OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Plataforma Autovia No

La Plataforma Autovia No fou una plataforma ciutadana ecologista, formada l'any 2003 a Mallorca per canalitzar la protesta popular contra l'autopista que el govern balear (aleshores governat pel PP) volia construir entre Inca i Manacor, creuant tot el Pla de Mallorca. Juntament amb les altres quatre autopistes i autovies de Mallorca, completava en principi la xarxa viària principal de l'illa.
La plataforma estava constituïda per diverses entitats (GOB, Unió de Pagesos…) i agrupacions locals (d'Inca, Costitx, Sineu, Maria de la Salut, Ariany, Petra i Manacor), i considerava que la construcció de l'autopista no era necessària.
Els motius exposats per la plataforma eren els següents:
* L'autopista era totalment innecessària, ja que la carretera Inca-Manacor no presentava problemes de fluïdesa de trànsit.
* Era un atemptat ecològic per la quantitat de quilòmetres de terreny que es destruirien.
* Afectava una zona amb una important activitat agrícola, destruint nombroses edificacions rurals i acabant amb el sistema de vida de les persones que treballaven l'agricultura i el camp i, per tant, tindria una repercussió econòmica negativa en la comarca.
* El comerç dels pobles del Pla de Mallorca en sortiria perjudicat, repercutint negativament en les economies locals.
* El cost de la construcció de l'autopista suposava uns 150 milions d'euros (25.000 milions de les antigues pessetes), ocupant 550 quarterades (100.000 metres quadrats per quilòmetre de via), afectant unes 400 finques de propietat privada.
La plataforma recollí 22.300 signatures populars contra el projecte de l'autopista i organitzà diverses manifestacions i activitats, obligant al govern a replantejar la seva necessitat.
El PP, partit governant durant la legislatura en la qual es va plantejar l'autopista, retirà aquesta del seu programa electoral per les eleccions del 2007. Per altra banda, l'actual govern de centre - esquerra no vol aquesta autopista, i tot indica que no es farà.
El portaveu de la plataforma era Miquel Gelabert ‘Fuli’ (ara en les llistes de l'Agrupació Electoral Sineuers Independents). Molts membres d'aquesta plataforma van formar part de les llistes del Bloc per Mallorca, del PSM, o d'ERC, en les passades eleccions municipals.

## Vegeu també

* Impacte Ambiental de les vies terrestres

## Referències

* ↑ La Plataforma Autovia NO organitza una Concentració contra l'aprovació del Pla de Carreteres Arxivat 2010-06-18 a Wayback Machine., gobmallorca, 20 de novembre de 2003
* ↑ 2003 Milers de persones es manifesten a Sineu contra el pla de Carreteres, llibertat.cat
* ↑ Plataforma Autovia No a Indymedia
* ↑ La plataforma Autovia No ocupa la sala de plens de Costitx, Vilaweb, 14 d'octubre de 2003
* ↑ Miquel ‘Fuli’ és el nou secretari general de l'STEI, dingola.net, 15 de maig de 2016

## Enllaços externs

* Mallorca ¿balneario de asfalto? per Joan Amer, a rebelion.org
* Resum de la mobilització ciutadana a lahaine.org
# Theodore Mittet

Theodore Mittet (Seattle, 23 de desembre de 1941 - 27 de desembre de 2024) va ser un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on guanyà la medalla de bronze en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb Richard Lyon, Geoffrey Picard i Ted Nash. Estudià arquitectura i planejament urbanístic a la Universitat de Washington.

## Referències

* ↑ «Olympic Rowing Medallists Who Passed in 2024» (en anglès britànic), 07-01-2025. [Consulta: 13 gener 2025].
* 1 2 «Olympedia – Ted Mittet». [Consulta: 2 maig 2023].
# So n'Hereu

So n'Hereu és una possessió del terme de Llucmajor, Mallorca. So n'Hereu en el segle xv s'anomenava Benítica i en el XVI Son Garí. Era alou de les monges de Santa Margalida, de Palma, i fou possessió matriu de Son Vilardell, Son Monget i Son Monjo. El 1578, pertanyia a Antoni Oliver, s'Hereu, de qui prengué el malnom. De la família Oliver passà als Llopis i d'aquests als Melià. Abans de fraccionar-se tenia 312 quarterades. Les seves rotes el 1702 pertanyien a Jaume Ferretjans. L'oratori obtengué el 1775 indult apostòlic i pertanyia a les germanes Francesca i Antònia Llopis. Les rotes, que el 1777 pertanyien a Agustí Garcies, tenien 85 quarterades. Té unes cases en molt bon estat de conservació. Hi ha tres coves artificials prehistòriques d'enterrament, que tenen fossa central, cubicles laterals i corredor escalonat.

