OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lleonada comuna

La lleonada comuna (Coenonympha pamphilus) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels nimfàlids (Nymphalidae) present als Països Catalans.

## Descripció

* Coenonympha pamphilus ♂
* Coenonympha pamphilus ♂ △

## Distribució

Es distribueix pel nord d'Àfrica, Europa i Orient Mitjà fins al centre de Mongòlia. Àmplament estesa per tota la península Ibèrica.

## Hàbitat

Zones herboses de característiques molt diverses. L'eruga s'alimenta de gramínies tals com Festuca ovina, Festuca rubra, pèl de bou (Poa annua), Anthoxanthum odoratum, Cynosurus cristatus, Dactylis glomerata i Nardus stricta.

## Període de vol

Polivoltina; el nombre de generacions depèn de la localitat i l'altidud. Depenent d'aquests paràmetres es pot trobar entre febrer i novembre. Hiberna com a eruga.

## Referències

* ↑ «Coenonympha pamphilus» (en castellà). Catalogue of Life. Arxivat de l'original el 2014-08-11. [Consulta: 13 febrer 2014].
* ↑ «Proposta de noms comuns per a les papallones diürnes (ropalòcers) catalanes». Butlletí de la Societat Catalana de Lepidopterologia. Arrizabalaga et al., 01-12-2012. [Consulta: 2 febrer 2014].
* 1 2 3 4 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.

## Enllaços externs

* Asturnatura (castellà)
* Biodiversidad Virtual (castellà)
* UK Butterflies (anglès)
* Learn about butterflies (anglès)
* European Butterflies (anglès)
# Muntanyesa puntejada pirinenca

La muntanyesa puntejada pirinenca (Erebia sthennyo) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels nimfàlids (Nymphalidae) present als Països Catalans.

## Taxonomia

El reconeixement d'aquest tàxon com a espècie està sotmès a debat i alguns autors la tracten com a subespècie de la muntanyesa puntejada (Erebia pandrose) per l'existència d'individus amb caràcters intermedis als Alps, fet que podria indicar la manca d'isolament reproductor. Tot i això, s'han trobat diferències genètiques i morfològiques constants entre ambdós tàxons, i les seves distribucions són al·lopàtriques, tot i que existeixen observacions que indicarien contacte a l'Arieja.

## Distribució

Espècie endèmica dels Pirineus centrals, on és present des d'aproximadament el Portalet fins al Port de Salau i Andorra. A Catalunya sembla que només es troba a les muntanyes elevades que envolten la Vall d'Aran.

## Descripció

Envergadura alar d'entre 33 i 43 mm. Sense dimorfisme sexual. Anvers de color bru fosc amb una banda taronja difuminada a la part exterior de l'ala anterior que conté quatre punts negres. L'anvers de l'ala posterior presenta un mínim de tres punts negres a la part exterior envoltats de taques taronges. Revers de l'ala anterior semblant a l'anvers, però amb el marge grisós. Revers de l'ala posterior de color gris clar, amb una fina línia més fosca, poc visible o, de vegades, fins i tot absent. També pot presentar petits punts negres a la part exterior.

## Hàbitat

Vessants herbosos amb presència de roques. Rang altitudinal per damunt dels 1800 m. L'eruga s'alimenta de diverses gramínies, com ara Festuca, Nardus o Sesleria.

## Període de vol i hibernació

Vola en una única generació entre finals de juny i principi d'agost. Hiberna com a eruga.

