OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luis Gavala y Latorre

Juan Gavala y Laborde (Lebrija, província de Sevilla, 6 de juliol de 1885 - Madrid, 8 de desembre de 1977) fou un enginyer de mines espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals

## Biografia

De molt jove es traslladà amb la seva família a El Puerto de Santa María. Es doctorà en Enginyeria de Mines. El 1917 va dirigir les obres de reparació quan el trencament de la conducció d'aigües de Tempul va arrasar el pont de La Florida, deixant desabastida Jerez de la Frontera, per la qual cosa aquesta ciutat el va fer Fill Predilecte i va donar el seu nom a l'antic carrer de Naranjos.
Va ser director de l'Institut Geològic i Miner d'Espanya entre els anys 1954-1955 i director General de Mines i Combustibles. El 1958 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, ingressant el 1960 amb el discurs El anclaje de las masas continentales. També fou membre l'Institut d'Estudis Gaditans.
Fou condecorat com a cavaller de l'Orde de Carles III i posseïa la gran creu del Mèrit Agrícola, la gran creu de l'Orde del Mèrit Civil, la gran creu de l'Orde d'Alfons X el Savi i la gran creu de l'Orde de Cisneros. Afeccionat en la malacologia, va reunir una gran col·lecció de petxines d'unes 600 espècies recollides a les costes de la província de Cadis. Va publicar diversos estudis sobre les regions petrolíferes com a treballs relatius a l'enllumenament i aprofitament d'aigües.

## Obres

* Regiones petrolíferas de Andalucía 1917
* Descripción geográfica y geológica de la Serranía de Grazalema. Boletín Instituto Geológico y Minero de España.Tomo XXXIX. Madrid, 1918.
* Mapa geológico de la provincia de Cádiz, 1924
* Mapa geográfico de la provincia de Cádiz
* Cádiz y su Bahía en el transcurso de los tiempos geológicos 1927
* Los filones argentíferos de Hiendelaencina. Memorias del Instituto Geográfico Español Madrid, 1944
* El anclaje de la masas continentales. Discurso de ingreso Real Academia de Ciencias Exactas, Físicas y Naturales.Madrid, 1960.
* La geología, la gran impulsora del progreso. Discurso inaugural año Académico 1968-1969. Real Academia de Ciencias Exactas, Físicas y Naturales. Madrid, 1968.
* Origen de las islas gaditanas. Instituto de Estudios Gaditanos. Cádiz, 1971.
* La geología de la costa y Bahía de Cádiz y el poema "Oda Marítima" de Avieno (Ed. Instituto Geológico y Minero de España. Madrid, 1959). Reedició facsímil per la Diputació de Càdis el 1992.
* Geología del Estrecho de Gibraltar
* Yacimientos de molibdeno en las provincias de Granada y Almería
* Nota sobre los criaderos de hierro del Sahara español
* Actividades de la Empresa Nacional Adaro.

## Referències

* ↑ Fotografia al web de l'IGME
* ↑ Biografia Arxivat 2016-06-05 a Wayback Machine. al web de la RAC
* ↑ Biografia Arxivat 2018-07-23 a Wayback Machine. a sevillanosilustres

## Enllaços externs

* DON JUAN GAVALA Y LABORDE. Ingeniero de Minas a gentedelpuerto.com
# Luis López de la Torre Ayllón

Luis López de la Torre Ayllón y Kirsmacker (Hamburg, 29 de març de 1799 -Madrid, 12 de febrer de 1875) va ser un diplomàtic i polític espanyol.

## Biografia

De pare espanyol i mare alemanya, era diplomàtic de carrera, i va ser ministre d'Estat en el gabinet de Francisco Alejandro Lersundi y Ormaechea entre abril i juny de 1853. Posteriorment fou senador vitalici entre 1853 i 1868. En 1835 fou condecorat amb l'Orde de Carles III. En 1847 va rebre l'Orde de la Immaculada Concepció de Vila Viçosa de la reina Maria II de Portugal per haver fet de mitjancer en el conflicte de 1846-1847 com a ministre plenipotenciari espanyol a Lisboa.