## Referències

* 1 2 Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 6. Palma: Promomallorca, p. 412. ISBN 84-8661702-2.
# Son Mulet

Son Mulet és una antiga possessió del terme de Llucmajor, Mallorca, situada al llevant del municipi, al nord de la carretera que uneix Llucmajor amb Campos. Confronta amb es Rafal Càrritx, Son Fullana, Son Frígola, Son Gabriela i Son Mas al terme de Llucmajor; i Son Lluís al terme de Campos. Sorgí el segle xvi d'una segregació de sa Llagostera. El 1578 pertanyia a l'honor Pere Mulet, que havia adquirit les cases de sa Llagostera i 199 quarterades de terrenys. El 1637 pertanyia a l'honor Pere Mulet i era denominada sa Llagostera d'en Mulet, Son Mulet de sa Llagostera o Son Mulet de la Casa Vella. Confrontava amb el camí reial de Llucmajor a Campos, Son Lluís, Son Garcia del Puig i Son Samar. Era dedicada al conreu de cereals. Ja en el segle xvii els membres de la família Mulet es dividiren la possessió original. El 1655 una d'elles era Son Mulet del Puig, que pertanyia a l'honor Francesc Mulet. Era dedicada a vinya i conreu de cereals. Hi havia una gran pedrera d'on foren extrets els maresos per a l'edificació de l'església parroquial de Llucmajor. Actualment la denominació Son Mulet es refereix als terrenys que formaren part d'aquesta possessió, avui molt parcel·lada. També donà nom al Puig de Son Mulet.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 238. ISBN 84-8661702-2.
# Son Seguí

Son Seguí és una possessió del terme de Llucmajor, Mallorca, situada a la Marina.
El 1639, pertanyia a l'honor Joan Antoni Güells. Confrontava amb les possessions de Son Ferretjans, sa Talaia, Cortada Vella, Païssa i Son Mesquida. Tenia cases i molí de sang. Hi havia 120 quarterades de sementers dedicats al conreu de cereals. També es dedicava a la ramaderia ovina i cabrum. El 1672 era del senyor Joan Antoni Güells Mesquida, doctor en drets. El 1777, pertanyia a Antoni Jaume i tenia 162 quarterades. El 1996, en deriven les possessions denominades Son Seguí Vell i Son Seguí Nou.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 16. Palma: Promomallorca, p. 65. ISBN 84-8661702-2.
# Son Siurana

Son Siurana és una zona del terme d'Alcúdia situada a la carretera de Palma, km: 42,8, i està formada per dues possessions: Son Siurana de Dalt i Son Siurana de Baix. Les dues possessions eren antigament una sola propietat que amb el pas del temps es va dividir en dues parts, xapades per la meitat per la carretera antigament coneguda com a camí reial de Mallorca. Son Siurana fou creada el 1784, amb 100 hectàrees d'ametlers i figueres i altres zones dedicades al conreu i la ramaderia.
L'any 1863 era propietat d'Isabel Poquet i llavors tenia 240 quarterades. En 1950 només comptava amb 135 quarterades, principalment de garriga. Al segle xx romangué xapada per la meitat, i així Son Siurana de Dalt quedà amb la possessió i les cases i Son Siurana de Baix, de 84 quarterades, té unes cases menors i que actualment són propietat de Cristòfol Pizà Bunyola. Els dos terrenys tenen restes de jaciments prehistòrics.
Actualment Son Siurana de Dalt té l'hotel d'agroturisme Son Siurana. Actualment ambdues es dediquen també a la ramaderia (més de 200 ovelles) i a l'agricultura.

## Referències

* Guia de Pobles de Mallorca. Alcúdia. pàg.88-89- Edit. Consell Insular de Mallorca i Diari Última Hora.

## Enllaços externs

* http://www.sonsiurana.com/ca/ (Pàgina Principal) (català)
* http://www.todoesp.es/sonsiurana/index.php Arxivat 2010-04-06 a Wayback Machine. (Antiga pàgina principal) (castellà)
* http://www.escapadarural.com/casa-rural/islas-baleares/son-siurana Arxivat 2009-04-20 a Wayback Machine. (castellà)
# Son Tetè

Son Tetè és una possessió del terme de Llucmajor, Mallorca, situada al ponent del municipi, que confronta amb la possessió de Son Cardell i amb la de Son Monjo. Prové d'una segregació de la possessió de Son Cardell i, el segle xviii, tenia entre 500 i 600 quarterades d'extensió.

