OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tyto javanica

Tyto delicatula (syn: Tyto delicatula) és una òliba, per tant un ocell rapinyaire nocturn de la família dels titònids (Tytonidae). L'espècie està formada per quatre subespècies que tradicionalment s'han classificat dins Tyto alba i que habiten al subcontinent indi, sud-est asiàtic i dins la zona australasiana.

## Subespècies

Subespècies classificades pel Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, 2022) a l'espècie Tyto javanica:
* Tyto javanica stertens, Pakistan, Índia, nord de Sri Lanka, sud-oest de la Xina i Indoxina.
* Tyto javanica javanica, Península de Malaca, Illes Grans de la Sonda i Illes Petites de la Sonda.
* Tyto javanica sumbaensis, de Sumba, a les illes Petites de la Sonda.
* Tyto javanica meeki, de Nova Guinea oriental i algunes illes properes.
* Tyto javanica delicatula, de Timor, Austràlia, illes Salomó, Illes Loyauté i Samoa.
* Tyto javanica crassirostris, de l'illa Tanga, a les Bismarck.
* Tyto javanica interposita. algunes illes de Tuvalu i Vanuatu.

## Taxonomia

Estudis recents justifiquen el reconeixement d'aquesta espècie. Es tracta però, d'una espècie controvertida, no reconeguda per molts autors que inclouen les diferents subespècies a Tyto alba. Sovint s'ha preferit la denominació Tyto javanica, arran estudis molt recets

## Referències

* 1 2 3 «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 247. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Michael Wink,, Abdel-Aziz El-Sayed1, Hedi Sauer-Gürth1 et Javier Gonzalez. Molecular phylogeny of owls (Strigiformes) inferred from DNA sequences of the mitochondrial cytochrome b and the nuclear RAG-1 gene. 2007, Ardea 97(4): 581–591
* ↑ J.F Clements et al. The eBird/Clements checklist of birds of the world: v2017. The Cornell Lab of Ornithology
* ↑ Gill, F & D Donsker (Eds). 2017. IOC World Bird List (v 7.3). doi : 10.14344/IOC.ML.7.3.
* ↑ Mansour Aliabadian Niloofar Alaei-Kakhki Omid Mirshamsi Vincent Nijman Alexandre Roulin. Phylogeny, biogeography, and diversification of barn owls (Aves: Strigiformes). Biological Journal of the Linnean Society. 2016. Volum 119, 4, fulls 904–918.
# Aleix Gómez Abelló

Aleix Gómez Abelló (Sabadell, 7 de maig de 1997) és un jugador d'handbol català, que ocupa la posició d'extrem.
Format a l'OAR Gràcia de Sabadell, el 2009 es va incorporar a les categories inferiors del FC Barcelona. Va debutar amb el primer equip a l'octubre del 2014. Amb l'equip blaugrana ha guanyat nombroses Lligues, Copes Asobal, Copes del Rei i Mundials de clubs i una EHF Champions League entre altres competicions. El 2020 va ser triat millor jugador jove de la Lliga de Campions.
Amb la selecció espanyola absoluta va debutar en un amistós el 2017. El 2018 va guanyar la medalla de bronze als Jocs Mediterranis de Tarragona, el 2020 aconseguí l'or al Campionat d'Europa i el 2021 es va penjar el bronze al Campionat del món.

## Referències

* ↑ Agustí, Xavier «Dues perles de la Blume». lesportiudecatalunya.cat, 09-11-2017 [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ Pérez, Lluís Carles «42-22: El Barça gana por 20 goles al Ciudad Encantada en la Liga ASOBAL». mundodeportivo.com, 01-10-2014 [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ Bertran, David «Aleix Gómez, millor jugador jove de la Champions d'handbol». beteve.cat, 12-06-2020 [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ «Álvaro Ruiz y Aleix Gómez sustituyen a Sarmiento y Kauldi con los 'Hispanos'». marca.com, 17-10-2017 [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ «Catalunya es penja 35 medalles als Jocs Mediterranis». elnacional.cat, 03-07-2018 [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ Park, Sergi «Aleix Gómez es proclama campió d'Europa amb la selecció espanyola d'handbol». radiosabadell.fm, 26-01-2020 [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ «La selecció de Jordi Ribera medalla de bronze al Mundial d'Egipte». fchandbol.cat, 01-02-2021 [Consulta: 7 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina d'Aleix Gómez a eurohandball.com
# Claro de Luna (còmic)