## Referències

* ↑ «Muntanyesa puntejada pirinenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Proposta de noms comuns per a les papallones diürnes (ropalòcers) catalanes». Butlletí de la Societat Catalana de Lepidopterologia. Arrizabalaga et al., 01-12-2012. [Consulta: 29 març 2024].
* 1 2 3 4 Moussus, Jean-Pierre; Lorin, Thibault; Cooper, Alan. Guide pratique des papillons de jour (en francès). Delachaux et Niestlé, 2022. ISBN 978-2-603-02915-2.
* 1 2 3 Vila, Roger; Stefanescu, Constantí; Sesma, José Manuel. Guia de les papallones diürnes de Catalunya. Lynx, 2018. ISBN 978-84-16728-06-0.
* ↑ «Erebia sthennyo» (en anglès). UICN, 29-01-2009. [Consulta: 29 març 2024].
* 1 2 3 4 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Collins Field Guide to the Butterflies of Britain and Europe (en anglès). Collins, 2008. ISBN 978-0-00-724234-4.

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual (castellà)
* European Butterflies (anglès)
# San Fernando del Valle de Catamarca

San Fernando del Valle de Catamarca, és la capital de la província argentina de Catamarca i la ciutat capçalera del seu departament Capital. Es tracta d'un centre comercial i turístic. A més compta amb una activa vida cultural, que es desenvolupa en la seva universitat, institucions i museus.
Es troba a la vora del río del Valle i al peu de la Sierra de Ambato i de la Sierra de Ancasti, té 399 km² i es troba a 550 msnm. Compta amb 159.139 habitants, els que, sumats als 35 916 habitants dels altres departaments de la Vall Central (Valle Viejo y Fray Mamerto Esquiú), representen al voltant del 53,29 % de la població de la província, comptant actualment amb 230 000 habitants.
San Fernando del Valle va ser fundada el 5 de juliol de 1683 per Fernando de Mendoza y Mate de Luna, després de diverses fundacions en les quals el poble havia estat batejat amb diferents noms i traslladat a diferents llocs de l'actual territori de la província de Catamarca. La ubicació de la ciutat constituïa un paratge obligat per a les comunicacions de Santiago del Estero i San Miguel de Tucumán amb La Rioja, i a més es tractava d'una zona de terra fèrtil.
És un centre turístic per excel·lència de la província, sent la seva arquitectura colonial un dels seus principals atractius, i serveix com a enllaç a molts altres punts turístics. A més, es tracta d'un important centre religiós. Un dels principals esdeveniments és la peregrinació a la Verge de la Vall (Virgen del Valle), en la qual centenars de pelegrins arriben a la ciutat per a visitar l'Església de la Verge de la Vall (1694), amb la imatge venerada de La nostra Senyora de la Vall.
A San Fernando s'hi pot arribar per via aèria, en l'Aeroport Coronel Felipe Varela, situat a 15 km al sud-est de la ciutat, amb vols regulars a Buenos Aires i La Rioja, o per via terrestre amb cotxe o en òmnibus, en la Terminal d'Òmnibus de San Fernando del Valle de Catamarca.

## Referències

* ↑ Argentinaturistica.com. «Argentina - San Fernando del Valle de Catamarca». Arxivat de l'original el 28 de febrer de 2009. [Consulta: 21 agost 2009].
* ↑ Municipalidad de San Fernando del Valle de Catamarca. «Municipalidad de San Fernando del Valle de Catamarca». Arxivat de l'original el 28 de agosto de 2009. [Consulta: 21 agost 2009].
* ↑ Instituto Nacional de Estadística y Censos de la República Argentina. «INDEC - Censo 2001». Arxivat de l'original el 3 de junio de 2014. [Consulta: 21 agost 2009].
* ↑ «Catamarca - Historia». Arxivat de l'original el 20 d'agost de 2009.
* ↑ Diario C. «Fe y amor incondicional a la Morena Virgen del Valle». [Consulta: 22 agost 2009].

## Bibliografia

* Universidad Nacional de Catamarca. La ciudad y su fundador. Ediciones Municipales, julio de 2009, p. 32.
* Argentina Pueblo a Pueblo. Primera. Arte Gráfico Editorial Argentino, 2006, p. 144. ISBN 978-950-782-732-7.
* Carta Orgánica Municipal, p. 41.

