OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Winchester '73

Winchester '73 és una pel·lícula de western dirigida per Anthony Mann l'any 1950. És protagonitzada per James Stewart, en la primera de cinc col·laboracions entre Stewart i el director. En ella també apareixen, amb papers primerencs, els que després serien famosos actors Rock Hudson, Tony Curtis i James Best. Està doblada al català.

## Argument

Dos genets, Lin McAdam (James Stewart) i el seu amic 'High Spade' (Millard Mitchell) arriben a la ciutat de Dodge City (Kansas) perseguint 'Dutch Henry' Brown (Stephen McNally), en la qual el famós xèrif Wyatt Earp (Will Geer) manté la pau amb mà ferma, per la qual cosa McAdam no pot fer gran cosa. A més, és 4 de juliol, el Dia de la Independència dels EUA, i la gent s'aplega entorn del premi del concurs de tret, un rifle únic: el Winchester '73. Lin McAdam, un dels perseguidors, triomfa en el concurs i aconsegueix el rifle, però el seu contrincant, 'Dutch Henry' Brown, l'hi roba i fuig del poble. El rifle passa a les mans d'un traficant d'armes, després a un cap indi i més tard a un malfactor. Mentrestant, McAdam no cessarà en la seva persecució.

## Repartiment

* James Stewart: Lin McAdam
* Shelley Winters: Lola Manners
* Dan Duryea: Waco Johnnie Dean
* Stephen McNally: 'Dutch Henry' Brown
* Millard Mitchell: 'High Spade' Frankie Wilson
* Charles Drake: Steve Miller
* John McIntire: Joe Lamont
* Will Geer: Wyatt Earp
* Jay C. Flippen: Sargento Wilkes
* Rock Hudson: Young Bull
* Tony Curtis: Doan
* James Best: Crator

## Referències

* ↑ «Winchester '73». esadir.cat. [Consulta: 3 juliol 2024].
# Colton (Califòrnia)

Colton és una ciutat al Comtat de San Bernardino a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 47.662 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Colton tenia 47.662 habitants, 14.520 habitatges, i 10.904 famílies. La densitat de població era de 1.217,9 habitants/km².
Dels 14.520 habitatges en un 46,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,3% hi vivien parelles casades, en un 19,5% dones solteres, i en un 24,9% no eren unitats familiars. En el 19,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,9% tenia menys de 18 anys, un 11,9% entre 18 i 24, un 31,5% entre 25 i 44, un 15,2% de 45 a 60 i un 6,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.777 $ i la renda mediana per família de 37.911 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.152 $ mentre que les dones 25.118 $. La renda per capita de la població era de 13.460 $. Entorn del 18,2% de les famílies i el 19,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Colton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Colton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Fàbrica Jorba-Martín

La Fàbrica Jorba-Martín és una obra eclèctica de Cabrils (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Fàbrica formada per dues naus enganxades formant una "L" a l'inrevés amb un pati central tancat per un mur al carrer de Vera i porta d'entrada al Passeig de Cabrils. La nau principal té dos pisos de finestres en forma d'arc molt semblants a la de la fàbrica Solé Fabra. En un extrem hi ha una xemeneia de totxanes del forn.

## Història

Com ja ho esmenta Carreras Candi a finals del segle xix, a Cabrils ja hi havia dues fàbriques tèxtils del cotó. La construcció de la fàbrica Jorba-Martín fou començada per part del Sr. Col l'any 1869. Més tard la titularitat de la fàbrica passà al Sr. Ignasi Font i actualment és de Jorba-Martín i només treballen a la confecció de roba.

