OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ann Bannon

Ann Bannon (pseudònim d'Ann Weldy; Joliet, Illinois, Estats Units 15 de setembre de 1932) és una escriptora nord-americana. Va escriure una sèrie de sis llibres de pulp fiction lèsbica de 1957 a 1962 coneguts com The Beebo Brinker Chronicles. Els llibres van ser molt populars quan van sortir a la venda per primera vegada, i han tingut un èxit extraordinàriament longeu (especialment per a un gènere com el de la pulp fiction), sent reimpresos en tres edicions separades i traduïts a diversos idiomes. Aquesta emblemàtica longevitat, els personatges de l'obra i els llibres mateixos han fet que Bannon s'hagi guanyat el títol de la "Reina de la Pulp Fiction Lèsbica". En un temps en el qual les representacions de les lesbianes en la literatura eren infreqüents, i quan n'hi havia eren tràgiques i depriments, els seus llibres la van destacar d'altres autors que escrivien sobre el lesbianisme. Ha estat descrita com "la millor representadora de la vida lèsbica nord-americana en els cinquanta i seixanta", a l'una que s'ha dit dels seus llibres que "tenen un lloc a la biblioteca de gairebé totes les lesbianes, incloses les vagament interessades en la literatura".
El primer llibre de la saga, Odd Girl Out, va ser el segon llibre més venut de 1957, la qual cosa ella no va saber fins a 30 anys més tard, quan les referències als seus personatges van començar a sorgir en poemes i altres treballs literaris. Bannon va estar casada durant 27 anys, i al principi era una jove mestressa de casa que escrivia en un relatiu anonimat. Els llibres que escrivia era una projecció d'una vida que ella no pensava que seria capaç de viure. Va considerar durant molts anys que la part d'ella mateixa que redactava els llibres només existia en el seu cap, fins que els llibres van començar a ressorgir per ser inclosos retrospectivament en la literatura pionera gai i lèsbica. Els seus llibres freqüentment s'empren en classes d'estudis de gènere i estudis LGBT.

## Referències

* ↑ «Cleis Press bio on Bannon». Arxivat de l'original el 2007-10-11. [Consulta: 27 juliol 2016].
* ↑ Nealon, Christopher.
* ↑ Damon, Gene.
* ↑ «Bannon's foreword to Odd Girl Out, 2001».
# Al-Djazair

«Al-Djazair» té aquests significats: paraula àrab que vol dir ‘les Illes', és el plural de Djazira (que vol dir ‘illa’):
* Al-Djazair, illots de la costa nord-oest de la badia d'Alger, vegeu Penyal d'Alger
* Al-Djazair (àrab), de la badia d'Alger
* Al-Djazair (àrab) o Alger (català), capital i la ciutat més gran d'Algèria
* Djazair-i Bahr-i Safid, eyalat de l'Imperi Otomà arribant a la seva màxima extensió al segle xvii quan el formaven les illes de la mar Egea, els territoris de la costa d'Anatòlia i de Grècia i temporalment Xipre, encara que Creta n'estava exclosa
# Holgi – Der böseste Junge der Welt

Holgi – Der böseste Junge der Welt (en alemany Holgi, el noi més dolent del món) és un pel·lícula alemanya de 1999 de Philipp Weinges i Günter Knarr i dirigida per Günter Knarr. Els papers principals van ser interpretats per Konstantin Prochorowski i Marco Girnth.

## Trama

Holgi, un nen d'onze anys, que és un mocós sofisticat i repugnant, viu amb el seu germà gran Max sense pares en una granja deteriorada. La mare ha desaparegut fa poc i fa temps que no hi ha pare. Els orfes no volen treballar, així que Max posa el seu cos fort a disposició de les dones grans per guanyar-se la vida. Si un dels admiradors es desvia a la granja, Holgi no defugi cap malícia per allunyar-los.
Quan la bella Rosa arriba a la vida dels germans un dia i fa que Max s'enamori d’ella, Holgi no dubta en intentar desfer-se de la noia amb mitjans assassins. Aviat es troben proves de les seves feines anteriors.

