OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juli III

Juli III (Roma, Estats Pontificis, 10 de setembre de 1487 - 23 de març de 1555) fou papa de Roma (1549-1555). Giammaria Chiocci del Monte era fill d'un jurista famós i va estudiar jurisprudència i teologia a les universitats de Perusa i Siena. El 1512 va succeir el seu oncle en l'arquebisbat de Siponto, càrrec que va ostentar el 1521, quan va rebre el bisbat de Pavia. Va ser ostatge de les tropes de Carles V durant el Saqueig de Roma (1527), va ser nomenat cardenal per Pau III el 1536 i s'encarregà dels preparatius del Concili de Trento, que va arribar a presidir.
Va ser escollit Papa en un conclave de quaranta-vuit cardenals, amb l'oposició inicial de Carles V, que va haver de cedir pels acords entre francesos i italians, tot i que més endavant va trobar en Juli un aliat fidel. Com a nou Papa, va ser responsabilitat seva continuar el concili de Trento que havia suspès Pau III. Les sessions es van reprendre l'1 de maig de 1551 a la ciutat de Trento, ja que Carles no hauria permès cap altra seu i el Papa no era prou poderós per contradir els seus desitjos. Els bisbes i els representants de França no van assistir-hi, ja que el seu nou rei Enric II no els ho va permetre.
La precària pau entre el Regne de França i l'eix d'Espanya i el Sacre Imperi estava a punt de trencar-se. El afers italians i lligat a aquests el Papa van donar ocasió a la guerra. Juli III va restaurar Octavio Farnese, net del Papa Pau III i gendre de Carles V, al Ducat de Parma, que en compliment d'un acord li havia de ser restituït al seu sogre. Per quedar-se amb el ducat, Octavio Farnese no va dubtar a demanar ajuda al rei de França, que li la va oferir només per rivalitat amb l'emperador. Juli, desairat pel duc i assetjat pels francesos es va unir amb Carles V. El cristianisme de Francesc I de França no li va impedir aliar-se amb els turcs perquè assetgessin la costa italiana mentre ell ocupava Siena i portava la guerra al centre de la península Itàlica. El 1552 es va clausurar sobtadament el Concili de Trento.
Maria I d'Anglaterra va derogar les reformes religioses introduïdes per Enric VIII, i continuades per Eduard VI, i va sotmetre el Regne d'Anglaterra a la disciplina papal el 30 de novembre de 1554 amb el suport del cardenal Reginald Pole. L'acord amb Juli III va trigar molts mesos i va haver de concedir que les terres monacals confiscades no serien retornades a l'església sinó que quedarien en mans dels seus influents nous propietaris. Uns 800 rics protestants van exiliar-se, i els que es van quedar i van persistir a proclamar públicament les seves creences es van convertir en objectiu de les lleis d'heretgia, i 283 persones van ser executades, la majoria per mort a la foguera. Juli III va sobreviure fins al març del 1555.

## Referències

* ↑ Porter, 2007, p. 331.
* ↑ Waller, 2006, p. 104.

## Bibliografia

* Porter, Linda. Mary Tudor: The First Queen (en anglès). Londres: Little, Brown, 2007. ISBN 978-0-7499-0982-6. OCLC 230990057.
* Waller, Maureen. Sovereign Ladies: The Six Reigning Queens of England. Nova York: St. Martin's Press, 2006. ISBN 0-312-33801-5.
# Jean Schaaf

Jean Schaaf fou un ciclista alemany amateur, especialista en el ciclisme en pista. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del Món de Velocitat amateur de Colònia 1895, per darrere del neerlandès Jaap Eden i el danès Christian Ingemann.

## Palmarès

* 1892
** Campió d'Alemanya amateur en Velocitat

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Pantolests

Els pantolests (Pantolesta) són un subordre extint de mamífers de l'ordre dels cimolests que tingueren una àmplia distribució des del Paleocè inferior fins a l'Oligocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya, Bèlgica, el Canadà, Egipte, els Estats Units, França, Itàlia, el Kazakhstan, Kenya, Mongòlia i el Regne Unit. Tenien una fórmula dental de ${\tfrac {3.1.4.3}{3.1.4.3}}$. Eren de constitució robusta i ocupaven diversos nínxols ecològics: n'hi havia d'arborícoles, de terrestres, de semiaquàtics i d'excavadors.

