OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Shameless (sèrie de televisió de 2011)

Shameless és una sèrie de televisió estatunidenca emesa per la cadena Showtime. Està basada en la sèrie homònima del Regne Unit que emet Channel 4 i la seva trama se centra en la família disfuncional de Frank Gallagher, un pare alcohòlic abandonat per la seva ex dona que malbarata els seus diners mentre els seus sis fills aprenen a cuidar-se per si mateixos. És protagonitzada per William H. Macy, Emmy Rossum, Justin Chatwin, Cameron Monaghan, Jeremy Allen White, Ethan Cutkosky, i Emma Kenney, entre d'altres. La primera temporada, que consta de dotze episodis, fou emesa entre el 9 de gener i el 27 de març de 2011, mentre que la segona temporada començà el 8 de gener de 2012. L'1 de febrer de 2012 la sèrie va ser renovada per a una tercera temporada, que va començar a rodar-se al juny de 2012 i es va estrenar al gener de 2013. El 29 de gener de 2013, la cadena Showtime va renovar Shameless per a una quarta temporada.

## Repartiment
### Principal

* William H. Macy com a Frank Gallagher
* Emmy Rossum com a Fiona Gallagher
* Jeremy Allen White com a Phillip «Lip» Gallagher
* Cameron Monaghan com a Ian Gallagher
* Emma Kenney com a Debbie Gallagher
* Ethan Cutkosky com a Carl Gallagher
* Shanola Hampton com a Veronica Fisher
* Steve Howey com a Kevin «Kev» Ball
* Joan Cusack com a Sheila Jackson
* Emma Greenwell com a Mandy Milkovich (Recurrent Temporada 2, Principal Temporada 3)
* Noel Fisher com a Mickey Milkovich (Recurrent Temporades 1-2, Principal Temporada 3)
* Zach McGowan com a Jody Silverman (Recurrent Temporada 2, Principal Temporada 3)
* Justin Chatwin com a Jimmy Lishman, àlies Steve (Temporades 1-3; cameo temporada 4)

### Recurrent

* Laura Slade Wiggins com a Karen Jackson (Temporades 1-2, Recurrent 3)
* Brennan Kane Johnson i Blake Alexander Johnson com a Liam Gallagher
* Chloe Webb com a Monica Gallagher
* Joel Murray com a Eddie Jackson
* Tyler Jacob Moore com a Tony Markovitch
* Jane Levy com a Mandy Milkovich (Temporada 1)
* Pej Vahdat com a Kash
* Marguerite Moreau com a Linda
* Amy Smart com a Jasmine
* Madison Davenport com a Ethel
* Louise Fletcher com a Peg Gallagher

## Referències

* ↑ «Weeds may continue past Season 7; Shameless returns in January». Zap2it. Arxivat de l'original el 2011-08-31. [Consulta: 21 setembre 2011].
* ↑ «Showtime Renews Shameless». [Consulta: 4 abril 2013].
# Verdeta d'ull ros

La verdeta d'ull ros (Callophrys avis) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels licènids (Lycaenidae) present als Països Catalans.

## Distribució

Molt restringida. A Àfrica es distribueix pel Marroc i Algèria: Es troba a Tànger, Alger, Khenxela i Zehroun. A Europa, per França, Espanya i Portugal: Càceres, Cadis, Màlaga, Terol, meitat oriental de Catalunya, sud de Portugal i des dels Pirineus Orientals fins als Alps Marítims.

## Descripció
### Imago

Grandària petita. Destaca la seva coloració verda del revers (amb una petita franja discontínua blanca a les ales posteriors), aspecte que a la península Ibèrica només comparteix amb Callophrys rubi i lleugerament amb Tomares ballus, sol que aquesta darrera espècie també presenta tonalitats taronjoses i les verdes estan localitzades a les ales posteriors; en canvi és molt similar amb la primera: per diferenciar-les amb certesa s'ha d'observar la pil·lositat del front (espai entre els dos ulls), roig en C. avis, encara que hi ha alguna altra petita diferència. Anvers uniforme de color marró fosc. Dimorfisme sexual gairebé inexistent.

### Larva

Poc coneguda; amb la forma típica de licènid. En una de les formes conegudes és verda ambs dues franges laterals més clares i dues més dorsals de la mateixa tonalitat i puntejades de vermell.