## Referències

* 1 2 «Fàbrica Jorba-Martín». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Phytotoma

Phytotoma és un gènere d'ocells de la família dels cotíngids (Cotingidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per tres espècies:
* Cotinga tallabranques de Xile (Phytotoma rara Molina, 1782)
* Cotinga tallabranques del Perú (Phytotoma raimondii Taczanowski, 1883)
* Cotinga tallabranques de l'Argentina (Phytotoma rutila Vieillot, 1818)

## Referències

* ↑ «Phytotoma Molina, 1782» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Phytotoma (Phytotoma sp.) - Avibase». [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «Cotingas, manakins, tityras, becards – IOC World Bird List». [Consulta: 31 gener 2025].
# Francisco Bienzobas Ocáriz

Francisco Bienzobas Ocáriz (Sant Sebastià, 26 de març de 1909 - Sant Sebastià, 29 d'abril de 1981), més conegut com a Paco Bienzobas, fou un futbolista basc de la dècada de 1920, 1930 i 1940, en les quals jugà a la Reial Societat i el Club Atlético Osasuna. Fou el primer guanyador del Trofeu Pitxitxi. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Biografia

Paco Bienzobas donà els seus primers passos futbolístics a la Unión Deportiva de San Sebastián, club actualment desaparegut, on jugà dels 12 als 17 anys, quan fou reclutat per la Reial Societat.
Debutà amb l'equip txuri-urdin la temporada 1926/27, on l'equip aconseguí el Campionat Regional de Guipúscoa, títol que revalidaria les temporades 1928/29 i 1932/33. A més a més, disputà la final de la Copa del Rei de 1928, la qual no es resolgué fins al tercer partit de desempat, enfront del FC Barcelona.
El 1929 formà part de l'históric primer onze de la Reial Societat a la Lliga espanyola de futbol, a més a més, aquella temporada guanyà el primer Trofeu Pitxitxi de la història en marcar 14 gols.
L'any 1934 recala al Osasuna, que aleshores jugava a Segona Divisió, aconseguint l'ascens a Primera l'any 1935, per tornar a descendir el 1936. Després de la Guerra Civil Espanyola guanyaria amb Osasuna el Campionat Regional de Navarra de 1939/40.
Finalment, l'any 1940 retornà a la Reial Societat, equip aleshores a Segona Divisió i amb el qual ascendí a Primera la temporada 1941. Bienzobas es retirà en finalitzar la temporada 1941/42, deixant com a bagatge a primera divisió 92 partits i 50 gols.

## Internacionalitat

Paco Bienzobas fou internacional amb la selecció espanyola en 2 ocasions, tot marcant 2 gols. La primera ocasió fou amb 19 anys en un partit dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 a Amsterdam i la segona en un amistós.

## Carrera arbitral

Paco Bienzobas començà la seva carrera arbitral el 1942, debutant a primera divisió l'any 1948. Fou considerat com un dels millors àrbitres del país.

## Títols Regionals

| Títol | Club | Regió | Any |
| Campionat Regional de Guipúscoa | Reial Societat | País Basc | 1927 |
| Campionat Regional de Guipúscoa | Reial Societat | País Basc | 1929 |
| Campionat Regional de Guipúscoa | Reial Societat | País Basc | 1933 |
| Campionat Regional de Navarra | CA Osasuna | Navarra | 1939 |

## Títols individuals

* Trofeu Pitxitxi: 1929

## Referències

* ↑ «Falleció Paco Bienzobas». Mundo Deportivo, 01-05-1981.
* 1 2 3 4 5 «Primer y último pichichi realista». Mundo Deportivo, 11-07-2009.
# Pradalunga

Pradalunga ( bergamasco : Prédalónga ) és un comune (munghfssg
# Depoe Bay

Depoe Bay és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 1.174 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Depoe Bay tenia 1.174 habitants, 584 habitatges, i 359 famílies. La densitat de població era de 251,8 habitants per km².
Dels 584 habitatges en un 17% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 7% dones solteres, i en un 38,5% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,01 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,43.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,4% tenia menys de 18 anys, un 3,9% entre 18 i 24, un 22,1% entre 25 i 44, un 35,7% de 45 a 60 i un 23,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.417$ i la renda mediana per família de 43.967$. Els homes tenien una renda mediana de 28.750$ mentre que les dones 25.469$. La renda per capita de la població era de 24.994$. Aproximadament el 5,5% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Depoe Bay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Depoe Bay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ferdinand Fagerlin

Ferdinand Fagerlin (Estocolm, 5 de febrer de 1825 - Düsseldorf, 19 de març de 1907) va ser un pintor de gènere suec-alemany.

