OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jianwen

Jianwen («Establiment de la Virtut Civil»') (5 de desembre de 1373 - 13 de juliol de 1402) va ser el nom de regnat de Zhu Yunwen, segon emperador de la dinastia Ming de la Xina, fill del príncep Zhu Biao (mort el 1392) i net de l'emperador Hongwu (reinant de 1368 a 1398).

## Biografia

Va ascendir al tron el 1398, a l'edat de 21 anys. Era un jove amable i estudiós, però el seu regnat va ser breu i turbulent. Va tractar de reduir el poder dels seus oncles, els prínceps hereditaris, la qual cosa va provocar la revolta del seu oncle el príncep de Yan, quart fill de Hongwu, i comandant de les tropes de la important regió septentrional. Contra totes les possibilitats, les improvisades tropes del príncep rebel van prendre i van incendiar Nanquín. L'emperador, la seva jove esposa i el seu fill primogènit van morir a l'incendi del palau imperial. Als tres cossos carbonitzats presentats a l'emperador Yongle no se'ls va donar un enterrament complet i no hi ha cap tomba coneguda de l'emperador Jianwen.
El príncep de Yan va empresonar a l'altre fill de l'emperador, el petit príncep Zhu Wenguei, i va usurpar el tron, donant al seu regnat el nom de Yǒnglè («Felicitat Perpètua»). El cadàver de Jianwen mai va ser trobat i popularment es va creure que havia fugit del país o sobreviscut sota la disfressa de monjo. Algunes parts del text de la 'Història de Ming, història autoritzada de la dinastia Ming, esmenten que una de les raons de per què l'emperador Yǒnglè va patrocinar l'almirall Zheng He per fer els «viatges de tresors» al segle xv va ser perquè l'emperador volia que Zheng He l'ajudés a cercar l'emperador Jianwen, que es creia que havia sobreviscut al sud-est asiàtic. Altres documents relaten que dècades més tard, l'emperador Jianwen va tornar al palau imperial i va viure la resta de la seva vida en un retir sense mostrarse a la llum pública.

## Família

* Pare: Zhu Biao, Príncep de la Corona Yiwen (10 d'octubre de 1355 fins 17 de maig de 1392), fill gran i successor inicial de l'emperador Hongwu.
* Mare: Senyora Lü (呂氏) (1321-1414), filla de Lü Changben (呂 昌 本) i segona esposa de Zhu Biao, honrada com a emperadriu vídua després que el seu fill va ascendir al tron.
* Esposa: Emperadriu Xiaominranh (1378 - 13 de juliol de 1402).
* Fills:
* Zhu Wenkui (30 de novembre de 1396 - desconegut).
* Zhu Wengui (1401 - 1457)

## Referències

* ↑ The Ming Ancestor Tomb
* ↑ 壹、前言貳、史仲彬與《致身錄》 - 淡江大學

## Enllaços externs

* Informació de Jianwen en l'Enciclopèdia Britànica.
# Màquina de trinxar carn

La màquina de trinxar carn o màquina de capolar carn és un estri de cuina encarregat de picar els músculs de la carn en petites parts. En part substitueix a la mitjalluna en la seva funció de picat. La invenció d'aquest aparell es deu a l'enginyer alemany Karl Drais que al segle xix va crear per primera vegada una màquina amb una funcionalitat similar. Es tracta d'una de les eines més característiques i que més sovint es poden veure a les carnisseries.

## Característiques

Les trinxadores de carn clàssiques funcionen mitjançant l'accionament d'una palanca giratòria que mou un eix en espiral sense fi que empeny els trossos de carn a una placa amb orificis per on surt la carn en petits trossos (funcionament similar al d'un colador). Se sol passar diverses vegades la carn per la trinxadora per tal de graduar la finesa del producte final. S'empraven en les operacions de picat en la matança i estaven associades a un extrem amb les màquines d'embotir.

## Màquina de trinxar elèctrica

Avui en dia, la màquina de trinxar té un motor elèctric incorporat que li dona una força motriu constant (entre uns 0,5 i 3 HP).

