Mirosław Bork va estudiar filologia polonesa a la Universitat de Gdańsk als anys setanta. Va acabar els seus estudis l'any 1980. De 1984 a 1990 va treballar al Filmstudio Kadr com a director de producció i director. A la dècada de 1990 va treballar per a televisions regionals i productores de Gdansk com a director de programes i director de producció. Des de l'any 2006, Mirosław Bork és el director artístic del Festival de Cinema Polonès de Gdynia.

## Filmografia (selecció)

* Daleki dystans (1985)
* Konsul (1989)
* Cudze szczęście (1998)
* Dwie miłości (2001)

## Premis

Va obtenir la Conquilla de Plata a la millor direcció al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1989 per Konsul.

## Referències

* ↑ Mirosław Bork a Filmpolski.pl
* ↑ «Srebrna Gloria Artis dla Mirosława Borka». mkidn.gov.pl, 31-12-2012.
* ↑ Premis del 1989 al web del Festival de Sant Sebastià
# Katarzyna Hall

Katarzyna Hall (Gdańsk, 15 de març de 1957), nascuda Katarzyna Kończa, és una professora polonesa i exministra d'Educació.

## Biografia
### Formació i inicis de carrera

Diplomada en matemàtiques a la Universitat de Gdańsk, va començar a treballar l'any 1980 a una escola secundària. Quatre anys més tard, va retornar a l'institut de matemàtiques de la seva antiga universitat com a investigadora. L'any 1989, es va implicar en la creació de la primera escola privada de Gdańsk, de la qual seria la primera directora, reunint un grup d'investigadors de la Tricité per tal d'elaborar el programa escolar de l'escola.

### Etapa d'educadora

A continuació va formar part dels creadors de la fundació per a l'educació de Gdańsk, i va contribuir l'any 1995 a la creació d'establiments privats en el si de l'ensenyament primari indonesi. L'any 1999, es va integrar en el consell consultiu per a la reforma de l'educació, on hi va ser dos anys. A més, ha estat cap de l'equip encarregat de la redacció d'un programa escolar comú als centres privats polonesos.

### Vida política

Després d'haver estat escollida el 13 d'octubre de 2006 com a tinent d'alcalde de Gdańsk, encarregada de política social, Katarzyna Hall va ser anomenada ministra d'Educació de Polònia, al govern de coalició de centredreta dirigit pel liberal Donald Tusk. Va ser reemplaçada, el 17 de novembre de 2011, per Krystyna Szumilas.

## Família

És mare de tres nens, descendents dels seus dos primers marits. El seu segon marit, Jan Tryba, era matemàtic i va morir l'any 1992. Es va tornar a casar l'any 1996 amb Aleksander Hall, ministre de 1989 a 1990, i viu actualment a Sopot.

## Referències

* ↑ «Katarzyna Hall». Money.pl. [Consulta: 29 octubre 2010].
* ↑ «Katarzyna Hall» (en polish). Kancelaria Prezesa Rady Ministrów. [Consulta: 29 octubre 2010].
# Francesc IV de Mòdena

Francesc IV de Mòdena (Milà, Ducat de Milà 1779 - Mòdena, Ducat de Mòdena 1846) fou un arxiduc d'Àustria i membre de la Dinastia Àustria-Este que va esdevenir duc de Mòdena entre 1814 i 1846.

## Orígens familiars

Va néixer el 6 d'octubre de 1779 a la ciutat de Milà, en aquells moments capital del ducat del mateix nom, sent fill de l'arxiduc Ferran d'Àustria-Este i Maria Beatriu d'Este. Per línia paterna fou net de l'emperador Josep I del Sacre Imperi Romanogermànic i Maria Teresa I d'Àustria, i per línia materna del duc Hèrcules III d'Este i Maria Teresa Cybo-Malaspina.
Fou germà, entre d'altres, de Maria Teresa d'Àustria-Este, casada amb Víctor Manuel I de Sardenya; de Maria Leopoldina d'Àustria-Este, casada amb Carles II Teodor de Baviera; i de Maria Lluïsa d'Àustria-Este, casada amb Francesc I d'Àustria.