## Biografia

Nascut a Estocolm, Fagerlin va ser aprenent de constructor naval (1842–1843) abans d'assistir a la Reial Acadèmia Sueca de les Arts (1845–1847). Es va unir a l'exèrcit (1850–1854) i va practicar la pintura, especialment el retrat. A partir de 1854 es va dedicar completament a la pintura i amb el suport dels seus antics professors va estudiar a la Kunstakademie Düsseldorf, amb Karl Ferdinand Sohn i Friedrich Wilhelm Schadow (1854–1855). Va passar un temps a París (1856-1858), on va treballar a la botiga de Thomas Couture.
Al seu retorn a Düsseldorf el 1958, es va establir com a pintor i es va casar amb Alice (1844–1931), filla del pintor Henry Ritter (1816-1853) la botiga del qual va heretar després de la mort d'aquest el 1853. De 1862 a 1902 va ser membre de la societat d'art de Düsseldorf, Malkasten. El pintor suec Axel Kulle va ser el seu alumne de 1875 a 1880.
Després de 1863, va viatjar amb freqüència als Països Baixos, i la imatgeria que hi va adquirir, especialment de la costa holandesa i la vida dels seus mariners i habitants es va convertir en formativa en la seva pintura de gènere. El 1867 va mostrar Der Heiratsantrag i Die Eifersucht a l'Exposició Internacional de París. Va morir a Düsseldorf sis setmanes després del seu 82è aniversari.

## Obres destacades

* Die angehenden Raucher (Nationalmuseum Estocolm),
* Die Eifersucht (Museu Nacional d'Estocolm),
* Die Liebeserklärung,
* Der Heiratsantrag,
* Die Krankenstube,
* Der verschmähte Freier,
* Die Genesende (Häusliche Andacht), 1867 (Nationalmuseum Estocolm)

## Obres seleccionades

* El pretendent desesperat
* Sorpresa, 1888
* Desitjant ser ella.
* El batxiller burlat
* Noia davant d'un mirall

## Referències

* ↑ Bettina Baumgärtel. «Verzeichnis der ausländischen Künstler und Künstlerinnen. Nationalität, Aufenthalt und Studium in Düsseldorf». A: Bettina Baumgärtel. Die Düsseldorfer Malerschule und ihre internationale Ausstrahlung 1819–1918. 1. Peterberg: Michael Imhof, 2011, p. 430. ISBN 978-3-86568-702-9.
* ↑ Axel Gauffin. «Ferdiand Julius Fagerlin». Svenskt biografiskt lexikon. [Consulta: 1r abril 2019].
* ↑ «Ateliernachlass von Ferdinand Fagerlin und Henry Ritter». old-master-drawings.com. [Consulta: 21 agost 2013].
* ↑ «Ferdiand Julius Fagerlin, målare». Nordisk familjebok. [Consulta: 1r abril 2019].
* ↑ «Henry Ritter». Allgemeine Deutsche Biographie. [Consulta: 1r abril 2019].
# Josep Montllor Pastor

Josep Montllor Pastor (Alcoi, 11 de novembre de 1907 - valor desconegut) va ser un boxejador valencià que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on quedà eliminat en setzens de final de la categoria del pes semipesant per l'irlandès William Murphy.