## Vegeu també

* Carn picada
* Processament d'aliments
* Màquina de fer pa
* Molinet de cafè
* Liquadora
* Thermomix
# Microcerveseria

Una cerveseria artesana o microcervecería és una cerveseria que produeix una quantitat limitada de cervesa artesana i generalment la serveix al mateix espai on es fabrica. Les definicions exactes varien, però els terme s'aplica típicament a marques que són molt més petites que les cerveses industrials i tenen una estructura de PIME o d'autònoms que lloguen les instal·lacions per a fabricar (nòmades). Aquest tipus de cerveseries es caracteritzen generalment per la seva èmfasi en el sabor i la tècnica de fermentat així com el ser un producte de proximitat.
Al 2011 el diari El País va reportar hi havia una "revolució de les cerveses artesanals" i posteriorment (2013), que la tendència s'havia estès a les regions de Catalunya, Pais Valencià, País Basc i Madrid. Cal destacar que aquesta revolució es va iniciar a Barcelona gràcies en gran part a la iniciativa de Steve Huxley, un mestre cerveser que es va dedicar intensament a promoure l'elaboració de cerveses artesanals a Catalunya.

## Referències

* ↑ Alison Boteler. The Gourmet's Guide to Cooking with Beer. Quarry Books, 2009, p. 15. ISBN 978-1-59253-486-9.
* ↑ Oliver, Garrett. «Craft brewing». A: . Oxford University Press, 2011, p. 270–271, 585. ISBN 0195367138.
* ↑ «Llega la revolución de las cervezas artesanales». Cultura.elpais.com. [Consulta: 18 setembre 2013].
* ↑ «Cerveza de pequeña marca». Ccaa.elpais.com, 27-07-2013. [Consulta: 18 setembre 2013].
* ↑ «The Best Craft Beers in Spain - An Insiders Guide | Barcelona Eat Local Food Tours» (en anglès). barcelonaeatlocal.com. [Consulta: 6 maig 2017].
# Ícar

A la mitologia grega, Ícar (en grec, Ίκαρος) era fill de Dèdal i d'una esclava de Minos, rei de Creta, anomenada Nàucrate. Dèdal havia ensenyat a Ariadna la manera amb què Teseu podia sortir del laberint que ell mateix havia construït. Quan Teseu va haver mort el Minotaure, Minos, irritat va tancar Dèdal i el seu fill Ícar al laberint.
Per poder escapar d'aquell lloc, el seu pare va fabricar unes ales per tots dos amb plomes i subjectades amb cera. Abans de fugir el pare li va dir: «Ícar, fill meu, mantén-te a una altura mitjana. Si voles molt baix, la humitat obstruirà les teues ales, i si ho fas molt alt, la calor fondrà la cera. Si no et separes de mi no et passarà res». Però Ícar, ple d'orgull, no va escoltar els consells del seu pare i va començar a volar cap amunt per arribar fins al cel i la proximitat dels raigs del Sol va anar fonent la cera que mantenia les plomes unides i va fer que Ícar caiguera a l'aigua mentre cridava al seu pare i s'enfonsés al mar. Finalment el pare va trobar les restes de les ales i va maleir els seus invents. Va soterrar el cos del seu fill i va anomenar aquella terra Icària (i al mar on caigué mar d'Icària) en la seva memòria. Dèdal va arribar fins a Sicília, va dedicar un temple a Apol·lo i va oferir les seves ales al déu com una ofrena.
Una altra versió explicava que Dèdal, després d'haver mort el seu nebot i deixeble, Talos, fill de la seva germana Pèrdix, va haver de fugir d'Atenes. El seu fill Ícar, també desterrat, va estar buscant el seu pare, però la nau que el portava va naufragar prop de Samos, i el mar que la circumda va rebre un nom semblant al seu. Ícar cau al mar després d’ignorar l’advertència del seu pare, Dèdal, i vola massa a prop del Sol amb ales de cera. El seu cos va ser portat pel mar a les costes d'Icària on Hèracles el va enterrar. També deia una tradició que Dèdal i Ícar havien fugit de Creta en una nau de vela. Cadascú pilotava la seva nau. Dèdal havia acabat d'inventar l'ús de les veles, però Ícar na va saber governar-les correctament i va naufragar. O també que quan atracava a l'illa d'Icària va baixar malament del vaixell i es va ofegar. Totes aquestes variants volien treure el caràcter meravellós de l'aventura, suprimint el relat de les ales que permetien volar.
S'ensenyava la tomba d'Ícar en un promontori sobre el mar Egeu. També es deia que Dèdal havia erigit dues columnes, una en honor del seu fill, i l'altra en honor seu, a les illes de l'Ambre. I també que Dèdal havia representat amb les seves mans la trista fi del seu fill, a les portes del temple d'Apol·lo a Cumes. Una altra tradició diu que Ícar va ser l'inventor del treball de la fusta.