## Enllaços externs

* Informació de SFV Catamarca en la pàgina del Ministeri de l'Interior
* Notícies de Sant Ferran de la Vall de Catamarca
# Rafael del Pino Calvo-Sotelo

Rafael del Pino Calvo-Sotelo (Madrid, 14 de juliol de 1958) és un empresari espanyol i president executiu de Ferrovial.

## Biografia

Enginyer de Camins, Canals i Ports per la Universitat Politècnica de Madrid (1981) i MBA per la MIT Sloan School of Management el 1986, és fill de Rafael del Pino i Ana María Calvo-Sotelo, germana de l'expresident del govern espanyol Leopoldo Calvo-Sotelo. Va ser conseller delegat de Grup Ferrovial des de 1992 fins a 1999, i és president executiu de la companyia, fundada el 1952 pel seu pare, Rafael del Pino. En 2015 la família Del Pino va aconseguir el 43% de les accions de Ferrovial.
Rafael del Pino és membre del Consell d'Administració de Zurich i l'International Advisory Board de Blackstone. A més, està involucrat al món acadèmic, com a membre del MIT Corporation, el MIT Energy Initiative’s External Advisory Board i el MIT Sloan's European Advisory Board. També forma part del International Advisory Board de l'IESE i del Harvard Business School European Advisory Board. El 2014 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia d'Enginyeria d'Espanya.

## Referències

* ↑ «Consejo de Administración de Ferrovial».
* ↑ «Zurich Insurance Group - Rafael del Pino - Member of the Board of Directors». Arxivat de l'original el 17 de novembre de 2015.
* ↑ «Blackstone International Advisory Board». Arxivat de l'original el 2014-04-24. [Consulta: 8 novembre 2016].
* ↑ «MIT Corporation Membership - Rafael del Pino».
* ↑ «MIT Energy Initiative External Advisory Board». Arxivat de l'original el 2014-04-24. [Consulta: 8 novembre 2016].
* ↑ «MIT Sloan Executive Boards». Arxivat de l'original el 2014-04-24. [Consulta: 8 novembre 2016].
* ↑ «Fitxa a la RAING». Arxivat de l'original el 2018-01-08. [Consulta: 7 gener 2018].

## Enllaços externs

* Entrevista a EL PAÍS, Rafael del Pino: "Vivimos la peor crisis desde la transición" (18/10/2009)
* Entrevista a Cinco Días, Rafael del Pino: "Sería deseable que las dos principales fuerzas políticas alcanzaran un pacto" (18/10/2009)
* Rafael del Pino: “Ferrovial cuenta con el mejor equipo humano” (12/1/2010)
* MIT World Speakers: Ferrovial, The Rise of a Multinational Arxivat 2011-06-05 a Wayback Machine. (28/2/2008)
# Lewis Klahr

Lewis Klahr (1956) és un animador i cinematògraf experimental, conegut principalment pel seu treball de collage i decollage des de l'any 1977. Les seves singulars pel·lícules han estat projectades àmpliament als Estats Units, Europa i Àsia. Pertany a la tradició d’artistes amb un profund coneixement i semblança amb el Hollywood més clàssic i, alhora, creadors radicals oposat al cinema comercial.

## Vida personal

Lewis està casat amb una altra cineasta /animadora experimental, Janie Geiser.

## Estil

Lewis fa servir complexes superposicions d'imatges i música per explorar la identitat, la sexualitat i la memòria històrica. Amb la utilització d'una gamma de tons i textures que van des de l'eròtic a lo sinistre, els seus films es mostren a la pantalla com somnis hipnòtics extrets de la cultura Pop nord-americana dels anys 60 i 70. Ell recorre a efectes especials, artesanies individuals i treballs intensius d'animació de retallar i enganxar. Les seves creacions són, alhora, directes i enigmàtiques, crues i poètiques, i tan enginyoses com encantadores.
El materialisme de l’autor i la senzillesa de la seva tècnica són característiques que configuren els seus collages. En aquests, breus, evocadors i extravagants, empra materials extrets de revistes velles. El seu pragmatisme extrem el separa dels seus predecessors underground com Stan Vanderbeek i Harry Smith.

