OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sota els còdols, la platja

Sota els còdols, la platja és un còmic de Pascal Rabaté. Publicat per primera vegada l'octubre de 2021, en francès per l'Editorial Rue de Sèvres, amb el títol, Sous les galets, la plage i en la versió en català, l'Editorial Finestres el gener de 2023 amb traducció de Marta Marfany. Els temes tractats són l'amor, la burgesia, la història, la lluita de classes i la revolució.

## Argument

La història transcorre el mes de setembre de 1963 en un centre balneari, al poble de platja de Loctudy en un municipi francès, situat a la regió de Bretanya. L'època d'estiueig va arribant a la fi, els estiuejants ja han anat marxant, però l’Albert, en Francis i l’Édouard, allarguen les seves vacances a l'espera de començar els estudis superiors, que els hauria de portar a uns destins de prestigi traçats amb anterioritat. Tots ells, són membres de famílies amb valors tradicionals i aprofiten els últims dies de llibertat.
Mentre gaudeixen d'un bon vi a la vora del mar, apareix una misteriosa noia que viu del robatori de segones residències. Un dels nois fill d'una família burgesa s'enamora bojament d'ella el que farà que la vida que tenia programada, faci un gir inesperat que canviarà el guió de la seva vida. Aquest còmic, explica una història romàntica d'amor impossible en una França que es prepara per qüestionar els seus valors tradicionals, on els seus protagonistes hauran de triar quina mena de moral volen que regeixi les seves vides, si la moral burgesa o la llibertària.

## Referències

* 1 2 3 «Sous les galets, la plage» (en francès). Société 9èArt+/Festival International de la Bande Dessinée. [Consulta: 30 juny 2023].
* 1 2 3 «Sota els còdols, la platja». Editorial Finestres. [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ «Sous les galets la plage» (en francès). Rakuten Kobo Inc.. [Consulta: 30 juny 2023].
# Nagara

«Nagara» té aquests significats:
* Nagara (tambor), mena de tambor amb doble membrana emprat sobretot a la zona de l'Azerbaidjan
* Nagara (Índia), població de Karnataka al districte de Shimoga a 88 km a l'oest de Shimoga
* Batalla de Nagara-gawa, enfrontament prop del riu Nagara a la província de Mino l'any 1556
* Riu Nagara,curs d'aigua nascut a la ciutat de Gujō, prefectura de Gifu, que desemboca a la ciutat de Kuwana (Mie, Japó)
# El retorno del hombre lobo

El retorno del hombre lobo és una pel·lícula de terror espanyola del 1981 que és la novena d'una sèrie de 12 pel·lícules sobre l'home llop comte Waldemar Daninsky, interpretat per Paul Naschy. També se'l coneix coma nivell internacional The Craving i Night of the Werewolf.
La pel·lícula es va estrenar per primera vegada a les sales espanyoles l'abril de 1981, i més tard es va veure al Festival Fantasporto de 1982. La pel·lícula es va estrenar als cinemes als Estats Units com a The Craving el 1985, després es va estrenar en vídeo com a The Craving, i més recentment en DVD com a Night of the Werewolf. Shout Factory també el va publicar en Blu-ray com a part del seu conjunt "Paul Naschy Collection".
La pel·lícula tenia un pressupost molt més gran que les anteriors produccions d'home-llop Naschy. Àngel Luis de Diego es va ocupar del maquillatge d'home llop i dels efectes especials. Naschy va seguir amb una desena pel·lícula sobre homes llop, La bestia y la espada mágica.

## Argument

A l'Hongria del segle XVI, l'home llop Waldemar Daninsky és condemnat a ser executat juntament amb la seva amant satànica Elisabet Bathory i el seu aquelarre de bruixes. Com que és gairebé impossible matar-lo de veritat, es troba en una mena de mort viva, amb un punyal de plata al cor i una màscara de ferro col·locada a la cara per evitar que mossegui. Segles més tard, dos lladres de tombes li treuen la daga del pit i Daninsky torna a la vida i permet que un grup de noies universitàries que viatgen es quedin al seu castell.
Una de les noies localitza la tomba de la Comtessa Bathory i és obligada hipnòticament per la Comtessa a realitzar un ritual sagnant que la torna a la vida. Daninsky s'enamora d'una de les noies anomenades Karen, i quan s'adona que la comtessa ha estat reviscolada i està vampiritzant els habitants de la zona, es torna contra la seva antiga amant i els seus esclaus vampirs per salvar la Karen.
El final de la pel·lícula presenta una batalla clàssica a la cripta entre Daninsky i Bathory, i ell acaba mossegant la gola al vampir. Ara fora de control, ell mossega la Karen, però quan mor, ella aconsegueix apunyalar Daninsky pel cor de nou amb la daga de plata, acabant així amb la maledicció de l'home que estima.