## Referències

* ↑ «José Montllor Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 29 setembre 2018].
# Alfhild

D'acord amb la Gesta Danorum, Alfhild fou una skjaldmö del segle v, capitana de la seva pròpia flota de drakar, tripulada per joves dones pirates, que es dedicà a saquejar per tot el Mar Bàltic. Nasqué com a princesa, filla del rei suec Siward de Götaland.
Quan era jove, la cambra d'Alfhid es trobava custodiada per dues grans serps, que assustaven als pretendents que no considerava dignes. Un príncep danès anomenat Alf, viatjà des de Götaland i vencé els guàrdies animals. Però Alfhid, a qui la seva mare havia avisat, fugí vestida d'home i es convertí en skjaldmö o escudera.
Alf i el seu camarada escànià Borgar, juntament amb els seus guerrers danesos, cercaren i, finalment, trobaren Alfhid i la seva flota en la costa sud de Finlandia. Después d'una cruenta batalla naval, el casc d'Alfhild es trencà i els altres la reconegueren. Alf i Borgar ordenaren als seus homes que aturessin la lluita i Alf abraçà Alfhild, feliç d'haver-la trobat a la fi, i viatjaren junts fins a Dinamarca, on es casaren i tingueren una filla anomenada Gurid.
Alguns anys més tard, en una guerra amb un clan danès que s'havia revoltat, Alf i els seus germans, així com el seu pare el rei Sigar foren assassinats. La filla d'Alf i Alfhid, Gurid, fou la única supervivent de la família reial. Un temps després de convertir-se en reina, Gurid es casà amb un dels fills de Borgar, Halfdan, i tingueren un fill anomenat Harald que també esdevingué rei de Dinamarca.

## En la cultura popular

Hi ha diferents variacions de la història en la cultura popular posterior. Aquí, Alfhid és més sovint anomenada Awilda. (Altres pronunciacions són: Alwilda, Alvilda, Alvild, Alvilde, Alfhilda, Avilda, Alvida, Altilda, Ælfhild).
Durant el segle xix, Alfhild/Awilda fou un element popular d'scrimshaw gravat pels members de tripulacions balleneres.
També apareix en un musical holandès moders, sota el nom d'Alvida.
A Itàlia s'han fet varies operas basades en la història d'Alf i Alfhild, com per exemple, "L'Amazzone Corsara, ovvero L'Alvilda, regina de Goti", de 1686, composta per Carlo Pallavicino; o bé "Alvilda regina de' Goti", de 1731, d'Antonio Vivaldi.

## Referències

* ↑ «The Danish History: Book Seven».
* ↑ Druett, Joan. She Captains: Heroines and Hellions of the Sea (en anglès). Simon and Schuster,, 2001, p. 304. ISBN 978-0684856902.
* ↑ Sharp, Anne Wallace. Daring Pirate Women (en anglès). Twenty-First Century Books, 2002, p. 25. ISBN 0822500310.
* ↑ Breverton, Terry. A Gross of Pirates: From Alfhild the Shield Maiden to Afweyne the Big Mouth. Amberley Publishing, 2019. ISBN 978-1445682921.
* ↑ Maryland Historical Society News, p. 8
* ↑ «Tekst en Muziek - Kindermusicals - Alvida de schone piraat», 24-07-2011. Arxivat de l'original el 24 de juliol 2011. [Consulta: 5 juny 2020].
* ↑ Selfridge-Field, Eleanor. «A New Chronology of Venetian Opera and Related Genres, 1660-1760». Stanford University Press, 18-08-2018.

## Vegeu també

* Dones pirates

## Enllaços externs

* Gesta Danorum
# Cantons de l'Alta Garona

Els Cantons de l'Alta Garona són 53 i es reparteixne en tres districtes:

## Districte de Muret (11 cantons), amb cap a la subprefectura de Muret

    cantó d'Autariba, cantó de Carbona, cantó de Casèras, cantó de Senta Gabèla, cantó de Le Hosseret, cantó de Montesquiu de Bolbèstra, cantó de Muret, cantó de Portèth de Garona, cantó de Riumas, cantó de Rius, cantó de Sent Lis.