## Referències

* 1 2 Entrada «Pantolesta» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 25 gener 2024].
* 1 2 Prothero, 2017, p. 99.
* 1 2 Asher, 2018, p. 330.
* ↑ Prothero, 2017, p. 101.
* ↑ Prothero, 2017, p. 100.

## Bibliografia

* Asher, R. J. «Diversity and relationships within crown Mammalia». A: Zachos, F. E.; Asher, R. J. Mammalian Evolution, Diversity and Systematics (en anglès). De Gruyter, 2018, p. 301-352. ISBN 978-3-11-027590-2.
* Prothero, D. R. The Princeton Field Guide to Prehistoric Mammals (en anglès). Princeton University Press, 2017. ISBN 978-0-691-15682-8.
# Li-Fi

Li-Fi, de l'anglès Light Fidelity (llum fidelitat, traducció literal de cada terme) és un sistema de comunicació amb llum visible 5G que utilitza llum LED per transferir informació a alta velocitat. És una forma similar al Wi-Fi. El Li-Fi permet, per exemple, d'encendre simplement el llum per connectar-se a Internet. Aquest sistema permet transmetre informació de manera més ràpida en comparació al Wi-Fi, a més de no saturar la connexió per la presència d'un nombre d'aparells Wi-Fi nombrós. Tanmateix, el seu preu, tant de fabricació com de comercialització, segueix sent car.

## Funcionament

Com que els llums led s'encenen i s'apaguen (1 i 0 binàriament) 10 mil milions de vegades per segon, es fa servir aquesta característica per enviar informació a través de l'ona de llum, arribant així a 10Gbps de velocitat. Aquestes ones de llum que creen la llum led són per on viatge la informació, i la velocitat d'encesa/apagada d'aquestes llums és tan ràpida que és imperceptible per l'ull humà.
El funcionament de la tecnologia Li-Fi es pot veure representada a la Figura \ref{Estructura_Li-Fi}. Al costat de la bombeta s'instal·la un modulador (\textit{Lamp Driver}) i del que s'encarrega és de poder variar l'ona del senyal. Després que aquest modulador varii l'ona del senyal amb la informació, la bombeta amb l'encesa/apagada crea les ones per on viatjarà aquesta informació i més tard seran els fotorreceptors els que s'encarregaran de recollir aquesta informació, ja que són capaços de captar la variació de la intensitat de llum i convertir-ho en corrent elèctric.

## Avantatges i inconvenients

Alguns dels avantatges que podem citar són:
* A llocs com avions i hospitals on els sorolls de radiofreqüència està prohibit, Li-Fi es podria utilitzar
* Com que la informació viatja a través de la llum i com aquesta no travessa parets ni objectes opacs, s'obté una major privacitat
* Al no necessitar un amplada de banda de radiofreqüència com el Wi-Fi, no necessita la llicència i, per tant, és més econòmic
* Cada llum de carrer podria ser un punt d'accés de dades lliure
* Per llocs submarins, on les ones Wi-Fi no funcionen, Li-Fi és una possible solució per exploracions submarines
Encara que també té alguns inconvenients:
* Com que la llum no travessa objectes opacs, com podrien ser parets, si la llum no arriba, no es pot transmetre el senyal
* Si en algun moment entre la bombeta i el fotoreceptor, s'hi troba un objecte opac, o simplement s'apaga la bombeta, es perd la transmissió
* Es necessita una bombeta LED

## Referències

* ↑ http://www.lanacion.com.ar/1667564-que-es-el-li-fi-la-conexion-por-luz-que-busca-superar-al-wi-fi Arxivat 2014-12-23 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Light Fidelity (Li-Fi): An Emerging Technology for The Future
* Li–Fi – The Latest Technology in Wireless
* Li Fi
# VI Cos d'Exèrcit (Bàndol republicà)

El VI Cos d'Exèrcit va ser una formació militar pertanyent a l'Exèrcit Popular de la República que va lluitar durant la Guerra Civil Espanyola. Desplegat en els fronts de Madrid i Extremadura, va tenir un paper poc rellevant al llarg de la contesa.