Claro de Luna, va ser una sèrie de quaderns de còmic, publicats per l'editorial Ibero Mundial de Ediciones, entre el 1959 i el 1972. Se n'editaren un total de 620 números. Adscrita a la tendència del "còmic sentimental proper", inaugurat un any abans per la publicació Rosas Blancas de l'Editorial Toray. El seu tret distintiu era en cada número l'adaptació en una historieta il·lustrada de la lletra d'una cançó pop. Igual que es feia a la revista Romántica editada per la mateixa editorial.

## Trajectòria

Les dues revistes van sorgir poc després de la democratització del LP a la societat espanyola i presentaven una visió idealitzada de la vida burgesa per consum de les classes populars. Claro de Luna va ser la que va tenir més èxit de tota la nova línia de còmics sentimentals iniciada amb Roses Blanques, destacant per la qualitat del treball dels seus dibuixants, encara que els guions no solien estar a l'altura. Així doncs incloïa artistes com Carme Barbarà, Antonio Correa, Falguera, Gesali, Francisco Masip, Mery, Mora, Pérez Fajardo, Violeta i sobretot Gómez Esteban, amb un renovador estil.
El preu de venda al públic dels quadernets va fluctuar entre les 3 i les 5 pessetes.

## Números

Alguns dels números de la revista amb els autors de la historieta Il·lustrada i el cantant de la cançó que adaptaven al còmic.
| Número | Data | Títol | Guionista | Dibuixant | Cantant |
| 1 | 1959 | Chao, chao, bambina | Josefa Inés Mir | Mery | Domenico Modugno |
| 2 | 1959 | Patricia | Josefa Inés Mir | Jordi Macabich | Hermanas Serrano |
| 3 | 1959 | Gondolier | Josefa Inés Mir | Mery | Marino Marini |
| 4 | 1959 | Boquita de rosa | Josefa Inés Mir | Mery | José Guardiola |
| 5 | 1959 | Las chicas de la Cruz Roja | Josefa Inés Mir | Violeta | Ana María Parra |
| 6 | 1959 | La Adelita | Luz L. Graña | Mery | Nat "King" Cole |
| 93 | 1961 | La plaga | | Carrillo | Carlitos Romano |
| 95 | | O sole mio | | Carrillo | Elvis Presley |
| 174 | | Caterina | Silvia Duarte | Carme Barbarà | Tony Dallara |
| 236 | | Nunca me acostumbraré | Silvia Duarte | Miguel Gómez Esteban | Juan Pedro Somoza |

## Referències

* ↑ Moix, Terenci. Historia social del cómic. Barcelona: Ediciones B, 2007, p. 198 a 200. ISBN 978-84-02-42030-5.
* ↑ Ramírez, Juan Antonio. El "comic" femenino en España. Arte sub y anulación. Madrid: Editorial Cuadernos para el Diálogo, S. A., 1975. ISBN 84-229-0177-3.
# Bernat de Corbera

Bernat de Corbera (?, final segle xv - ?, segle xvi). Canonge de Barcelona; President de la Generalitat de Catalunya (1518-1521).
Va ser nomenat president de la Generalitat el 22 de juliol de 1518.
Durant el seu mandat, es produeix la coronació de Carles I qui visità Barcelona per primer cop el 14 de febrer de 1519 i jurà l'endemà com a conregnant ab la seremíssima reyna dona Juana, fórmula amb la que discreparen els consellers de Barcelona. Després de discrepar també per la fórmula de convocatòria de les Corts, aquestes és vam poder celebrar el 12 de maig de 1519.
Durant 1519 i 1520, la pesta i unes collites exigües estengueren la misèria arreu del Principat. Amb una pressió fiscal alta, molts nobles justifiquen l'impagament del fogatge dels seus vassalls, ciutats com Girona o Agramunt endarrerien els pagaments i Vic es va declarar insolvent. La combinació de malalties i penúria econòmica va fer témer a les classes dirigents que es pogués produir una extensió de la revolta de les Germanies del Regne de València a Catalunya. De fet, a Cambrils es produïren avalots al maig de 1520 i a Tàrrega al març del mateix any.

