OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Glif emblema

Un glif emblema és, en escriptura maia, un bloc format per un glif principal, que designa una entitat política maia clàssica, i un grup de dos afixos constants. Se sol adscriure a un nom propi, constitueix un títol reial, i en designa el portador com a sobirà d'una ciutat maia clàssica, el nom de la qual sol ser de caràcter geogràfic o mitològic.

## Descobriment

Aquesta noció en l'epigrafia maia fou estudiada per Heinrich Berlin. L'any 1958, aquest arqueòleg germanomexicà publicà un estudi fonamental sobre el tema en la revista Le journal de la société des américanistes. Examinant inscripcions de jaciments maies clàssics a les Terres Baixes, havia descobert blocs de glifs dels quals una part (els afixos) era sempre la mateixa, mentre que el glif principal variava segons l'indret. Va concloure que aquest glif designava una entitat política maia. N'identificà vuit. Actualment en coneixem més d'una seixantena. En el passat, els afixos eren coneguts com el "grup de l'aigua" i el "glif ben-ich".

## Significat

Gràcies als avenços en el desxiframent de l'escriptura maia, aquests glifs es poden llegir: el prefix k'uhul' i ahau, és a dir, "senyor diví (de)» seguit del glif principal. Algunes entitats, com ara Palenque, tenien dos glifs emblema diferents. També pot passar que dues entitats tinguen el mateix glif emblema, com ara Tikal i Dos Pilas, perquè aquesta darrera és fundada per la família reial de la primera.

## Implicacions

El descobriment de Heinrich Berlin canvià profundament la nostra percepció de la civilització maia clàssica. En concret, desacredità una teoria desenvolupada per Sylvanus Morley, que fou molt popular durant la primera meitat del segle XX, segons la qual hi havia a l'època clàssica un "Imperi Antic», amb Tikal com a capital, que hauria estat succeït en el postclàssic per un «Nou Imperi", dirigit per Chichén Itzá.

## Bibliografia

* T. Patrick Culbert (ed.), Classic Maya Political History - Jeroglyphic and Archaeological Evidence, Cambridge University Press, Cambridge, 1996.

## Notes i referències

* ↑ Michael D. Coe i Marc Van Stone, Reading the Maya Glyphs, Thames & Hudson, 2001, p. 68.
* ↑ Simon Martin et Nikolai Grube, Chronicle of the Maya Kings and Queens. Deciphering the Dynasties of the ancient Maya, Thames & Hudson, 2008, 2e éd, p. 17.
* ↑ Berlin, Heinrich «El glifo «emblema» de las inscripciones mayas». Journal de la société des américanistes, 47, 1, 1958, pàg. 111–119. DOI: 10.3406/jsa.1958.1153.
* ↑ Michael D. Coe, L'art maya et sa calligraphie, Éditions de la Martinière, p. 35.
# Rob Roy (pel·lícula de 1913)

Rob Roy és una pel·lícula muda de tres bobines de l'Éclair American dirigida per Henry J. Vernot i protagonitzada per Jack W. Johnston. La pel·lícula, basada en la novel·la homònima de Walter Scott, es va estrenar el 17 de setembre de 1913. La crítica de la revista Moving Picture World apareguda en aquell moment considerava que el desenvolupament de la història era feixuc fins a la darrera part en l'escena de l'emboscada. Es considera una pel·lícula perduda.

## Repartiment

* Jack W. Johnston (Rob Roy)
* Nancy Avril (esposa de Rob Roy)
* Robert Frazer (Francis Osbaldistone)
* Mildred Bright (Diana Vernon)
* Will E. Sheerer (Sir Frederick Vernon)
* Frederick Truesdell (Rashleigh Osbaldistone)
* Hal Wilson (Jarvie)

## Referències

* 1 2 «Rob Roy». Moving Picture World, 20-09-1913, pàg. 1286.
* ↑ «Rob Roy (Short 1913)» (en anglès americà). Internet Movie Database (IMDb). [Consulta: 23 abril 2023].
* ↑ «Calendar of independent releases». Moving Picture World, 20-09-1913, pàg. 1296.
* ↑ «Rob Roy» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 23 abril 2023].
# Unió Democràtica (Polònia)

La Unió Democràtica (polonès: Unia Demokratyczna, UD) va ser un partit polític polonès d'ideologia liberal. Va ser fundat el 1990 per Tadeusz Mazowiecki de la unió dels principals moviments opositors anticomunistes, el Moviment Ciutadà d'Acció Democràtica (Ruch Obywatelski Akcja Demokratyczna) i el Fòrum de Demòcrates de Dreta (Forum Prawicy Demokratycznej). Entre els seus membres destacaven Bronisław Geremek, Jacek Kuroń, Adam Michnik, Hanna Suchocka, Jan Rokita i Aleksander Hall.
Fou el partit més votat a les eleccions parlamentàries poloneses de 1991 amb el 12,21% dels vots i 62 escons, mentre que a les eleccions de 1993 va obtenir el 10,59% i 74 escons. El 1994 Va unir-se al Congrés Liberal Democràtic (Kongres Liberalno-Demokratyczny) i va formar la Unió de la Llibertat (Unia Wolności).