## Historial

La unitat va ser creada el 7 d'abril en el si del V Cos d'Exèrcit, quedant sota el comandament del coronel Adolfo Prada Vaquero. Va tenir la seva caserna general en El Pardo, quedant integrat en l'Exèrcit del Centre. En l'estiu de 1938 —en el context de les operacions de la bossa de Mèrida— la formació va ser profundament reorganitzada, passant a quedar adscrita a l'Exèrcit d'Extremadura. Cobria un front que anava des de la confluència dels rius Tajo i Algodor fins al riu Guadiana, connectant amb les forces VII Cos d'Exèrcit. La seva caserna general es va traslladar a Navahermosa.

## Comandaments
### Comandants

* coronel Adolfo Prada Vaquero;
* tinent coronel Antonio Ortega;
* tinent coronel Manuel Gallego Calatayud;

### Comissaris

* José Antonio Junco Toral, del PSOE;
* Emilio Rodríguez Sabio, del PSOE;

### Caps d'Estat Major

* tinent coronel Ramón Ruiz-Fornells Ruiz;
* tinent coronel Luis Fernández Ortigosa;

## Ordre de Batalla

| Data | Exèrcit adscrit | Divisions integrades | Front de batalla |
| Juny de 1937 | Exèrcit del Centre | 5a, 7a, 8a | Tajo-Jarama |
| Desembre de 1937 | Exèrcit del Centre | 8a, 10a | Tajo-Jarama |
| Abril de 1938 | Exèrcit del Centre | 5a, 10a, 8a | Tajo-Jarama |
| Novembre de 1938 | Exèrcit d'Extremadura | 29a, 36a, 71a | Extremadura-Tajo |

## Vegeu també

* Cossos d'Exèrcit republicans en la Guerra Civil Espanyola
* Exèrcit Popular de la República

## Notes

* ↑ Va ser reorganitzat a partir d'una fracció del VII Cos d'Exèrcit, que va cedir algunes unitats.

## Referències

* ↑ Zaragoza, 1983, p. 52.
* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 126.
* 1 2 3 Martínez Bande, 1981, p. 249.
* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 296.
* ↑ Engel, 1999, p. 184.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 179.
* ↑ Zaragoza, 1983, p. 56.

## Bibliografia

* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Martínez Bande, José Manuel. La batalla de Pozoblanco y el cierre de la bolsa de Mérida. Madrid: Editorial San Martín, 1981.
* Zaragoza, Cristóbal. Ejército Popular y Militares de la República, 1936-1939. Barcelona: Ed. Planeta, 1983.
# Domingo de Moradell

Domingo de Moradell Donzell fou un militar barceloní del segle xvii.

## Vida i Obra

Poc o res es coneix de la vida de Moradell: se sap que el 1639 era sergent major de la coronela de Barcelona i que el 13 de setembre de 1640 fou nomenat membre de la Junta de Guerra en representació de l'estament militar. També va participar en la batalla de Montjuïc (1641).
Es conserva un tractat militar titulat Preludis militars publicat a Barcelona el 1640 i que va ser traduït al castellà el 1674 per Jacint Ayom (probable pseudònim de Jacin Moià). Dins de la migrada producció catalana en aquest ram militar, potser és aquesta una de les obres més dignes de record nascuda després de les tensions amb França (ocupació de Salses, 1639). El llibre comença planyent-se precisament de la decadència de les arts militars a Catalunya.

## Referències

* ↑ Simón i Tarrés, Antoni. 1640. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2019, p. 378. ISBN 978-84-232-0851-7.
* ↑ Queralt, Xavier Baró «Algunes reflexions sobre l'ús de la llengua a la Catalunya barroca i la superació del concepte de decadència». Revista de Dret Històric Català, 18, 2019, pàg. 99–113. ISSN: 2014-0010.
* ↑ Rubió i Balaguer, 1999, p. 232.
* ↑ Rubió i Balaguer, 1999, p. 233.

## Bibliografia

* Rubió i Balaguer, Jordi. Obra dispersa. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1999. ISBN 84-8415-045-3.
* Merino Peral, Esther «La ilustración de los Tratados de Arte Militar, impresos y conservados en la Biblioteca Nacional, 1500 - 1671» (en (castellà)). Anales de Historia del Arte, Vol. 19, 2009, pàg. 77-116. ISSN: 0214-6452.