## Hàbitat

Zones arbustives i seques amb abundància d'arbocer (Arbutus unedo), la principal planta nutrícia de l'eruga. Aquest també es pot alimentar de Coriaria, Viburnum i Salvia.

## Període de vol i hibernació

Una generació a l'any. Els imagos volen entre finals de març i mitjans de juny depenent de la localitat i de l'altitud. Hiberna com a pupa.

## Comportament

Sobre arbocer, les femelles ponen els ous en fulles joves adjacents a flors pansides o fruits, evitant plantes joves o rebrotades.

## Espècies ibèriques similars

* Verdeta d'ull blanc (Callophrys rubi)
* Coure verdet (Tomares ballus)

## Referències

* ↑ «Proposta de noms comuns per a les papallones diürnes (ropalòcers) catalanes» (en català). Butlletí de la Societat Catalana de Lepidopterologia. Arrizabalaga et al., 01-12-2012. [Consulta: 26 gener 2014].
* ↑ «Noms de papallones | TERMCAT». [Consulta: 4 desembre 2024].
* 1 2 3 4 5 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.

## Enllaços externs

* European Butterflies (anglès)
* Insectarium Virtual (castellà)
* Moths and butterflies of Europe and North Africa (anglès)
# Encordades

Encordades és una pel·lícula documental catalana de 2011 dirigida per Gerard Montero. Diferents generacions d'alpinistes i muntanyenques expliquen les seves vivències amb la seva passió per pujar muntanyes, i on es reflexiona sobre el paper femení en aquest esport. Amb la veu de les diferents protagonistes com a fil conductor i les imatges d'aquestes dues modalitats esportives, pretén reflexionar sobre els límits físics i humans de les persones en general i de manera molt particular de les dones. Està produïda per Alkimia Produccions.
El documental va guanyar el premi a la millor pel·lícula de muntanyisme del Festival de Muntanya de Kendal de 2011, i el premi al millor realitzador espanyol al Festival de Cinema de Muntanya de Torelló del mateix any. També es va projectar al Bilbao Mendi Film Festival.

## Participants

* Carme Romeu Pecci
* Mònica Verge Folia
* Elisabeth Vergés Costa
* Esther Sabadell Simó
* Helena Alemán i Sobrino
* Anna Ibáñez

## Referències

* ↑ «Encordades: “Las mujeres lo han tenido difícil en la montaña”». Desnivel, 07-06-2011 [Consulta: 29 setembre 2019].
* ↑ «"Encordades" a "Temps d'aventura"». TV3, 12-06-2012. [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ «Encordades (2011)» (en anglès). Filmaffinity. [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ «El documental "Encordades", premiada al Festival Mountain of Kendal 2011 i al Festival de Muntanya de Torelló 2011». Universitat Ramon Llull, 22-11-2011. [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ «‘Encordades': “Dicen que he sido una pionera”» (en castellà). Desnivel, 16-12-2011. [Consulta: 3 juliol 2022].
# L'estranya parella

L'estranya parella (original: The Odd Couple) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Gene Saks estrenada el 1968 i doblada al català. Trenta anys després de la seva estrena, el 1998, Howard Deutch ha rodat una continuació d'aquesta pel·lícula amb els mateixos actors principals i sobre el mateix tema, The Odd Couple II.

## Argument

Felix Ungar (Jack Lemmon), un hipocondríac obsessionat per la neteja i l'ordre que acaba de ser abandonat per la seva dona, prova de suïcidar-se. Després de diverses temptatives infructuoses, aterra al pis del seu amic Oscar Madison (Walter Matthau), un periodista esportiu divorciat, on té lloc un torneig de pòquer. Després d'haver calmat el seu amic, Oscar proposa a Felix d'hostatjar-lo.
Però els dos companys són de caràcter oposat i la situació es degrada ràpidament. En efecte, després d'afanyar-se a posar ordre en el pis del seu amic més aviat desordenat, Felix vol igualment posar ordre en la vida d'aquest. Però l'obsessió de la neteja de Felix cada vegada ataca més els nervis d'Oscar i la situació arriba al paroxisme quan Felix fa fracassar una cita galant amb les dues germanes Gwendolyn i Cecily Fink.
Oscar ja no dirigeix llavors la paraula a Felix i el fa fora. Però, ràpidament, i pres de remordiment, Oscar va a la seva recerca.

