OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Giuseppe Arena

Giuseppe Arena (Malta, 1713 - Nàpols, 6 de novembre de 1784) va ser un compositor i organista italià, conegut sobretot per les seves òperes.
Giuseppe Arena a partir de 1725 va estudiar al conservatori de música Poveri di Gesù, on entre els seus professors hi havia Gaetano Greco i el seu successor Francesco Durante. Pergolesi també va començar a estudiar al mateix conservatori l'any 1725.
Potser va treballar per al príncep de Bisignano, i també es diu que va ser l'organista de l'església de San Filippo Neri a Nàpols.
El 1738 es va estrenar a Roma la seva primera òpera, Achille in Sciro, igual que Il vello d'oro el 1740 i Farnace el 1742. Altres obres es van estrenar a Torí, amb La clemenza di Tito el desembre de 1738 i Artaserse el 1741, any que va veure l'estrena de Titus a Venècia, mentre que Nàpols va ser el primer lloc on, el 1746, es va representar Il vecchio deluso.Més tard en la seva carrera va compondre sobretot obres per a grups més reduïts. També va escriure un tractat, Principij di musica con intavolature di cembalo e partimenti.
Se li coneixen altres peces com:
* Composició per a música per a la solemnitat del Corpus Domini (1765, Nàpols)
* Christus per a 2 sopranos i baix continu
* Ave Maria per a soprano i orgue

## Referències

* 1 2 3 4 Aquilina, Frederick (2016). Benigno Zerafa (1726-1804) and the Neapolitan Galant Style. Boydell & Brewer. p. 99. ISBN 9781783270866.
* 1 2 Sanguinetti, Giorgio (2012). The Art of Partimento: History, Theory, and Practice. Oxford University Press. p. 74. ISBN 9780195394207.
* ↑ https://www.brunoklassiek.nl/componist/arena-giuseppe-1707-or-1713-1784/
# Macroeuphractus

Macroeuphractus és un gènere extint de mamífers cingulats de la família dels clamifòrids o, segons altres classificacions, dels dasipòdids que visqueren a Sud-amèrica des de l'Eocè inferior fins al Pliocè. Se n'han trobat restes fòssils al sud de l'Argentina i Bolívia. Presentaven notables adaptacions per al carnivorisme, com ara dents afilades i músculs mastegadors forts, tot i que probablement també consumia matèria vegetal. L'espècie M. outesi era l'armadillo més gros de tots els temps, amb una llargada de cap a gropa estimada de 125-200 cm i un pes de 90-100 kg. El nom genèric Macroeuphractus significa ‘Euphractus gros'.

## Referències

* 1 2 3 Defler, 2019, p. 123.
* ↑ Vaughan, Ryan i Czaplewski, 2015, p. 142.
* 1 2 Croft, 2016, p. 209.
* ↑ Croft, 2016, p. 208 i 209.

## Bibliografia

* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
* Defler, T. History of Terrestrial Mammals in South America: How South American Mammalian Fauna Changed from the Mesozoic to Recent Times (en anglès). Springer, 2019. DOI 10.1007/978-3-319-98449-0. ISBN 978-3-319-98448-3.
* Vaughan, T. A.; Ryan, J. M.; Czaplewski, N. J. Mammalogy (en anglès). 6a edició. Jones & Bartlett Learning, 2015. ISBN 9781284032185.
# TAO

Track At Once (TAO) és una mode de gravació de suports, CD-RW o DVD. En aquest mode, el làser s'atura cada cop que finalitza una pista i torna a arrencar a la següent, al final de totes les pistes, grava la taula de continguts, TOC. D'aquesta manera, queda un espai en blanc entre pista i pista. A causa d'això, ja no compleix amb les especificacions d'àudio del Red Book. Els CD gravats amb aquest sistema no són autèntics CD Digital Audio.

## Referències

* ↑ Stas Bekman. html What's the difference between disc-at-once and track-at-once?, 2009 [Consulta: 7 octubre 2010].
# Eucrossorhinus dasypogon

Eucrossorhinus dasypogon és una espècie de tauró orectolobiforme de la família dels orectolòbids. Són caçadors emboscats que viuen sobretot a les aigües càlides dels esculls de corall. Descansant sobre el terra o en una escletxa del corall, sembla més un embolic de taques que un depredador a l'aguait. Les seves mandíbules grans i fortes, i les dents fines i esmolades, són unes poderoses eines per atrapar les preses. Depreden invertebrats, cefalòpodes i alguns peixos en els fons marins guaitant amb els seus camuflatges.