## Construccions

Les cases de la possessió són cases de pagès dels segles XVII-XVIII i formen un únic bloc que integra l'habitatge humà i diverses dependències agropecuàries (pallisses, forn i portassa), d'altres estan aïllades (solls i sestadors). L'habitatge humà té dues crugies, la primera destinada a la vida domèstica i la segona a usos agrícoles, i dues altures: planta baixa i porxo. La façana principal està orientada al sud-oest i presenta una disposició asimètrica de les obertures. La planta baixa consta de tres portals, el principal és d'arc de mig punt amb dovella, els altres dos són allindanats però de dimensions diferents. Com a instal·lacions hidràuliques hi ha una cisterna aïllada i un aljub adossat a una de les dependències agropecuàries aïllades.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 17. Palma: Promomallorca, p. 175. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ de Luna, J; i col «Arquitectura de Fora Vila Tom I» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 9. Arxivat de l'original el 5 de gener 2014 [Consulta: 9 gener 2014]. Arxivat 5 de gener 2014 a Wayback Machine.
# Sos Julians

Sos Julians és una possessió del terme municipal de Campos, Mallorca. El 1585 era denominada rafal de Sos Julians i confrontava amb Son Mas Fadrí, Rafal Palla, Son Amer i terres dels pares de Sant Francesc de Paula. Es trobava sota la senyoria de la cavalleria del Palmer, del senyor Jordi Abri Descatlar. Pertanyia a Joan Julià, de la família del qual prengué el nom, i era dedicada a conreu de cereals i a ramaderia ovina. El 1645 n'era propietari Miquel Julià, tenia cases, 45 quarterades de sementers i la resta marina.

## Construccions

Les cases de la possessió s'han construït a partir d'una torre de defensa del segle xv de forma quadrangular, de dues plantes d'alçat, a la qual se varen adossar posteriorment estructures d'habitatge diverses, d'una sola planta d'alçat. Realitzat amb la tècnica de paredat en verd amb filades de carreus de marès a les cantoneres. La façana té el parament llis amb un portal major, ubicat a la primera planta, de llinda i recent. Hi ha una finestra de llinda en el primer pis que sembla original però el seu ampit està escapçat. L'interior de la torre és de volta de canó, tant a la planta baixa com en el primer pis. L'escala és de cargol. El paviment és modern, de rajola.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 7. Palma: Promomallorca, p. 237. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Roser, G. i al. «Sos Julians». A: Catàleg de Béns Patrimonials de Campos (pdf). III. Ajuntament de Campos, Gener 2006, p. 756-758 [Consulta: 14 setembre 2024]. Arxivat 2014-09-17 a Wayback Machine.
# Sinner

Sinner és un grup alemany de heavy metal creat pel cantant i baixista Mat Sinner el 1982 (que va unir-se després a Primal Fear). L'últim àlbum va ser, Crash & Burn, publicat el 19 de setembre de 2008 per AFM Records.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Wild'n'Evil (1982)
* Fast Decision (1983)
* Danger Zone (1984)
* Touch of Sin (1985)
* Comin' Out Fighting (1986)
* Dangerous Charm (1987)
* Back to the Bullet (Mat Sinner) (1990)
* No More Alibis (1992)
* Respect (1994)
* Bottom Line (1995)
* Judgement Day (1997)
* The Nature of Evil (1998)
* The End of Sanctuary (2000)
* There Will Be Execution (2004)
* Mask of Sanity (2007)
* Crash & Burn (2008)
* One Bullet Left (2011)

### Àlbums en directe

* In The Line of Fire (Live In Europe) (1996)

### Àlbums recopilatoris

* The Best of Sinner - Noise Years (1995)
* Germany Rocks - The Best of Sinner (1995)
* Treasure - The Works 93-98 (1998)
* The Second Decade - Best of (Includes three new tracks) (1999)
* Emerald - Very Best of Sinner (1999)

### Àlbums de Tribut

* A Tribute to Accept (versiona de Balls to the Wall) (2000)
* The Spirit of the Black Rose - A Tribute To Phil Lynott (versiona The Sun Goes Down) (2001)
* Emerald - A Tribute To the Wild One (covers The Sun Goes Down) (2002)

## Referències

* New Sinner Album Set For September Release; Feb 15. 2008

## Enllaços externs

* Web oficial
# Omtxak

Omtxak (en rus: Омчак) és un poble (possiólok) de l'óblast de Magadan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 956 habitants.
# Alejandro Balde Martínez

Alejandro Balde Martínez (Barcelona, 18 d'octubre de 2003) és un futbolista professional català, que juga com a lateral esquerre al Futbol Club Barcelona. És internacional amb la selecció espanyola.