## Obra

Klahr és un inventor d'atmosferes i ambients on el poder dels prototips i els registres sentimentals s'ajunten amb una intensitat semblant al món dels somnis. La seva obra és una manera de desafiar la idea de la propietat privada, la possessió i la identitat.
Crea contes el·líptics de novel·la negra i mitologia grega, habitats per superherois de còmic i personatges de fotonovel·les que vaguen entre el modernisme de mitjans de segle (plasmat en les fotografies d'arquitectura) i els paisatges de revistes d'època de Los Angeles. Segons l'historiador Tom Gunnin, "Les obres de Klahr generen una barreja de malenconia i desig que prové d'aquesta interacció entre allò que s'ha perdut i allò que s'ha obtingut, entre el record i l'oblit."

## Filmografia

* Her Fragrant Emulsion (1987)
* Hi-Fi Cadets (1989)
* The Pharaoh's Belt (1993)
* Altair (1995)
* Lulu (1996)
* Pony Glass (1998)
* The Pettifogger (2011)
* Sixty-Six (2015)
* Circumstantial Pleasures (2020)

## Referències

* ↑ «Cineinfinito #101: Lewis Klahr • CINEINFINITO» (en castellà). [Consulta: 4 novembre 2021].
* ↑ «Her Fragrant Emulsion» (en espanyol europeu). [Consulta: 4 novembre 2021].
* 1 2 «Hi-Fi Cadets» (en espanyol europeu). [Consulta: 4 novembre 2021].
* ↑ «Altair - Lewis Klahr - The Film-Makers' Cooperative» (en anglès). [Consulta: 4 novembre 2021].
* ↑ «Lulu (1996)» (en anglès). [Consulta: 4 novembre 2021].
* ↑ «Pony Glass - Lewis Klahr - The Film-Makers' Cooperative» (en anglès). [Consulta: 4 novembre 2021].
* ↑ «The Pettifogger», 09-10-2011. [Consulta: 4 novembre 2021].
* ↑ «Sixty Six (2015)» (en anglès). [Consulta: 4 novembre 2021].
* ↑ «Circumstantial Pleasures (2020)» (en anglès). [Consulta: 4 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Lewis Klahr
* Lewis Klahr
* Lewis Klahr: Sixty Six
# Partit Estatal Reformat

Partit Estatal Reformat (neerlandès Hervormd Gereformeerde Staatspartij, HGS) fou un partit polític neerlandès fundat el 1921 com a escissió de la Unió Cristiana Històrica. El seu nom, difícil de traduir, fa referència a les dues tendències de l'Església Reformada Neerlandesa, i aparegué per l'oposició dels protestants ortodoxos a l'aixecament de la prohibició de les processions catòliques al nord del país.
El seu cap era el ministre Caspar Lingbeek, qui a les eleccions legislatives neerlandeses de 1925 ja va obtenir un escó, i participà de les turbulències polítiques provocades durant el mandat del primer ministre Charles Ruijs de Beerenbrouck quan decidiren restablir representació neerlandesa a la Santa Seu. A les eleccions de 1929 va mantenir el seu escó, igual que a les de 1933, però fou aïllat de les altres forces polítiques. Degut a les crides d'Hendrickus Colijn a la unitat política protestant per a acabar amb la crisi econòmica i al sorgiment del NSB a les eleccions de 1937 va perdre la representació. A les eleccions de 1946 tampoc va assolir representació, i es va mantenir com a club d'estudi fins a mitjans dels 1980.
# Partit Socialdemòcrata Obrer d'Alemanya