## Referències

* ↑ Pillans, R.. Eucrossorhinus dasypogon. UICN 2012. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2012, consultada el 12 agost 2015.
* ↑ «El tiburón 'cometiburones'» (en castellà). El Mundo, 09-02-2012. [Consulta: 15 novembre 2015].
# Cevena Gavaldanesa

La Cevena Gavaldanesa (Cevena Gavaldanesa, en occità) és un Parçan o comarca d'Occitània situada al Llenguadoc.
Les Cevenes (en occità Cevenas) és una serralada de muntanyes al sud-est del Massís Central, del qual formen part. S'estenen pel nord del departament francès del Gard, el sud del departament del Losera i es prolonguen en els monts del Vivarès, al sud-oest del departament d'Ardecha
Segons la proposta del diari Jornalet de divisió administrativa d'Occitània, basada en l'obra de Frederic Zégierman Le Guide des pays de France, les Cevenes estarien repartides en tres Parçans o «comarques» d'Occitània, a la regió històrica del Llenguadoc:
* a la subregió del Baix Llenguadoc: la Cevena Llenguadociana
* a la subregió del Gavaldà: la Cevena Gavaldanesa.
* a la subregió del Vivarès: la Cevena Vivaresa.
Oficialment, les comunes de la Cevena Gavaldanesa estan adscrites administrativament i situades al sud-est del departament francès del Losera.

## Referències

* ↑ «Las encontradas d’Occitània» (en occità). Jornalet, 12-06-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Lo trabalh de recuperacion de las encontradas d’Occitània contunha» (en occità). Jornalet, 30-10-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
# Maria Costa

Maria Costa (també coneguda com a Marie Costa) és una política, traductora, filòloga i periodista nord-catalana. Des del 2020, és la batllessa del municipi dels Banys d'Arles i Palaldà, a la comarca del Vallespir. És membre de l'Assemblea Nacional Catalana i ha estat vicepresidenta de l'Assemblea de representants del Consell de la República. Afiliada a Unitat Catalana, el 2020 es dona d'alta com a militant de Junts per Catalunya.
Com a traductora, ha traduït al francès Gemma Ruiz, Lluís-Anton Baulenas i Eugeni Casanovas, i ha treballat de periodista a la revista Cap Catalogne. Ha estat cap de cultura i directora de relacions internacionals i de desenvolupament territorial a l'ajuntament de Perpinyà.
El 2023, en el context d'una protesta de batlles nord-catalans per la prohibició de fer servir el català als plens municipals, Costa duu a terme un acte d'insubmissió lingüística i desobediència, i intervé en català i en anglès al ple dels Banys d'Arles, amb l'objectiu de visibilitzar el que considera un cas de discriminació lingüística.

## Referències

* 1 2 3 4 «Marie Costa: "Que el nostre pactisme no ens mati una altra vegada"». [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ «Maria Costa, vicepresidenta de l'Assemblea de Representants considera positiu la dissolució d'aquest organisme» (en catalan), 30-08-2023. [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ «ENTREVISTA - Maria Costa, batllessa dels Banys i vicepresidenta primera de l'Assemblea dels Representants del Consell per la República» (en catalan), 16-11-2021. [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ «Maria Costa és elegida consellera de la República Catalana», 01-11-2021. [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ «Marie Costa : Le Vallespir au coeur» (en francès), 01-09-2013. [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ «Una alcaldessa de la Catalunya Nord desafia la justícia francesa i parla en català en un ple», 16-05-2023. [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ CCMA. «Més 324 - Maria Costa: "No acataré aquesta sentència i continuaré parlant català al ple" - 3Cat». [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ CCMA. «Tot es mou - La Catalunya Nord desafia la prohibició del català als plens: "Les llengües han d'aguantar tot el possible" - 3Cat». [Consulta: 22 gener 2025].
# Teresa Edwards

Teresa Edwards (Cairo, Estats Units 1964) era una jugadora de bàsquet nord-americana. És fins avui és l'única guanyadora de cinc medalles olímpiques consecutives de 1984 a 2000.
Després de la carrera com a jugadora, va romandra activa en el món bàsquet, ensenyant els fonaments del joc als cursos d'estiu de bàsquet i a les escoles secundàries. També fa acompanyament d'equip. El 2021 va publicar l'audiollibre autobiogràfic Black Gold.

## Biografia

Va néixer el 19 de juliol de 1964 a la petita població de Cairo, a l'estat de Geòrgia. Era la més petita de cinc fills.