## Núpcies i descendents

Es casà el 20 de juny de 1812 a la ciutat de Càller amb Maria Beatriu de Savoia, filla de Víctor Manuel I de Sardenya i de la seva germana Maria Teresa d'Àustria-Este. D'aquesta unió nasqueren:
* Maria Teresa d'Àustria-Este (1817-1886), casada el 1846 amb el pretendent al tron francès Enric de Borbó
* Francesc V de Mòdena (1819-1875), duc de Mòdena
* Ferran Carles d'Àustria-Este (1821-1849), casat el 1847 amb Elisabet d'Àustria
* Maria Beatriu d'Àustria-Este (1824-1906), casada el 1847 amb l'infant Joan de Borbó

## Ascens al poder

El 1814 gràcies a la realització del Congrés de Viena aconseguir ser noment duc de Mòdena en reivindicació dels seus drets familiars sobre el ducat. Així mateix també va rebre el Ducat de Massa i Carrara, que fou integrat dins dels territoris de Mòdena.
Morí el 21 de gener de 1846 a la ciutat de Mòdena, sent enterrat a la Cripta imperial de la ciutat de Viena.

## Honors

    Cavaller de l'orde del Toisó d'Or
    Gran Creu de Cavaller de l'orde reial de Sant Esteve d'Hongria
    Cavaller de I classe de l'orde de la Corona Fèrria
    Cavaller de l'orde de l'Àliga Negra
    Cavaller de l'orde de Sant Umbert
    Cavaller de l'orde Suprem de la Santíssima Anunciació
    Cavaller de l'orde de Sant Andreu
    Cavaller de l'orde de Sant Alexandre Nevski
    Cavaller de I classe de l'orde de Santa Anna
    Cavaller de l'orde de l'Àliga Blanca
    Gran Creu de Cavaller del Reial orde de San Ferran i del mèrit
    Gran Creu de l'orde de Sant Josep

## Enllaços externs

* (anglès) http://genealogy.euweb.cz/habsburg/habsburg5.html
# Susanville

Susanville és una ciutat i seu del Comtat de Lassen a l'estat de Califòrnia dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens del 2009 Susanville tenia 16.324 habitants. Segons el cens del 2000 tenia 13.541 habitants, 3.516 habitatges, i 2.250 famílies. La densitat de població era de 886,1 habitants/km².
Dels 3.516 habitatges en un 37,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,4% hi vivien parelles casades, en un 13,2% dones solteres, i en un 36% no eren unitats familiars. En el 29,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20% tenia menys de 18 anys, un 13,6% entre 18 i 24, un 41,5% entre 25 i 44, un 17,1% de 45 a 60 i un 7,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 231,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.675 $ i la renda mediana per família de 45.216 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.973 $ mentre que les dones 27.044 $. La renda per capita de la població era de 13.238 $. Entorn de l'11% de les famílies i el 14,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Susanville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Susanville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Flavanol

Els flavanols o Flavan-3-ols són una classe similars als flavonoides que tenen un esquelet de 2-fenil-3,4-dihidro-2H-cromen-3-ol. Aquests compostos inclouen les catequines i els gal·lats de catequina.
Els flavanols posseeixen dos carbonis quirals.

## Fonts de catequines

Les catequines són abundants en el te derivat de la planta Camellia sinensis, com també en els sòlids de cacau i la xocolata (fets de les llavors de Theobroma cacao).
Les catequines també es presenten en els fruits, verdures i vi, i noltes altres espècies de plantes.

## Efectes potencials en la salut de les catequines

Reducció de les plaques ateroescleròtiques en animals models. Reducció in vitro de la carcinogènesi.
Molts dels beneficis del te es deuen al contingut de catequines.

### Protecció de l'ADN

Les catequines combinades amb exercici habitual retarden algunes formes de l'envelliment i augmenten la transcripció de proteïnes relacionades amb els mitocondris.

## Referències

* ↑ Hammerstone JF, Lazarus SA, Schmitz HH «Procyanidin content and variation in some commonly consumed foods». J. Nutr., 130, 8S Suppl, agost 2000, pàg. 2086S–92S. PMID: 10917927.
* ↑ Ruidavets J, Teissedre P, Ferrières J, Carando S, Bougard G, Cabanis J «Catechin in the Mediterranean diet: vegetable, fruit or wine?». Atherosclerosis, 153, 1, novembre 2000, pàg. 107–17. DOI: 10.1016/S0021-9150(00)00377-4. PMID: 11058705.
* ↑ BBC News | Health | Chocolate 'has health benefits'
* ↑ Mabry, Helga; Harborne, J. B.; Mabry, T. J.. The Flavonoids. Londres: Chapman and Hall, 1975. ISBN 0-412-11960-9.
* ↑ Chyu KY; Babbidge, SM; Zhao, X; Dandillaya, R; Rietveld, AG; Yano, J; Dimayuga, P; Cercek, B; Shah, PK «Differential effects of green tea-derived catechin on developing versus established atherosclerosis in apolipoprotein E-null mice». Circulation, 109, 20, maig 2004, pàg. 2448–53. DOI: 10.1161/01.CIR.0000128034.70732.C2. PMID: 15136500.
* ↑ Mittal A, Pate MS, Wylie RC, Tollefsbol TO, Katiyar SK «EGCG down-regulates telomerase in human breast carcinoma MCF-7 cells, leading to suppression of cell viability and induction of apoptosis». Int. J. Oncol., 24, 3, març 2004, pàg. 703–10. PMID: 14767556.
* ↑ BBC news: Cocoa nutrient for lethal ills
* ↑ Science Daily March 12, 2007.
* ↑ Int J Med Sci 2007; 4:53-58
* ↑ Murase T, Haramizu S, Ota N, Hase T «Tea catechin ingestion combined with habitual exercise suppresses the aging-associated decline in physical performance in senescence-accelerated mice». Am. J. Physiol. Regul. Integr. Comp. Physiol., 295, 1, juliol 2008, pàg. R281–9. DOI: 10.1152/ajpregu.00880.2007. PMID: 18480242.
# Fletxa d'Arabat