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Vicente de Cadenas y Vinent, Extracto de los expedientes de la Orden de Carlos 3o. 1771-1847 Madrid, Hidalguía, 1985
* ↑ Luis López de la Torre a geneall.net
* ↑ Cristobal Robles Jaén. España y la Europa liberal ante la crisis institucional portuguesa (1846-1847). Universitat de Múrcia, 2003, p.64,73,82 i 202.
# Luis Otero Saavedra

Luis Otero Saavedra (Ferrol, 11 de juliol de 1915 - Madrid, 15 de juliol de 1980) va ser un militar espanyol, capità general de Catalunya Va ingressar en l'Acadèmia d'Infanteria de Toledo al desembre de 1934, i va lluitar en la guerra civil espanyola en el II Terç de la Legió Espanyola, assolint el grau de capità en 1941. Després va estar destinat al Grup de Tiradors de l'Ifni, fou cap de grup de Forces Regulars de Tetuan, a la Brigada de Muntanya número 71 i al Govern Militar de Sant Sebastià. També va ser director de l'Escola Superior de les Forces Armades.
Va ser ascendit a general de brigada en 1971 i destinat com a cap d'estat major de la III Regió Militar. En 1975 fou ascendit a general de divisió. El 1976 fou nomenat Comandant general de Ceuta i el 1978 fou ascendit a tinent general. En 1979 fou nomenat Capità general de Catalunya.
El 30 de desembre de 1979 fou nomenat president del Consell Suprem de Justícia Militar. Va morir a Madrid el 15 de juliol de 1980.

## Referències

* ↑ Ha fallecido el teniente general Otero Saavedra, ABC, 17 de juliol de 1980
* ↑ Luis Otero Saavedra, ascendido a teniente general, El País, 15 d'agost de 1978
* ↑ CAPITANS GENERALS A CATALUNYA (1800-2003)
* ↑ El teniente general Luis Otero Saavedra, nuevo presidente del Consejo Supremo de Justicia Militar, El País, 30 de desembre de 1979
* ↑ Fallece el presidente del Consejo Supremo de Justicia Militar, El País, 17 de juliol de 1980
# Magatzem Miquel Boix

El Magatzem Miquel Boix és un edifici del centre de Terrassa, situat a la plaça de Mossèn Jacint Verdaguer, protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres amb tipologia de casal. Consta de planta baixa i pis, amb una única obertura a cada nivell. A la planta baixa, molt elevada, hi ha una gran portalada de pedra en arc equilibrat parabòlic, de perfil arrodonit, amb mainell i travesser també de pedra. A la planta pis, la llosana i el portal del balcó segueixen les mateixes línies arrodonides i suaus, amb una senzilla barana de ferro. L'acabament superior consta d'una discreta cornisa. Els paraments són arrebossats, amb sòcol de pedra a la planta baixa.

## Història

El magatzem tèxtil de Miquel Boix va ser bastit l'any 1905, obra de l'arquitecte Lluís Muncunill del seu període modernista.

## Referències

* ↑ «Magatzem Miquel Boix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 octubre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Magatzems Torras

Magatzem Torras, també conegut com a Cal Sastre d'Olesa, és un edifici del centre de Terrassa (Vallès Occidental), situat al capdamunt del carrer de Sant Pere, protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici situat a l'entroncament de dos carrers (el de Sant Pere i el de la Rasa) i amb mitgera. De planta quasi triangular, consta de planta baixa i pis, la primera de les quals s'utilitza per a fins comercials i la superior com a habitatge dels propietaris. L'edifici, resolt en cantonada, presenta dos cossos horitzontals diferenciats per la gran balconada del primer pis que recorre tota la façana, i deixa la planta baixa i l'entresolat a manera de sòcol com a suport de la resta. Les obertures de la planta baixa han estat reformades, encara que amb molta cura d'integració, mantenint la sanefa de trencadís que separa els aparadors de l'entresolat. Les obertures del primer pis conserven tota la decoració original, amb guardapols i relleus als muntants. L'edifici és acabat amb gran èmfasi a la cantonada, amb un gablet motllurat on apareix un gran relleu floral amb el símbol d'Hermes o Mercuri, el déu del comerç, i l'any d'execució de l'obra, i flanquejat per dos pinacles. La resta de la decoració de l'edifici segueix el mateix tractament. La façana és feta d'estuc dibuixat amb línies de carreus.