## Referències

* ↑ James, Scott. Themes and Symbols: Inferring the Meaning. Prestwick House, 2005, p. 33. ISBN 1580493696.
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 282. ISBN 9788496061972.

## Vegeu també

* Eora
# Portada/efemèride maig 15

El Memorial Passatges a Walter Benjamin
« 14 de maig · 15 de maig · 16 de maig »
# Lliga moldava de futbol

La lliga moldava de futbol, en moldau Divizia Naţională, és la màxima competició futbolística de Moldàvia.
Entre 1945 i 1991, la competició es disputà com un torneig regional integrat dins les categories de la lliga soviètica de futbol. Des de l'any 1992, any de la independència del país, la competició és organitzada per la Federació de Moldava de Futbol. La màxima categoria està formada per 8 equips.

## Historial

Font:

### Campions durant l'època soviètica

* 1945: Dinamo Kishinyov
* 1946: Dinamo Kishinyov
* 1947: Dinamo Kishinyov
* 1948: Dinamo Kishinyov
* 1949: Burevestnik Bendery
* 1950: Krasnoe Znamya Kishinyov
* 1951: Krasnoe Znamya Kishinyov
* 1952: Dinamo Kishinyov
* 1953: Dinamo Kishinyov
* 1954: KSKhI Kishinyov
* 1955: Burevestnik Bendery
* 1956: Spartak Tiraspol
* 1957: KSKhI Kishinyov
* 1958: Moldavkabel' Bendery
* 1959: NIISVIV Kishinyov
* 1960: Tiraspol
* 1961: KSKhI Kishinyov
* 1962: Universitet Kishinyov
* 1963: Temp Tiraspo
* 1964: Temp Tiraspol
* 1965: Energiya Tiraspol
* 1966: Stroyindustriya Bel'cy
* 1967: Nistrul Bendery
* 1968: Temp Tiraspol
* 1969: Polytekhnik Kishinyov
* 1970: Polytekhnik Kishinyov
* 1971: Pishchevik Bendery
* 1972: Kolchoz im. Lenina Edincy
* 1973: Pishevik Bendery
* 1974: Dinamo Kishinyov
* 1975: Dinamo Kishinyov
* 1976: Stroitel Tiraspol
* 1977: Stroitel Tiraspol
* 1978: Dnestr Tiraspol
* 1979: Dnestr Chobruchi
* 1980: Dnestr Chobruchi
* 1981: Grenicherul Glodyany
* 1982: Grenicherul Glodyany
* 1983: Grenicherul Glodyany
* 1984: Grenicherul Glodyany
* 1985: Iskra Rybnitsa
* 1986: Avangard Lazovsk
* 1987: Tekstilshchik Tiraspol
* 1988: Tigina Bendery
* 1989: Tekstilshchik Tiraspol
* 1990: Moldovgidromash Kishinyov
* 1991: Sperantsa Nisporeny