## Resultats electorals
### Sejm

| Any | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 1991 | 1,382,051 | 12.32 (#1) | 62 / 460 | Nou | Oposició (1991–92) |
| 1991 | 1,382,051 | 12.32 (#1) | 62 / 460 | Nou | Coalició (1992–93) |
| 1993 | 1,460,957 | 10.59 (#3) | 74 / 460 | 12 | Oposició |

### Senat

| Any | Vots | % | Escons | +/– |
| 1991 | 3,764,156 | 16.42 | 21 / 100 | Nou |
| 1993 | 2,913,773 | 10.69 | 4 / 100 | 17 |

## Referències

* Krystyna Paszkiewicz: Partie i koalicje polityczne III Rzeczypospolitej. Wrocław: Wydawnictwo Uniwersytetu Wrocławskiego, 2000. ISBN 8322920512.
# Polipnea

La polipnea (del grec πολύς 'molt, freqüent' + -πνοια 'respiració') consisteix en un augment de la freqüència i profunditat respiratòries. Es pot definir la polipnea com una combinació de taquipnea (respiració ràpida i superficial per sobre dels 20 cicles per minut) i hipernea (respiració profunda). Així, per exemple, el panteix és una taquipnea, mentre que la respiració sota esforç és una polipnea. Un cas extrem de polipnea és la respiració de Kussmaul que apareix en els pacients en coma cetoacídic.

## Valors de referència
### Nens menors a 5 anys

* Freqüència respiratòria: 25-60 vegades per minut.
* Volum d'intercanvi (circulant): 6 a 8 ml per cada kg de massa corporal.

### Nens d'entre 5 i 14 anys

* Freqüència respiratòria: 20 a 30 vegades per minut.
* Volum d'intercanvi: 6 a 8 ml per cada kg de massa corporal.

### Adults (majors de 14 anys)

* Freqüència respiratòria: 14-20 vegades per minut (una cada quatre batecs més o menys).
* Volum d'intercanvi: Aproximadament 500 ml.

## Vegeu també

* Taquipnea
* Hiperpnea
* Bradipnea

## Referències

* ↑ «Polipnea». Diccionari Enciclopèdic de Medicina. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Guías de pediatría práctica basadas en la evidencia. 2a Edición, p. 188-189

## Enllaços externs

* Polipnea a arribasalud.com (castellà)
* INSUFICIENCIA RESPIRATORIA DEL R. NACIDO (castellà)
# Albert Courquin

Albert Courquin (Bourbourg-Campagne, Nord, 30 de març de 1875 – Albi, Tarn, 24 de març de 1953) va ser un tirador francès que va competir durant el primer quart del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar una medalla de bronze en la prova de rifle lliure, 300 metres per equips, mentre la de rifle militar per equips fou quart.
Fins a 1924 no disputà els seus segons i darrers Jocs Olímpics. En ells va guanyar la medalla de plata en la prova de rifle lliure per equips, mentre en la de rifle lliure a 600 metres fou sisè.

## Referències

* 1 2 «Albert Courquin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2010-06-26. [Consulta: 21 març 2016].
# Lake of the Pines

Lake of the Pines és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 3.956 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake of the Pines tenia 3.956 habitants, 1.554 habitatges, i 1.252 famílies. La densitat de població era de 1.018,3 habitants/km².
Dels 1.554 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 19,4% no eren unitats familiars. En el 16,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,9% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 18,6% entre 25 i 44, un 26,7% de 45 a 60 i un 27,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.105 $ i la renda mediana per família de 55.861 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.500 $ mentre que les dones 32.155 $. La renda per capita de la població era de 23.357 $. Entorn del 4,7% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake of the Pines». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake of the Pines». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Gai Claudi Pulcre (pretor 56 aC)