## Història

L'edifici és conegut popularment pel nom de Cal Sastre d'Olesa, ja que Pere Torras i Obiols, nascut a Castellar del Vallès, va treballar a Olesa de Montserrat com a teixidor d'una fàbrica de cotó. Amb seva esposa Cecília Vilata, sastressa de professió, es van traslladar a Terrassa a principis del segle xx, on obriren una botiga de roba, ubicada on més tard seria Cal Farràs, al carrer de Gavatxons. Pere Torras va fer enderrocar tres cases del carrer de Sant Pere per construir-hi aquest magatzem industrial, projectat per l'arquitecte municipal Melcior Viñals el 1914. Era l'únic magatzem tèxtil terrassenc que també feia venda al detall. L'edifici compta amb unes grans obertures a la planta baixa i està molt bén situat estratègicament, això ha fet perdurar la seva funció comercial de forma bastant continuada.

## Referències

* ↑ «Magatzems Torras». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2014].
* ↑ Les botigues del nostre record: del 5 de juny de 2008 a l'1 de març de 2009: [catàleg de l'exposició]. Museu de Terrassa, 2008, p. 15. ISBN 9788486838638.
* ↑ «Cal Sastre d'Olesa, edifici centenari». La Torre: Diari terrassenc independent i català. Grup Nació Digital, 27-03-2014. [Consulta: 23 setembre 2014].
* ↑ Ferran, Domènech. Terrassa, patrimoni industrial. Terrassa: Ajuntament de Terrassa, 1999, p. 120. ISBN 8486838487.

## Enllaços externs

* «Cal Sastre d'Olesa (Magatzem Torras)». Pobles de Catalunya: Guia del patrimoni històric i artístic dels municipis catalans.

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Mamadu Ture Kuruma

El general Mamadu Ture Kuruma (nascut el 26 d'abril de 1947) és un militar de Guinea Bissau; sotscap de la Junta Militar i comandant del Comandament Militar, que va deposar al president interí Raimundo Pereira i a l'ex Primer Ministre i candidat potencial a la presidència, Carlos Gomes Júnior. El 13 d'abril de 2012, va prometre formar un govern d'unitat amb el pas dels dies. El 18 de maig de 2012 el Consell de Seguretat de l'ONU va aprovar una resolució sobre la prohibició de viatjar als membres del Comandament Militar, incloent Kuruma.

## Referències

* ↑ «Guinea-Bissau opposition vows to reach deal with junta». Arxivat de l'original el 12 d’octubre 2014. [Consulta: 15 octubre 2014].
* ↑ http://www.un.org/News/Press/docs//2012/sc10653.doc.htm
# Mamisan

Mamisan (en francès Mimizan) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 4.830 | 6.502 | 7.511 | 7.409 | 6.710 | 6.862 | 6.806 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-1989 | Robert Barsac | RPR |
| 1989-2008 | Jean Bourden | PS |
| 2008- | Christian Plantier | Divers droite |

## Agermanaments

* Old Orchard Beach (Maine)

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 18 desembre 2010].
| Etapa precedent Aurelhan | Camí de Sant Jaume Via de Solac | Etapa següent Biars |
# Manuel Aguirre de Tejada

Manuel Aguirre de Tejada O'Neal y Eulate (Ferrol, 28 de desembre de 1827 – Madrid, 9 d'abril de 1911) va ser un advocat i polític espanyol, ministre d'Ultramar durant el regnat de Alfonso XII, i ministre de Gracia i Justícia durant la regència de Maria Cristina d'Habsburg-Lorena.