## Carrera esportiva

Va començar la pràctica del bàsquet a la Universitat de Geòrgia.
| Anys | Equips | País |
| 1988-1993 | Mitsubishi Nagoya | Japó |
| 1994 | CB Godella de València | Espanya |
| 1994-1995 | Tarbes Gespe Bigorre | França |
| 1996-1997 | Atlanta Glory | Estats Units |
| 1997-1998 | Philadelphia Rage | Estats Units |
| 2001-2002 | Valenciennes | França |
| 2003-2004 | Minnesota Lynx | Estats Units |
Va participar, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 a Los Angeles als Estats Units, on va guanyar la medalla d'or en la competició de bàsquet femenina, un resultat que va repetir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 a Seül a Corea del Sud. Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 de Barcelona a Catalunya va guanyar la medalla de bronze, i als Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 va guanyar or a Atlanta (Estats Units) i així com als Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 a Sydney a Austràlia.
Ha guanyat tres medalles al Campionat del Món, dues d'or; i dues medalles als Jocs Panamericans, de les quals una d'or.

## Referències

* 1 2 Schreiber, Barbara A.; et alii. «Teresa Edwards | Biography, Height, Olympic Medalist, & Basketball Hall of Fame» (en anglès). Enciclopædia Britannica. [Consulta: 9 febrer 2025].
* 1 2 «Teresa Edwards» (en anglès). The International Olympic Committee. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ Edwards, Teresa. Black Gold (CD) (en anglès). Audible Studios on Brilliance, 2021. ISBN 978-1713646471.
* ↑ «Teresa Edwards» (en anglès). Women's Basketball Hall of Fame. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Teresa Edwards» (en anglès). Official Teresa Edwards Website. [Consulta: 9 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Teresa Edwards - Lloc web oficial
# Partit de Liepāja

El Partit de Liepāja (en letó:Liepājās Partija) és un partit polític letó de caràcter regionalista.
Opera a la ciutat de Liepaja on el seu president, Uldis Sesks, va ocupar el càrrec l'alcalde de 1997 a 2018. El partit mantenia un acord amb la Unió de Verds i Agricultors que permetia als seus membres ser escollits al Saeima. Posteriorment, ha participat de la coalició Llista Unida.

## Resultats electorals
### Eleccions legislatives

| Any | Líder | Resultats | Resultats | Resultats | Resultats | Resultats | Pos. | Govern |
| Any | Líder | Vots | % | ± | Escons | +/– | Pos. | Govern |
| 2010 | Uldis Sesks | Dins la coalició ZZS | Dins la coalició ZZS | Dins la coalició ZZS | 2 / 100 | Nou | 3r | Coalició |
| 2011 | Uldis Sesks | Dins la coalició ZZS | Dins la coalició ZZS | Dins la coalició ZZS | 1 / 100 | 1 | 5è | Oposició |
| 2014 | Uldis Sesks | Dins la coalició ZZS | Dins la coalició ZZS | Dins la coalició ZZS | 3 / 100 | 2 | 3r | Coalició |
| 2018 | Uldis Sesks | Dins la coalició ZZS | Dins la coalició ZZS | Dins la coalició ZZS | 3 / 100 | = | 6è | Oposició |
| 2022 | Uldis Sesks | Dins la Llista Unida | Dins la Llista Unida | Dins la Llista Unida | 1 / 100 | 2 | 3r | Coalició (2022-23) |
| 2022 | Uldis Sesks | Dins la Llista Unida | Dins la Llista Unida | Dins la Llista Unida | 1 / 100 | 2 | 3r | Oposició (2023-) |

### Parlament Europeu

| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/– | Grup |
| 2014 | Andris Bērziņš | Dins la coalició ZZS | Dins la coalició ZZS | 0 / 8 | Nou | – |
| 2019 | Dana Reizniece-Ozola | Dins la coalició ZZS | Dins la coalició ZZS | 0 / 8 | = | – |
| 2024 | Reinis Pozņaks | Dins la Llista Unida | Dins la Llista Unida | 0 / 9 | = | – |
# Diaperis boleti

Diaperis boleti és una espècie de coleòpter de la família dels tenebriònids. S'alimenta essencialment de bolets del gènere Polyporus als boscos de planifolis. Es distribueix per Europa occidental i central i és present a Catalunya.

## Característiques

L'insecte, bombat i de forma ovoide mesura de 6 a 8 mm de llarg. Els èlitres són negres, brillants i grocs o ataronjats. La larva és allargada i cilíndrica.