## Repartiment

* Jack Lemmon: Felix Ungar
* Walter Matthau: Oscar Madison
* John Fiedler: Vinnie
* Herb Edelman: Murray
* David Sheiner: Roy
* Larry Haines: Speed
* Monica Evans: Cecily Pigeon
* Carole Shelley: Gwendolyn Pigeon

## Nominacions

* 1969. Oscar al millor muntatge per Frank Bracht
* 1969. Oscar al millor guió adaptat per Neil Simon
* 1969. Globus d'Or al millor actor musical o còmic per Walter Matthau
* 1969. Globus d'Or al millor actor musical o còmic per Jack Lemmon

## Referències

* ↑ L'estranya parella
* ↑ «The odd couple». The New York Times.
# Petroica de l'illa del Sud

La petroica de l'Illa del Sud (Petroica australis) és una espècie d'ocell passeriforme de la família dels petròicids. És endèmica de Nova Zelanda. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, australis, significa 'austral' en llatí.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia. «petroica de l'Illa del Sud». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT, 2017–2020. [Consulta: 25 febrer 2021].
* ↑ BirdLife International. «Petroica australis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-3.RLTS.T103734942A93987322.en. [Consulta: 25 febrer 2021].
* ↑ Jobling, 2010, p. 62 i 63, «australe / australis».

## Bibliografia

* Jobling, J. A. Helm Dictionary of Scientific Bird Names (en anglès). Christopher Helm, 2010. ISBN 9781408133262.
# Sonata en sol major (HWV 358)

La Sonata en sol major, HWV 358, fou composta per Georg Friedrich Händel en algun moment entre 1707 i 1710. No està especificat l'instrument solista i a l'acompanyament hi ha un teclat (clavicèmbal). L'obra està referenciada com a HHA iv/18,3. No hi ha cap referència en el catàleg HG (Händel-Gesellschaft). Forma part de les sonates Fitzwilliam.
Per una raó desconeguda, Händel no va indicar la instrumentació o les indicacions de tempo en els moviments. De fet, el manuscrit original ni tan sols esmenta que és una "sonata". Tot i que a la categorització de l'obra a IMSLP es relaciona amb el violí, la tessitura és aguda per a un violí, i no baixa del sol4 (que és una octava per sobre de la nota més baixa del violí). Per aquesta raó (tot i que el violí és l'instrument més probable), sovint es toca amb flauta dolça (recorder).
Una interpretació típica dura uns cinc minuts.

## Estructura

La sonata consta de tres moviments:
| Moviment | Caràcter | Notes |
| 1 | Allegro | Una melodia de semicorxeres que en tota la peça, gairebé com un estudi, amb molts canvis. |
| 2 | Adagio | La part més rellevant, recollida, molt lenta i romàntica. Cal molt de vibrato. |
| 3 | Allegro | Hi ha quatre notes extremadament altes (que no s'adapten a l'harmonia que l'acompanya) cap al final del moviment. |

## Referències

* ↑ Hicks, Anthony (2001). Sadie, Stanley; Tyrrell, John (eds.). The New Grove Dictionary of Music and Musicians. x (2 ed.). London: Macmillan. p. 802.
* ↑ «Handelian FAQs». gfhandel.org, 03-02-2007. Arxivat de l'original el 21 març 2009. [Consulta: 21 febrer 2009].
* ↑ Sonata en sol major (HWV 358): Partitura lliure a l'IMSLP.
* ↑ El tempo per cada moviment no està indicat en la partitura, i el que s'indica és un acord general dels editors.
# Pievepelago

Pievepelago ( Frignanese : La Piéva o Piêvpèlegh ) és un munifkhj
# Liya Kebede

Liya Kebede (amhàric: ሊያ ከበደ) (Addis Abeba, 3 de gener de 1978) és una model i actriu etíop.

## Biografia
### Orígens

Kebede va néixer el 3 de gener de 1978 a Addis Abeba, Etiòpia, indret on va créixer. Un director de cinema la va veure mentre ella assistia al Liceu Guébré-Mariam i li va presentar a un agent de models francesos. Després d'acabar els seus estudis, es va traslladar a França per continuar els treballs a través d'una agència parisenca. Kebede més tard es va traslladar a Ciutat de Nova York. En alguna ocasió ha comentat que la indústria del modelatge a Etiòpia és molt diferent al de les passarel·les en la que es troba actualment, ja que a Etiòpia per a cada desfilada li van haver de proporcionar sabates.

