OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# In the Border States

In the Border States és una pel·lícula muda de la Biograph digirida per D. W. Griffith i protagonitzada per Charles West, Gladys Egan i Henry B. Walthall. Es tracta de la quarta pel·lícula sobre la guerra civil nord-americana de Griffith i els exteriors van ser filmat en una vall de Delaware. La pel·lícula, d’una bobina, es va estrenar el 13 de juny de 1910.

## Argument

Un jove pare s'acomiada de la seva família per marxar a la guerra amb el bàndol dels de la Unió. Uns dies més tard, un grup de confederats és sorprès per les forces de la Unió mentre cerca menjar per a la tropa i és perseguit. Un dels confederats arriba a la casa del jove pare i es troba amb la filla petita mentre està pouant aigua. El confederat li prega que l’amagui i ella decideix amagar-lo dins el pou i despistar els seus perseguidors. El confederat marxa realment agraït i es reuneix amb els seus companys.
Mentrestant al quarter general de la Unió, el jove pare rep unes ordres segellades que ja d’entregar que l’obliguen a passar a través de les línies confederades. A mig camí és perseguit pels confederats que el fereixen. Caminant el mig del bosc espès a la nit aconsegueix eludir-los i l'endemà al matí aconsegueix arribar a casa seva on cau esgotat i ferit en un sofà. Només hi ha els dos fills, un dels quals s'afanya a buscar ajuda, deixant la nena petita amb el pare. Poc després arriben els confederats perseguidors. El pare, adonant-se que tot està perdut crema el missatge que li ha estat confiat. El confederat que s'havia refugiat al pou és qui comanda el destacament i entra sol a l’habitació on es troba el pare ferit. Furiós en descobrir els papers destruïts està a punt d’acabar amb el soldat indefens quan apareix la seva petita salvadora d’uns dies abans. Aleshores quan entren els altres confederats, aquest fa veure que el pare és mort i ordena que és hora de marxar. Més tard arriben les forces de la Unió amb un metge de l'exèrcit i la noieta és l’heroïna del dia.

## Repartiment

* Charles West (pare jove)
* Gladys Egan (filla petita)
* Henry B. Walthall (caporal confederat)
* William J. Butler (soldat confederat)
* Verner Clarges (oficial de la Unió)
* Edward Dillon (soldat confederat)
* John T. Dillon (soldat de la Unió)
* Frank Evans (soldat confederat)
* Francis J. Grandon (soldat confederat)
* Guy Hedlund (soldat confederat)
* Dell Henderson (oficial de la Unió)
* Henry Lehrman (soldat de la Unió)
* W. Chrystie Miller (avi a la despedida)
* Owen Moore
* Alfred Paget (soldat de la Unió)
* Mack Sennett (soldat de la Unió)
* Dorothy West (noia a la despedida soldats unió)
* Charles Arling

## Referències

* ↑ Gallen, Ira H. D.W. Griffith: Master of Cinema (en anglès). FriesenPress, 2015-12-15. ISBN 978-1-4602-6099-9.
* ↑ Usai, Paolo Cherchi. The Griffith Project, Volume 4: Films Produced in 1910 (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2019-07-25, p. 95. ISBN 978-1-83902-010-0.
* ↑ «In the Border States» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 4 juny 2021].

## Enllaços externs

* Pel·lícula completa a Youtube
* In the Border States al catàleg de l'American Film Institute
# Tijs en de Ramadan (TV)

Tijs en de Ramadan és un programa televisiu de la televisió pública neerlandesa NPO que va ser emés durant l'estiu de 2017, en el qual el popular presentador Tijs van den Brinck mostrava la seva experiència convivint amb una família de musulmans neerlandesos durant els dies de la festivitat del Ramadà amb la voluntat de fer divulgació sobre la seva cultura i trencar estereotips o prejudicis. Un fet molt innovador del programa va ser la continuada utilització de la xarxa social Facebook, a través de la cual el presentador transmetia en directe parts de la gravació del programa i demanava opinió als d'espectadors, seleccionats prèviament, sobre qué voldrien que preguntés a la família.
Uns clips del programa es van emetre al CCCB l'1 de desembre de 2018, en el marc del festival de televisió MINIPUT. Concretament, van ser inclosos dins la selecció Output for Input, presentada pel directiu de la SRF Stefano Semeria.

## Referències

* ↑ «Tijs en de Ramadan gemist? Start met kijken op NPO Start». [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ «Tv-tip: Tijs en de ramadan» (en neerlandès). Arxivat de l'original el 2018-12-15. [Consulta: 14 desembre 2018].
# Plantago alpina

Plantago alpina és una herbàcia de la família de les plantagiàcees.