## Història natural

S'alimenta essencialment dels cossos fructífers dels fongs Agaricus, Piptoporus betulinus i Laetiporus sulphureus. La posta es produeix al mes de maig als esporocarps. Les pupes desclouen al juny, és possible una segona eclosió al setembre. Les larves s'alimenten del bolet. Habita als boscos caducifolis, i associat a la presència de Polyporus.

## Taxonomia

L'espècie D. boleti fou descrita pel naturalista suec Carl von Linné l'any 1758 sota el nom inicial de Chrysomela boleti. Étienne Louis Geoffroy l'any 1762 va descriure el gènere Diaperis.

## Referències

* ↑ Rémi Coutin «Insectes mycophages». Insectes, 3, 138, 2005, p. 4.
* ↑ Linnaeus, C. 1758: Systema Naturae per regna tria naturæ, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis, Tomus I. Editio decima, reformata. Holmiæ: impensis direct. Laurentii Salvii. i–ii, 1–824 pp pg. 371
* Chinery, Michael. Insectes de France et d'Europe occidentale. Flammarion, 2012, p. 274-275. ISBN 978-2-0812-8823-2.
# Misery

Misery és una pel·lícula estatunidenca dirigida el 1990 per Rob Reiner. Segons Stephen King, es tracta d'una de les millors adaptacions de les seves novel·les. Kathy Bates, que interpreta el paper d'Anny Wilkes, es va emportar l'Oscar a la millor actriu amb aquest paper. El realitzador, que ja ha adaptat novel·les de Stephen King al cinema, sobretot Stand by me, va saber fer pujar el suspens en aquesta pel·lícula, donant-li un to quasi d'Alfred Hitchcock.

## Argument

Un escriptor anomenat Paul Sheldon (James Caan) porta anys malgastant el seu talent amb unes històries romàntiques, de gran èxit comercial, sobre una dona anomenada Misery. Fart de tot això, mata el personatge, acaba amb les històries i es refugia a Colorado per escriure una novel·la seriosa. Finalitzada aquesta, es disposa a tornar, però en una carretera de muntanya, perd el control del seu cotxe i sofreix un accident en el qual queda mig mort. Una dona brusca i impetuosa, Annie Wilkes (Kathy Bates, Òscar i Globus d'Or a la millor actriu el 1991), gran admiradora de l'escriptor, el rescata, se l'emporta a casa seva i en té cura. Obsessionada amb el personatge de Misery, reté Sheldon per obligar-lo a escriure una nova història en la qual ressusciti el personatge.

## Repartiment

* James Caan: Paul Sheldon
* Kathy Bates: Anny Wilkes
* Lauren Bacall: Maria Sindell
* Frances Sternhagen: Virginia
* Richard Farnsworth: Buster
* Graham Jarvis: Libby
* Jery Potter: Pete
* Tom Brunelle: el presentador de les notícies TV
* June Christopher: la presentadora de les notícies TV

## Premis

* Òscar a la millor actriu per Kathy Bates, 1990
* Globus d'Or a la millor actriu dramàtica 1990 per Kathy Bates
* L'American Film Institute va nominar Annie Wilkes en el lloc 17 a l'AFI's 100 Yearscom a 100 Heroes and Villains.

## Enllaços externs

* Pàgina de la pel·lícula a l'IMDb
* Crítica i argument Arxivat 2009-09-12 a Wayback Machine.
# Emanuel Buchmann

Emanuel Buchmann (Ravensburg, Baden-Württemberg, 18 de novembre de 1992) és un ciclista alemany, professional des del 2015 i actualment a l'equip Cofidis. En el seu palmarès destaca el campionat nacional en ruta del 2015 i 2023.

## Palmarès

* 2014
** Vencedor d'una etapa a l'Okolo jižních Čech
* 2015
** Campió d'Alemanya en ruta
* 2019
** 1r al Trofeu Andratx Lloseta
** Vencedor d'una etapa a la Volta al País Basc
* 2023
** Campió d'Alemanya en ruta

### Resultats al Tour de França

* 2015. 83è de la classificació general
* 2016. 21è de la classificació general
* 2017. 15è de la classificació general
* 2019. 4t de la classificació general
* 2020. 38è de la classificació general
* 2021. 33è de la classificació general
* 2023. 21è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2017. 65è de la classificació general
* 2018. 12è de la classificació general
* 2023. 20è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2021. Abandona (15a etapa)
* 2022. 7è de la classificació general

## Referències

* ↑ Ryan, Barry. «'I wanted a change' - Emanuel Buchmann swaps Bora for Cofidis after ten years with team». CyclingNews, 14-08-2024 (arxiu). [Consulta: 3 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Emanuel Buchmann a ProCyclingStats
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Sean Scully

Sean Scully (Dublín, 30 de juny de 1945) és un artista estatunidenc d'origen irlandès que ha estat nominat dues vegades al Premi Turner. Diversos museus d'arreu del món conserven obra seva.