## Repartiment

* Paul Naschy com a Waldemar Daninsky
* Julia Saly com a Elisabet Bathory, una malvada comtessa
* Silvia Aguilar com Erika
* Azucena Hernández com a Karen
* Beatriz Elorrieta com a Mircaya
* Pilar Alcon com a Bàrbara
* Ramon Centenero com El Professor
* Ricardo Palacios com a Veres, un lladre de tombes
* Rafael Hernández com a Yoyo, un lladre de tombes
* Pepe Ruiz com a Bandit
* Tito García com a Bandit
* David Rocha com a Bandit
* Luis Barboo com a Sandy – Bandit

## Referències

* ↑ «El retorno del Hombre Lobo». [Consulta: 22 setembre 2023].
* ↑ «El retorno del hombre lobo». [Consulta: 22 setembre 2023].
* ↑ Howarth, Troy (2018). Human Beasts: The Films of Paul Naschy. WK Books. p. 319. ISBN 978-1718835894.
* ↑ «El retorno del hombre lobo: El retorno de Waldemar Daninsky». [Consulta: 22 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Tràiler original a YouTube
# Noguera (desambiguació)

«Noguera o la Noguera» té aquests significats:
* Botànica:
** Noguera o noguer, gènere Juglans, conjunt d'espècies d'arbres que fan nous
** Noguera comuna (Juglans regia), espècie d'arbre
* Toponímia:
** Noguera, comarca de Catalunya amb capital a Balaguer
** Noguera de Albarracín, municipi de la província de Terol
** Turó de la Noguera, jaciment prehistòric Paleolític al municipi de Sant Quintí de Mediona (Alt Penedès)
** Edificis:
*** La Noguera (Avià),
*** La Noguera (Castellterçol),
*** la Noguera (Gaià),
*** La Noguera (Gurb),
*** La Noguera (Vilanova de Sau), masia
*** Mas Noguera, mas al municipi de Camarles (Baix Ebre)
*** Mas Noguera (Cornellà del Terri)
** Rius:
*** Noguera Pallaresa, afluent del Segre
*** Noguera Ribagorçana, afluent del Segre
*** Noguera de Tor, afluent de la Noguera Ribagorçana
*** Noguera de Cardós, afluent de la Noguera Pallaresa
*** Noguera de Vallferrera, afluent de la Noguera de Cardós
*** Noguera de Lladorre, afluent de la Noguera de Cardós
*** Noguera de Tavascan, afluent de la Noguera de Cardós
*** Noguera de Tor (Vall Ferrera), afluent de la Noguera de Vallferrera
# Injecció directa

Es diu que un sistema d'alimentació és d'injecció directa, quan el combustible s'injecta directament dins la cambra de combustió, ja sigui en motors dièsel (sistema conegut tradicionalment) com en motors de gasolina, en els que és més conegut i més popular el sistema d'injecció indirecta.
En el món del mercat automotor, se sol indicar (erròniament) com "primer motor de benzina", produït en sèrie, en incorporar la injecció directa, al que portava el Mercedes-Benz 300 SL (del que es va presentar la versió comercial el 1954), però, la realitat és citar els models Superior 600 i GP 700E, de les fàbriques alemanyes Gutbrod i Goliath (respectivament), que ja havien introduït aquesta tecnologia l'any 1952, en els seus models de dos cilindres i dos temps, sent interessant esmentar que el Goliath utilitzava un sistema, que es collava al forat de la bugia, dissenyat per la firma Robert Bosch GmbH, que després seria perfeccionat per al famós Gullwing (Ales de Gavina) de la marca de l'estrella.