## Repartiment

* Konstantin Prokhorovsky: Holgi
* Marco Girnth: màx
* Eva Herzig: Rosa
* Claudia Grünberg: Ilse
* Olaf Weissenberg: Schrader
* Kristiane Kupfer: Anni
* Nora Bendig: mare de Holgi
* Moritz Herrmann: Martin
* Philipp Weinges: patòleg
* Bernd Raucamp: agent de publicitat

## Crítica

| « | Comèdia de terror sobre les pors de la pèrdua dels nens, que es donen aire en un escenari de catàstrofe exagerada en què se sacrifiquen la casa, la granja i la família. El suposat factor divertit juga un paper molt més important que l'examen seriós dels problemes del noi. | » |
| — Lexikon des internationalen Films |||

## Primera actuació

L'estrena va tenir lloc el juliol de 1999 a Munic al Fantasy Film i va participar en la secció oficial del XXXIII Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya.

## Referències

* ↑ El cineasta Günter Knarr denuncia la utilización de la violencia en 'Holgi', El País, 30 d'octubre de 2000
* ↑ Holgi – Der böseste Junge der Welt a Lexikon des internationalen Films
* ↑ Sitges 2000 a Barcelona Review
# Plecturocebus urubambensis

Plecturocebus urubambensis és una espècie de primat de la família dels pitècids. És endèmic del Perú. L'holotip tenia una alçada de 30 cm i una cua de 40 cm. El seu pelatge de color marró es torna més fosc a les extremitats, mentre que les orelles estan cobertes de pèls llargs i negres i la cua és blanca. El seu nom específic, urubambensis, significa ‘de l'Urubamba’ en llatí.

## Referències

* ↑ Jan Vermeer i Julio C. Tello-Alvarado. «The Distribution and Taxonomy of Titi Monkeys (Callicebus) in Central and Southern Peru, with the Description of a New Species» (en anglès). Primate Conservation, vol. 29, 2015, pàg. 1–21.
# Vixnuteri

Els vixnuteris (Vishnutherium) són un gènere extint de giràfid que visqué durant el Miocè. Fou anomenat per Lydekker el 1876.

## Referències

* ↑ B. Lydekker «Indian tertiary and post-tertiary vertebrata, Vol. 1. 2.». Geological Survey of India, 1876, pàg. 37-42.
* ↑ «Vishnutherium a paleobiodb.org» (en anglès). [Consulta: 26 febrer 2018].
# Alabama Sports Hall of Fame

El Alabama Sports Hall of Fame (ASHOF) és un museu estatal situat a Birmingham, Alabama, dedicat a comunicar la història atlètica de l'estat. El museu mostra més de 5.000 objectes relacionats amb atletes que van néixer a Alabama o van guanyar fama gràcies a l'atletisme que reflexiona positivament sobre l'estat, generalment a través de l'excel·lència en una institució educativa o esdeveniment esportiu a Alabama. L'ASHOF es va establir per llei legislativa estatal el 14 d'agost de 1967.

## Membres

Actualment, l’ASHOF té més de 300 inscrits, inclosos cinc dels 15 millors atletes seleccionats per ESPN com els més grans del segle passat. Membres destacats en l'àmbit nacional inclouen Jesse Owens, Hank Aaron, Joe Louis, Willie Mays, Carl Lewis, Chase Riddle, Don Hutson, Shug Jordan, Howard Hill i Paul "Bear" Bryant. Podeu trobar una llista completa al lloc web oficial del museu.
El museu té cada any un banquet, on s'inclouen entre sis i vuit persones que han contribuït en certa manera al camp esportiu. Almenys dos d'aquests inscrits pertanyen a la categoria "sèniors", que inclou persones abans de l'era esportiva moderna.
Cada any també porta un "esportista distingit". Normalment es tracta d'un esportista d'Alabama, però pot ser un "esportista americà distingit", si el consell d'administració el vota com a tal. Dos exemples notables d’un esportista nord-americà són el president George Herbert Walker Bush i Bob Hope.