### Campions des de la independència

* 1992: FC Zimbru Chişinău (1)
* 1992-93: FC Zimbru Chişinău (2)
* 1993-94: FC Zimbru Chişinău (3)
* 1994-95: FC Zimbru Chişinău (4)
* 1995-96: FC Zimbru Chişinău (5)
* 1996-97: Constructorul Chişinău (1)
* 1997-98: FC Zimbru Chişinău (6)
* 1998-99: FC Zimbru Chişinău (7)
* 1999-00: FC Zimbru Chişinău (8)
* 2000-01: FC Sheriff Tiraspol (1)
* 2001-02: FC Sheriff Tiraspol (2)
* 2002-03: FC Sheriff Tiraspol (3)
* 2003-04: FC Sheriff Tiraspol (4)
* 2004-05: FC Sheriff Tiraspol (5)
* 2005-06: FC Sheriff Tiraspol (6)
* 2006-07: FC Sheriff Tiraspol (7)
* 2007-08: FC Sheriff Tiraspol (8)
* 2008-09: FC Sheriff Tiraspol (9)
* 2009-10: FC Sheriff Tiraspol (10)
* 2010-11: FC Dacia Chişinău (1)
* 2011-12: FC Sheriff Tiraspol (11)
* 2012-13: FC Sheriff Tiraspol (12)
* 2013-14: FC Sheriff Tiraspol (13)
* 2014-15: FC Milsami Orhei (1)
* 2015-16: FC Sheriff Tiraspol (14)
* 2016-17: FC Sheriff Tiraspol (15)
* 2017: FC Sheriff Tiraspol (16)
* 2018: FC Sheriff Tiraspol (17)
* 2019: FC Sheriff Tiraspol (18)
* 2020-21: FC Sheriff Tiraspol (19)
* 2021-22: FC Sheriff Tiraspol (20)
* 2022-23: FC Sheriff Tiraspol (21)

## Vegeu també

* Divizia Națională 2017

## Referències

* ↑ «Moldova - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 9 febrer 2018].

## Enllaços externs

* (anglès) Web oficial Arxivat 2009-02-21 a Wayback Machine.
* (anglès) RSSSF
# Copa dels Pirineus de 1911

Segona edició de la Copa dels Pirineus o Challenge Internacional del Sud de França disputada l'any 1911.

## Quadre de competició

| Semifinals | Semifinals | Final | Final |
| 7 maig – Barcelona | 7 maig – Barcelona |
| FC Barcelona | 2 |
| FC Barcelona | 2 | 14 maig – Tolosa | 14 maig – Tolosa |
| Olympique Cettois | 1 | 14 maig – Tolosa | 14 maig – Tolosa |
| Olympique Cettois | 1 | FC Barcelona | 4 |
| 7 maig – Bordeus | 7 maig – Bordeus | | FC Barcelona | 4 |
| 7 maig – Bordeus | 7 maig – Bordeus | Gars de Bordeaux | 2 |
| Gars de Bordeaux | 2 | Gars de Bordeaux | 2 |
| Stade Toulousain | 1 | | |

## Semifinals

| FC Barcelona | 2 - 1 | Olympique Cettois |
| C. Comamala Reñé Bru, Amechazurra Quirante, Peris, Grau Forns, P. Wallace, C. Comamala, C. Wallace, A. Comamala | | ? Razias Gascard, Villarde Lorrain, Artau, Gatesne Bégot, Bagnols, Roussel, Pignemal, Vernet |
| Gars Bordeaux | 2 - 1 | Stade Toulousain |
Stade Sainte-Germaine, Bordeus

## Final

| FC Barcelona | 4 - 2 | Gars Bordeaux |
| P. Wallace C.Wallace Comamala Reñé Bru, Amechazurra Quirante, Peris, Grau Forns, P. Wallace, C. Comamala, C. Wallace, Espelta | | Mauret Lucas Cassel Blond, Weigand Rossie, Friez, Bonnet Peret, Lucas, Mauret, Train, Tellier |
El Gars de Bordeus era un combinat de diferents clubs de la ciutat, principalment l'Stade Bordelais.
* Campió de la Copa dels Pirineus 1911
* FC Barcelona Segon títol

## Referències

* ↑ «Challenge Internacional del Sur de Francia 1910-1914». CIHEFE, 01-02-2016. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ Partit El Mundo Deportivo, 11 de maig de 1911, pàg. 4.
* ↑ «Challenge International du Sud de la France ("Coupe des Pyrenées - Copa Pirineos")». RSSSF, 17-03-2016. [Consulta: 17 març 2016].
* ↑ Partit El Mundo Deportivo, 18 de maig de 1911, pàg. 4.