## Motors de gasolina

* JTS
* FSI
* TSI
* TFSI
* CGI
* Twin

## Motors dièsel

* JTD
* TDI
* HDi
* TDCI
* CDTI
* CDI
* CRDI
* DCI

## Vegeu també

* Injecció indirecta

## Referències

* ↑ Injecció directa de gasolina
* ↑ roteng/art5.htm La nova injecció directa en motors dièsel
* ↑ H Zhao. Advanced Direct Injection Combustion Engine Technologies and Development: Gasoline and Gas Engines. Elsevier, 23 gener 2014, p. 2–. ISBN 978-1-84569-732-7.
# Superfície d’erosió

Una superfície d'erosió (geologia, geomorfologia) és una superfície relativament plana on l'erosió ha tallat o llevat una capa de terra resistent.

## Formació

Les superfícies d'erosió, conceptualment, suposen elevacions tectòniques preexistents del terreny que s'han produït intermitent entre períodes d'estabilitat. Això valdria també per a les superfícies esglaonades o els peneplans dins d'una lògica davisiana.
Es produeix l’arrasament del relleu i l'erosió de les roques del subsòl en una àrea planera. Seguidament es produeix la pèrdua dels materials per l'atac de la meteorització i el transport continuat durant períodes llargs.
Existeixen grans planes erosionals marines originades al Plioplistocè, veritables rases que han estat eixamplades per la glacificació o la pedimentació. Els esglaonaments de les de superfícies, ja siguin producte de l'erosió o de l'al·luvionament (en milions o desenes de milions d'anys), també mostren els diferents episodis morfoclimàtics que hi ha hagut en el passat.

## Terminologia

Estudiosos del tema han designat la superfície d'erosió o d'aplanament amb diferents paraules com ara Peneplain (Davis) Pediplain (LC King), Panplain (Crickmay), Etchplain (Wayland 1934, Thomas), Panfan (AC Lawson) i superfície denudada (Budel 1957). A més, hi ha algunes superfícies d'erosió menors com les platges laterals de vall (terrasses), els bancals fluvials i els bancs marins de plataforma.

## Referències

* ↑ «superfície d'erosió». termcat.cat. Diccionari de geografia física, 2022. [Consulta: 29 setembre 2022].
* 1 2 Vicenç M. Rosselló i Verger. Manual de Geografia Física. 2a. Universitat de València, 1998, p. 213, 317, 375. ISBN 8437034663, 9788437034669.
* ↑ «superfície d'erosió». Diccionari de Geologia, IEC, 2022. [Consulta: 28 setembre 2022].
* ↑ «Plioplistocè». enciclopèdia.cat, GEC, 2023. [Consulta: 27 juliol 2023].
* ↑ «Erosional Surfaces: Peneplains, Pediplains, Panplains» (PDF) (en anglès). Lotus Arise, 18-11-2021. [Consulta: 29 setembre 2022].
# Creu de Pedra (Alforja)

La Creu de Pedra és una creu de terme d'Alforja (Baix Camp) situada al camí de Sant Antoni, a l’inici del coll d'Alforja, a uns 300 m del poble, prop d’un barranc.
És una creu gòtica tardana, construïda probablement l'any 1609, com indica una inscripció a la seva base, fou destruïda l'any 1936, a causa de la Guerra Civil espanyola, i va ésser restaurada l'any 1947, com assenyala una inscripció a la columna. La creu s'alça sobre una base feta de pedres.

## Referències

* ↑ Salvat Prieto, Meritxell «Les creus de terme. Alguns exemples del Baix Camp». Revista Caramella, 2018, pàg. 36.
# PEF

PEF té els següents significats:
* Planificació de l'Espai Fluvial, estudi desenvolupat per l'Agència Catalana de l'Aigua de cadascuna de les Conques Internes de Catalunya
* Fons per a l'Exploració de Palestina, associació britànica dedicada als estudis sobre el Llevant mediterrani
* Flux expiratori màxim (del seu nom en anglès Peak Expiratory Flow), paràmetre utilitzat en espirometria
* Furandicarboxilat de polietilé, un plàstic, nom curt de l'anglès polyethylene furandicarboxylate
* Escuma de polietilè (del seu nom en anglès Polyethylene Foam), material de polietilè usat com a dielèctric
* pef també és el codi ISO 639-3 del pomo del nord-est, llengua pomo del Nord de Califòrnia
# MRE

'Meal, Ready-to-Eat' ( 'MRE' ) (en Anglès: Aliment, a punt per menjar ) és un menjar preparat, completament cuinat, a punt per menjar i empaquetat en un envàs petit i lleuger, produït per a les Forces Armades dels Estats Units, especialment per als soldats en batalla, on no hi ha cuines disponibles. Van reemplaçar a les racions C a principis de la dècada de 1980. Els MRE també s'han distribuït a civils durant els desastres naturals.