El Partit Socialdemòcrata Obrer d'Alemanya (en alemany: Sozialdemokratische Arbeiterpartei Deutschlands, SDAP) fou un partit polític socialista marxista a la Confederació d'Alemanya del Nord durant el període d'unificació.
Fundat a Eisenach el 1869, el SDAP va perdurar durant els primers anys de l'Imperi Alemany. Sovint anomenat Eisenachers, el SDAP va ser una de les primeres organitzacions polítiques establertes entre els naixents sindicats obrers alemanys del segle xix. Va existir oficialment amb el nom de SDAP només durant sis anys (1869-1875), però a través dels canvis de nom i de les associacions polítiques el seu llinatge es pot remuntar a l'actual Partit Socialdemòcrata d'Alemanya (SPD).
# Alfred Neveu

Alfred Neveu (Leysin, Vaud, 24 de desembre de 1890 - Leysin, 20 de maig de 1975) va ser un corredor de bobsleigh suís, que va competir a començaments del segle xx.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de Chamonix, on guanyà la medalla d'or en la prova de bobs a 4 formant equip amb Eduard Scherrer, Alfred Schläppi i Heinrich Schläppi.

## Referències

* ↑ «Alfred Neveu Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de desembre 2011. [Consulta: 2 desembre 2017].
# Curdin Morell

Curdin Morell (9 de juliol de 1963) és un pilot de bob suís, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Albertville, on guanyà la medalla de bronze en la prova de bobs a quatre del programa de bob. Formà equip amb Gustav Weder, Donat Acklin i Lorenz Schindelholz.
En el seu palmarès també destaquen dues medalla d'or i dues de plata al Campionat del món de bob.

## Referències

* ↑ «Curdin Morell Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 12 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 16 febrer 2020].
# Detlef Richter

Detlef Richter (Leipzig, 6 de juny de 1956) és un pilot de bob alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Lake Placid, on guanyà la medalla de bronze en la prova de bobs a quatre del programa de bob. Formà equip amb Horst Schönau, Roland Wetzig i Andreas Kirchner. El 1988, va participar en els Jocs de Calgary, on fou vuitè en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles de plata i dues de bronze al Campionat del món de bob, així com tres medalles de plata al Campionat d'Europa de bob.

## Referències

* 1 2 «Detlef Richter Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 11 febrer 2020].
# Ekkehard Fasser

Ekkehard Fasser (Glarus, 3 de setembre de 1952 - Zúric, 8 d'abril de 2021) fou un pilot de bob suís que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Sarajevo, on fou quart en la prova de bobs a quatre del programa de bob. Quatre anys més tard, als Jocs de Calgary, guanyà la medalla d'or en la mateixa prova fent equip amb Kurt Meier, Marcel Fässler i Werner Stocker.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del món de bob, així com un or al Campionat d'Europa de bob.

## Referències

* 1 2 «Ekkehard Fasser Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de setembre 2011. [Consulta: 12 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 12 febrer 2020].
# Franz Kapus

Franz Kapus (Zúric, 12 d'abril de 1909 - Zúric, 4 de març de 1981) fou un pilot de bob suís que va competir en els anys posteriors a la Segona Guerra Mundial.
Durant la seva carrera va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Hivern. El 1948, a Sankt Moritz, fou vuitè en la prova de bobs a quatre del programa de bob. Quatre anys més tard, als Jocs d'Oslo, fou quart en la mateixa prova. La seva darrera participació fou el 1956, als Jocs de Cortina d'Ampezzo, on disputà les dues proves del programa de bob. Guanyà la medalla d'or en la prova de bobs a quatre, formant equip amb Heinrich Angst, Gottfried Diener i Robert Alt, mentre en la prova del bob a dos fou setè.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del món de bob, una d'or i tres de bronze.