Gai Claudi Pulcre (en llatí Caius Claudius Pulcher) va ser un magistrat romà, fill d'Appius Claudius Pulcher. Formava part de la gens Clàudia.
L'any 58 aC va ser legat de Juli Cèsar. El 56 aC va ser pretor i va ajudar el seu germà Publi Clodi Pulcre quan aquest es va oposar a Ciceró, que volia treure del Capitoli el decret del seu desterrament.
L'any 55 aC va anar a Àsia com a propretor i va ser candidat a cònsol, però finalment va renunciar i va seguir a la seva província. Al seu retorn va ser acusat d'extorsió per Marc Servili que va ser subornat perquè retirés l'acusació.
Gai Claudi Pulcre va morir el 52 aC. L'any següent (51 aC) el seu fill Appi Claudi va acusar Servili i li va demanar els diners amb els que havia estat subornat. Appi Claudi va ser adoptat pel seu oncle Appi Claudi Pulcre, cònsol l'any 54 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 771.
# Veoh

Veoh és una companyia amb base en San Diego, Califòrnia que és propietària d'una base de dades virtual de videoclips. Distinta d'altres pàgines de distribució de vídeos com YouTube, la companyia distribueix vídeos en el seu format original, sense transformar-los ni llevar-los qualitat al moment que són pujats a la web. A causa d'aquesta tecnologia, cal un programari per poder descarregar els vídeos de la pàgina, o veure'ls en la seua qualitat original en línia. El lloc també ofereix un reproductor de vídeo amb Adobe Flash igual que el seu rival YouTube, perquè puguen veure's els vídeos sense necessitat de fer descàrrega d'un programa addicional.
La companyia va aconseguir atreure l'atenció dels mitjans després que Michael Eisner -exempresari de Disney Pictures- s'unís a l'ambiciós projecte. A l'abril de 2006, ell era un dels inversors juntament amb AOL Time-Warner en la segona posició amb una aportació de 12,5 milions de dòlar per finançar Veoh.

## Enllaços externs

* Veoh (anglès)
* Vídeos de Veoh en GNU/Linux Arxivat 2008-12-22 a Wayback Machine. (anglès)
* Entrevista a Dmitry Shapiro (anglès)
# Problema de Stefan

A l'entorn de matemàtiques, un problema de Stefan és un tipus específic de problema de condició de contorn per a una equació diferencial en derivades parcials adaptat al cas en què la frontera de canvi de fase es desplaça en el temps. Aquest tipus de problema és particularment important en el camp de les transicions de fase en la matèria. Deu el seu nom a Josef Stefan, el físic eslovè que va descobrir el tipus genèric d'aquests problemes cap al 1890, en estudiar problemes de formació de gel. El tema havia estat considerat prèviament el 1831, per Lamé i Clapeyron.
Els problemes de Stefan són exemples de problemes amb condicions de contorn lliure, per equacions parabòliques. La condició de Stefan és l'expressió en funció de la variació de temperatura de la conservació de l'energia, en el punt del canvi de fase.

## Formulació matemàtica
### Problema de Stefan unidimensional

Consideri's un bloc de gel unidimensional i semi-infinit que inicialment es troba a la temperatura de fusió u ≡ 0 per x ∈ [0, +∞). El flux de calor f(t) és introduït per l'extrem esquerre del domini de manera que el gel es va fonent i l'interval [0, s(t)] és ocupat per aigua líquida. La posició de la interfície que separa el gel de l'aigua líquida, anomenada s(t), és una funció a determinar que depèn del temps de manera que la solució al problema de Stefan consisteix a trobar tant u com s que satisfacin
    ${\begin{aligned}{\frac {\partial u}{\partial t}}&={\frac {\partial ^{2}u}{\partial x^{2}}}&&{\text{a }}\{(x,t):0<x<s(t),t>0\},&&{\text{equació de la calor}},\\-{\frac {\partial u}{\partial x}}(0,t)&=f(t),&&t>0,&&{\text{condició de Neumann a l'extrem esquerre del domini que descriu el flux calorífic introduït}},&&\\u{\bigs(t),t{\big )}&=0,&&t>0,&&{\text{condició de Dirichlet a la interfície entre l'aigua i el gel: la temperatura és igual a la temperatura de canvi de fase}},\\{\frac {\mathrm {d} s}{\mathrm {d} t}}&=-{\frac {\partial u}{\partial x}}{\bigs(t),t{\big )},&&t>0,&&{\text{condició de Stefan}},\\u(x,0)&=0,&&x\geq 0,&&{\text{distribució inicial de temperatura}},\\s(0)&=0,&&&&{\text{posició inicial de la interfície entre l'aigua i el gel}}.\end{aligned}}$

## Referències

* ↑ Vuik, C. «Some historical notes about the Stefan problem». Nieuw Archief voor Wiskunde, 11, 2, 1993, pàg. 157-167 [Consulta: 7 novembre 2015].
# Salvador Puiggròs i Figueras

Salvador Puiggròs i Figueras (Sant Gervasi de Cassoles, 30 de setembre de 1874 – Barcelona, 3 de setembre de 1934) fou un arquitecte català.

