OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ooteca

Una ooteca és una carcassa més o menys sòlida que protegeix un conjunt d'ous. La paraula és una combinació llatinitzada de oo-, que significa "ou", i teca, que significa "coberta" o "contenidor", del grec théke. Una ooteca conté generalment molts ous envoltats per una escuma proteica que després es pot convertir en una carcassa resistent per a la protecció dels ous. Cal remarcar que la clova dels ous no se sol anomenar ooteca, ja que solament protegeix un únic ou. L'ocurrència de les ooteques a la natura és àmplia i es pot observar tant en diversos grups d'invertebrats (insectes, mol·luscs, anèl·lids) com, eventualment, en algunes espècies de tauró.
Notables animals que fan ooteques són els pregadéus i les paneroles. En general els pregadéus fabriquen l'ooteca sobre una superfície com un material viscós que és batut formant una escuma on es van dipositant els ous, posteriorment l'escuma es solidifica. En les paneroles l'ooteca és una mena de càpsula segmentada que és portada durant un temps per la femella i alliberada. Alguns taurons ovípars produeixen estructures per a protegir els ous. Molts anèl·lids formen el clitel per a protegir la seva posta.
* Ooteques de Periplaneta americana
* Panerola (Periplaneta fuliginosa) amb ooteca
* Ooteca de Blatella germanica
* ooteca de Mantis
* Ooteques d'anèl·lids
* Secció transversal d'una ooteca de mantis (Hierodula patellifera)
* Ooteca de Scyliorhinidae
* Ooteca de nudibranqui

## Enllaços externs

* Photo of a madagascar hissing cockroach ootheca
* Photograph of a praying mantis ootheca
# Puigventós

El Puigventós és un nucli predominantment residencial al terme municipal de Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura, de 403 habitants (2015). Es troba adjacent a la Bisbal d'Empordà i aproximadament a 1 km del nucli històric de Cruïlles. S'ha convertit en un barri d'expansió de la Bisbal.
Durant la dècada dels 2000 va transcendir als mitjans per la polèmica i el descontentament veïnal al voltant de l'abocador que es va construir al contigu paratge de Vacamorta, i la seua hipotètica relació amb l'increment de nitrats a les aigües. El novembre de 2014, després d'una sentència del TSJC el 2011 i ratificada pel Tribunal Suprem d'Espanya el 2014, el govern de la Generalitat demana aturar-ne l'activitat.

## Enllaços externs

* Mapa del Puigventós al web de l'Ajuntament Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ www.idescat.cat
* ↑ «Puigventós». enciclopèdia.cat. Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 4 març 2016].
* ↑ «Vacamorta, quatre anys i mig després.». Tot Bisbal, 2005. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 17 maig 2015].
* ↑ «Abocador de Vacamorta». Territori, 31-12-2009. Arxivat de l'original el 2011-09-07. [Consulta: 17 maig 2015].
* ↑ «Territori ordena tancar l'abocador de Vacamorta». El Periódico de Catalunya, 13-11-2015. [Consulta: 17 maig 2015].
# Li Mae Long

Li Mae Long és un jaciment paleontològic de la província de Lamphun, a Tailàndia. Els fòssils trobats es creu que daten del burdigalià (finals del Miocè), fa uns 18 milions d'anys, i corresponen a la zona europea MN 4.
Els mamífers trobats en aquest jaciment són:
* Artiodàctils
** Conohyus sindiensis
** Siamotragulus haripounchai
** Stephanocemas rucha
** Espècie no identificada, possiblement pertanyent al gènere Homoiodorcas
* Carnívors
** Dues espècies no identificades
* Lipotyphlans
** Hylomys engesseri
** Neotetracus butleri
** Scapanulus lampounensis
** Thaiagymnura equilateralis
** Erinacèid no identificat, possiblement Mioechinus
* Marsupials
** Siamoperadectes minutus
* Perissodàctils
** Espècie no identificada
* Primats
** ?Nycticebus linglom
** Tarsius thailandica
* Proboscidea
** Espècie no identificada
* Ratpenats
** Hipposideros felix
** Hipposideros khengkao
** Ia lanna
** Rhinolophus yongyuthsi
** Rhizomops mengraii
** Espècies no identificades del gènere Megaderma
** Espècies no identificades de la superfamília Rhinolophoidea
** Espècies no identificades, que possiblement pertanyen al gènere Taphozous
** Espècies no identificades de Vespertiliònid
* Rosegadors
** Democricetodon kaonou
** Diatomys liensis
** Neocometes orientalis
** Potwarmus thailandicus
** Prokanisamys benjavuni
** Ratufa maelongensis
** Spanocricetodon janvieri
** Espècie no identificada, possiblement pertanyent al gènere Atlantoxerus
* Tupaies
** Tupaia miocenica