## Instal·lació

L’ASHOF es troba en un edifici de 3.100 m² al centre de Birmingham, al costat del complex de convencions de Birmingham Jefferson. La col·lecció abasta tres plantes de l'edifici.

## Col·lecció

0Al museu s'exposen més de 5.000 objectes. Es mostren els trofeus Heisman guanyats pels atletes de la Universitat d’Auburn, Pat Sullivan i Bo Jackson, així com un barret de peu de gall que duia l'entrenador de la Universitat d’Alabama “Bear” Bryant, diorames de mida natural, equipament atlètic i uniformes històrics.

## Lideratge del museu

L'actual director executiu és Scott Myers, l’antic soci gerent de l'equip de futbol de l'Alabama Steeldogs. Myers va substituir William Legg, que va ajudar a liderar la revitalització de l'Alabama Sports Hall of Fame el 1992 en una nova instal·lació. L'actual museu és un lloc d’exposició de records esportius i sovint s'utilitza com a exemple de com s'ha de presentar un museu esportiu eficaç.
La comissària responsable de la visualització d’artefactes és la doctora Avalee Willoughby. Va ser reconeguda el 2007 amb el premi Frank "Pig" House.

## Referències

* 1 2 3 4 Alabama Sports Hall of Fame; About Us
* ↑ Alabama Sports Hall of Fame; Frequently Asked Questions
# 3r districte de Lió

El 3r districte (arrondissement) de Lió és un dels nou districtes de la Ciutat de Lió.

## Demografia

* 2006: 88,755 habitants
* 2007: 89.000 habitants
És el districte més populós de Lió i el segon més densament poblat després del 1er districte de Lió.
* Densitat relativa : 13,003 habitants/km²

### Història

El districte 3r va ser creat pel Decret de 24 de març de 1852 (data de creació dels cinc primers districtes). El text de 17 juliol de 1867 va dividir el districte en dos per crear el 6è districte de Lió. El districte 3r va trobar els seus límits actuals, després que va ser dividit un altre cop quan es va crear el 7è districte de Lió (Text 8 de Març de 1912).

## Àrea

* 635 ha.

### Barris

Els barris del districte 3r són:
* la Part-Dieu
* la Villette
* Montchat
* La part del nord de la Guillotière
Montchat limita al nord per la carretera de Genas, a l'Est pel carrer Vinatier i el bulevard Pinel, al sud per l'avinguda Rockefeller, la plaça d'Arsonval i el cours Albert Thomas i a l'oest pel carrer Feuillat.

### Monuments i edificis

* Gran temple de Lió
* Torre Part-Dieu (anomenada « le crayon »)
* Torre Oxygène
* Torre Incity

### Carrers i places

* Avinguda de Saxe
* Carrer de Créqui
* Carrer de Vendôme
* Carrer Duguesclin
* Carrer Garibaldi

### Transports

* Línia B del metro, estacions de: "Part-Dieu", "Place Guichard - Bourse du Travail", "Saxe-Gambetta"
* Línia D del metro, estacions de: "Guillotière - Gabriel Péri", "Saxe-Gambetta", "Garibaldi", "Sans-Souci", "Montplaisir-Lumière", "Grange-Blanche"
* Tramvia T1, T3, T4, T5 i T6

## Referències

* ↑ «Le 3e arrondissement de Lyon».
* ↑ «Résultats de la recherche | Insee». [Consulta: 14 febrer 2021].
* 1 2 «24 març 1852: Création des cinq premiers arrondissements de Lyon» (en francès), 23-03-2020. [Consulta: 14 febrer 2021].
# La conspiració Groundstar

La conspiració Groundstar (original: The Groundstar Conspiracy) és una pel·lícula estatunidenco-canadenca dirigida per Lamont Johnson, estrenada el 1972 i doblada al català.