## Biografia

Va cursar estudis a l'Escola d’Arquitectura de Barcelona, obtenint el títol el 1899. La seva obra, d'estil modernista, està gairebé tota situada a Barcelona. Fou arquitecte municipal d'Arenys de Mar.

## Obres

| Any | Nom | Ubicació |
| 1905 | Xalet de Joan Planas | Camí Rabassalet, Sant Cugat del Vallès |
| 1905 | Torre Àngela Ferreres | Carrer Portolà, 13, Barcelona |
| 1907 | Ca l'Utzet | Avinguda Catalunya, Sant Andreu de Llavaneres |
| 1908 | Cases Francesc Homet | Plaça Trilla, 4, Barcelona |
| 1910 | Casa Francesca Trabala Fuster | Carrer Portolà, 5, Barcelona |
| 1911 | Col·legi La Presentació | Carrer Pompeu Fabra, 2, Arenys de Mar |
| 1917 | Casa Francesc Paret | Carrer Ros de Olano, 12, Barcelona |
| 1918 | Casa Gaspar Galí | Carrer Montseny, 45, Barcelona |

## Referències

* 1 2 «Puiggròs i Figueras, Salvador». Barcelona Modernista i Singular.
* ↑ «Col·legi de la Presentació». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Sant Julià d'Unarre

Sant Julià d'Unarre és l'església parroquial del poble d’Unarre, en el terme municipal de la Guingueta d'Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertany al territori de l'antic terme d'Unarre. Està situat dins del nucli de població d'Unarre, enlairada dalt d'un penyal a l'extrem nord-est del poble.

## Descripció

Església situada a sobre d'un esperó rocós que quasi barra el pas al torrent. D'una sola nau, dividida en tres trams, capçalera rectangular orientada al sud-oest i capelles laterals. A la façana, al nord-oest, es troba la porta, a la qual s'accedeix pel recinte del cementiri. És d’arc apuntat, decorada amb una simple motllura i un guardapols que descansa sobre impostes. Sobre la porta hi ha una petita fornícula a l'interior de la qual es troba una estela amb una crucifixió romànica esculpida. Sobre la façana s'aixeca la torre campanar rematada per un airós capitell de pissarra. Coberta de llicorella a dues vessants.
Estela de la crucifixió. Alt relleu de forma quadrangular amb la part superior semicircular. Al centre es troba la figura de Crist crucificat, clavat amb tres claus a una creu que té quasi les mateixes dimensions que la figura. Vestit únicament amb un faldellí, mostra el cap inclinat a la seva dreta. A banda i banda, sota els braços de la creu es troben dos àngels agenollats sobre motius florals. A la part superior, a dreta i esquerra apareixen dos caps humans, el de l'esquerra barbat.
A l'altar major trobem un retaule de Sant Julià del segle xviii d'estil barroc en un bon estat de conservació.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Julià d'Unarre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].

## Bibliografia

* Adell i Gisbert, Joan-Albert; Cases i Loscos, Maria Lluïsa. «Sant Julià d'Unarre». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.
* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Unarre». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
# François Cusset

François Cusset (1969) és editor, columnista i catedràtic d'Estudis Americans a la Université de Paris Ouest. Ha estat director de l'agència d'editors francesa de Nova York, FC. És l'autor de Queer critics: La littérature française déshabillée par ses homo-lecteurs(PUF, 2002), French Theory (La Découverte, 2003; edició castellana: French Theory. Foucault, Derrida, Deleuze & Cía. y las mutaciones de la vida intelectual en Estados Unidos, Melusina, 2005), La décennie: Le grand cauchemar des années 1980 (La Découverte, 2006) i Contre-discours de mai: Ce qu'embaumeurs et fossoyeurs de 68 ne disent pas à ses héritiers (Actes Sud, 2008).

## Obra

La seva obra se centra en la història intel·lectual i la política de la teoria. Els seus últims treballs reflexionen sobre les promeses i paradoxes de l'actual "retorn d'allò crític" i sobre l'eliminació cultural i històrica del "poble" com a concepte i significant en el context de l'actual insurgència global.