## Ració de combat

Els MRE van ser adoptats com la nova ració de combat pel Departament de Defensa dels Estats Units en 1975. Les proves de producció a gran escala van començar el 1978 i els primers lliuraments (MRE I) el 1981. També són emprats en diversos exèrcits del món, amb diferents noms.

### Contingut d'un MRE

* Entrant/plat principal (a base de proteïnes, tonyina o pollastre)
* Complement / Guarnició
* Postres o snack (freqüentment caramels, pastissos enriquits o barres energètiques)
* Cracker o pa
* Per a untar: formatge processat, mantega de cacauet o gelea
* Beguda en pols: amb gust de fruita, cafè instantani o te instantani, Beguda isotònica, llet o milkshake
* Coberts (generalment una cullera de plàstic)
* Escalfador de ració sense flama
* Bossa per barrejar begudes
* Accessoris:
** Goma de mastegar amb xilitol
** Llumins resistents a la humitat
** Tovalló/tovallola de paper
** Tovalloleta humida
** Condiments: sal comuna, pebre, sucre, substitut de crema de llet i/o salsa Tabasco
** Cafè liofilitzat molt

## Funcionament

En agregar aigua a l'escalfador de ració sense flama del MRE, aquest crea una reacció exotèrmica produïda pel compost de magnesi i ferro que conté la borsa, i permet escalfar així el menjar en aproximadament 10 minuts.

## En la cultura popular

En el film The Pacifier el Tinent Shane Wolfe dona bosses de MRE als Plumer com esmorzar.

## Referències

* ↑ Mason, V.C., Meyer, A.V., and Klicka, M.V., Summary of Operational Rations, Natick, MA: U.S. Army Natick Research & Development Laboratory Technical Report TR-82/013 (June 1982): The MRE was officially type-classified for adoption in 1975 but due to budget cuts was not officially placed into production until 1981; stocks of the MCI continued to be issued until exhausted.
* ↑ «Spam Turns 80: History and Origins of Canned Meat». Time. [Consulta: 15 novembre 2017].
* ↑ https://www.ucl.ac.uk/rdr/teaching/acc-risk-disaster-reduction/mres%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ Kearny, Cresson H. (Major), Jungle Snafus ... And Remedies, Oregon Institute (1996), pp. 286-291
* ↑ Andrew Craig. «What Comes in an MRE? (Detailed Report with 10 Examples)» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2020-06-17. [Consulta: 16 juny 2020].
* ↑ Gilbertson, Ashley. «A Taste of Home in Foil Packets and Powder». The New York Times, 04-09-2010. [Consulta: 8 maig 2017].

## Bibliografia

* Marx de Salcedo, Anastacia. Combat-ready Kitchen: How the U.S. military shapes the way you eat. Nova York: Current/Penguin, 2015. ISBN 9781101601648.

## Enllaços externs

* Operational Rations of the Department of Defense, 7th Edition
* How MREs Work
# Greg Sarris

Greg Sarris (Santa Rosa, Califòrnia, 12 de febrer de 1952) és un professor d'universitat, autor, productor, guionista, membre i actual President de la tribu reconeguda federalment indis federats de la ranxeria Graton. Va ser escollit en 2005 per a ocupar la càtedra d'estudis amerindis a la Universitat Estatal de Sonoma. El càrrec va ser dotat per la seva tribu.
Anteriorment va ser professor Fletcher Jones d'escriptura creativa i literatura a la Universitat Loyola Marymount a Los Angeles, i professor titular de l'UCLA durant deu anys.

## Biografia

Sarris va néixer en 1952 a Santa Rosa (Califòrnia). Segons Sarris, el seu pare biològic no va ser nomenat en el certificat de naixement, però els amics de la seva mare biològica creuen que Emilio Hilario era el seu pare biològic. L'avi patern d'Hilario era filipí i els seus avis materns eren Tom i Emily Smith. Tom era pomo Kashaya i miwok. Mary Bernadette "Bunny" Hartman, d'ascendència irlandesa i judeo-alemany, era la seva mare. Fou adoptat per un matrimoni local, George i Mary Sarris.
Sarris va assistir a escoles locals i després al Santa Rosa Junior College, on es va graduar. En 1978 assistí a la UCLA, on també jugà a futbol. Va treballar a Hollywood com a model i actor abans d'anar a l'escola de postgrau. Va obtenir un doctorat en pensament modern i literatura a la Universitat Stanford el 1988, i va tornar com a professor a l'UCLA en 1989.
Va coproduir el film de la HBO Grand Avenue amb Robert Redford en 1996.