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0885-9 (Vol.2)
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Emirates

Línies Aèries dels Emirats (anglès: Emirates Airline, o simplement Emirates; àrab: طيران الإمارات, Ṭayarān al-Imārāt, ‘Aviació dels Emirats') és una companyia aèria basada a Dubai, als Emirats Àrabs Units, la més gran de l'Orient Mitjà amb 2350 vols setmanals amb destinacions a 127 ciutats d'arreu del món. La seva base d'operacions principal és l'Aeroport Internacional de Dubai. És la desena línia aèria d'Àsia i la novena del món en passatgers internacionals transportats. És membre de l'Organització de Transportistes Aeris Àrabs.
Fou creada el maig de 1985 pel govern de Dubai com una petita línia aèria que va anar ampliant el nombre dels seus aparells i destinacions. Té més de vint mil empleats.

## Flota

La flota d'Emirates consta dels avions de fuselatge ample data d'Febrer del 2017:
Emirates Fleet :
| Aeronau | Total | Ordres | Opcions | Passatgers (First/Business/Economy) | Radi |
| Airbus A380-800 | 119 | 0 | 0 | 489 (14/76/399) 517 (14/76/427) | Curt-Medi-Llarg Radi |
| Boeing 777-200LR | 10 | 0 | 0 | 266 (8/42/216) | (Ultra-)Llarg Radi |
| Boeing 777-300 | 12 | 0 | 0 | 364 (12/42/310) | Medi-Llarg Radi |
| Boeing 777-300ER | 122 | 0 | 20 | 354 (8/42/304) 358 (12/42/304) 364 (12/42/310) 427 (0/42/385) 442 (0/42/400) | Curt-Medi-Llarg Radi |
| Total | 264 | 0 | 20 | | |

## Destinacions

Actualment, Emirates compta amb una xarxa de destinacions de 144 destinacions als 6 continents:

### Amèrica del Nord

| País | Destinació |
| Estats Units | Boston |
| Estats Units | Chicago |
| Estats Units | Dallas |
| Estats Units | Fort Lauderdale |
| Estats Units | Houston |
| Estats Units | Los Angeles |
| Estats Units | Nova York |
| Estats Units | Newark |
| Estats Units | Orlando |
| Estats Units | San Francisco |
| Estats Units | Seattle |
| Estats Units | Washington |
| Canadà | Toronto |

## Referències

* ↑ «Directory: World Airlines». Flight International, 03-04-2007, p. 77.
* ↑ «Emirates - Details and Fleet History - Planespotters.net Just Aviation». Planespotters.net. Arxivat de l'original el 20 de febrer 2012. [Consulta: 1r desembre 2010].
* ↑ «becomes world's largest Boeing 777 operator | News | About». Emirates, 30-07-2009. [Consulta: 14 novembre 2010].
* ↑ «All Emirates flight routes | Destinations» (en anglès). [Consulta: 25 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Emirates - Lloc web oficial
# Fredeluga emmascarada meridional

La Fredeluga emmascarada meridional (Vanellus novaehollandiae) és una espècie de caràdrid que habita en praderes, herbassars i aiguamolls d'Austràlasia, des del nord-est d'Austràlia cap al sud seguint la meitat oriental del continent fins a Tasmània, trobant-se també a Nova Zelanda i a les Illes Chatham. Aquesta espècie està estretament relacionada amb la fredeluga militar, de la qual s'ha separat recentment.

## Referències

* ↑ «Black-shouldered Lapwing (Vanellus novaehollandiae)» (en anglès). Handbook of the Birds of the World Alive. [Consulta: 7 desembre 2014].
# Rombífers

Els rombífers (Rhombifera) són una classe d'equinoderms blastozous coneguts exclusivament pels seus fòssils. Van aparèixer a l'Ordovicià inferior i van viure fins al Devonià mitjà, fa aproximadament 460 a 392 milions d'anys.