## Referències

* ↑ «Franz Kapus Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de setembre 2011. [Consulta: 5 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 5 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 5 febrer 2020].
# Franz Kemser

Franz Kemser (Garmisch-Partenkirchen, 11 de novembre de 1910 - Garmisch-Partenkirchen, 20 de gener de 1986) fou un pilot de bob alemany que va competir entre les dècades de 1930 i 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Oslo, on guanyà la medalla d'or en la prova de bobs a quatre del programa de bob. Formà equip amb Andreas Ostler, Friedrich Kuhn i Lorenz Nieberl. En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata i una de bronze al Campionat del món de bob.

## Referències

* ↑ «Franz Kemser Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 8 d’agost 2011. [Consulta: 3 gener 2020].
* ↑ «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 3 gener 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 3 gener 2020].
# Harald Czudaj

Harald Czudaj (Wermsdorf, 14 de febrer de 1963) és un pilot de bob alemany, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Albertville, on fou sisè en la prova de bobs a quatre del programa de bob. Dos anys més tard, als Jocs de Lillehammer, guanyà la medalla d'or en la mateixa prova. Formà equip amb Karsten Brannasch, Olaf Hampel i Alexander Szelig. El 1998, a Nagano, disputà els seus tercers i darrers Jocs Olímpics. Fou vuitè en la prova del bobs a quatre.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del món de bob, dues de plata i dues de bronze entre les edicions de 1990 i 1995. Al Campionat d'Europa de bob guanyà cinc medalles, dues d'or, una de plata i dues de bronze entre el 1989 i el 1999.
Abans dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 es va saber que havia treballat com a informador de la Stasi. Se sap que va presentar un mínim de deu informes sobre els seus companys d'equip entre 1988 i 1990. Va poder competir després que les autoritats esportives alemanyes investiguessin el cas.
Una vegada retirat va entrenar l'equip femení neerlandès de cara als Jocs Olímpics de Torí de 2006.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Harald Czudaj». [Consulta: 11 gener 2023].
* ↑ Ap «ALBERTVILLE: NOTEBOOK; Germany Won't Ban Sledder Who Informed» (en anglès). The New York Times, 11-02-1992. ISSN: 0362-4331.
# Howard Crossett

Howard Crossett (Essex, 22 de juliol de 1918 - Lebanon, 30 de juny de 1968) fou un pilot de bob estatunidenc que va competir a començament de la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Oslo, on guanyà la medalla de plata en la prova del bobs a quatre del programa de bob. Va formar equip amb Stanley Benham, Patrick Martin i James Atkinson.

## Referències

* ↑ «Howard Crossett Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 1r gener 2020].
# James Atkinson

James Atkinson (DeLand, 10 de gener de 1929 - Black Mountain, 31 de juliol de 2010) fou un pilot de bob estatunidenc que va competir a començament de la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Oslo, on guanyà disputà la medalla de plata en la prova del bobs a quatre del programa de bob. Va formar equip amb Stanley Benham, Patrick Martin i Howard Crossett. En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i una de plata al Campionat del món de bob.

## Referències

* ↑ «Jim Atkinson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de novembre 2012. [Consulta: 1r gener 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 1r gener 2020].
# Josef Nairz

Josef Nairz (Innsbruck, 5 de novembre de 1936) és un pilot de bob austríac, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Innsbruck, on guanyà la medalla de plata en la prova del bobs a quatre del programa de bob. Formà equip amb Erwin Thaler, Adolf Koxeder i Reinhold Durnthaler. En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del món de bob.

## Referències

* 1 2 «Josef Nairz Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 4 gener 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 4 gener 2020].
# Louis-Georges Niels

Louis-Georges Niels (àrea metropolitana de Brussel·les, 2 de maig de 1919 - Miami, 16 de febrer de 2000) fou un pilot de bob belga que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Sankt Moritz, on disputà les dues proves del programa de bob. Guanyà la medalla de plata en la prova de bobs a quatre, formant equip amb Max Houben, Freddy Mansveld i Jacques Mouvet, mentre en la prova del bob a dos fou desè.

## Referències

* ↑ «George Niels Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'agost 2011. [Consulta: 3 gener 2020].