## Enllaços externs

* «Domingo de Moradell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. (anglès)
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - Individual femení

La competició individual femenina va ser una de les tres proves del programa de patinatge artístic disputades durant els Jocs Olímpics d'Anvers de 1920. La prova es va disputar el 25 d'abril de 1920 al Palau de gel d'Anvers i hi van prendre part 6 patinadores de 4 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Magda Julin (SWE) | Svea Norén (SWE) | Theresa Weld (USA) |

## Resultats

| Posició | Nonm | País | FO | PL | Punts | Punts totals |
| 1 | Magda Julin | Suècia | 1 | 4 | 12.0 | 913,50 |
| 2 | Svea Norén | Suècia | 2 | 3 | 12.5 | 887,75 |
| 3 | Theresa Weld | Estats Units | 5 | 1 | 15.5 | 898,00 |
| 4 | Phyllis Johnson | Regne Unit | 3 | 5 | 18.5 | 869,50 |
| 5 | Margot Moe | Noruega | 4 | 6 | 22.5 | 859,75 |
| 6 | Ingrid Gulbrandsen | Noruega | 6 | 2 | 24.0 | 847,50 |
Àrbitre:
* Victor Lundquist
Jutges:
* August Anderberg
* Louis Magnus
* Eudore Lamborelle
* Knut Ørn Meinich
* Herbert Yglesias

## Referències

* Belgium Olympic Committee. Olympic Games Antwerp 1920: Official Report (en francès), 1957.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2009. [Consulta: 24 abril 2008].
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'estiu de 1920

Als Jocs Olímpics de 1920 realitzats a la ciutat d'Anvers (Bèlgica) es disputaren tres proves de patinatge artístic sobre gel, una en categoria masculina, una en femenina i una de mixta entre els dies 20 i 30 d'abril.
Aquesta fou la segona, i última, ocasió que el patinatge artístic fou esport olímpic en els Jocs Olímpics d'Estiu. En la realització dels primers Jocs Olímpics d'Hivern l'any 1924 aquesta modalitat esportiva passà al programa oficial d'aquests jocs.

## Comitès participants

Participaren 31 patinadors de vuit comitès nacionals diferents:
| Bèlgica (2) (homes: 1;dones:1) Estats Units (4) (homes: 2;dones:2) Finlàndia (3) (homes: 2;dones:1) França (2) (homes: 1;dones:1) | Noruega (6) (homes: 3;dones:3) Regne Unit (9) (homes: 5;dones:4) Suècia (4) (homes: 2;dones:2)  Suïssa (1) (homes: 1;dones:0) |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual masculí detalls | Gillis Grafström | Andreas Krogh | Martin Stixrud |
| Individual femení detalls | Magda Mauroy-Julin | Svea Norén | Theresa Weld |
| Parelles detalls | Finlàndia Ludowika Jakobsson Walter Jakobsson | Noruega Alexia Bryn Yngvar Bryn | Regne Unit Phyllis Johnson Basil Williams |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Suècia | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 2 | Finlàndia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Noruega | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 4 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4 | Estats Units | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Figure Skating at the 1920 Summer Olympics». [Consulta: 12 setembre 2024].

## Enllaços externs

* (anglès) Patinatge artístic - Anvers 1920 Arxivat 2008-04-30 a Wayback Machine.
# Elsa Rendschmidt

Elsa Helene Rendschmidt (Berlín, 11 de gener de 1886 – Celle, Niedersachsen, 9 d'octubre de 1969) va ser una patinadora artística sobre gel alemanya que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en la prova individual femenina del programa de patinatge artístic. Fou superada en la classificació per la britànica Madge Syers. Amb aquesta medalla fou la primera alemanya en guanyar una medalla en uns Jocs.
Disputà diversos campionats del món, sent la millor posició la segona obtinguda el 1908 i 1910.

## Palmarès
### Individual

| Competició | 1906 | 1907 | 1908 | 1910 | 1911 |
| Jocs Olímpics | | | 2n | | |
| Campionat del món | 4t | 4t | 2n | 2n | |
| Campionat d'Alemanya | | | | | 1r |

## Referències

* 1 2 «Elsa Rendschmidt Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 21 d’abril 2011. [Consulta: 4 setembre 2016].
# Geoffrey Hall-Say

Geoffrey Norman Edward Hall-Say (Bray, Berkshire, 27 d'abril de 1864 – Brighton, 21 de gener de 1940) va ser un patinador artístic sobre gel anglès que va competir a cavall del segle xix i del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la prova figures especials del programa de patinatge artístic. Fou superat en la classificació pel rus Nikolai Panin i el seu compatriota Arthur Cumming.