## Publicacions

* Queer critics : La littérature française déshabillée par ses homo-lecteurs, PUF, 2002.
* French Theory, Foucault, Derrida, Deleuze & Cie et les mutations de la vie intellectuelle aux États-Unis, La Découverte, Paris, 2003.
* La décennie : Le grand cauchemar des années 1980, La Découverte, 2006.
* Contre-Discours de Mai: ce qu'embaumeurs et fossoyeurs de 68 ne disent pas à ses héritiers, Actes Sud, 2008

## Referències

* ↑ Les derives de la Teoria, seminari amb François Cruset Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. al MACBA de Barcelona, 2012

## Enllaços externs

* entrevista amb François Cusset, Libération, 4 novembre 2006(francès)
# Germà (consogre de Maurici)

Germà (Germanus, vers 650-605) fou un patrici romà d'Orient, que podria ser el fill del patrici Germà.
Va emparentar amb l'emperador Maurici quan la seva filla es va casar amb Teodosi, fill d'aquest emperador, el 602.
Durant la revolta que va posar fi al regnat i la vida de Maurici, el mateix 602, Teodosi i Germà eren absents de la capital en una cacera i van rebre notícies de la revolta dirigida per Flavi Focas que els oferia la corona a qualsevol dels dos.
Van retornar ràpidament i Maurici va acusar Germà de conspirar contra ell. Germà alarmat es va refugiar en una església; l'emperador va enviar tropes per agafar-lo però la resistència dels seus servidors li va permetre escapar. Maurici llavors va acusar Teodosi d'ajudar el seu sogre a escapar; Germà estava a punt d'entregar-se però els descontents de la ciutat no li van permetre i en previsió de la caiguda de Maurici van maniobrar perquè obtingués de la corona.
Mentre les forces de Focas s'acostaven a la capital Germà i altres van anar a trobar-lo. Focas li va oferir la corona que Germà va declinar. Focas va esdevenir emperador i en previsió de qualsevol acte de Germà, el va obligar a fer-se monjo (603) i finalment el va fer matar el 605 o 606 juntament amb la seva filla.

## Referències

* ↑ Martindale, J. R. (el al.). The prosopography of the later Roman empire. Vol. 3 A.D. 527-641. Cambridge: Cambridge University Press, 2011, p. 528, 531-532. ISBN 9780521201605.
Viccionari
# Stockton (Califòrnia)

Stockton és una ciutat ubicada al Comtat de San Joaquín a l'estat de Califòrnia, Estats Units d'Amèrica, de 290.409 habitants i amb una densitat de 1.900 per km² aproximadament. Stockton és la 13a ciutat més poblada de Califòrnia, la 63a del país i la que té major superfície de la Vall Central de Califòrnia.

## Ciutats agermanades

* Shizuoka, Japó
* Iloilo, Filipines
* Empalme, Mèxic
* Foshan, Xina
* Parma, Itàlia
* Battambang, Cambodja
* Asaba, Nigèria

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial de Stockton (anglès)
# Amarant d'Albi

Amarant d'Albi (Albi?, segle iii - Albi, ca. 260) va ser un predicador cristià, evangelitzador de l'Albigès. És venerat com a sant per l'Església catòlica i l'ortodoxa.

## Hagiografia

No es conserven dades de la seva vida, i la Passio antiga ha desaparegut. Només en coneixem les dades aportades per Gregori de Tours i la tradició. Gregori de Tours esmenta «Amarant, sebollit prop de la ciutat d'Albi», i en diu que després d'haver estat detingut i torturat durant les persecucions als cristians, fou martiritzat a Albi, potser en temps de Sadurní de Tolosa i de l'emperador Deci, a mitjan segle iii. Des de Tolosa, hauria anat a predicar a l'Albigès, on la comunitat cristiana deu haver-se format cap a la segona meitat del segle iv, donant lloc a la diòcesi d'Albi al segle v.

## Veneració

Fou molt venerat pel bisbe Eugeni de Cartago, que va voler ésser enterrat vora seu. La seva tomba era a uns tres km a l'est d'Albi, on es va construir una capella, que ja era venerada i meta de pelegrinatge en temps de Gregori de Tours. Al segle ix, el cos d'Amarant fou portat a Vius (Tarn), a una comunitat de canonges regulars i el 1494 fou novament traslladat, pel bisbe Louis d'Amboise, a la Catedral d'Albi.

## Referències

* ↑ De gloria martyrum, I, 57.

## Bibliografia

* Louis-Sébastien Le Nain de Tillemont. Memoires pour servir a l'histoire ecclesiastique des six premiers siecles: Qui comprend l'histoire de S. Prosper, de S. Hilaire Pape, de S. Sidoine, d'Acace de Constantinople, de Saint Eugene de Carthage & de la persecution de l'eglise d'Afrique par les Vandales, d'Eupheme & de Saint Macedone .... Paris: Charles Robustel, 1712, vol. 16, p. 605.