## Argument

Un centre de recerques espacials és sabotejat i la seguretat militar troba el culpable, però el fereix greument en la seva detenció. Com a conseqüència de les seves ferides el sabotejador diu haver perdut la memòria. L'investigador Tuxan està encarregat de descobrir la seva identitat així com la dels seus socis. Tuxan haurà de desenredar un cabdell dels més complexos amb inesperades i d'estupefaents revelacions.

## Repartiment

* George Peppard: Tuxan
* Michael Sarrazin: John Davis Welles/Peter Bellamy
* Christine Belford: Nicole Devon
* Cliff Potts: Carl Mosely
* James Olson: el senador Stanton
* Tim O'Connor: Frank Gossage
* James McEachin: Bender
* Alan Oppenheimer: el general Hackett
* Roger Dressler: Charlie Kitchen

## Referències

* ↑ La conspiració Groundstar
* ↑ «The Groundstar conspiracy». The New York Times.
# 526
## Esdeveniments

* 12 de juliol - Roma: Sant Fèlix IV, és nomenat papa.
* Narbona: Amalaric assumeix el regnat visigot, per la mort del seu avi Teodoric el Gran, que n'era regent.
* Itàlia: Atalaric, de només 10 anys, succeeix el seu avi Teodoric el Gran en el tron ostrogot. La regència queda en mans de la seva mare Amalasunta.
* Síria: Un terratrèmol causa un quart de milió de morts a Antioquia.

## Necrològiques

* 18 de maig - Ravenna (Itàlia): Sant Joan I, papa, martiritzat.
* 30 d'agost - Ravenna (Itàlia): Teodoric el Gran, rei ostrogot.

## Referències

* ↑ Herwig Wolfram, History of the Goths, versió de Thomas J. Dunlap (Berkeley: University of California, 1988)
* ↑ Louis Bréhier, Vie et mort de Byzance, Paris, Albin Michel, 1946
# Hug de Follalquer

Hug de Follalquer o Hug de Folcalquier fou castellà d'Amposta i mestre de l'orde de Sant Joan de l'Hospital en la corona d'Aragó durant la primera meitat del segle xiii (1230-1244). Durant la conquesta del Regne de València (1232-1245) participà en el setge a Borriana, el 1233, quan el rei Jaume I fou abandonat per alguns cavallers i es trobava en una situació complicada. Hug de Follalquer facilità els mitjans per superar aquesta situació desesperada.
El rei Jaume I el correspongué en lliurar a l'orde de Sant Joan de l'Hospital notables franquícies i donacions, com ara el castell de Cervera del Maestrat, que incloïa Sant Mateu, Xert, la Jana, Traiguera, Sant Jordi del Maestrat, Sant Rafel del Riu, Canet lo Roig, Càlig, Rossell i Cervera del Maestrat. Hug de Follalquer i l'orde de Sant Joan de l'Hospital participaren també en el setge a la ciutat de València (1238) i foren recompensats amb terrenys en el raval de la Xerea, on construïren l'església de Sant Joan de l'Hospital.

## Referències

* ↑ Llorenç, Alfons; Moreno, Vicent Artur. «Els ‘santjordis' secrets». El Temps (de les arts), 28-01-2023. [Consulta: 23 març 2023].
* ↑ «Hugo de Forcalquier» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 23 març 2023].
# Hípica als Jocs Olímpics d'estiu de 1956

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 es realitzaren sis proves d'hípica: doma clàssica, concurs complet i salts, tant en categoria individual com per equips. La competició es desenvolupà entre els dies 11 i 17 de juny de 1956 a la ciutat d'Estocolm (Suècia), a causa de la quarantena imposada per les autoritats australianes sobre els cavalls participants en la competició que inicialment s'havia de disputar a Melbourne amb la resta dels esport olímpics del programa oficial.