## Biografia

Llicenciat en Dret per la Universitat de Madrid viatja a Cuba en 1854 on romandrà fins que, en les eleccions de 1857, és elegit diputat per La Corunya representant a la Unió Liberal. Aquest mateix escó tornaria a aconseguir-ho en les eleccions de 1858, 1863 i 1865. La seva carrera com a parlamentari es completa quan en 1876 és escollit senador per La Corunya, passant a l'any següent a ser nomenat senador vitalici i senador per Dret Propi en 1903.
Després de la Revolució de 1868 passa a militar en el Partit Conservador i serà un dels membres de la comissió que redactarà el projecte de Constitució espanyola de 1876.
Va ser ministre d'Ultramar entre el 18 de gener de 1884 i el 27 de novembre de 1885, i ministre de Gracia i Justícia entre el 14 de desembre de 1895 i el 4 d'octubre de 1897 a sengles governs Cánovas. Estant al capdavant del ministeri de Gracia i Justícia, va viure l'assassinat de Cánovas, sota la presidència d'Azcárraga va ser l'encarregat de substanciar el procés judicial derivat del magnicidi.
Nomenat comte de Tejada de Valdeosera en 1875, també fou president del Tribunal del Contenciós Administratiu (1890), governador del Banc d'Espanya (1895) i ambaixador extraordinari i plenipotenciari davant la Santa Seu. El 1892 ingressà a la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Biografia a xtec.es
* ↑ «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2020-04-07. [Consulta: 16 agost 2015].
* ↑ «Web de la RACMP». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 16 agost 2015].
# Manuel Alviach Doladier

Manuel Alviach Doladier(Casp, 1846 - Madrid, 1924) va ser un fotògraf espanyol. Va viure a Girona durant una fase de la seva vida. Es va instal·lar a Madrid vers 1868, on va desenvolupar la seva carrera com a fotògraf durant l'últim quart del segle xix i començaments del segle XX i considerat en el seu moment com a integrant del «grup més distingit de fotògrafs de l'època», entre els quals també es trobaven Manuel Compañy, els germans Fernando i Edgardo Debás o Hermenegildo Otero. El seu estudi es trobava en el número 14 de la Puerta del Sol. Dirigí una revista anomenada «Daguerre. Sociedad de Fotógrafos Establecidos» de la que també en formaren part Christian Franzen, Manuel Compañy, Mariano Gombau i José Bueno.

## Notes

* ↑ El seu segon cognom també apareix amb les grafies Deulonder i Dolander.

## Referències

* 1 2 3 Massanas i Burcet i Grau i Ferrando, 1998, p. 46.
* 1 2 3 4 Gómez Iruela, 2008, p. 15.
* 1 2 3 4 «Detalle registro: Alviach Doladier, Manuel (1846-1924)». Censo-guía de Archivos de España e Iberoamérica. Ministerio de Educación, Cultura y Deporte.
* ↑ Sepúlveda, 1888, p. 14.
* ↑ López Mondéjar, 1999, p. 86.
* ↑ López Mondéjar, 1999, p. 72.

## Bibliografia

* Gómez Iruela, Antonio «Las galerías fotográficas de Madrid en los inicios de la fotografía». Paperback, 6, 2008, pàg. 1-21. Arxivat de l'original el 2014-08-01. ISSN: 1885-8007 [Consulta: 28 juny 2015].
* López Mondéjar, Publio. Madrid: Laberinto de Memorias: Cien Años de Fotografía, 1839-1936. Lunwerg, 1999, p. 280. ISBN 9788477825562.
* Massanas i Burcet, Emili; Grau i Ferrando, Dolors. Diputació de Girona. Fotògrafs i editors a les comarques de Girona: 1839-1940, 1998, p. 143. ISBN 9788486812928.
* Sepúlveda, Enrique. Estab. tip. de Ricardo Fé. La vida en Madrid en 1887, 1888, p. 516.
# Manuel António Mendes dos Santos

Dom Manuel António Mendes dos Santos (Lamego, 20 de març de 1960) és un sacerdot i bisbe catòlic portuguès. Membre de l'orde dels Fills del Cor de Maria (claretians), és l'actual bisbe titular de la diòcesi de São Tomé i Príncipe des del seu nomenament l'1 de desembre de 2006, pel papa Benet XVI