## Descripció

És una herba perenne, que ateny una alçària de fins a 30 cm, sense tija. Les fulles estan disposades en diverses rosetes basals, linears, de vegades amb alguna d'estretament lanceolada, agudes, abruptament contretes en l'àpex, senceres, de vegades denticuladas fins a amb 4 parells de dentetes, amb 1-3 nervis, planes, de consistència herbàcia, de pubescents a glabres, amb pèls fins a de 0,7(1) mm, ± patents. La inflorescència és una espiga cilíndrica, de vegades ovoide, compacta; amb bràctees lanceolades a ovado-acuminades, agudes. El fruit és un pixidi de 2,2-3 × 1,5 mm, amb 2-4 llavors, glabre, exceptat d'uns pocs pèls a la base de la resta estilar. Llavors hemielipsoidales, amb la cara interna plana.

## Distribució i hàbitat

Es troba en les pastures ennevades d'alta muntanya, preferentment en sòls de reacció àcida; a una altitud de 1350-2800 metres a les muntanyes del C i S d'Europa. Muntanyes del N i CW de la península Ibèrica.

## Taxonomia

Plantago alpina va ser descrita per Carl von Linné i publicat en Species Plantarum 1: 114. 1753.

### Citologia

Nombre de cromosomes de Plantago alpina (Fam. Plantaginaceae) i tàxons infraespecífics: 2n=21

### Etimologia

Plantago: nom genèric que deriva de plantago = molt principalment, nom de diverses espècies del gènere Plantago L. (Plantaginaceae) –relacionat amb la paraula llatina planta, -ae f. = "planta del peu"; per la forma de les fulles, segons diuen–. Així, Ambrosini (1666) ens explica: “És dita Plantago pels autors llatins, vocable que prenen de la planta del peu (a causa de l'amplària de les seves fulles, les quals recorden la planta del peu; i així mateix perquè les fulles tenen línies com fetes amb arada, semblants a les que veiem en la planta del peu)”
alpina: epítet llatí que significa "que es troba a les muntanyes".

### Sinonímia

* Arnoglossum alpinum (L.) Gray
* Plantaginella alpina (L.) Fourr.

## Nom comú

* Català: plantatge alpí.
* Castellà: llantén, llantén alpino.

## Vegeu també

* Història de la botànica

## Referències

* ↑ Plantago alpina en Flora Vascular
* ↑ Error en el títol o la url.«». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
* ↑ Plantago penyalarensis Pau Números cromosomáticos de plantas occidentales, 211-222. Castroviejo, S. (1983) Anales Jard. Bot. Madrid 39(2): 525-531
* ↑ En Flora Vascular
* ↑ En Epítetos Botánicos
* ↑ Plantago alpina en PlantList
* ↑ Plantago alpina en Anthos, Sistema de información sobre las plantas de España, RJB (requiere búsqueda).
# Bossico

Bossico ( bergamasco : Bödech ) és un co
# Stefania Ciesielska-Borkowska

Stefania Ciesielska-Borkowska (Lviv, 23 de juny de 1889-Cracòvia, 3 de juliol de 1966) va ser una filòloga i hispanista polonesa.
Nascuda a Lviv, llavors part de l'Imperi Austrohongarès, va fer els seus estudis a la universitat d'aquesta ciutat. Es va especialitzar en filologia romànica i va ser alumna d'Edward Perębowicz, creador de l'especialitat a l'àrea de llengua polonesa. Va ser professora de francès i filosofia a la Universitat de Cracovia des de 1919. Es va distingir en la difusió de les llengües i literatures romàniques, dedicant a la cultura espanyola la major part de les seves recerques. En 1928 va publicar Słownik encyklopedyczny francusko-polski (Diccionari enciclopèdic francès-polonès).
La seva tesi doctoral versava sobre la influència de la literatura espanyola en la polonesa. Va publicar treballs sobre Tirso de Molina, Calderón de la Barca, Valle-Inclán, Unamuno, García Lorca i altres autors espanyols. També va publicar el 1954 un manual per a l'ensenyament del castellà, Primers elements d'espanyol. En 1958 va fundar en Cracòvia l'Associació de la Cultura Ibèrica a Polònia. Va participar en el Primer Congrés Internacional d'Hispanistes a Oxford.
A la seva mort va deixar sense publicar una extensa monografia sobre Lope de Vega i un manuscrit sobre els viatgers polonesos en la península Ibèrica entre els segles XV i XVIII. També va deixar inacabat el projecte de crear una càtedra de filologia hispànica a la Universitat de Cracòvia.