## Característiques

Aquests fòssils recorden els petits maces. Els porus de la teca estan disposats en rombes (diamants), i els solcs alimentaris són externs.

## Taxonomia

Els rombífers inclouen quatre ordres:
* Ordre Dichoporita †
* Ordre Fistuliporida †
* Ordre Hillocystida †
* Ordre Pleurocystitida †

## Referències

* 1 2 «BioLib: Biological library - Rhombifera». [Consulta: 2 novembre 2020].
* 1 2 «Atlas of Ordovician Life: Rhombifera» (en anglès americà), 10-01-2014. [Consulta: 2 novembre 2020].
# Ad infinitum

Ad infinitum és una frase llatina que significa "(fins) a l'infinit" o "per sempre més".
Depenent del context, ad infinitum vol dir "continuar per sempre, sense límit" i això es pot utilitzar per a descriure un procés que no s'acaba mai, un procés el cicle del qual no deixa de repetir-se, o un conjunt d'instruccions que es repetiran "per sempre", entre altres usos. També es pot utilitzar d'una manera semblant a la frase llatina etcètera, per a indicar paraules o un concepte que continua més enllà del que es mostra. Alguns exemples inclouen:
* "La seqüència 1, 2, 3, ... continua ad infinitum".
* "El perímetre d'un fractal es pot dibuixar iterativament ad infinitum ".
El símbol $\dots$ (el·lipsi o punts suspensius) (fins a l'infinit) a les matemàtiques va ser introduït per François Viète a la seva obra Canon mathematicus (1570), per a indicar la interminable prossecució de dígits del valor del número pi.

## Vegeu també

* Demostració per inducció matemàtica
* Recursivitat
* Autoreferència
* Tortugues fins a baix de tot

## Referències

* ↑ A, S. O. M.. Soma's Dictionary of Latin Quotations, Maxims and Phrases: A Compendium of Latin Thought and Rhetorical Instruments for the Speaker, Author and Legal (en anglès). Trafford Publishing, 2010. ISBN 978-1-4251-4497-5.
# Bandera de les Illes Scilly

La bandera de les illes Scilly (en còrnic: Baner Syllan) és la bandera no oficial creada l'any 2002 per a les illes Scilly. La bandera fou dissenyada per Scilly News, i va rebre el suport positiu dels seus lectors en una votació popular, fet que va portar-la a ser registrada oficialment al Flag Institute com a bandera de les illes.
El disseny consisteix en una creu blanca de vora a vora sobre un fons superior carabassa i un d'inferior blau. Al quarter superior dret s'hi afegeixen cinc estels de cinc puntes. On, cadascun d'ells representa una de les illes Scilly. El color carabassa simbolitza les postes de sol pel qual són conegudes les illes, el color blau el mar que les envolta, mentre que els estels representen la seva localització respecte les demés, així com la seva mida.

## Colors

El Flag Institute li assigna la següent relació de colors:
* Model de color Pantone: Carabassa (137), Blau (286), Blanc
* Model de color RGB: Carabassa (255,163,0), Blau (0,51,153), Blanc (255, 255, 255)
* Model de color CMYK: Carabassa (0%-56%-92%-0%), Blau (98%-92%-0%-0%), Blanc
* Model de color HTML: Carabassa (#ffa300), Blau (#0032a0), Blanc (#ffffff)

## Referències

* 1 2 3 «Isles of Scilly» (en anglès). Flag Institute. [Consulta: 8 juny 2022].
* ↑ «How Do You Get a Scillonian Cross'» (en anglès). Archive.Today webpage capture. Arxivat de l'original el 11 d’abril 2013. [Consulta: 8 juny 2022].
* ↑ «Isles of Scilly (United Kingdom)» (en anglès). Flags Of The World. [Consulta: 8 juny 2022].
# Enric Blanco Alberich