## Comitès participants

Hi participaren 158 genets, entre ells 13 dones, de 29 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Doma clàssica individual Detalls | Henri Saint Cyr amb Juli | Lis Hartel amb Jubilee | Liselott Linsenhoff amb Adular |
| Doma clàssica per equips Detalls | SuèciaHenri Saint Cyr amb Juli Gehnäll Persson amb Knaust Gustav Boltenstern amb Krest | AlemanyaLiselott Linsenhoff amb Adular Hannelore Weygand amb Perkunos Anneliese Küppers amb Afrika | SuïssaGottfried Trachsel amb Kursus Henri Chammartin amb Wöhler Gustav Fischer amb Vasello |
| Concurs complet individual Detalls | Petrus Kastenman amb Iluster | Augus Lütke amb Trux von Kamax | Francis Weldon amb Kilbarry |
| Concurs complet per equips Detalls | Regne Unit Francis Weldon amb Kilbarry Arthur Rook amb Wild Venture Bertie Hill amb Countyman III | Alemanya Augus Lütke amb Trux von Kamax Otto Rothe amb Sissi Klaus Wagner amb Prinzeß | Canadà John Rumble amb Cilroy Jim Elder amb Colleen Brian Herbinson amb Tara |
| Salts d'obstacles individual Detalls | Hans Günter Winkler amb Halla | Raimondo D'Inzeo amb Merano | Piero D'Inzeo and Uruguay |
| Salts d'obstacles per equips Detalls | Alemanya Hans Günter Winkler amb Halla Fritz Thiedemann amb Meteor Augus Lütke amb Ala | Itàlia Raimondo D'Inzeo amb Merano Piero D'Inzeo amb Uruguay Salvatore Oppes amb Pagoro | Regne Unit Wilfred White amb Nizefela Pat Smythe amb Flanagan Peter Robeson amb Scorchin |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Suècia | 3 | 0 | 0 | 3 |
| 2 | Alemanya | 2 | 3 | 1 | 6 |
| 3 | Regne Unit | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 4 | Itàlia | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 5 | Dinamarca | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Canadà | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ Butler, Michael; El-Shaboury, Yara «Paris 2024 Olympics: Macron visits athletes' village and water bottles recalled – as it happened» (en anglès). the Guardian, 22-07-2024. ISSN: 0261-3077.
# Vital (pel·lícula)

Vital (ヴィタール) és una pel·lícula japonesa de l'any 2004. Va ser dirigida per Shinya Tsukamoto i protagonitzada per Tadanobu Asano com Hiroshi Takagi, un home la xicota del qual mor i que perd la memòria en un accident de cotxe.
El concepte original que va inspirar Vital va ser la imatge d'estudiants de medicina fent esbossos durant una dissecció. Tsukamoto va visitar una escola de medicina i va observar una dissecció mentre escrivia el guió, que originalment es titulava: Dissection Film Project. Els esbossos anatòmics de Leonardo da Vinci van ser una inspiració directa.

## Argument

Hiroshi (Tadanobu Asano) es desperta a l'habitació d'un hospital i s'adona que va patir un greu accident de cotxe que va provocar la mort de la seva xicota, Ryoko (Nami Tsukamoto), així com la pèrdua del seu memòria. Mentre intenta recuperar la memòria, una de les primeres pistes que troba Hiroshi són els seus antics llibres de text de medicina que va estudiar abans del seu accident. Això li dona un renovat propòsit a la vida i s'endinsa en els seus estudis de l'escola de medicina. Una de les seves companyes de l'escola de medicina, Ikumi (Kiki), aviat s'enamora d'Hiroshi, tot i que inicialment no li correspon. Durant un període de 4 mesos, en què la seva classe dissecciona cadàvers humans, Hiroshi s'adona que el cos que està disseccionant és el de la seva antiga xicota, Ryoko, la qual cosa fa que torni més memòria d'Hiroshi. Durant aquest temps, l'Hiroshi manté una relació amb la seva companya de classe Ikumi, que l'ajuda a recordar més records de la seva exnòvia. Mentrestant, l'Ikumi sent una ràbia gelosa a causa de la devoció d'Hiroshi per disseccionar el cadàver de Ryoko, mentre que Hiroshi es consumeix en la recerca d'entendre qui va ser aquella persona que va morir al seu cotxe i, finalment, esbrinar qui és realment.