## Referències

* 1 2 3 «Ciesielska-Borkowska Stefania - Encyklopedia PWN - źródło wiarygodnej i rzetelnej wiedzy» (en polonès). [Consulta: 4 març 2018].
* 1 2 3 4 Arconada, Ángel. «Biografía y necrología». A: Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana Supl. anual 1965-1966 (en castellà). Espasa-Calpe, 1976, p. 248. ISBN 8423945979. OCLC 830819110.
# Clusone

Clusone ( bergamasco : Clüsù ) és un municipfg
# Civilisées

Civilisées (A Civilized People o Al Mutahaddirat المتحضرات) és una pel·lícula de comèdia negra dramàtica libanesa del 1999 escrita i dirigida per la cineasta Randa Chahal Sabbagh. La pel·lícula es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Venècia el 4 de setembre de 1999 i més tard es va projectar al Festival Internacional de Cinema de Toronto. La pel·lícula també es va projectar al Arab Film Festival a San Francisco, Califòrnia.

## Argument

Durant la Guerra Civil Libanesa (1975-1990), moltes famílies benestants libaneses van fugir del país per buscar els seus interessos personals internacionalment, deixant les seves residències sota la cura de minyones i treballadors d'Egipte, Filipines i Sri Lanka. La pel·lícula dibuixa un retrat d'un barri de Beirut turmentat per la guerra, i l'amor entre un combatent de la milícia musulmana i una criada cristiana.

## Repartiment

* Jalila Baccar com a Viviane
* Tamim Chahal com a Samir
* Myrna Maakaron com a Souad
* Carmen Lebbos com a Najat
* Sotigui Kouyaté com a Ousmane
* Renée Deek com a Thérèse
* Bruno Todeschini com a Antoine

## Llançament

A causa del tema controvertit de la pel·lícula i la seva crítica a l'elit libanesa, només en tenia un projecció al Líban al Festival Internacional de Cinema de Beirut, i més tard també va ser prohibida per la Comissió de Cinema Libanesa. No obstant això, va rebre respostes positives del públic internacional, fins i tot en festivals de cinema a Itàlia, França i Canadà.

## Reconeixements

L'any 2000, la pel·lícula va guanyar el Premi Néstor Almendros a l'Human Rights Watch International Film Festival. A la 56a Mostra Internacional de Cinema de Venècia, la pel·lícula va guanyar el premi de la UNESCO (empatada amb Zion, Auto-Emancipatio) i va ser nominada al Cinema of the Present - Premi Lleó de l'Any.

## Referències

* 1 2 3 «Civilisees (Civilized People)». Arab Film Festival. Arxivat de l'original el August 30, 2012. [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ Hoang, Mai «Lebanese Filmmaker: Randa Chahal Sabbag». World Press Review, vol. 51, 3, 3-2004.
* ↑ «Human Rights Watch World Report 2001». hrw.org, 2001. [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ «A Civilized People (Mutahaddirat)». ArteEast. Arxivat de l'original el October 22, 2011. [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ «A Civilized People | Civilisées» (en portuguès de Portugal). Olhares do Mediterrâneo, 29-10-2022. [Consulta: 4 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Civilisées a Vimeo
# Tierra de León

Tierra de León és una denominació d'origen dels vins produïts al sud de la província de Lleó i part de la província de Valladolid. Amb una superfície de 3.317 km² es constitueix com la segona DO per àrea de conreus i de producció de la província de Lleó, només superada per la Denominació d'Origen Bierzo.

## Història

L'àrea del sud de Lleó fou proveïdora de vins de pràcticament tot el nord de la península Ibèrica, ja que abans, a l'època romana,aquesta zona havia estat en l'encreuament de dos camins força importants com ara la Ruta de la Plata i el Camí de Sant Jaume. Al segle x els monestirs van fer que la viticultura ressorgís mitjançant l'adquisició de terrenys on s'hi conreaven les vinyes. Del segle XVI al XIX les vinyes de la regió no deixen de progressar fins al 1887, any en què la fil·loxera fa la seva aparició a la vinya lleonesa. Aquest es veurà afectat fins als anys vint del segle xx. El 1985 un grup de cooperatives i cellers van fer una associació de viticultors, elaboradors i embotelladors per aconseguir la denominació d'origen. Posteriorment, amb el pas dels anys, les vinyes van anar assolint passos com el reconeixement de Vi de la Terra l'any 2000 i la denominació de Vi de Qualitat de Terres de Lleó el 2004. Finalment el 2007 s'assoleix la denominació d'origen.