## Biografia

Scully va néixer a Dublín i va créixer al sud de Londres, on la seva família es va establir el 1949. Va estudiar al Croydon College of Art i a la Universitat de Newcastle. Va rebre una beca per anar a estudiar a la Universitat Harvard a principis dels anys 1970 i des de llavors es va establir a Nova York.
Scully va ser nominat al Premi Turner el 1989 i el 1993. Ha exposat àmpliament per tot Europa i als Estats Units, i és representat en alguns dels museus més importants del món, incloent el Museu Metropolità d'Art, el Museu d'Art Modern de Nova York, el Solomon R. Guggenheim Museum de Nova York, la National Gallery of Art i el Smithsonian, entre molts altres.
Actualment Scully viu i treballa entre Nova York, Barcelona i Múnic, on va exercir de professor a l'Acadèmia de Belles Arts. El 2015 va inaugurar una instal·lació permanent a la capella de Santa Cecília de la Muntanya de Montserrat.

## Referències

* ↑ Sean Scully. Londres: Waddington Galleries, 1992 [Consulta: 29 juny 2015].
* ↑ «Reopening of the Hugh Lane». Arxivat de l'original el 2007-11-22. [Consulta: 29 juny 2015].

## Bibliografia

* Dorothy Walker (2002). Scully, Seán in Brian Lalor (Ed.), The Encyclopedia of Ireland. Dublin: Gill and Macmillan. ISBN 0-7171-3000-2.
* Arthur C. Danto (2007). "Architectural Principles in the Art of Sean Scully", Border Crossings: A Magazine of the Arts, vol. 26(3), August 2007, p. 62-67. ISSN 0831-2559.
* Donald Kuspit (2010). "Sacred Sadness: Sean Scully's Abstractions", Psychodrama: Modern Art as Group Therapy. London: Ziggurat. pp. 449-453. ISBN 9780956103895.

## Enllaços externs

* Sean Scully, web oficial
* Espai d'Art Sean Scully a Santa Cecília de Montserrat
# La Replana

La Replana és el cim de major altura de la serra de l'Arguenya, entre les comarques de l'Alcoià i l'Alt Vinalopó (País Valencià). Amb els seus 1.228 metres sobre el nivell de la mar, la Replana presenta una forma arrodonida i quasi plana com indica el seu nom. A dalt de tot es situa un vèrtex geodèsic.
El cim de la Replana es situa dins del terme municipal de Castalla (l'Alcoià).

## Referències

* ↑ «LA REPLANA, GRAN CIRCULAR DESDE CASTALLA». [Consulta: 26 gener 2025].
* ↑ Pabloonce. «0050 - Vértices Geodésicos C.V.: Replana (1229 m) / A+ 518 m / 14,57 km», domingo, 29 enero 2012. [Consulta: 26 gener 2025].
# Shuangyang, Changchun

Districte de Shuangyang (xinès: 双阳区, pinyin: Shuāngyáng Qū) és un dels set districtes de la ciutat a nivell de prefectura de Changchun, la capital de la província de Jilin, al nord-est de la Xina, que forma part dels suburbis del sud-est de la ciutat. Tot i ser un districte de la ciutat, es troba a més de 40 quilometres (25 mi) al sud-est del nucli urbà. Limita amb els districtes d'Erdao al nord i Nanguan al nord-oest, així com les ciutats a nivell de prefectura de Jilin al sud i a l'est i Siping al sud-oest.

## Geografia

Situat a la part sud-est de Changchun, Shuangyang és conegut pel seu entorn natural, incloent muntanyes, rius i zones verdes, que el converteixen en una àrea important per al turisme i la recreació. És l'hàbitat del cérvol sika, i hi ha un museu dedicat a l'animal en el districte.
Shuangyang es troba a la regió nord-est de la Xina, una zona caracteritzada per un clima continental humit amb estius càlids i humits i hiverns freds i secs. El districte està envoltat de paisatges naturals, incloent les muntanyes de Changbai, que són una atracció popular per als excursionistes i amants de la natura.