## Els Indis Federats de la Ranxeria Graton

Sarris serví com a cap dels indis federats de la ranxeria Graton, una tribu reconeguda federalment amb seu a Rohnert Park (Califòrnia).

## Obres
### Novel·les

* Watermelon Nights (1998)

### Narracions

* Grand Avenue (1994)
* The Sound of Rattles and Clappers: a Collection of New California Indian Writing (1994) (editor i contribuïdor)

### No-ficció

* Keeping Slug Woman Alive: A Holistic Approach to American Indian Texts (1993)
* Mabel McKay: Weaving the Dream (1994)
* Approaches to Teaching the Works of Louise Erdrich (2004)

## Premis

Recipient al millor guió, al Festival de Cinema de Santa Fe el 1996; el del Festival de Cinema Indi-americà el 1996; i el Best Reads, que concedeixen els llibreters indis de Califòrnia el 1996.

## Notes

* ↑ Sarris, 141-2
* ↑ Sarris, 142-3
* ↑ Sarris, 47, 140
* ↑ "Greg Sarris & the Native American Literature", Arxivat 2010-05-27 a Wayback Machine. Contemporary Authors Online, The Gale Group, 2000.
* ↑ "Grand Avenue." Internet Movie Database. (retrieved 19 Feb 2010)
* ↑ Federal Register Notice at 74 FR 40219, dated August 11, 2009.

## Referències

* Sarris, Greg. Mabel McKay: Weaving the Dream Berkeley: University of California Press, 1994. ISN 0-520-20968-0.

## Bibliografia

* Elvira Pulitano, Toward a Native American Critical Theory. 2005. Sarris és un dels sis autors l'obra del qual sobreviu.

## Enllaços externs

* Biografia (anglès)
* Ressenya (anglès)
# Erich Correns

Erich Correns (Colònia, 3 de març de 1821 - Múnic, 14 de juny de 1877) va ser un retratista i litògraf alemany.

## Biografia

Correns va néixer a Colònia el 1821, i després d'estudiar jurisprudència a Bonn, va anar a l'Acadèmia de Belles Arts de Múnic i es va convertir en un retratista i litògraf consumat. Era ben conegut per l'elegància dels seus retrats, entre els seus súbdits el rei Maximilià II de Baviera i la seva consort la reina Maria
Va morir a Múnic el 1877.
El botànic i genetista Karl Erich Correns era el seu fill.

## Galeria

* Casa de pescadors a la vora del Gebirgssee, 1859
* Bellesa del sud, ca. 1850
* Johann Petzmayer,cítarai compositor austríac, litografia de 1849

## Referències

* 1 2 Bryan, 1886.
* ↑ Daintith, [edited by] John. Biographical encyclopedia of scientists. 2.. Bristol: Institute of Physics Publishing, 1994, p. 182. ISBN 9780750302876.
* Aquest article incorpora text d'una publicació que ara és de domini públic:
Bryan, Michael (1886). "Correns, Erich". In Graves, Robert Edmund (ed.). Bryan's Dictionary of Painters and Engravers (A–K). Vol. I (3rd ed.). London: George Bell & Sons.
# Papamosques de Sumba clar

El papamosques de Sumba clar (Muscicapa segregata) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És una espècie endèmica de Sumba, una de les illes Petites de la Sonda, a Indonèsia. El seu grau de conservació és gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques de Sumba clar». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 25 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 694. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Sumba Brown Flycatcher. Muscicapa segregata» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 25 desembre 2021].
# Terres de l'Ebre (novel·la)

Terres de l'Ebre és una novel·la de Sebastià Juan i Arbó, publicada el 1932.
Aquesta novel·la s’integra en una trilogia que també inclou Camins de nit (1935) i Tino Costa (1947), mitjançant la qual l'autor construeix un fresc captivador de la vida pagesa a la ribera de l'Ebre. La seva publicació tingué un impacte profund i consagrà l’autor com un dels grans novel·listes del panorama literari català.