## L'entorn

El clima es de tipus continental, amb gelades a l'hivern i la primavera i temperatures suaus durant l'estiu. Les precipitacions tenen una mitjana d'uns 500 mm, la qual cosa afavoreix que els conreus no s'hagin de regar ,llevat d'anys excepcionals. L'altitud mitjana és de 900 m. Els conreus s'assenten sobre terrasses al·luvials i els sols tenen baix contingut en sals minerals, profunditat, contingut adequat de calcària i pobresa en matèria orgànica, destacant-ne la gran capacitat de drenatge intern.

## Varietats de raïm

* Varietats blanques: Albarín, Verdejo, Godello, Palomino, Malvasia.
* Varietats negres: Prieto Picudo, Mencía, Ull de Llebre, Garnatxa.

## Característiques dels vins

* Blanc: Elaborat a partir d'un mínim del 50% de raïms de les varietats blanques principals. El 50% restant correspon a les varietats blanques complementàries.
* Rosat: Elaborat a partir d'un mínim del 60% de raïms de les varietats principals «Prieto Picudo i / o Mencía». El 40% restant correspondrà a les varietats negres i / o blanques complementàries. La seva graduació alcohòlica adquirida mínima serà de 11 °.
* Negre: Elaborat a partir d'un mínim del 60% de raïms de la varietat «Prieto Picudo i / o Mencía». El 40% restant es podrà repartir entre els raïms negres permesos.

## Referències

* ↑ Agronet. «Do tierra de leon | Hijos de José Llamas SL.». Arxivat de l'original el 2018-03-27. [Consulta: 27 març 2018].
* ↑ «Clima y Suelos de la DO Tierra de León – D.O. León» (en castellà). [Consulta: 27 març 2018].

## Enllaços externs

* Web de la DO Tierra de León
# Orapa United FC

L'Orapa United FC és un club botswanès de futbol de la ciutat d'Orapa.
El club va ser fundat per Johane Mchive, Tidimalo Tito i Kaisara Kaisara el 2012 per la fusió de cinc clubs de la ciutat d'Orapa.
El club arribà a tres finals consecutives de la Mascom Top 8 Cup entre 2016 i 2018. En la primera edició, l'any 2016, derrotà Township Rollers a la final. Va ser finalista a la lliga la temporada 2014–15.

## Palmarès

* Copa botswanesa de futbol:
** 2018–19
* Mascom Top 8 Cup:
** 2016, 2020

## Referències

* ↑ Madondo, Shingirai. «Orapa United is born». mmegi.bw, 03-09-2012.
* ↑ «Orapa Humble GU To Reach Top 8 Final», 05-02-2018.
* ↑ «Botswana - List of Champions». RSSSF, 2010.
* 1 2 «Botswana Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Ivan Bloch

Ivan Stanislavovic Bloch (24 de juliol de 1836, Radom, Polònia - 25 de desembre, 1902/1901, Varsòvia, Polònia) va ser un banquer i empresari del ferrocarril polonès que va dedicar la vida privada a l'estudi de la història militar moderna. Bloch estava intrigat per la victòria devastadora de Prússia sobre França el 1870, el que li feia pensar que la solució militar als problemes diplomàtics havia quedat obsoleta a Europa. Va publicar la seva obra mestra de sis volums, La Guerre Future, a París el 1898.

## Contribució a la teoria militar

L'anàlisi detallat de Bloch de la història militar i les seues implicacions tàctiques, estratègiques i polítiques va ser àmpliament llegida al llarg de tot Europa. Els arguments principals de Bloch eren:
* La nova tecnologia armamentista (com ara les metralletes o la millora dels rifles)havia fet que les maniobres a camp obert, com ara les càrregues amb baionetes i cavalleria, fossin obsoletes. Bloch va arribar a la conclusió de què una guerra entre les grans potències seria una guerra de trinxeres i que els atacs ràpids i les victòries decisives eren, per tant, cosa del passat. Va ser capaç de calcular que els homes atrinxerats tindrien un avantatge de 4 contra 1 davant d'infanteria avançant a camp obert.
* Les societats industrials haurien de resoldre la situació d'empat resultant enviant exèrcits cada vegada més grans, fins a arribar a nombres de milions d'homes, contrastant amb les desenes de milers de les guerres anteriors. El front de batalla resultant seria enorme. Una guerra d'aquest tipus no es podria, com es feia anteriorment, resoldre ràpidament.
* La guerra es convertiria en un duel de poder industrial, una qüestió de possibilitats econòmiques. Hi hagué greus conseqüències econòmiques i socials, com ara risc de gana, malalties, i la "ruptura de tota l'organització social", el que portaria a revolucions.
# Tōkai