## Referències

* ↑ «Geoffrey Hall-Say Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2013. [Consulta: 3 setembre 2016].
* ↑ Perfil a databaseOlympics
# Georges Gautschi

Georges Harold Roger Gautschi (6 d'abril de 1904 – 12 de febrer de 1985) va ser un patinador artístic sobre gel suís que va competir a començaments del segle xx.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de Chamonix, on guanyà la medalla de bronze en la prova individual masculina del programa de patinatge artístic. Durant la seva carrera esportiva guanyà tres campionats nacionals individuals, una medalla de bronze al Campionat del Món i una de plata i una de bronze al Campionat d'Europa.

## Palmarès

| Prova | 1922 | 1924 | 1925 | 1926 | 1927 | 1929 | 1930 | 1931 |
| Jocs Olímpics d'Hivern | | 3r | | | | | | |
| Campionat del Món | | | 6è | | 4t | | 3r | |
| Campionat d'Europa | 9è | 7è | 4t | 3r | | 2n | | |
| Campionat de Suïssa | | | | 1r | 1r | | | 1r |

## Referències

* 1 2 «Georges Gautschi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 1 de juliol 2009. [Consulta: 4 desembre 2017].
# James H. Johnson

James Henry Johnson (1874 – Paddington, Londres, 15 de novembre de 1921) va ser un patinador artístic sobre gel britànic que va competir a començaments del segle xx. Era el marit de la també patinadora Phyllis Johnson.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en la prova parelles del programa de patinatge artístic junt a la seva muller, Phyllis Johnson.
El 1908, junt a la seva muller, disputaren el primer campionat del món per parelles que es disputà, acabant en segona posició. L'any següent el guanyaren, i també el 1912.

## Palmarès
### Parelles

| Competició | 1908 | 1909 | 1910 | 1912 |
| Jocs Olímpics | 2n | | | |
| Campionat del món | 2n | 1r | 3r | 1r |

## Referències

* 1 2 «James Johnson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de març 2012. [Consulta: 3 setembre 2016].
# Walter Jakobsson

Walter Andreas Jakobsson (Hèlsinki, 6 de febrer de 1882 – Zúric, 10 de juny de 1957) va ser un patinador artístic sobre gel finlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla d'or en la prova parelles, junt a la seva esposa Ludowika Jakobsson, del programa de patinatge artístic. Als Jocs d'hivern de 1924, a Chamonix guanyà la medalla de plata en la prova per parelles, mentre el 1928 fou cinquè a Sankt Moritz també en la prova per parelles i sempre en companyia de Ludowika Jakobsson.
Jakobsson va conèixer Eilers el 1907 mentre estudiava enginyeria a Berlín. Van començar a competir junts el 1910 i es van casar el 1911. La parella va viure a Berlín fins a 1916, quan es van traslladar a Hèlsinki. Allí, Walter va treballar com a director tècnic de Konecranes, un fabricant líder de grues, fins a la seva jubilació el 1947. També va ser un fotògraf amateur i membre del Fotografiamatörklubben i Helsingfors (Club de fotografia amateur de Hèlsinki).
Durant la seva carrera esportiva guanyà tres campionats del món, dos campionats nacionals i dos campionats nòrdics, sempre fent parella amb la seva esposa Ludowika Jakobsson. En categoria individual destacares dos campionats nacionals.

## Palmarès
### Per parelles, amb Ludowika Jakobsson

| Prova | 1910 | 1911 | 1912 | 1913 | 1914 | 1919 | 1920 | 1921 | 1922 | 1923 | 1924 | 1928 |
| Jocs Olímpics | | | | | | | 1r | | | | 2n | 5è |
| Campionat del Món | 2n | 1r | 2n | 2n | 1r | | | | 2n | 1r | | |
| Campionats nòrdics | | | | | | 1r | | 1r | | | | |
| Campionats de Finlàndia | | 1r | | | | | | 1r | | | | |

### Individual

| Prova | 1910 | 1911 |
| Campionats de Finlàndia | 1r | 1r |

## Referències

* 1 2 3 4 «Walter Jakobsson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 6 agost 2017].
# Carol Heiss

Carol Heiss, també coneguda amb el nom de Carol Heiss-Jenkins, (Nova York, 20 de gener de 1940) és una patinadora artística sobre gel estatunidenca que destacà a la dècada del 1950.