## Bibliografia

* Garcia Castell, Joan. Història del futbol català. Barcelona: Editorial Aymà, 1968. ISBN 978-84-209-3682-6.
* Closa i Garcia, Antoni; Rius i Solé, Jaume; Vidal i Urpí, Joan. Un segle de futbol català: 1900-2000. Barcelona: Federació Catalana de Futbol, 2001.
# Riu Iàrenga

El Riu Iàrenga (rus: Яренга ) és un riu al districte d'Ust-Vimski de la República de Komi i al districte de Lenski de l'Óblast d'Arkhànguelsk a Rússia. És un afluent dret del Riu Vítxegda. El riu té 281 km de llarg, i la seva Conca hidrogràfica cobreix 5.140 km². Els principals afluents són el Vezhai (esquerra) i Uktim (dreta). El Iàrenga és el riu principal del districte de Lenski al nord del Vítxegda i recull pràcticament tot el desguàs d'aquesta zona.
La font del Iàenga es troba prop del poble de Vezhaika a la República de Komi. El Iàrenga flueix cap al nord-oest a través de boscos de pins i larixs primigenis, entra a l'òblast d'Arkhangelsk i, al poble de Iàrenga, gira cap al sud-oest. Destaca pels seus nombrosos ràpids. Al poble d'Ust-Otxeia, on accepta l'Otxeia per l'esquerra, gira cap al sud-est. Yarensk es troba al marge esquerre, a uns 3 km del curs del riu. El Iàrenga desemboca al Vitxegda uns 5 km aigües avall de Iàrensk.

## Paleontologia

Els fòssils d'amfibis Temnospòndils Parotosuchus komiensis, Yarengia perplexa, Batrachosuchoides ochevi i Melanopelta antiqua es van trobar als jaciments del Triàsic inferior (Oleniokià superior), prop d'aquest riu.

## Referències

* ↑ «Яренга». [Consulta: 26 febrer 2024].
* ↑ Novikov A.V.. Early Triassic amphibians of Eastern Europe: evolution of dominant groups and peculiarities of changing communities. Moscow: RAS, 2018, p. 329. ISBN 978-5-906906-71-7.
# Pau de Cambrai

La Pau de Cambrai o Pau de les Dames va ser el tractat signat a la ciutat de Cambrai entre Espanya i França el 5 d'agost de 1529 per posar fi a la implicació francesa en la Guerra de la Lliga de Cognac entre el rei francès Francesc I i l'emperador espanyol dels Habsburg Carles V. El tractat va confirmar temporalment l'hegemonia espanyola (Habsburg) al Ducat de Milà i en Sud d'Itàlia.
La pau va ser negociada i signada a Cambrai per dues dames: Lluïsa de Savoia en nom del seu fill Francesc I de França, i Margarida d'Àustria, en nom de seu nebot l'emperador Carles V per al rei.
El tractat va renovar el Tractat de Madrid (1526).

## Antecedents

La Pau de Cambrai va posar fi a la implicació de França en la Guerra de la Lliga de Cognac, que durava des del 1526. Es va signar a la ciutat de Cambrai, centre del principat-bisbat dels Països Baixos (actual departament francès del Nord).
Aquest tractat també rep el nom de "Pau de les dames", ja que les dones van tenir un paper important en la seva preparació: la mare de Francesc I Luisa de Savoia i la tia de l'emperador Margarida d'Àustria. Van representar ambdós monarques en les negociacions, ajudant-los a no perdre la cara. Margarita de Navarra també va ser fonamental en aquest assoliment.