Tokai (en japonès: 東海地方 Tōkai-chihō) és una subregió dins la regió de Chūbu al Japó. El seu nom significa 'Mar de l'Est' i prové de Tōkaidō, una de les Cinc Rutes Edo. Pel fet se ser una subregió els seus límits no són exactes però en el mapes normalment s'inclou en les prefectures de Shizuoka, Aichi, Gifu i Mie
La ciutat més gran de la subregió és Nagoya i l'àrea metropolitana de Chūkyō (que és l'àrea metropolitana de Nagoya) i és la tercera zona econòmica més important del Japó.
La resgió de Tōkai ha experimentat un gran nombre de terratrèmols en el passat incloent el de 1944 (Terratrèmol de Tokai) i el de 1945 (Terratrèmol de Mikawa). Estan previstos més sismes, de nivell 8, en futur.

## Empreses

* Toyota Motor Company
* Yamaha
* Kawai Musical Instruments

## Notes

* ↑ Karan, Pradyumna Prasad. (2005). Japan in the 21st Century: Environment, Economy, and Society, p. 36, p. 36, a Google Books
* ↑ Two grave issues concerning the expected Tokai Earthquake Arxivat 2017-09-14 a Wayback Machine. Kiyoo Mogi, Earth Planets Space, Vol. 56 (No. 8), pp. li-lxvi, published 2004, accessed 2011-03-11
# Ahmed Abdel Muti Hijazi

Ahmed Abdel Muti Hijazi (àrab: أحمد عبد المعطي حجازي, Aḥmad ʿAbd al-Muʿṭī Ḥijāzī) (governació de Menufeya, Egipte, 1935) és un poeta contemporani egipci, un dels pioners del moviment de renovació en la poesia àrab contemporània.
Va obtenir la llicenciatura en Ciències de l'Art, Departament de Sociologia a la Universitat de la Sorbonne, França, el 1979. Va ser l'editor executiu de la revista Rose al-Yūsuf. A França va treballar com a professor de poesia àrab a la Universitat de París 8 i a la nova Universitat de París. Va tornar al Caire i va treballar per al periòdic Al-Ahram. Va ser redactor en cap de la revista Ibdaa de 1990 a 2002, quan va dimitir. Fou readmès com a editor en cap de la revista en 2006.
No hi ha cap edició de la seva poesia en català. Sí que hi ha alguns poemes seus traduïts al castellà, inclosos a Antología de poesía árabe contemporánea (Editorial Espasa-Calpe, Madrid, 1972, ed. y trad. de Leonor Martínez Martín).

## Obres

* مدينة بلا قلب, Madīna bilā qalb, ‘Ciutat sense cor’ (1959)
* أوراس, Ūrās, ‘Uras' (1959)
* لم يبق إلا الاعتراف, Lam yabqa illā al-ʿitirāf, ‘No queda res més que la confessió’ (1965)
* مرثية العمر الجميل, Marṯiyya al-ʿamr al-jamīl, ‘Elegia de la vida bella’ (1972)
* كائنات مملكة الليل, Kāʾināt mamlakat al-Layl, ‘Criatures del regne de la Nit’ (1978)
* أشجار الاسمنت, Axjār al-asmant, ‘Arbres de ciment’ (1989)

## Referències

* ↑ Molefi K. Asante Culture and Customs of Egypt, p. 143
* 1 2 Robier Al Faris. «When a father kills his baby». Arab West Report, 22-04-2007. [Consulta: 29 setembre 2013].
* ↑ Poema del día: "Cantemos por el camino", de Ahmed Abdel Muti Hijazi (Egipto, 1935)
# Xaberniscle d’olor de sabó

El xaberniscle d'olor de sabó (Tricholoma saponaceum) també anomenat fredolic bord d'olor de sabó, és un fong basidiomicet de la família Tricholomataceae. No és comestible.
Creix en boscos de coníferes i planifolis, de setembre a novembre.
El seu basiònim és Agaricus saponaceus Fr. 1818. i la seva nomenclatura binomial, saponaceum, significa "amb olor de sabó".