## Districte de Sent Gaudenç (11 cantons), amb cap a la subprefectura de Saint-Gaudens

    cantó d'Aspèth, cantó d'Aurinhac, cantó de Banhèras de Luishon, cantó de Barbasan, cantó de Bolonha de Gessa, cantó de L'Isle-en-Dodon, cantó de Montréjeau, cantó de Sent Biat, cantó de Sent Gaudenç, cantó de Saint-Martory, cantó de Salies-du-Salat.

## Districte de Tolosa (31 cantons), amb cap a la prefectura de Tolosa de Llenguadoc

    cantó de Blanhac, cantó de Cadors, cantó de Caraman, cantó de Castanet-Tolosan, cantó de Frontonh, cantó de Granada, cantó de Lantar, cantó de Legavin, cantó de Montastruc-la-Conseillère, cantó de Montgiscard, cantó de Nalhós, cantó de Revel, cantó de Tolosa-1, cantó de Tolosa-2, cantó de Tolosa-3, cantó de Tolosa-4, cantó de Tolosa-5, cantó de Tolosa-6, cantó de Tolosa-7, cantó de Tolosa-8, cantó de Tolosa-9. cantó de Tolosa-10, cantó de Tolosa-11, cantó de Tolosa-12, cantó de Tolosa-13, cantó de Tolosa-14, cantó de Tolosa-15, cantó de Tournefeuille, cantó de Verfuèlh, cantó de Vilafranca de Lauragués, cantó de Vilamur de Tarn.
# Adela (comtessa de Vexin)

Adela (o Alix) Capet, comtessa de Vexin (4 Octubre, Paris, 1160 - Castella, entre 1213 i 1221), va ser la filla del Rei Lluís VII de França i la seva segona dona Constança de Castella i de Barcelona.

## Orígens familiars

Segona filla del matrimoni entre el rei Lluís VII de França i la seva segona dona Constança de Castella, filla del rei Alfons VII de Castella i Berenguera de Barcelona, i que va morir als cinc dies després de donar a llum, amb el que Lluís es va casar amb Adela de Xampanya. Era neta per línia paterna de Lluís VI de França i Adelaida de Savoia. Fou germana per part de pare del futur rei Felip II de França, de Maria de França i d'Aquitània i d'Alix de França.

## Prometatge amb Ricard Cor de Lleó

El 1169 (amb vuit anys) la prometeren a Ricard Cor de Lleó, fill d'Enric II d'Anglaterra, que la fer anar a Anglaterra.
El 1174 el rei Enric II renovà a Lluís VII de França la promesa de matrimoni entre els dos prínceps, però Enric la convertí en la seva amant, retardant així el seu matrimoni. El 1177, el Papa Alexandre III va intervenir per ordenar-li, sota pena d'excomunió, a contreure el matrimoni convingut. Renovà la seva promesa el desembre de 1183 però durant la quaresma de 1186 Ricard es negà a complir les seves promeses.
Després de la mort del rei Enric II, l'any 1189, el seu fill i successor Ricard, dugué Alix fins a Rouen el febrer de 1190, però el 1191, va advertir al rei de França Felip II August que no es casaria amb la seva germana a causa del deshonor.

## Núpcies i descendents

Després d'haver intentat casar-la amb Joan sense Terra, germà de Ricard, el rei Felip August, la casa el 20 d'agost de 1195 amb Guillem II de Ponthieu (1178-1221), comte de Ponthieu. D'aquest matrimoni van néixer tres fills:
* Joan II de Ponthieu, mort jove.
* Maria de Ponthieu (?-v 1250), casada en primeres núpcies amb Simó de Dammartin, i posteriorment amb Mateu de Montmorency (?-1250).
* Isabel de Ponthieu, abadessa.

## Referències

* ↑ "Alix (Adelaide) de France" (anglès)
* ↑ "William II Talvas" Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ "Guillaume II Talvas" (anglès)
# Ruud Geels

Ruud Geels (Haarlem, 28 de juliol de 1948 - Haarlem, 18 de novembre de 2023) va ser un futbolista neerlandès que jugava com a davanter o migcampista ofensiu. Va ser 20 vegades internacional amb la seva selecció amb qui va marcar 11 gols en la dècada del 1970.