## Referències

* ↑ Santuário Fátima. «Ordenação Episcopal de D. Manuel António Mendes dos Santos, cmf». Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 27 abril 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Manuel António Mendes dos Santos Arxivat 2011-05-04 a Wayback Machine. per la diòcesi de São Tomé i Príncipe
* Pàgina oficial Arxivat 2014-04-19 a Wayback Machine. de la Diòcesi
* Catholic-Hyerarchy)
* Dom Manuel a Ràdio Vaticà
# Manuel Barrio Ayuso

Manuel Barrio Ayuso (Casarejos, 12 de setembre de 1786 - Múrcia, 23 de juliol de 1848) va ser un jurista i polític liberal espanyol, ministre durant la minoria d'edat d'Isabel II.
Treballà com a magistrat i fou diputat per la província de Sòria a les Corts de 1836, 1837, 1839, 1840 i 1841. Va ser Ministre de Gràcia i Justícia de maig a agost de 1836 en el gabinet presidit per Francisco Javier de Istúriz fins que es va veure obligat a dimitir arran el motí de la Granja de San Ildefonso, mercè el qual es va restaurar la Constitució Espanyola de 1812. Tot i això fou escollit president del Congrés dels Diputats del 2 de gener al 31 de gener de 1838 i del 16 de febrer al 17 de juliol de 1838. Després fou senador per la província de Soria de 1844 a 1845, any en qè fou nomenat senador vitalici.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Manuel Barrio Ayuso a xtec.es
* ↑ Biografia al web del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
# Manuel Bellés Casanova

Manuel Bellés Casanova (Benasal, Alt Maestrat, 28 d'agost de 1849 – Girona, 28 de juny de 1884) fou un militar progressista valencià, protagonista d'un pronunciament militar d'ideologia republicana.
Ingressà a l'exèrcit espanyol el juliol de 1870. Participà en la tercera guerra carlina on després dels combats a Anglès i Sant Hilari Sacalm fou ascendit a sergent. Després va combatre a la vall de Somorrostro i el 1871 fou ascendit a sergent primer. Després de la batalla de Montejurra fou ascendit a alferes i va rebre la creu roja del mèrit militar. El 1874 fou destinat a Cuba, on el 1875 va rebre el grau de tinent.
Tornat de Cuba, fou destinat a València i al dipòsit de Xiva, i l'octubre de 1880 fou ascendit definitivament a tinent. El 1882 fou destinat al Batalló de Caçadors de Mèrida a Barcelona, i d'allí fou destinat a Santa Coloma de Farners amb el grau de capità.
Vinculat a l'Associació Republicana Militar, el 1884 va participar en un infructuós pronunciament de caràcter republicà del coronel Ramón Ferrandiz de la Plaza a Santa Coloma de Farners. Fracassada la revolta, van fugir a Castellfollit de la Roca, on foren fets presoners i duts a Besalú. Condemnats a mort, el 27 de juny de 1884 ell i el coronel Ferrandiz van ser executats fora muralla, prop de l'antic hospital militar de Girona, malgrat les peticions de clemència que es van fer des de diferents àmbits. El 1889 l'ajuntament de Girona va erigir un monument funerari al cementiri per subscripció popular, on reposen les despulles dels dos militars. Tenen dedicat un carreró a Girona.

## Referències

* ↑ «Ramón Ferrándiz de la Plaza». El Motín, 10-08-1884.
* ↑ Barnadas i Puigferrer, Joan «El republicanisme a Olot, durant els primers anys de la restauració borbònica (1875-1902)» (pdf). Annals del Patronat d'Estudis Històrics d'Olot i Comarca, 2013, pàg. 167-199.
* ↑ El carrer dels militars rebels contra el govern, vilaweb, 22 de gener de 2006
# Manuel Benítez Parodi

Manuel Benítez Parodi (Sevilla, 21 d'agost de 1845 - 29 de novembre de 1911) fou un militar espanyol, membre de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, encara que no va arribar a prendre possessió de la seva medalla.