## Referències

* ↑ «Terres de l'Ebre». Diccionari de la Literatura Catalana. [Consulta: 15 abril 2020].
# Paloma Sánchez-Garnica

Paloma Sánchez-Garnica (Madrid, 1 d'abril de 1962) és una escriptora madrilenya. Llicenciada en Dret i Geografia i Història, ha publicat la majoria de les seves novel·les amb l'Editorial Planeta entre les quals hi ha El gran Arcano (2006), El alma de las piedras (2010) i La sonata del silencio (2012), que va ser convertida en sèrie per TVE. El 2016 va publicar Mi recuerdo es más fuerte que tu olvido que va rebre el premi Fernando Lara de novel·la. El 2019 va publicar La sospecha de Sofia. El 2021 va quedar finalista en el premi Planeta per la novel·la Últimos días en Berlín, proposada al premi sota el títol Hijos de la ira. El 2024 va guanyar el premi Planeta amb la novel·la Victoria.

## Obres

* El gran arcano (2006)
* La brisa de Oriente (2009)
* El alma de las piedras (2010)
* Las tres heridas (2012)
* La sonata del silencio (2014)
* Mi recuerdo es más fuerte que tu olvido (2016), Premi Fernando Lara
* La Sospecha de Sofía (2019)
* Últimos días en Berlín (2021)
* Victoria (2024), Premi Planeta 2024

## Referències

* ↑ Nopca, Jordi. «Tres autors que es mantenien en l'anonimat guanyen el premi Planeta». Ara, 15-10-2021. [Consulta: 16 octubre 2021].
* ↑ Garrido, Benito. «Paloma Sánchez-Garnica, Premio Fernando Lara 2016 por ‘Mi recuerdo es más fuerte que tu olvido’» (en castellà). Culturamas, 08-05-2016. [Consulta: 16 octubre 2021].
* ↑ «Paloma Sánchez-Garnica: «Lo mío es un oficio, lo de Pedro Sánchez es un negocio para la editorial»» (en castellà). ABC, 26-02-2019. [Consulta: 16 octubre 2021].
* ↑ «Carmen Mola, pseudònim de tres guionistes, guanya el Planeta, dotat amb un milió d'euros». 324cat. CCMA, 15-10-2021. [Consulta: 16 octubre 2021].
* ↑ Higueras, Laura García. «Paloma Sánchez-Garnica gana el Premio Planeta 2024 por 'Victoria'» (en castellà), 15-10-2024. [Consulta: 16 octubre 2024].
# Pere de Prades

Pere de Prades, també anomenat Pere d'Entença (1352 - Sicília, 1395), quart comte de Prades i baró d'Entença.
Fill del comte Joan de Prades i de la seva muller Sança Eiximenis d'Arenós. Era net per part paterna del comte Pere I d'Empúries.
Del seu matrimoni el 1385 amb Joana de Cabrera i de Castellbó, filla del comte d'Osona Bernat III de Cabrera i de Margarida de Castellbó i de Luna, tingueren:
* Joana de Prades (ca 1392-1441), comtessa de Prades, casada amb el comte de Cardona Joan Ramon II de Cardona.
* Timbor de Prades (?- després de 1408), religiosa a Valldemosa.
* Elisabet de Prades (?-1403), morta sense descendència.
* Elionor de Prades (ca 1392- després de 1422) casada amb Francesc de Villanova.
* Margarida de Prades (1387/1388-1429), casada el 1409 amb Martí l'Humà, comte de Barcelona i rei d'Aragó

## Referències

* 1 2 de Fluvià, Armand. Nobiliari general català, vol. I. Institució Catalana de Genealogia i Heràldica, 2017, p. 65.
# Merzouga

Merzouga (amazic estàndard marroquí: ⵎⴰⵔⵣⵓⴳⴰ, Marzuga; àrab: مرزوكة, Marzūga) és un poble al sud-est del Marroc, situat a la regió de Meknès-Tafilalet, uns 35 km al sud de Rissani, a 45 d'Erfoud i aproximadament a 20 de la frontera amb Algèria.
El poble és ben conegut per l'Erg Chebbi, un erg del Sàhara, i és per aquesta raó que forma part dels itineraris de molts turistes que visiten el Marroc.