## Referències

* ↑ «Topschutter Ruud Geels op 75-jarige leeftijd overleden» (en neerlandès), 18-11-2023. [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ «Fallece a los 75 años la leyenda del Ajax Ruud Geels», 19-11-2023. [Consulta: 26 novembre 2023].
# Savanyúság

El savanyúság ([ˈʃɒvɒɲuːʃaːɡ]) són guarnicions de petites porcions de verdures o fruites conservades en salmorra típiques de la gastronomia hongaresa, que habitualment acompanyen el plat principal. Quan es tallen a trossets petits, s’anomenen csalamádé.
Es prepara habitualment amb síndria, pebrot alma (Capsicum annuum L. convar. Longum), pebrot dolç, cogombre, porro, col llombarda, coliflor, pastanaga, tomàquet verd, xucrut (savanyú káposzta), remolatxa i pebrot TV (abreviació de "töltésre való", que significa "apte per fer pebrot farcit", tot i que també se'n fa melmelada), i es conserva principalment en vinagre.
Apareix en l'obra Sopar de Zsigmond Móricz, on es menciona com un acompanyament imprescindible del plat principal.

## Vegeu també

* Tsukemono

## Referències

* ↑ «csalamádé | A magyar nyelv értelmező szótára | Kézikönyvtár» (en hongarès). www.arcanum.com. [Consulta: 29 maig 2024].
* ↑ «Görögdinnye savanyítása» (en hongarès), 30-07-2021. [Consulta: 29 maig 2024].
* ↑ «savanyúság | A magyar nyelv értelmező szótára | Kézikönyvtár» (en hongarès). www.arcanum.com. [Consulta: 29 maig 2024].
* ↑ pprknfo. «TV paprika jelentése» (en hongarès). Paprika Info, 04-03-2020. [Consulta: 29 maig 2024].
* ↑ «Móricz Zsigmond: Válogatott elbeszélések». mek.oszk.hu.
# Ana Pomares Martínez

Ana Pomares (Alacant, 24 d'abril de 1991) és una escriptora valenciana. És autora de diverses novel·les infantils i juvenils escrites en valencià i en castellà.
És guanyadora del Premi «Contarella» de l'ajuntament d'Alacant (Alacant, 2002), cinc vegades del Premi del "Concurso Literario Provincial Grupo Leo-Editorial Aguaclara" (del 2003 al 2007) i el primer accèsit en el "Concurso Nacional de Poesía Gloria Fuertes" (España, 2003). És llicenciada en Filologia Hispànica i Filologia Catalana.
Als 16 anys, va publicar el llibre Perquè eres la meua amiga, el qual va ser utilitzat com a llibre de referència al doctorat La anorexia en la narrativa española 1994-2008, de la professora nord-americana Beth Butler.

## Llibres publicats

* El jardí de les papallones
* Nube de palabras, lluvia de cuentos
* Els wonwings
* Perquè eres la meua amiga
* Play Destiny, juguem?
* Bichos sin Fronteras
* Generació Alada

## Referències

* ↑ «Ana Pomares Martínez». Autors a les aules. Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 25 febrer 2021].
* ↑ «Cátedra Miguel Delibes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 20 febrer 2018].
* ↑ JSanchez. «Ana Pomares Martínez - Editorial Club Universitario». [Consulta: 20 febrer 2018].
* ↑ «La anorexia en la narativa española 1994-2008» (en castellà), 15-12-2013. Arxivat de l'original el 2013-12-15. [Consulta: 20 febrer 2018].
* ↑ JSanchez. «Ana Pomares Martínez - Editorial Club Universitario». Arxivat de l'original el 2018-03-17. [Consulta: 16 març 2018].

## Enllaços externs

* Documental transmèdia Media memoria
* Álbum de alquimias: escritores y momentos