## Referències

* 1 2 Mein, P; Ginsburg, L «Les mammifères du gisement miocène inférieur de Li Mae Long, Thaïlande : systématique, biostratigraphie et paléoenvironnement». Geodiversitas, vol.19, n.4, 1997, pàg. 783-844. (francès)(anglès)
# Goran Jurić

Goran Jurić és un exfutbolista croat, nascut el 5 de febrer de 1963 a Mostar. Ocupava la posició de defensa.
Va jugar a la lliga de l'antiga Iugoslàvia amb el Velez Mostar i l'Estrella Roja de Belgrad. El 1991 deixa el país per recalar al Celta de Vigo. Dos anys després retorna als Balcans, per a jugar amb la nova lliga croata, en la qual hi militaria en diversos equips. La temporada 00/01 romandria uns mesos a la competició japonesa.
Ha estat internacional amb la selecció de l'antiga Iugoslàvia i amb la selecció de Croàcia. Amb aquest darrer combinat hi va participar en el Mundial de França de 1998.

## Referències

* ↑ Goran Jurić a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Goran Jurić Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Perfil a reprezentacija.rs
# Plagiolepis

Plagiolepis és un gènere de formigues de la subfamília dels formicins (Formicinae). Es distribueix a les regions Paleàrtica, Oriental i Australiana. És present a la península Ibèrica.

## Espècies

El gènere Plagiolepis inclou 65 espècies, de les quals 4 viuen a la península Ibèrica:
* Plagiolepis grassei Le Masne, 1956
* Plagiolepis pygmaea (Latreille, 1798)
* Plagiolepis schmitzii Forel, 1895
* Plagiolepis xene Stärcke, 1936

## Referències

* 1 2 «Hormigas.org - Género Plagiolepis» (en anglès). [Consulta: 10 novembre 2023].
* ↑ «Plagiolepis - AntCat» (en anglès). [Consulta: 10 novembre 2023].
# Gai Calpurni Cras Frugi Licinià

Gai Calpurni Cras Frugi Licinià (en llatí: Gaius Calpurnius Crassus Frugi Licinianus) va ser un senador romà que va viure als segles i i ii dC. Va ser cònsol sufecte l'any 87, i l'any 96 va ordir una conspiració contra l'emperador Nerva. Calpurni Cras provenia d'una família de molt de renom, els Licini Cras: era net de Marc Licini Cras Frugi, cònsol l'any 27, al seu torn descendent directe de Cras el Triumvir.
Els motius que tenia per conspirar contra Nerva eren que, mentre que ell provenia d'una gran família, l'emperador tenia uns orígens humils. Quan es van descobrir els seus plans, Nerva no el va castigar, i es va limitar a enviar-lo a Tarent amb la seva dona. Anys més tard, va ser executat per participar en una conspiració contra Trajà.

## Referències

* ↑ «Calpurnius 32». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Campbell, Brian. «Calpurnius Crassus Frugi Licinianus, Gaius». Oxford Classical Dictionary.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 872.
# Rickettsia rickettsii

Rickettsia ricketsii és una espècie bacteriana nadiua del Nou Món i causa la malaltia de la febre de les Muntanyes Rocoses (RMSF). RMSF es transmet per la picada d'una paparra (Ixodoidea) infectada, mentre s'alimenta d'animals de sang calenta, incloent a humans. L'humà és un hoste accidental en el cicle de vida de la paparra-rickèttsia i no cal per mantenir la rickèttsia en l'ambient.
Wolbach es reserva el crèdit de la seva primera i detallada descripció de l'agent etiològic en 1919. Clarament ho reconeix com un bacteri intracel·lular freqüentment trobada en cèl·lula endotelial. I dedueix que en la paparra, i també en cèl·lules de mamífers, el microorganisme era intranuclear. El nucli era amb freqüència completament omplert amb diminutes partícules i es distenia. Wolbach també reconeix la seva similitud amb l'agent del tifus i de la febre fluvial del Japó, no creu que la designació 'rickèttsia' sigui apropiada; i proposa Dermacentroxenus rickettsi. Emile Brumpt troba que l'agent etiològic de RMSF, malgrat algunes incerteses sobre les seves propietats, ho posa en el gènere Rickettsia i en 1922 proposa el nom Rickettsia rickettsii.
# Jardins dels Castellers

Els Jardins dels Castellers és un espai públic del barri del El Clot a Barcelona, situat al costat del Parc del Clot, entre els carrer de Rossend Nobas i dels Escultors Calperós.