Enric Blanco Alberich (Barcelona, 16 d'agost de 1890 - Tahití ? 1964) va ser un professor, aventurer i navegant català.
Fill de Francisco Blanco Navarro, natural de Salvatierra (País Basc),i d'Elvira Alberich i Royo, natural de Barcelona, va néixer al barri de la Barceloneta al segon pis del número 24 del carrer dels Pescadors. Allà, des de casa seva, de jove veia passar els vaixells, i això el va animar a enrolar-se, i embarcà de cambrer en el 'Clotilde', un bergantí-goleta. Va anar canviant de vaixells per la ruta d’Amèrica fins que el 1910 va decidir anar a Nova York. Allà, s'allistà a l’exèrcit per obtenir la nacionalitat nord-americana. Arrelat a terra, va estudiar i als anys vint va començar a fer de professor de castellà, primer en instituts (a Arizona o a Nou Mèxic) i després en universitats (Wisconsin, Ohio i Iowa). Més endavant, es va casar amb Mary Rader, va decidir recuperar la vida d’aventurer que enyorava, s'ho va vendre tot, es va comprar un balandre i, amb la dona i la filla de set anys, Evaline Lucy, Evalú, van emprendre el viatge de Boston a Barcelona. Només tenia nocions de navegació. Amb un sextant, un cronòmetre i poques lliçons de navegació, va equivocar el rumb i enfilà els bancs de Terranova. Una vegada corregit el problema, va seguir fins les Açores, Gibraltar i, finalment, Barcelona.
El 5 d’octubre del 1930, vuitanta dies després de salpar, quan van arribar al moll de la Fusta, en un moment en què l’efervescència política, pocs mesos després es va proclamar la República, una multitud els va sortir a rebre al port. Fins i tot va rebre un telegrama de felicitació del rei Alfons XIII d'Espanya. A La Vanguardia, el titular d'aquell dia que obria la secció d'esports, era: “¡Bienvenido, profesor Blanco!”. Des que Enric Blanco Alberich va posar els peus a terra ferma no va parar de rebre atenció dels mitjans i els homenatges: va ser rebut a l'Ajuntament de Barcelona, va fer diverses conferències, i el van homenatjar a Mataró.
El 22 de març del 1931, amb la dona ingressada amb problemes mentals i tip de les promeses incomplertes de les autoritats, Blanco es va embarcar de nou, amb la filla; suposadament pretenia fer la volta al món. Ja no se'n van tenir més notícies. Sembla que està enterrat a Papeete, a Tahití.

## Referències

* 1 2 «Naixements. 1890. Registre num.4268.Jutjat Barceloneta (pdf.pàg.30)». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 16-08-1890.
* 1 2 Llort, Lluís «On la mar et porti Martí Crespo ofereix a ‘Barcelona-Tahití’ el desenllaç de la vida de l’aventurer Enric Blanco, la seva esposa Mary Rader i Evalú, la filla». El Punt Avui, 06-07-2022 [Consulta: 31 agost 2022].
* 1 2 3 «Enric Blanco Alberich, navegant català». Museu Marítim de Barcelona, 03-02-2017. [Consulta: 31 agost 2022].
* 1 2 Bombí-Vilaseca, Francesc «La segona odissea de l’‘Evalú’». La Vanguardia, 09-08-2022 [Consulta: 1r setembre 2022].
* 1 2 Ferro, L. «Blanco Alberich, el catalán que cruzó el Atlántico en familia a bordo de un velero». La Vanguardia, 05-10-2010 [Consulta: 1r setembre 2022].
* ↑ «La llegada del professor Blanco a Barcelona». La Vanguardia (hemeroteca), 07-10-1930, pàg. 2 [Consulta: 1r setembre 2022].
# Hipòtesi de la dinamo

La hipòtesi de la dinamo busca explicar el mecanisme pel qual un cos celeste, com ara la Terra, genera un camp magnètic al seu voltant.
En el cas de la Terra, es creu que el seu camp magnètic és causat pel moviment de convecció del ferro i níquel fosos a l'interior del nucli terrestre exterior, així com l'efecte Coriolis que apareix per la rotació del planeta. Quan un fluid conductor es desplaça per un camp magnètic ja existent, apareixen corrent elèctric induïdes, creant un altre camp magnètic. Quan aquest camp induït s'afegeix al camp preexistent, l'efecte és idèntic al que es presenta en una dinamo: el camp total se sosté a si mateix.
Camps similars apareixen en molts cossos celestes, incloent la major part de les estrelles, com el Sol (que conté plasma conductor i el nucli actiu de la Galàxia).
El paradigma de la membrana és una manera d'observar els forats negres que permet que el material proper als seus superfícies s'expressi en el llenguatge de la hipòtesi de la dinamo.