La fletxa d'Arabat (en ucraïnès, Арабатська стрілка, Arabatska strilka; en rus Арабатская стрелка, Arabàtskaia strelka; en tàtar de Crimea Arabat beli) és un cordó litoral, una extensió de terra que surt de la ciutat de Henítxesk, a la part continental d'Ucraïna, fins a la península de Kertx, a Crimea. Aquesta punta de terra separa el mar d'Azov del Sivaix o mar Podrida, una mar interior poc profunda i molt salada.
La llenca de terra mesura 110 km de llarg per una amplada que varia entre els 270 metres i els 8 km.

## Divisió administrativa

Després de l'annexió de la major part de Crimea a Rússia, la frontera entre la república autònoma de Crimea i la província de Kherson de facto va passar a ser la frontera entre Ucraïna i Rússia, mentre que la part nord de la fletxa d'Arabat va continuar formant part d'Ucraïna (província de Kherson).

## Vegeu també

* Badia d'Arabat

## Enllaços externs

* Lloc web sobre el mar d'Azov Arxivat 2011-02-22 a Wayback Machine. (rus)
# Sant Martí de Riudarenes

Sant Martí de Riudarenes és l'església parroquial de Riudarenes a la comarca de la Selva, consagrada a sant Martí de Tours, bisbe francès del segle iv, del qual se celebra la festivitat l'onze de novembre. És una obra amb elements barrocs i neoclàssics inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici és de planta de creu llatina de 28 metres de llargada per 12,6 d'amplada en els braços de la creu. El parament és de maçoneria i només els angles tenen carreus granítics ben escairats. Es va construir al segle xvii. Té un aspecte d'obra inacabada. La façana presenta un gran finestral circular i s'hi observa una galeria d'arcs de rajol avui cegats. El portal és quadrangular, de pedra granítica d'estil barroc, amb una fornícula amb timpà rodó que conté una senzilla imatge de pedra de sant Martí, i un calze a cada banda amb la data de construcció, el 1730. La imatge representa sant Martí bisbe, però en la falda té la representació del sant a cavall tallant la capa i donant la meitat a un pidolaire.
El campanar és adossat a la façana de migdia, conserva l'estructura antiga, i està format amb carreus granítics. Un cordó separa la part inferior de la superior, construïda a mitjan segle xviii. Té dos finestrals per banda, merlets de rajols i coberta piramidal.
A l'interior té una nau única de 8,2 metres d'amplada i el cor a l'entrada. A la dreta de la nau hi ha una petita capella amb el sant Crist i a l'esquerra una altra amb un retaule amb les imatges del Sagrat Cor, sant Josep amb el Nen Jesús i de sant Antoni. El braç esquerre del creuer té un senzill retaule de la Verge amb dos angelets i el de la dreta un amb la mare de déu de Fàtima. El creuer està cobert amb cúpula decorada amb motllures que formen una estrella. L'absis té el retaule major amb la verge del Carme al centre, a l'esquerra el patró de la parròquia sant Martí, i a la dreta sant Sebastià. Tots els retaules són moderns, de la segona meitat del segle xx. El paviment del temple és de mosaic.

## Història

El temple és d'origen romànic i és documentat el 1190 però l'edifici actual és dels segles xvi i xvii i el campanar del xviii. El 3 de maig de 1640 els soldats del terç de Moles van cremar i arrasar l'església en el decurs de la revolta que va iniciar la guerra dels Segadors. Al llarg de la segona meitat del segle xvii es va bastir el nou edifici. L'any 1700 l'església constava de l'altar major i els altars de la Mare de Déu del Roser, el de sant Isidre, el de sant Miquel, el de sant Ponç i el del sant Crist. El 1737 el mestre de cases Joan Seba, seguint el projecte d'Agustí Soriano, mestre d'obres de Girona, va substituir el campanar malmès. L'any 1739 es beneí una nova campana i cap al 1755 s'hi va posar el rellotge, que va ser electrificat el 1986.