### Vida personal

Kebede es casà l'any 2000 amb el gestor de fons d'inversió etíop Kassy Kebede. Tingueren dues criatures: el fill Suhul (2001) i la filla Raee (2005). Des de 2007, resideix en família a Ciutat de Nova York.

## Filmografia seleccionada

* Lord of War (2005)
* The Good Shepherd (2006)
* Desert Flower (2009)
* Black Gold (2011)
* Sur la piste du marsupilami (2012)
* El capital (2012)
* La migliore offerta (2013)
* Samba (2014)
* Nicky Larson et le Parfum de Cupidon (2019)

## Referències

* ↑ Perfil a New York Magazine Arxivat 2010-11-27 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 Wiltz, Teresa «The Swan» (en anglès). Essence, 9-2004.
* ↑ Burke, Meredith Melling. "Cause for Celebration" US Vogue (desembre 2006) (anglès)

## Enllaços externs

* Liya Kebede - Lloc web oficial
* Fitxa a FashionModelDirectory.com (anglès)
# Mr Hublot

Mr Hublot és un curtmetratge animat franco-luxemburguès de 2013, dirigit per Laurent Witz i Alexandre Espigares. Va guanyar un Oscar al millor curtmetratge d'animació.

## Argument

Mr. Hublot és un home que viu en un petit departament, a una ciutat futurista i sobre poblada. El personatge demostra un trastorn obsessiu-compulsiu, en encendre i apagar els llums del seu departament abans d'anar-se'n a dormir, i en adreçar amb cura els quadres que estan penjats a les parets. L'home a més a més ha posat diversos baldons a les portes de casa seva.
Un dia, Hublot veu un gos robòtic al carrer, el qual sembla estar abandonat. L'home no el presta una gran atenció i continua amb les seves tasques diàries. L'endemà, quan un camió de recollida de rebuigs s'enduu la capsa de cartó on dorm l'animal, Hublot baixa al carrer i intenta aturar-lo, però el vehicle se'n va. Posteriorment el protagonista descobreix que l'animal no havia mort, i l' ho adopta com la seva mascota.
El temps passa, i el gos va augmentant la seva mida, arribant també a ser més gran que el seu propietari. La mida de l'animal passa a convertir-se en un problema, perquè afecta l'ordre que Hublot cerca tenir a la seva llar. Una nit, quan sent que la seva mascota ha trencat algunes coses del seu departament, el protagonista pren un tornavís elèctric i s'acosta a l'animal. Immediatament després es mostra a Hublot tallant i desmuntant unes peces metàl·liques i guardant-les en unes capses. A la següent escena es veu al protagonista de volta a la normalitat, adreçant els quadres i seient per veure televisió. Al costat seu està la seva mascota, qui ha augmentat considerablement la seva mida des de l'última vegada que se'l va veure. Després d'això es revela que Hublot no havia desarmat al gos, sinó que es va mudar a un celler de més gran, ubicat al capdavant del seu antic departament.

## Premis

| Any | Premi | Categoria | Receptor(s) | Resultat |
| 2014 | Premis Óscar | Millor curtmetratge d'animació | Laurent Witz i Alexandre Espigares | Guanyador |
| 2014 | Festival de Cinema de Kerry | Millor animació | Laurent Witz i Alexandre Espigares | Guanyador |

## Referències

* 1 2 «Mr Hublot (2013) - Awards» (en anglès). IMDb. [Consulta: 27 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Mr Hublot - Lloc web oficial
# Petroica roquera

La petroica roquera (Petroica archboldi) és una espècie d'ocell passeriforme de la família dels petròicids. És endèmica de la província indonèsia de Papua, on viu a altituds d'entre 3.850 i 4.150 msnm. El seu hàbitat natural són les zones rocoses situades molt per sobre del límit arbori. Podria estar amenaçada per l'activitat minera i l'escalfament global. Fou anomenada en honor del zoòleg i filantrop estatunidenc Richard Archbold.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia. «petroica roquera». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT, 2017–2020. [Consulta: 24 febrer 2021].
* ↑ BirdLife International. «Petroica archboldi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-3.RLTS.T22704799A93985859.en. [Consulta: 24 febrer 2021].
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2020, p. 33.

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Birds (en anglès). Bloomsbury, 2020. ISBN 9781472982698.
# San Possidonio

San Possidonio ( Mirandolese : San Pusidònî ) és un comune (munisgd
# Sable Football Club

El Sable Football Club és un club de futbol camerunès de la ciutat de Batié.