## Història i descripció

Es va construir l'any 2003 en homenatge a les colles castelleres de la ciutat. Davant d'aquesta plaça, al carrer Rossend Nobas 33, hi van tenir el seu local els Castellers de Barcelona entre 1986 i 2006.
Hi podem trobar la Font dels Castellers, construïda durant els anys 1960 i 1970 com a sortidor per sol·licitud dels Castellers de Barcelona que assajaven a l'aire lliure. L'any 1978 els Castellers de Barcelona van portar unes pedres de Montserrat per decorar-la fet que li va fer guanyar el seu nom actual. L'any 2003 es va traslladar als nous Jardins dels Castellers en forma de font. Aquesta nova font tenia una decoració de trencadís vermell, negre i blanc a la base fet pel ceramista Calbet. Poc a poc la font es va anar degradant, perdent el mosaic i es va enderrocar l'any 2012.

## Referències

* 1 2 3 «El agua y las rocas que homenajean los ‘castells' en Barcelona» (en castellà), 08-11-2016. [Consulta: 23 octubre 2023].
* 1 2 «Una fuente para saciar la sed de los castellers» (en castellà), 28-04-2022. [Consulta: 23 octubre 2023].
* 1 2 «La font que refrescava els primers assajos dels Castellers de Barcelona», 26-05-2011. [Consulta: 23 octubre 2023].
* 1 2 3 Luis, Jose. «EL RINCON DE UN JARDIN: FUENTES DE BARCELONA. Font dels Castellers», 24-02-2017. [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ «Font dels castellers».
# Jefke Janssen

Jefke Janssen, més conegut com a Jef Janssen (Elsloo, Stein, 28 d'octubre de 1919 - 3 de desembre de 2014) va ser un ciclista neerlandès que fou professional entre 1946 i 1954.
Durant la seva carrera aconseguí 11 victòries, destacant dos Campionats dels Països Baixos de ciclisme en ruta i la medalla de bronze al Campionat del Món de ciclisme de 1947 disputat a Reims.

## Palmarès

* 1944
** Campió dels Països Baixos de la Categoria independent
** 1r a Alkmaar
** 1r a Den Haag
* 1946
** 1r a la Mijn-Peel-Mijn
* 1947
** Campió dels Països Baixos en ruta
** 3r al Campionat del Món de ciclisme
* 1948
** 1r a Elsloo
** 1r a Kerkrade
** 1r a la Maas-Peel-Mijnkoers
* 1949
** Campió dels Països Baixos en ruta
* 1950
** 1r del Tour de Limburg i vencedor d'una etapa
** 1r de la Volta a Saarland

### Resultats al Tour de França

* 1947. 32è de la classificació general
* 1948. 36è de la classificació general
* 1950. Abandona (5a etapa)
* 1953. Abandona (7a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1946. Abandona

## Enllaços externs

* Palmarès de Jef Janssen (italià)
# Rossomyrmex

Rossomyrmex és un gènere de formigues de la subfamília dels formicins (Formicinae). Té una distribució paleàrtica, incloent-hi a la península Ibèrica.

## Espècies

El gènere Rossomyrmex inclou 4 espècies, una de les quals viu a la península Ibèrica:
* Rossomyrmex anatolicus Tinaut, 2007
* Rossomyrmex minuchae Tinaut, 1981 - present a la Península Ibèrica
* Rossomyrmex proformicarum Arnoldi, 1928
* Rossomyrmex quandratinodus Xia & Zheng, 1995

## Referències

* 1 2 «BioLib - Rossomyrmex» (en anglès). [Consulta: 13 novembre 2023].
* 1 2 «Rossomyrmex - AntCat» (en anglès). [Consulta: 13 novembre 2023].
* 1 2 3 «Hormigas.org - Género Rossomyrmex» (en castellà). [Consulta: 13 novembre 2023].
# Khorasan Sud