## Descripció

Presenta un píleu de 8-10 centímetres de diàmetre, poc carnós, i que presenta una gran varietat de tonalitats, lo que crea problemes per la seva identificació. Poden trobar-se exemplars amb colors que van des de tons verdosos, groguencs, o grisencs fins a colors clars, blancs o lleugerament vermellencs.
En exemplars joves el barret té una forma convexa, i s'obre a mesura que madura fins a estendre's del tot. La vora queda lobulada de forma irregular i lleugerament enrotllada. L'estípit és de colors semblants als del barret, però en tons més clars. Pot esser bombat, sinuós, cilíndric o recte, i mesura uns 10 centímetres d'alçada i entre 1 i 3 cm de diàmetre.
La carn és blanca i s'envermelleix a les zones tallades, però això no es produeix sempre als exemplars joves, té un gust suau, una mica de florit, de vegades lleugerament farinós. Té una olor neutra però aviat fa una olor pesada, de safareig, de sabó de cuina. Les làmines són separades i lliures, de color blanc, freqüentment tacades de color marró. L'esporada és blanca.

## Referències

* 1 2 3 Grünert, H.; Grünert, R.; VV.AA.. Guías de Naturaleza Blume: Setas (t. original:"Pilze"). Blume, p. 74. ISBN 84-87535-11-9.
* 1 2 Ticholoma saponaceum» (en anglès), Index Fungorum, CAB International, Centraalbureau voor Schimmelcultures (CBS) i Landcare Research New Zealand Limited (eds.) Index Fungorum 186494.
* 1 2 3 Gerhardt, Ewald; Xavier Llimona, Jordi Vila. Bolets dels Països Catalans i d'Europa. Barcelona: Omega, 2000. ISBN 84-282-1121-3.
# Creu de terme de Castelldans

La creu de terme de Castelldans és una creu de terme del municipi de Castelldans (Garrigues).

## Història

Castelldans comptava amb una valuosa creu de terme, datada al segle XVI, que va ser destruïda l'any 1936. El 1954 se'n va construir una de nova, molt diferent a l'antiga, que es va col·locar al passeig Francesc Moragas.
El 2018 es va restaurar la creu, enretirant els símbols i inscripcions franquistes, substituint-los pel colom de la pau, l'escut actualitzat de Castelldans, l'escut de Catalunya i l'olivera com a símbol de la comarca.

## Referències

* ↑ «Creu de Castelldans». Pobles de Catalunya.
* ↑ «Castelldans substitueix els símbols i escuts de la creu del Passeig Moragues». Tot lleida, 28-11-2018.
# Cascos Blaus de les Nacions Unides

Cascos Blaus és el nom que reben els integrants dels cossos especials de l'ONU, a causa del color dels cascos que porten a l'uniforme. Participen en comeses internacionals per mandat directe del Consell de Seguretat i en formen part soldats dels exèrcits integrants de les Nacions Unides, que formen una força multinacional.

## Orígens

El seu origen es remunta al 29 de maig de 1948, quan el Consell de Seguretat de les Nacions Unides va advocar per la creació d'una força multinacional que posés fi a les hostilitats entre Egipte i Israel i en supervisés la treva. Aquesta missió, però, no fou militar sinó que hi foren presents com a observadors.
La primera missió militar fou el 1956 durant la crisi del Canal de Suez, arran d'una resolució presentada a l'Assemblea General de l'ONU pel ministre d'afers estrangers canadenc Lester Bowles Pearson.
Posteriorment han actuat en altres conflictes a l'Orient Mitjà, el Líban, Xipre, Moçambic, Somàlia, Bòsnia, etc.

## Objectius

Els Cascos Blaus, o Força de Manteniment de la Pau de les Nacions Unides, tenen la missió de:
* supervisar l'ús de l'alto el foc;
* desarmar i immobilitzar els combatents;
* protegir la població civil;
* realitzar el manteniment de la llei i l'ordre i entrenar una força local de policia;
* neteja de mines als territoris.

## Premis concedits

El 1988, la Força Internacional dels Cascos Blaus de les Nacions Unides va rebre, a causa de la seva labor pacífica, el Premi Nobel de la Pau per la participació en nombrosos conflictes des de 1956.
El 1993, la força dels Cascos Blaus destacada a l'antiga Iugoslàvia va rebre el Premi Príncep d'Astúries de Cooperació Internacional.

## Vegeu també

* Nacions Unides
* Brian Urquhart

## Enllaços externs

* «Cascos Blaus de les Nacions Unides» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries de Cooperació Internacional 1993