## Palmarès

* Lliga camerunesa de futbol:
** 1999
* Supercopa camerunesa de futbol:
** 1999

## Referències

* ↑ Schöggl, Hans; Peuple Sawa. «Cameroom - List of Champions». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 20-07-2010. [Consulta: 31 març 2011].
# Pumpel·lyïta-(Fe³⁺)

La pumpel·lyïta-(Fe³⁺) és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la pumpel·lyita. El nom va ser proposat el 1973 per la seva relació amb les altres espècies minerals del grup de la pumpel·lyita.

## Característiques

La pumpel·lyïta-(Fe³⁺) és un silicat de fórmula química Ca₂Fe³⁺Al₂(Si₂O₇)(SiO₄)(OH,O)₂·H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pumpel·lyïta-(Fe³⁺) pertany a «09.B - Estructures de sorosilicats amb grups barrejats de SiO₄ i Si₂O₇; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: al·lanita-(Ce), al·lanita-(La), al·lanita-(Y), dissakisita-(Ce), dol·laseïta-(Ce), epidota, epidota-(Pb), khristovita-(Ce), mukhinita, piemontita, piemontita-(Sr), manganiandrosita-(La), tawmawita, manganipiemontita-(Sr), ferrial·lanita-(Ce), clinozoisita-(Sr), manganiandrosita-(Ce), dissakisita-(La), vanadoandrosita-(Ce), uedaïta-(Ce), epidota-(Sr), al·lanita-(Nd), ferrial·lanita-(La), åskagenita-(Nd), zoisita, macfal·lita, sursassita, julgoldita-(Fe²⁺), okhotskita, pumpel·lyïta-(Fe²⁺), pumpel·lyïta-(Al), pumpel·lyïta-(Mg), pumpel·lyïta-(Mn²⁺), shuiskita, julgoldita-(Fe³⁺), clinozoisita, poppiïta, julgoldita-(Mg), ganomalita, rustumita, vesuvianita, wiluïta, manganovesuvianita, fluorvesuvianita, vyuntspakhkita-(Y), del·laïta, gatelita-(Ce) i västmanlandita-(Ce).

## Formació i jaciments

S'ha trobat a Itàlia, Noruega i els EUA.

## Referències

* 1 2 «Pumpellyite-(Fe3+)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 desembre 2019].
* ↑ «Diccionari de gemmologia | TERMCAT». [Consulta: 7 juny 2020].
# Cephalaspis

Cephalaspis és un gènere extint de peixos agnats amb armadura de la classe dels osteostracis, de la grandària d'una truita. Eren peixos detritívors que van viure en les aigües dolces dels rierols i en els estuaris del període Devonià en l'Europa occidental.

## Referències

* ↑ «Fossilworks: Cephalaspis». Arxivat de l'original el 2016-03-23. [Consulta: 20 desembre 2020].
# Savignano sul Panaro

Savignano sul Panaro ( Modenese : ghjg
# Escola de costura Agulla d'Or

L'escola de costura Agulla d'Or —en persa آموزشگاه خیاطی سوزن‌طلا— va ser una escola per a les nenes a l'Herat (Afganistan) durant la insurgència talibana a la zona. A causa que a les nenes i a les dones no se les permetia assistir a l'escola i rebre educació sota l'estricta interpretació de la llei islàmica imposada pels talibans, les escriptores pertanyents al Cercle Literari d'Herat van crear un grup anomenat Cercle de Costura d'Herat, que va fundar l'escola clandestinament al voltant de l'any 1996.
Les dones anaven a l'escola tres vegades per setmana aparentment per cosir, però en lloc d'això escoltaven conferències impartides per professors de literatura de la Universitat d'Herat. Els nens que jugaven a l'exterior alertaven al grup si la policia religiosa s'apropava, donant-lis temps per amagar els llibres i treure els estris de costura. L'Herat podria haver estat l'àrea més oprimida sota els talibans, segons la periodista i escriptora Christina Lamb, perquè era una ciutat culta i sobretot xiïta, ambdós factors als quals s'oposaven els talibans. A Radio Free Europe va declarar: «Arribaven amb els burques i les bosses plenes de material i tisores. A sota portaven quaderns i bolígrafs. I un cop dins, en lloc d'aprendre a cosir, parlaven de Shakespeare i James Joyce, Dostoievski i dels seus propis escrits. Era un gran risc a què s'enfrontaven. Si haguessin estat capturades, haurien estat, com a mínim, empresonades i torturades. Potser executades a la forca».