La Província de Khorasan del Sud (persa: استان خراسان جنوبی, Ostān-e Khorāsān-e Jonūbī) és una de les 31 províncies de l'Iran ocupa una superfície de 151.913 km² iestà situada a l'est del país. El 2005 tenia 636.420 habitants. La capital provincial és la ciutat de Birjand. Altres ciutats importants són Ferdows, Tabas i Qaen. Està a la Regió 5 iraniana.
Aquesta nova província és l'antiga Quhistan la qual estava inclosa dins el Gran Khorasan. Tanmateix el Quhistan històric forma una entitat separada amb cultura, història i ecologia diferenciada.
El Khorasan Sud és una de les tres províncies creades a partir de la divisió de la Província de Khorasan el 2004.
Khorasan del Sud conté 11 comtats administratius: l de Birjand, el de Ferdows, el de Tabas, Qaen, Nehbandan, Darmian, Sarbisheh, Boshruyeh, Sarayan, Zirkouh i el de Khusf.

## Grups ètnics de Khorasan del Sud

El principal grup ètnic és el dels perses.

## Referències

* ↑ «همشهری آنلاین-استان‌های کشور به ۵ منطقه تقسیم شدند (Provinces were divided into 5 regions)» (en persian). Hamshahri Online, 22 juny 2014 (1 Tir 1393, Jalaali).

## Enllaços externs

* The text of the law for division of Khorasan into three provinces (en persa) Arxivat 2005-04-07 a Wayback Machine.
* Cultural Heritage Foundation of Khorasan Arxivat 2005-04-03 a Wayback Machine.
# Riu Guadarrama

El Guadarrama és un riu de la península Ibèrica, afluent del Tajo. El curs d'aigua, que neix en el Sistema Central, discorre enterament per territori espanyol, travessant la Comunitat de Madrid i la província de Toledo.
La seva conca hidrogràfica abasta una superfície d'aproximadament 1600 km². El seu tributari més important és el riu Aulencia. Altres afluents de menor importància són el arroyo del Plantío, el arroyo del Barranco, el arroyo de los Palacios i el arroyo de la Vega.
L'origen del hidrònim seria la veu àrab Guad-a-rambla, que significaria «riu de les sorres».

## Referències

* 1 2 3 Alonso i Garzón, 1996, p. 373.
* ↑ «Hoja de Majadahonda». Mapa Geológico de España. Escala 1:50.000 p. 24. Madrid: Instituto Tecnológico Geominero de España, 1990.

## Bibliografia

* Alonso, Ainhoa; Garzón, María Guillermina «El río Guadarrama, morfología y sedimentación actual en un cauce arenoso tipo braided». Cuadernos de Geología Ibérica. Servicio de Publicaciones. Universidad Complutense de Madrid [Madrid], 21, 1996, pàg. 369-393. ISSN: 0378-102X.
# Coses de l'edat

Coses de l'edat (títol original: Rock'n Roll) és una pel·lícula de comèdia francesa del 2017 escrita i dirigida per Guillaume Canet. S'ha doblat i subtitulat al valencià i al català oriental.

## Sinopsi

La vida de l'actor i premiat director de cinema Guillaume Canet no pot ser millor. Té tot el que hauria desitjat: èxit professional, diners i una parella amb la qual comparteix un fill.

## Repartiment

* Guillaume Canet com a Guillaume Canet
* Marion Cotillard com a Marion Cotillard
* Philippe Lefebvre com Philippe Lefebvre
* Camille Rowe com a Camille Rowe
* Gilles Lellouche com a Gilles Lellouche
* Yvan Attal com a Yvan Attal
* Alain Attal com Alain Attal
* Johnny Hallyday com a Johnny Hallyday
* Laeticia Hallyday com a Laeticia Hallyday
* Maxim Nucci com a Maxim Nucci
* Yarol Poupaud com a Yarol Poupaud
* Kev Adams com a Kev Adams
* Ben Foster com a Ben Foster
* Pierre-Benoist Varoclier com a Nico
* Tifenn Michel-Borgey com a Lucien
* Fabrice Lamy com a Fabrice
* Théo Kailer com a Gaetan
* Andy Picci com a Andy Picci

## Referències

* ↑ «Coses de l'edat». À Punt, 08-01-2023. [Consulta: 16 gener 2023].
* ↑ «Coses de l'edat». ésAdir. [Consulta: 16 gener 2023].
* 1 2 Coses de l'edat a la Base de dades de cinema en català
# Jaume Sala