## Termes

Segons els termes de la pau signada a Cambrai, Francesc I de França va renunciar a les seves pretensions sobre terres italianes, Artois i Flandes, però va conservar Borgonya, que Carles V havia abandonat. El tractat preveia el retorn del delfí François i del príncep Enric, el futur Enric II, a França a canvi d'un rescat de 2 milions d'escuts. Francesc I va confirmar el seu consentiment per casar-se amb la germana de Carles V, Elionor. El matrimoni se celebrà a el 7 de juliol de 1530.

## Efectes

El Tractat de Cambrai juntament amb el Tractat de Barcelona (entre l'emperador i el Papa), que es va concloure al juny, van suposar la disgregació de la Lliga del Cognac; només la República de Florència va continuar lluitant contra Carles V, provocant el setge i la rendició de Florència l'any 1530. No obstant això, els termes de pau no van satisfer Francesc I. El 1536 va començar un nou conflicte entre França i l'Imperi dels Habsburg.

## Referències

* ↑ Encarta-encyclopedie Winkler Prins (1993–2002) s.v. "Margaretha [Nederlanden] § Margaretha van Oostenrijk". Microsoft Corporation/Het Spectrum.
* ↑ Frieda, Leonie. Catherine de Medici: renaissance Queen of France. Weidenfeld & Nicolson, 2004.
* ↑ Wilson, Katharina M. Women Writers of the Renaissance and Reformation. Athens, GA: University of Georgia Press, 1987, p. xxii. ISBN 9780820308654.
* ↑ Setton, Kenneth M. The Papacy and the Levant, (1204-1571).: The sixteenth century to the reign of Julius III (en anglès). American Philosophical Society, 1984, p. 327. ISBN 0871691612.
* ↑ Michael Mallet, Christine Shaw. The Italian Wars 1494–1559: War, State and Society in Early Modern Europe
# Plana (eina)

La plana, remolinador, remolinadora o broquer és una eina utilitzada en la construcció, en l'ofici de paleta formada per una placa, superfície plana llisa (metàl·lica, de plàstic o de fusta) d'aproximadament 20 centímetres per 30, proveïda d'una ansa, empunyadura o maneta. Segons la forma de la superfície plana n'hi ha de diversos tipus, dentada, rodona...
La plana serveix d'una part per a prendre una porció de morter, i d'altra part a aplanar-lo és a dir allisar el morter o el formigó, aplanant-lo. La plana s'utilitza per als treballs d'enguixat, d'emblanquinat i d'arrebossat, estenent el material sobre les superfícies a cobrir, allisant i comprimint la massa amb la vora de l'eina.
Existeix moltes menes de planes, amb claus o proveïdes d'una esponja per a realitzar diferents acabats de revestiments (ciment, guix, calç...), que siguin gratats, rentats o esponjats.
Amb la plana s'estén la calç i el guix amb facilitat i lleugeresa i serveix especialment per als enguixats i emblanquinats.

## Arrebossada

Per l'arrebossada es fa servir una plana de fusta, fregant en sentit circular fins que el ciment barrejat amb sorra quedi ben pla sobre la superfície a recobrir.

## Vegeu també

* Gaveta
* Paleta d'obrar

## Referències

* ↑ DCVB: Plana.
* ↑ DCVB: Remolinador.
* ↑ DCVB: Remolinadora.
* ↑ «Diccionari català-valencià-balear». Arxivat de l'original el 2004-08-26. [Consulta: 2 agost 2018].
* ↑ DCVB: Emblanquinat.
Viccionari
# Kevin Benavides

Kevin Benavides (Salta, 9 de gener de 1989) és un pilot de motociclisme argentí especialista en raids que va guanyar el Ral·li Dakar en la categoria de motos en dues ocasions (2021 i 2023. La seva victòria del 2021 va ser la primera d'un pilot sud-americà a la prova. El seu germà, Luciano Benavides, és també pilot de raids.