## Referències

* ↑ "The Taliban's War on Women" Arxivat 2007-07-02 a Wayback Machine., Physicians for Human Rights, August 1998, accessed 29 July 2010.
* 1 2 3 Synovitz, Ron. "Afghanistan: Author Awaits Happy Ending To 'Sewing Circles Of Herat'", Radio Free Europe, març de 2004.
* 1 2 3 Lamb, Christina. "Woman poet 'slain for her verse'" Arxivat 2020-04-07 a Wayback Machine., The Sunday Times, novembre de 2005.
# Carles Santiago i Roig

Carles Santiago i Roig (Barcelona, 9 de gener de 1953) és un compositor de sardanes i músic. Ha desenvolupat una prolífica carrera dins el món de la sardana i entre les seves activitats cal destacar que fou fundador i representant de la cobla Ciutat de Cornellà, d'on en va ser instrumentista de flabiol, tenora i tible. Ha estat premiat en diversos concursos de composició.
De petit passà a residir a Cornellà de Llobregat i inicia estudis de solfeig i acordió a Barcelona, fent harmonia de forma autodidacta. Les seves primeres experiències foren com a cantautor, compartint escenari amb Pere Tàpies, Lluís Llach, Teresa Rebull i Joan Manuel Serrat. Essent dansaire de la colla sardanista Pedraforca començà la seva inclinació per la música de cobla i en un concurs convocat per la Unió de Colles Sardanistes la seva sardana Amb il·lusió obtingué el primer premi (1974). Un bell somni fou finalista de la Sardana de l'Any 1975. Des de llavors ha escrit més de 100 títols, molts dels quals enregistrats i, a part, porta escrites unes 150 revesses i l'obra per a cobla Recordant Verdi.
Amb la sardana A Garcia, 10 i més va guanyar el primer accèssit del premi Sardana de l'Any 2015. El seu fill, Marc Santiago Casasses (1997), és compositor i contrabaixista de la cobla Mediterrània; el seu altre fill, Roger, és trompeta a cobla La Principal del Llobregat.

## Enregistraments

Selecció
* Cobla Ciutat de Cornellà. Sardanes Carles Santiago i Roig. Barcelona: Audiovisuals de Sarrià, 2009. DC que comprèn les sardanes Volgut pare; Tota una història; Sardanes a Olot; L'avi Joan (lluïment tenora); Nostra dansa, mil i més; De l'anella oberta a Cubelles; Víctor, ramell d'or; Estimat Miquel; Marc i Susanna; A Garcia, 10 i més; La Plaça del Paraigües; Vint més cinc de flor de neu
* Cobla Bohèmia. Connectats 1. Barcelona: Audiovisuals de Sarrià, 2012. DC monogràfic dedicat als compositors del grup GASP: Daniel Gasulla, Lluís Alcalà, Carles Santiago i Jordi Paulí. De Carles Santiago conté les sardanes El pati de l'Artesà; Súria 40 anys d'aplec; Baix Camp 86; Laia.
* Cobla Bohèmia. Connectats 2. Barcelona: Audiovisuals de Sarrià, 2014. DC dedicat als compositors del grup GASP. De Carles Santiago conté les sardanes Família GASP; Colla Sabadell; L'aplec de Sant Vicenç dels Horts; L'estació del Nord
* Cobla Bohèmia. Connectats 3. Barcelona: Audiovisuals de Sarrià, 2017. DC dedicat als compositors del grup GASP. De Carles Santiago conté les sardanes Experiències viscudes; Aires de Seva; Un bell somni; Sardanes a Prats de Molló La Presta

## Enllaços

Projecte Fer de músic: Entrevista a Carles Santiago a YouTube

## Referències

* ↑ Calzada, Elena. «El compositor Carles Santiago guanya la Sardana de l'Any 2022, al web Tornaveu». [Consulta: 4 febrer 2025]. «Carles Santiago, al web de la Cobla Contemporània». [Consulta: 4 febrer 2025].
* 1 2 3 «Llista de sardanes de Carles Santiago, al web Boig Sardanista». [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ «Cobla Mediterrània, integrants 2025». [Consulta: 4 febrer 2025].
* ↑ «Membres de la cobla La Principal del Llobregat, 2025». [Consulta: 4 febrer 2025].