## Referències

* ↑ Toponímia a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* 1 2 3 4 «Església parroquial de Sant Martí de Riudarenes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Casa dels Consellers

Casa dels Consellers és una casa amb elements renaixentistes de Bellpuig a la comarca d'Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local. Es va construir entre 1581 i 1583.

## Descripció

La casa dels consellers, també coneguda com a Paeria Antiga o el palau de Ramon Folch de Cardona, forma part del conjunt dels porxos situats davant la casa de la vila actual. Està construïda amb grans carreus de pedra picada. La casa consta d'una part baixa unida a una estructura urbanística comunitària com són els porxos. A la primera planta hi ha tres balcons. Finalment a la part més elevada d'aquesta casa-palau hi ha les golfes. La porta principal és arquitravada i té la data de 1583 inscrita a la porta acompanyada també d'una inscripció en llatí: "SINT OCULI TUIA PERTI DONE SUPER DOMUM ISTAM DIE AC NOCTE".

## Referències

* 1 2 «Casa dels Consellers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Marc Licini Cras Escribonià

Marc Licini Cras Escribonià (en llatí: Marcus Licinius Crassus Scribonianus) va ser un ciutadà romà fill de Marc Licini Cras Frugi (cònsol any 27) i d'Escribònia, la neta de Sext Pompeu. Era també germà de Luci Calpurni Pisó Licinià, que va ser adoptat per l'emperador Galba. Formava part de la gens Licínia.
El 70 dC, el general Antoni Prim, mentre Vespasià i Titus eren fora de Roma, va oferir l'Imperi a Escribonià, però va refusar l'oferiment.

## Referències

* ↑ Tàcit, Històries, I 47; IV 39.
# Giuseppe Versaldi

Giuseppe Versaldi (30 de juliol de 1943) és un Cardenal italià de l'Església Catòlica. Actualment presideix la Congregació per a l'Educació Catòlica, des del seu nomenament pel Papa Benet XVI el 21 de setembre de 2011. Prèviament havia servit com a bisbe d'Alessandria. Va ser elevat al Col·legi de Cardenals el 18 de febrer de 2012.

## Biografia

Versaldi va néixer a Villarboit, a la província de Vercelli (Piemont) el 1943, i va ser ordenat prevere el 29 de juny de 1967. El 1972 va ser destinat a Roma per estudiar psicologia i després dret canònic a la Pontifícia Universitat Gregoriana, graduant-se en psicologia i doctorant-se en dret canònic. Versaldi tornà a Vercelli el 1976, iniciant el centre de Consell Familiar diocesà. Al mateix temps realitzà diversos cursos a la Rota Romana, rebent el seu títol el 1980.
El 1977 va ser nomenat rector de la parròquia de Larizza, a la diòcesi. El 1980 va ser reclamat per ensenyar dret canònic i psicologia a la Universitat Gregoriana. El 1985 va ser nomenat refrendari per la Santa Seu i el 1990 elector del Tribunal Suprem de la Signatura Apostòlica.
El 25 de març de 1994 va ser nomenat vicari general de Vercelli, per llavors arquebisbe Tarcisio Bertone.
El Papa Benet XVI el nomenà bisbe d'Alessandria el 4 d'abril de 2007. Va ser consagrat bisbe el 26 de maig de 2007 per Enrico Masseroni, arquebisbe de Vercelli, com a principal consagrador, i pels bisbes Fernando Charrier i Natalino Pescarolo com a co-consagradors. S'instal·là a la seu el 10 de juny.
Després de quatre anys com a bisbe d'Alessandria, Versaldi va ser nomenat President de la Prefectura d'Afers Econòmics de la Santa Seu i arquebisbe el 21 de setembre de 2011.
El 18 de febrer de 2012 va ser creat cardenal diaca de Sacro Cuore di Gesù a Castro Pretorio per Benet XVI. El 21 d'abril de 2012 el cardenal Versaldi va ser nomenat membre de la Signatura Apostòlica i de les congregacions pels Bisbes i pels Instituts de Vida Consagrada i Societats de Vida Apostòlica. El cardenal Versaldi ocuparà aquests càrrecs fins al seu 80è aniversari.
El cardenal Versaldi va ser un dels 117 cardenals electors que van participar en el conclave de 2013.

## Referències

* ↑ http://www.catholic-hierarchy.org/bishop/bversg.html
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-08-08. [Consulta: 1r agost 2014].

## Enllaços externs

* Giuseppe Cardenal Versaldi a catholic-hierarchy.org (anglès)