## Biografia

Va néixer el 20 de gener de 1940 a la ciutat de Nova York, on es va iniciar al patinatge amb 6 anys. Va estudiar a la Universitat de Nova York, on es va graduar després dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1960. El 1961 es va casar amb el patinador Hayes Alan Jenkins, del qual va prendre el cognom.

## Carrera esportiva

Entrenada per Pierre Brunet, el 1953 debutà en el Campionat del Món de patinatge artístic amb 13 anys, on finalitzà en quarta posició. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1956 disputats a Cortina d'Ampezzo (Itàlia) aconseguí la medalla de plata en la seva categoria, imposant-se posteriorment en el Campionat del Món, esdevenint aquest el primer dels seus cinc títols mundials. L'any 1960 fou l'encarregada de realitzar el jurament olímpic per part dels atletes en els Jocs Olímpics d'hivern d'aquell any realitzats a Squaw Valley (Estats Units). En aquests Jocs aconseguí la medalla d'or en la seva categoria, que unides a les seves victòries en el Campionat del Món i del seu país la convertí en una de les millors patinadores del moment.
Al capdamunt de la seva carrera es retirà del patinatge amateur per casar-se i participà en espectacles de patinatge. El 1961 interpretà la protagonista femenina a la pel·lícula Snow White and the Three Stooges. El 1962 es retirà completament i retornà a finals de la dècada del 1970 com a entrenadora.

## Referències

* 1 2 3 «United States Olympic Committee - Heiss Jenkins, Carol», 28-05-2006. Arxivat de l'original el 2006-05-28. [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «Heiss Jenkins Is Going For More Gold In 2002 * 1960 Olympic Titlist Hopes A Student Finishes First In Salt Lake City» (en anglès). The Morning Call, 08-01-1998. Arxivat de l'original el 2017-08-08. [Consulta: 8 gener 2019].
* 1 2 3 «Olympedia – Carol Heiss». [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «Pierre Brunet Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com», 17-04-2020. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «1960 Olympic Winter Games Museum» (en anglès americà), 20-11-2017. [Consulta: 5 febrer 2022].
# Joana de França (duquessa de Bretanya)

Joana de França o Joana de Valois (1391 - 1433), filla de Carles VI de França i la seua esposa Elisabet de Baviera-Ingolstadt, fou duquessa consort de Bretanya de 1399 a 1433 pel seu matrimoni (el 1396, quant tot just tenia cinc anys) amb el duc Joan V l'Anglòfil.
Els comtes de Penthièvre no havien renunciat a Bretanya, que havien perdut de resultes de la guerra de les dues Joanes i del tractat de Guérande (1365). Van convidar Joan VI a una festa que donaven a Châteauceaux (avui Champtoceaux), Joan hi va anar i va ser arrestat (1420). Els Penthièvre van fer córrer llavors el rumor de la seva mort i el canviaven de presó cada dia. Joana de França o de Valois va apel·lar a tots els barons de Bretanya i va assetjar un per un tots els castells dels Penthièvre. Es va acabar apoderant de la comtessa vídua de Penthièvre, Margarida de Clisson, que es va veure obligada a alliberar al duc.
Es va casar a París el 19 de setembre de 1396 amb Joan V l'Anglòfil (també conegut com el Savi o el Prudent (sovint com Joan VI), fill hereu de Joan IV el Conqueridor, duc de Bretanya, del qual va tenir:
* Anna (1409 - després de 1415)
* Isabel (1411 - 1442), es va casar l'1 d'octubre de 1430 amb Guiu XIV de Laval
* Margarida (1412 - 1421)
* Francesc I de Bretanya (1414 - 1450), duc de Bretanya
* Caterina (1417 - després de 1444), es va casar amb Esteve Jamin, conseller i secretari del rei, regidor i membre del consell dels cent del Poitou (aquest matrimoni va tenir tres fills, entre els quals Lluïsa (fillola de Lluís XI) casada amb Joan de Molins de Rochefort).
* Pere II de Bretanya (1418 - 1457), duc de Bretanya
* Gil de Bretanya (1420 - 1450), senyor de Chantocé