Jaume Sala (1646, ? – 1694, Olot) fou mestre de capella de Sant Esteve d’Olot entre 1680 i 1694.
No es disposa de molta informació referent als seus estudis musicals, però es conserven els pactes que la comunitat signà amb Jaume Sala per admetre’l al magisteri de capella de l'església parroquial de Sant Esteve d’Olot. En el document s'hi especifiquen les obligacions relatives a la seva responsabilitat pel que fa a la conducció de les entonacions del cant pla, l'ensenyament del mateix als beneficiats i el manteniment del llibres corals.
El document ha arribat fins a nosaltres en un estat de conservació bastant deficient i tan sols permet de llegir-ne alguns fragments. El que sorprèn del document és l'elevat nombre de 6 infants cantors amb que comptava la capella en aquelles dates, un nombre que gairebé l'equiparava amb la Catedral de Vic, la qual en aquella mateixa època disposava d’entre 6 i 8 “minyons” cantors.
Francesc Civil esmenta, sense citar-ne la font, que J. Sala tenia 34 anys d’edat en el moment de prendre possessió del magisteri, el 1680. Hauria nascut per tant el 1646. Traspassà el 17 de setembre de 1694:
“A 17 de setembre de 1694 fou enterrat / en la Iglesia parroquial de Olot lo Rnt Jaume / Sala, mestre de Capella ab asistencia de / tots los pres, rebe los sagraments de la ex-/tremuncio”.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria; Monells i Laqué, Carme. «Els Mestres de Capella». A: Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 6: Fons de l'església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, p. 14, 19 [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ Pagès i Pons, Joan. L'Església de Sant Esteve d'Olot (notes històriques). Olot: Alzamora, 1986, p. 74.
* ↑ Burillo i Toledano, Lluís «L’organització musical de la Seu de Vic a finals del segle XVII: una primera aproximació». Ausa, 17, 1997, pàg. 385-400.
* ↑ Civil i Castellví, Francesc. Mestres de la Capella de Cant i organistes de la Parròquia de Santa Esteve de la vila d’Olot, segles XVII i XVIII. Amics de Besalú. II Assemblea d’Estudis del seu Comtat, II, 1973, p. 103-110.
# GNOME Terminal

GNOME Terminal és un emulador de terminal per a l'entorn d'escriptori GNOME, escrit per Havoc Pennington i altres. Els emuladors de terminal permeten als usuaris accedir a una shell UNIX dins de l'entorn gràfic del sistema operatiu.

## Característiques

GNOME Terminal emula l'emulador de terminal xterm, amb qui comparteix algunes de les seves característiques.

### Perfils

GNOME Terminal té suport per a diferents perfils. Un usuari pot crear múltiples perfils per al seu compte. Els usuaris poden configurar les opcions per cada perfil i assignar-los un nom diferent per cadascun d'ells. Les opcions de configuració permeten usar diferents fonts, diferents colors, el comportament de l'scrolling, etc.
Quan el GNOME Terminal s'inicia, aquest pot ser configurat per llançar la shell per defect de l'usuari o executar una comanda personalitzada. Aquestes opcions poden configurar-se per cada perfil, permeten als usuaris executar diferents comandes depenent del perfil escollit. Per exemple, alguns usuaris poden tenir un perfil per llançar la shell per defecte, un altre perfil per connectar-se a una altra computadora mitjançant SSH, i finalment un perfil que obre una sessió GNU Screen.

### Text amb color

GNOME Terminal permet configurar el color del text. Suporta fins a 16 colors bàsics i una paleta de 256 colors per defecte. Alguns programes, com vim, pot usar tots aquests colors.

### Fons

GNOME Terminal permet el canvi de les propietats de fons per cada perfil. Algunes opcions són color sòlid i imatge específica de l'usuari.
Versions antigues també permetien fons transparent, la qual cosa permetia veure finestres sota la finestra del terminal.

### Interacció amb el ratolí

Encara que GNOME Terminal és bàsicament una interfície de línia d'ordres i usa el teclat com a entrada de dades principal, també té un suport limitat per a interacció amb el ratolí. GNOME Terminal pot capturar els desplaçaments de tipus scroll del ratolí i els clics esquerra i dreta.