## Repartiment

| Actor | Paper |
| Tadanobu Asano | Hiroshi Takagi |
| Nami Tsukamoto | Ryoko Ooyama |
| Kiki | Ikumi |
| Kazuyoshi Kushida | pare d’Hiroshi |
| Lily | Mare d’Hiroshi |
| Jun Kunimura | Pare de Ryoko |
| Hana Kino | Mare de Ryoko |
| Ittoku Kishibe | Dr. Kashiwabuchi |

## Referències

* ↑ Film Review: Vital (2004) by Shinya Tsukamoto, Asian Movie Pulse, 7 de desembre de 2019
* ↑ Shinya Tsukamoto, Entrevista inclosa al DVD de Vital. Tartan Vídeo.
* ↑ Vital a cinefania.com

## Enllaços externs

* Vital a Internet Movie Database (anglès)
* Vital a Allmovie (anglès)
# Jo de Roo

Johan o Johannès o Jo de Roo (Schore, Kapelle, 5 de juliol de 1937) és un ciclista neerlandès, ja retirat, que fou professional entre 1958 i 1968.
Durant la seva carrera professional aconseguí 52 victòries, entre les quals destaquen la Bordeus-París de 1962, la París-Tours de 1962 i 1963, la Volta a Llombardia de 1962 i 1963 i el Tour de Flandes de 1965. Al mateix temps guanyà tres etapes al Tour de França i una a la Volta a Espanya. El 1962 fou escollir ciclista neerlandès de l'any.

## Palmarès en carretera

* 1957
** 1r al Omloop der Kempen
* 1958
** Campió dels Països Baixos de clubs
** Vencedor d'una etapa de la Volta als Països Baixos
* 1959
** 1r del Tour de Flandes B
* 1960
** 1r del Giro a Sardenya i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta als Països Baixos
* 1961
** Campió dels Països Baixos de clubs
** 1r al Gran Premi de Mònaco
** 1r del Manx Trophy
* 1962
** Campió dels Països Baixos de clubs
** 1r del Super Prestige Pernod International
** 1r de la Volta a Llombardia
** 1r de la París-Tours
** 1r de la Bordeus-París
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Aude
** Vencedor d'una etapa del Tour del Sud-est
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi del Midi Libre
* 1963
** 1r de la Volta a Llombardia
** 1r de la París-Tours
** 1r a l'Acht van Chaam
* 1964
** Campió dels Països Baixos en ruta
** 1r a l'Acht van Chaam
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi del Midi Libre
* 1965
** Campió dels Països Baixos en ruta
** 1r del Tour de Flandes
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la Volta als Països Baixos
* 1966
** 1r del Circuit Het Volk
** 1r al Gran Premi de la vila de Zottegem
** 1r del Premi de Nieuwerkerken Waas
** 1r del Premi d'Hoogstraeten
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1967
** 1r a l'Acht van Chaam

### Resultats al Tour de França

* 1960. Abandona (14a etapa)
* 1964. 43è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1965. 55è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1966. Abandona (17a etapa). Vencedor d'una etapa
* 1967. 76è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1966. Abandona (18a etapa). Vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1960. Abandona (4a etapa)
* 1967. Abandona

## Palmarès en pista

* 1959
** 1r dels Sis dies d'Anvers (amb Jan Palmans)

## Referències

* ↑ «DE ROO Johannes "Jo"». [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ «Palmarès de Johannès "Jo" De Roo (Hol)». [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Jo DE ROO» (en italià). [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ «Eregalerij - Club48» (en neerlandès). [Consulta: 6 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès de Jo de Roo a siteducyclisme.net
# Vérkhnie Alnaixi

Vérkhnie Alnaixi (en rus: Верхние Алнаши) és un poble d'Udmúrtia, a Rússia, el 2008 tenia 58 habitants. Pertany al raion d'Alnaixi.