## Carrera esportiva

Benavides va començar a destacar com a pilot de l'equip Monster Energy Honda Racing, amb el qual va guanyar el seu primer Dakar el gener del 2021. A l'abril d'aquell any mateix va entrar a l'equip Red Bull KTM Factory Racing per a competir al Campionat del Món de Ral·lis Cross-Country i al Ral·li Dakar amb una KTM 450 Rally. El 2023 va guanyar el seu segon Dakar amb només 43 segons d'avantatge sobre el segon classificat, Toby Price, al qual va prendre el lideratge de la prova a la darrera etapa especial.

## Resultats al Ral·li Dakar

    A 16 de gener de 2023
| Edició | Moto | Posició | Etapes |
| 2016 | Honda CRF 450 Rally | 4t | 1 |
| 2017 | No hi participà | No hi participà | No hi participà |
| 2018 | Honda CRF 450 Rally | 2n | 1 |
| 2019 | Honda CRF 450 Rally | 5è | 0 |
| 2020 | Honda CRF 450 Rally | 19è | 1 |
| 2021 | Honda CRF 450 Rally | 1r | 2 |
| 2022 | KTM 450 Rally | 100è | 1 |
| 2023 | KTM 450 Rally | 1r | 2 |

## Referències

* ↑ «Benavides brothers enjoy their rest in Dakar lead» (en anglès). motorcyclesports.net. [Consulta: 21 gener 2018].
* ↑ Bardin, Alexandre. «Kevin Benavides maintient Honda au sommet du Dakar moto 2021» (en francès). Moto-Net.Com, 15-01-2021.
* ↑ Davoine, Basile. «Kevin Benavídes vient à bout de Toby Price et remporte le Dakar !» (en francès). Motorsport.com, 15-01-2023. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «Dakar 2023 : Kevin Benavides vainqueur “d’un Dakar complètement fou”» (en francès). mxmag.be, 15-01-2023. [Consulta: 15 gener 2023].

## Enllaços externs

* Perfil al Web Dakar.com (anglès)
Vencedors del Ral·li Dakar - Motos :
1979 - Neveu
1980 - Neveu
1981 - Auriol
1982 - Neveu
1983 - Auriol
1984 - Rahier
1985 - Rahier
1986 - Neveu
1987 - Neveu
1988 - Orioli
1989 - Lalay
1990 - Orioli
1991 - Peterhansel
1992 - Peterhansel
1993 - Peterhansel
1994 - Orioli
1995 - Peterhansel
1996 - Orioli
1997 - Peterhansel
1998 - Peterhansel
1999 - Sainct
2000 - Sainct
2001 - Meoni
2002 - Meoni
2003 - Sainct
2004 - Roma
2005 - Despres
2006 - Coma
2007 - Despres
2008
2009 - Coma
2010 - Despres
2011 - Coma
2012 - Despres
2013 - Despres
2014 - Coma
2015 - Coma
2016 - Price
2017 - Sunderland
2018 - Walkner
2019 - Price
2020 - Brabec
2021 - Benavides
2022 - Sunderland
2023 - Benavides
2024 - Brabec
2025 - Sanders :
# Formatge de cassoleta

El formatge de cassoleta, també conegut com a saladet valencià, formatge de Puçol (L'Horta Nord) o formatge de Borriana (Plana Baixa), és una varietat de formatge fresc típica del País Valencià. Està protegit amb una marca de qualitat des del 23 de desembre de 2008.

## Característiques

Aquest formatge està elaborat amb llet de cabra, de vaca i d'ovella, o bé una barreja d'aquestes. És un formatge de pasta premsada, rodó i petit (de 200 a 500 grams), amb una característica forma de volcà a causa del motlle amb què es fabrica, que antigament era de fusta d'olivera. És un formatge blanc, tendre, humit i salat, i té una textura ferma però tova, i no presenta crosta.

## Referències

* 1 2 A la recerca dels millors formatges valencians Arxivat 2020-09-25 a Wayback Machine., a Agenda Urbana València
* ↑ Publicació de la distinció de qualitat del formatge de cassoleta al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 31 de desembre de 2008

## Vegeu també

* Formatge de tovalló
* Formatge de la Nucia
* Formatge blanquet