## Vegeu també

* Camp magnètic terrestre
* Equacions de Maxwell
# Iomega Jaz

La Iomega Jaz és un sistema d'emmagatzematge massiu removible creat per Iomega i llançat inicialment en 1997. En l'actualitat ha estat descatalogat, encara que la seva tecnologia s'usa en les unitats Iomega REV
Hi ha dues versions de la unitat, la inicial amb una capacitat d'1 GB, i una versió revisada amb una capacitat de 2 GB. En ambdós casos són un augment significatiu sobre el producte estrella de Iomega, la Iomega Zip, en aquells amb una capacitat de 100 MB. A diferència d'aquest últim, que utilitza una variant de la tecnologia del disquet, la Jaz utilitza tecnologia de disc dur. Essencialment consta de dos plats de disc en un cartutx removible, amb el motor i els caps magnètiques en la unitat lectograbadora. En introduir el cartutx es retirava la protecció metàl·lica per on accedien els caps.
Utilitza una interfície SCSI i es comercialitza com a unitat interna de 3,5 polzades (de sèrie ve amb un adaptador a 5,25) o com a unitat externa (8,0 x 5,33 x 1,5 polzada si 2 lliures de pes). Iomega comercialitzar a més diversos productes complementaris:
* Iomega Jaz Traveller adaptador de SCSI a port paral·lel, pensat principalment per al seu ús amb un ordinador portàtil
* Iomega Jaz Jet PCI targeta controladora Ultra SCSI per bus PCI, amb l'avantatge que pot usar-se en un PC o un Mac sense problemes de drivers.
* Iomega Jaz Jet ISA targeta controladora Fast SCSI per bus ISA
* Iomega Jaz Card PCMCIA targeta PCMCIA Tipus II controladora SCSI
* Iomega Jaz USB cable adaptador USB a SCSI
* Amb posterioritat, llançarà cables adaptadors SCSI-USB i SCSI-FireWire
Les xifres de la Jaz senzillament gairebé no poden distingir de les d'un disc dur estàndard de l'època, a causa de la tecnologia emprada. Disposa internament d'una memòria cau de 215 KB per a lectura/escriptura, els temps de recerca són de 10 ms per a lectura, 12 ms per escriptura i entre 15,5 i 17,5 ms per a accés. La transferència de dades és:
* Màxima sostinguda: 8,7 MB/segon
* Normal sostinguda: 7,35 MB/segon
* Mínima sostinguda: 3,4-8,7 MB/segon
* Mode burst: 20MB/s
No obstant això la Jaz mai obté la penetració en el mercat ni l'èxit de la ZIP. A això contribueix l'alt preu inicial (és més barat comprar un disc dur d'igual capacitat que la unitat+consumible, i només s'obté avantatge quan parlem de 3 o més cartutxos), la caiguda dels preus de consumibles i lectogravadores CD -R i CD-RW i l'escalada de capacitat i velocitat dels discs IDE. Només ofereix atractiu per al mercat empresarial, principalment per a còpies de seguretat i clonat de servidors, però al pujar la capacitat dels discs durs acaben relegats d'aquest mercat.

## Vegeu també

* Iomega Zip
* Iomega REV
* Iomega Bernoulli Box
* Iomega Ditto
* Iomega Peerless
* Iomega Clik !
* Castlewood Orb
* SyQuest SparQ

## Enllaços externs

* http://es.tldp.org/COMO-INSFLUG/es/mini/pdf/JAZ-Como.pdf
# DG

«DG» té aquests significats:

## Abreviacions

* DG minerals silicats: Inosilicats amb 3 cadenes senzilles i múltiples periòdiques
* D.G.: Dei gratia, per la gràcia de Déu, epítet de títols de sobirans i caps d'estat.
* dg: diumenge
* dg: decigram

## Negocis

* D & G, submarca de Dolce & Gabbana
* DG, la discografia Deutsche Grammophon
* Díaz y Grilló, marca catalana d'autocicles