## Biografia

En 1861 ingressà a l'Escola Especial d'Estat Major de l'Exèrcit, en la que va aconseguir el grau de tinent en 1865, el de general de brigada el 1903 i el de general de divisió el 1910. Va ser membre del cos d'Estat Majori director de l'Acadèmia del mateix Cos, on va ser professor de càlculs i Mecànica. També fou director del Dipòsit de la Guerra i Cap de la Comissió Geodèsica del Mapa d'Espanya. Va ser Vocal de la Junta Consultiva d'Assegurances. Va escriure treballs científics i llibres de textos.
Vicepresident de la Reial Societat Geogràfica d'Espanya. Entre altres condecoracions, va rebre la creu de l'Orde de Carles III, les encomanes de nombre de l'Orde d'Isabel la Catòlica i de l'Orde d'Alfons XII, així com la gran creu de l'Orde de Sant Hermenegild i el grau d'oficial de la Legió d'Honor francesa. El 1905 ingressà com a acadèmic de nombre a la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Obres

* Tratado de Aritmética general para Ingenieros y Arquitectos
* Exposición razonada y metódica de los desarrollos en serie de las funciones matemáticas (1893)

## Referències

* ↑ Excmo. Sr. D. Manuel Benítez y Parodi, per Luis Octavio de Toledo, 1912
* ↑ Biografia Arxivat 2016-04-11 a Wayback Machine. al web de la RAC

## Enllaços externs

* Manuel Benítez Parodi Arxivat 2016-04-09 a Wayback Machine. a Cervantes Virtual.
# Manuel Jesús González González

Manuel Jesús González González (L'Entregu, Samartín del Rei Aurelio, 24 de març de 1941 - Madrid, 21 de setembre de 2011) fou un economista i polític asturià, acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història.

## Biografia

Pertanyia a una família de petits empresaris i estudià amb els jesuïtes de Gijón. Es llicencià en ciències econòmiques en la Universitat Complutense de Madrid i va aprovar les oposicions de Tècnic Comercial i Economista de l'Estat. Aleshores va treballar en el Plan de Desarrollo a les ordres de Fabià Estapé, però degut a la influència de Pedro Schwartz Girón, es dedicà a la docència. El 1979 va ocupar la càtedra d'Història del Pensament Econòmic a la Universitat Autònoma de Madrid i el 1982 a la Universitat d'Oviedo.
Políticament va militar inicialment en la Joventut Obrera Catòlica, i va simpatitzar amb el PSOE (Felipe González va dormir una vegada a casa seva). Després va ingressar a la Unió Liberal de Pedro Schwartz, de la que en fou vicesecretari general. El 1990 fou Catedràtic d'Història del Pensament Econòmic a la Universitat Nacional d'Educació a Distància. Va ser Secretari d'Estat d'Universitats, Recerca i Desenvolupament, en el Ministeri d'Educació i Cultura, durant el període 1997-1999. En 2003 fou comissari de l'Exposició Campomanes y su tiempo i ingressà com a acadèmic a la Reial Acadèmia de la Història. El 28 d'abril de 2005 fou nomenat president de la Cambra de Comptes de la Comunitat de Madrid.
També va ser membre habitual del jurat de Ciències Socials dels Premis Príncep d'Astúries. Va rebre el premi Lliure Empresa de la Fundació del Pino, el Premi de Periodisme 2007 d'El Correo i la Gran Creu de l'Orde d'Isabel la Catòlica.

## Obres

* La economía política del franquismo (Tecnos, Madrid, 1979).
* La Universidad del siglo XXI: libertad, competencia y calidad (Madrid, Círculo de Empresarios, 1999)

## Referències

* 1 2 Nuestro amigo Chus, La Nueva España, 22 de setembre de 2011
* ↑ «Fitxa de la Reial Acadèmia de la Història». Arxivat de l'original el 2013-06-20. [Consulta: 27 novembre 2015].
* ↑ Necrològica Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine. al web de la Cambra de Comptes de Madrid

## Enllaços externs

«Obra de Manuel Jesús González González» a Dialnet.
* Obituari Arxivat 2012-02-03 a Wayback Machine. per Pedro Tedde de Lorca