### Detecció d'un URL

GNOME Terminal analitza la sortida de dades i automàticament detecta fragments de text que s'assemblen a URLs o adreces email. Quan l'usuari passa per sobre de l'URL amb el punter, el text automàticament és subratllat, indicant que pot ser clicat. Un cop clicat, l'aplicació corresponent permet l'accés al recurs.

### Pestanyes

GNOME Terminal permet l'execució de diferents sessions de terminal dins una mateixa finestra de GNOME Terminal en forma de pestanyes, a cadascuna de les quals se'ls pot assignar un nom.

## Desenvolupament

GNOME Terminal està basat en el giny VTE. VTE, part del projecte GNOME, té ginys que implementen un emulador de terminal completament funcional. GNOME Terminal i VTE estan escrits en C.

## Referències

* ↑ Sun GNOME Documentation Team. «GNOME Terminal Manual». Arxivat de l'original el 2012-09-15. [Consulta: 19 novembre 2015].

## Enllaços externs

* GNOME Terminal - Lloc web oficial (anglès)
* GNOME Terminal - dipòsit Git a GNOME (anglès)
# Jesús Navarro Guitart

Jesús Navarro Guitart (Lleida, 1962) és un historiador, gestor cultural i comissari d'exposicions català.
Llicenciat en història contemporània per la Universitat de Barcelona i en història de l'art per la Universitat de Lleida, també realitzà estudis de Màster en Arxivística a la UB, i un Màster en Gestió d'Institucions i Empreses Culturals i altre Màster en Art Actual: Anàlisi i Gestió, a l'Institut de Formació Contínua de la UB.
Des de l'any 1994 Navarro Guitart és el director del Museu d'Art Jaume Morera de Lleida. També és membre de la Comissió Assessora de Patrimoni Cultural Català de la Generalitat de Catalunya des de l'any 2007, i forma part del consell de redacció de la revista catalana de museologia Mnemósine des del 2004. A més, és membre fundador de l'Associació de Museòlegs de Catalunya i membre del Consell Internacional de Museus (ICOM).
En la seva trajectòria com a investigador, s'ha especialitzat en l'art de finals del Segle XIX i del XX, especialment del relacionat amb Lleida i Catalunya en general. Ha publicat monografies dedicades a les trajectòries d'importants artistes lleidatans, com Jaume Morera i Galícia (1854-1927). Una aproximació biogràfica a l'home i el seu paisatge (1999), Xavier Gosé. El ilustrador de la vida moderna (2012), Antoni Lamolla. Biografia d'un pintor (2012), Albert Vives i Iglesias. 1926-1983 (1996), Ernest Ibàñez (1996), Víctor. P. Pallarès (1998) i El grup Cogul. 1964-1965 (2003). Ha estat comissari d'exposicions dedicades a tots aquests artistes i a Carlos de Haes, Josep Vallribera i Falcó i Rosa Siré i Cabré, entre d'altres. També ha publicat la Història del Museu Morera. 1915-1990 (1990), ha coordinat la publicació Els tresors dels Museus de Lleida (2006) i a intervingut en l'obra Els arxius de museu (2000).

## Referències

* 1 2 3 «Navarro Guitart, Jesús. Lleida, 1962». DHAC: Diccionari d'historiadors de l'art català, valencià i balear. Institut d'Estudis Catalans [Consulta: 9 abril 2024].
* ↑ «Jesús Navarro, Director del Museu Jaume Morera de Lleida “Els museus hem de fer menys amb més, i no al revés”». El Punt Avui, 28-09-2020 [Consulta: 9 abril 2024].
* ↑ «Jesús Navarro i Guitart». Dialnet. [Consulta: 9 abril 2024].

## Bibliografia

* Gabarrell, Francesc; Velasco González, Alberto «Entrevista Jesús Navarro Guitart». Arts: revista del Cercle de Belles Arts de Lleida, Núm. 45, 2018, págs. 4-8. ISSN: 1576-8368.
# Lorne Carr-Harris

Lorne Carr-Harris (Kingston, 15 de desembre de 1899 - 7 d'abril de 1981) va ser un jugador d'hoquei sobre gel britànic que va competir durant la dècada de 1920.
Nascut a Kingston, Ontario, es va incorporar a l'Exèrcit britànic i es graduar al Royal Military College of Canada el 1917.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de Chamonix, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre gel.

## Referències

* 1 2 «Lorne Carr-Harris Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 27 gener 2018].