## Referències

* ↑ «Численность населения Алнашского района в разрезе населённых пунктов на 1 января 2008 года». Алнашский районный Совет депутатов. Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 20 febrer 2010].
# Albert Garcia Pascual

Albert Garcia Pascual (Castelló de la Plana, 1967 - Castelló de la Plana, 3 d'octubre de 2022) fou un escriptor valencià. Va estar vinculat a l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana i d'El Pont Cooperativa de Lletres, i conreà la narrativa històrica, de misteri i l'humor. També es destaquen les seues obres de literatura infantil.

## Referències

* ↑ G, E. «Fallece el escritor castellonense Albert Garcia Pascual» (en castellà), 04-10-2022. [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ «Albert Garcia Pascual». [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Mor l'escriptor castellonenc Albert Garcia Pascual» (en castellà). [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ «S'ha mort l’escriptor Albert Garcia Pascual als 55 anys» (en catalan). [Consulta: 4 octubre 2022].
# I edició dels Premis Sur

Els guanyadors de la 1a edició dels Premis Sur que van ser lliurats en la cerimònia realitzada el 13 de desembre de 2006 a l'Hotel Four Seasons de la ciutat de Buenos Aires i conduïda per Lalo Mir són els següents:

## Premis

* Millor Pel·lícula: : Las manos d'Alejandro Doria
* Millor Opera Prima: El Custodio de Rodrigo Moreno
* Millor Direcció: Alejandro Doria per Las manos
* Millor Guió Original: Daniel Burman per Derecho de Familia
* Millor Guió Adaptat: Mateo Gil i Marcelo Piñeyro per El método
* Millor Actriu: Graciela Borges er Las manos
* Millor Actor: Jorge Marrale per Las manos
* Millor Actriu de Repartiment: María Fernanda Callejón per Sofacama
* Millor Actor de Repartiment: Nazareno Casero per Crónica de una fuga
* Millor Actriu Revelació: Marina Vilte per Una estrella y dos cafés
* Millor Actor Revelación: Nazareno Casero per Crónica de una fuga
* Millor Direcció d'Art: Margarita Jusid per Las manos
* Millor Música Original: Iván Wyszogrod per Crónica de una fuga
* Millor Direcció de Fotografia: Hugo Colace per Una estrella y dos cafés
* Millor Disseny de Vestuari: Beatriz Di Benedetto per Las manos
* Millor Muntatge: Marcela Sáenz per Las manos
* Millor So: Jorge Stavropulos per Las manos i Una estrella y dos cafés
* Millor Pel·lícula Estrangera: Match Point de Woody Allen

## Referències

* ↑ Se entregaron los premios ‘Sur’ de la Academia de Cine Argentino. El film ‘Las Manos', gran ganador, periodismo.com, 13 de desembre de 2006
* ↑ El filme “Las manos” arrasó en la entrega de los Premios Sur, Clarín, 12 de desembre de 2006

## Enllaços externs

* Premis del 2006 al web de l'Acadèmia
* I Premis Sur a Filmaffinity
# Stàraia Xúdia

Stàraia Xúdia (en rus: Старая Шудья) és un poble d'Udmúrtia, a Rússia, el 2008 tenia 368 habitants. Pertany al raion d'Alnaixi.

## Referències

* ↑ «Численность населения Алнашского района в разрезе населённых пунктов на 1 января 2008 года». Алнашский районный Совет депутатов. Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 20 febrer 2010].