## Divisions administratives

Hi ha quatre subdistrictes, quatre ciutats i un municipi ètnic.
Subdistrictes:
* Subdistricte de Pinghu (平湖街道),
* Subdistricte de Yunshan (云山街道),
* Subdistricte de Sheling (奢岭街道),
* Subdistricte de Shanhe (山河街道)
Pobles:
* Taiping (太平镇),
* Luxiang (鹿乡镇),
* Tuding (土顶镇),
* Qijia (齐家镇)
L'únic municipi és el municipi ètnic de Shuangyingzi Hui (双营子回族乡)

## Referències

* ↑ «Sika deer breeding in NE China’s Jilin brings wealth to locals - People's Daily Online». [Consulta: 30 gener 2025].
* ↑ «Xinhua Headlines: Museums in rural China preserve culture as nation rapidly modernizes» (en anglès). [Consulta: 30 gener 2025].
* ↑ 长春市-行政区划网 www.xzqh.org
# Alexander Aranburu Deba

Alexander Aranburu Deba (Ezkio-Itsaso, 19 de setembre de 1995) és un ciclista basc, professional des del 2016. Actualment corre a l'equip Cofidis. En el seu palmarès destaca la victòria al Circuit de Getxo de 2018 i una etapa a la Volta al País Basc de 2021.

## Palmarès

* 2013
** Campió d'Espanya en ruta júnior
* 2015
** 1r a la Xanisteban Saria
** 1r a l'Oñati Saria
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Palència
* 2018
** 1r al Circuit de Getxo
* 2019
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Comunitat de Madrid
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Burgos
* 2021
** Vencedor d'una etapa a la Volta al País Basc
* 2022
** 1r al Tour del Llemosí i vencedor d'una etapa
* 2024
** Campió d'Espanya en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bèlgica

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2018. 108è de la classificació general
* 2019. 94è de la classificació general
* 2020. 75è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2021. 74è de la classificació general
* 2023. 52è de la classificació general

## Referències

* ↑ Labarga, Nacho. «Alex Aranburu, sin la cobertura de Movistar pero con el crédito de Cofidis: "No he notado que haya menos presión"». Marca, 31-01-2025. [Consulta: 3 febrer 2025].
* ↑ El ezkiotarra Álex Aranburu se estrena en Getxo a Diario Vasco
* ↑ esport3. «Aranburu guanya a la Itzulia i s'acosta a 5 segons de Roglic», 06-04-2021. [Consulta: 10 abril 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa a siteducyclisme.net
* Alexander Aranburu Deba a ProCyclingStats
# Vescomtat d'Auloron

El vescomtat d'Auloron fou una jurisdicció feudal de Gascunya centrada en l'antiga vila romana d'Iluro (Auloron) format per les valls de Varetons, Aspa i Aussau.
El 819 Llop fou reconegut com a comte d'una part de Gascunya i va repartir els seus dominis entre dos fills: Donat, que va rebre el comtat de Bigorra, i Cèntul, que va rebre el vescomtat de Bearn. En aquest repartiment no es va incloure Auloron, a tocar del Bearn, que va quedar en mans de la branca ducal fins a la mort de Sanç IV de Gascunya, en què va deixar aquestes terres, junt amb les de Dacs, Orte, Tursan i Gabardà, al seu fill Aner, que segurament ja les governava abans amb el títol de vescomte de Gascunya. Aner va morir vers el 978 i a Auloron, Dacs i Orte el va succeir el seu fill Llop, que va morir vers el 985, deixant repartida l'herència: al seu fill Arnau I li va deixar el vescomtat de Dax amb Orte, i al fill Aner li va deixar Auloron. Aner va governar fins al 1009, menys un període en què el vescomtat fou usurpat per Cèntul III de Bearn (abans del 1004). No va deixar fills, només una filla anomenada Àngela que estava casada des no feia massa amb el net de Cèntul III, Cèntul IV el vell (mort 1058) amb el que Auloron va quedar incorporat permanent al Bearn. El 1077 el Bearn, incrementat amb el vescomtat d'Acqs i terres a Orte i Sàlies, va ser rellevat pels ducs d'Aquitània dels seus deures feudals i va esdevenir plenament independent.

## Llista de vescomtes

* Aner I 977-978
* Llop I 978-985
* Aner II 985-1002
* Cèntul I (III de Bearn) 1002-1004
* Aner II 1004-1009
* Àngela 1009-?
* Cèntul II (IV de Bearn) 1009-1058 (espòs)
* Unit al Bearn