## Carrera esportiva

De ben petit va començar fent atletisme, però a sis anys ja jugava a futbol a l'escola del CE Sant Gabriel de Sant Adrià de Besòs com a davanter. Posteriorment va jugar a les categories del RCD Espanyol, i a vuit anys (2011) va entrar a les del FC Barcelona, on es va convertir en lateral i es va fer professional.
La seva generació és la del 2003, però ell sempre ha anat per avançat a la seva edat. Ha estat campió de Lliga amb Benjamí C, Benjamí B, Benjamí A, Aleví C, Aleví A, Infantil B, Infantil A, Cadet B i el Cadet A del FC Barcelona. Tot i ser juvenil de primer any el 2020 ja va formar part de la plantilla del Futbol Club Barcelona B, i el juliol de 2021 va renovar contracte fins al 2024, amb una clàusula de rescissió de 500 milions d'euros. Va fer la pretemporada 2020-21 amb el primer equip, avalat per l'entrenador Ronald Koeman, i va debutar amb primer equip del FC Barcelona l'estiu de 2021, en el primer partit de la pretemporada, contra el Nàstic de Tarragona.
Mercès a les seves bones actuacions a la pretemporada, va iniciar la campanya 2021-22 com a suplent de Jordi Alba al primer equip, i va estar assegut a la banqueta del Camp Nou en el partit inaugural de Primera divisió espanyola de futbol 2021-22 per Barça al Camp Nou contra la Reial Societat
El 14 de setembre de 2021 debuta oficialment amb el primer equip del FC Barcelona en un partit de Champions League en front del FC Bayern de Múnic.

## Vida personal

Va néixer al barri de la Verneda i la Pau de Barcelona, fill de pare de Guinea-Bissau i de mare dominicana.

## Palmarès
### FC Barcelona

* 2 Supercopes d'Espanya: 2023, 2025
* 1 Lliga espanyola: 2022-23

## Referències

* 1 2 «Alejandro Balde renueva con el Barcelona hasta el 2024». Antena 3, 22-07-2021 [Consulta: 10 agost 2021].
* 1 2 3 4 «Alejandro Balde, blaugrana fins al 2024». FC Barcelona, 22-07-2021 [Consulta: 17 agost 2021].
* 1 2 Blanch, Arnau «Alejandro Balde, el velocista de la Verneda». El Mirall, 17-09-2022 [Consulta: 18 setembre 2022].
* ↑ «Alejandro Balde, en dinàmica del primer equip». 324.cat, 13-07-2021 [Consulta: 10 agost 2021].
* ↑ https://www.goal.com/en/news/alejandro-balde-barcelona-teenage-left-back-500m-release/1ij5oor255tup1i0ls6yty4h47
* ↑ «Barcelona vs Real Sociedad lineup in LaLiga».
* ↑ https://www.fotmob.com/livescores/3714046/matchfacts/barcelona-vs-bayern-münchen
* ↑ «Alejandro Balde: A great opportunity for the la Masia left back», 13-07-2021.
* ↑ «Alejandro Balde - Títulos & éxitos» (en castellà). [Consulta: 16 gener 2023].
* ↑ «Un Barça sublim suma el primer títol de l'era Flick (5-2)». Esport 3, 12-01-2025 [Consulta: 13 gener 2025].

## Enllaços externs

* Alejandro Balde Martínez a BDFutbol
* Fitxa al FC Barcelona
# Joan Collet i Diví

Joan Collet i Diví (Argentona, Maresme, 1 de desembre de 1961) és un empresari català del sector de la promoció i la publicitat.
El 20 de novembre del 2012 es va convertir en el 27è president del RCD Espanyol, després de ser-ne conseller delegat durant les dues presidències anteriors; també n'és conseller delegat i, per tant, el primer executiu de l'entitat. Des d'octubre de 2013 és també membre de la junta directiva de la Reial Federació Espanyola de Futbol, on està a càrrec de la gestió de la federació i assisteix el seu president en la presa de decisions importants.

## Trajectòria professional

Empresari amb experiència en el sector de promoció i publicitat, Joan Collet va forjar el seu espanyolisme des de la seva infància i joventut en la seva Argentona natal, on va ser el fundador de la penya blanc-i-blava d'aquest poble de la comarca del Maresme. És el soci número 1.628.

## RCD Espanyol

El 1997 es va incorporar a l'Àrea Social del Consell d'Administració, que llavors presidia Daniel Sánchez Llibre. El 2004, Collet va ser designat com el conseller responsable de la parcel·la esportiva, quan l'equip passava per un moment molt complicat que va acabar superant. Va tornar a l'òrgan rector del club el 2006 al capdavant de l'Àrea d'Expansió. Collet i el seu equip de treball van impulsar acords, van organitzar actes rellevants i van fomentar la vida social. L'octubre de 2009, Joan Collet va ser nomenat conseller delegat de l'entitat, càrrec que segueix ostentant en l'actualitat i que compagina amb el de president. Com a Conseller Delegat, va liderar el desembarcament del club a l'Estadi RCDE de Cornellà-El Prat. Des d'octubre de 2013, també és membre de la Junta Directiva de la Real Federació Espanyola de Futbol (RFEF).

## Primer president executiu

El 19 de novembre de 2012, Joan Collet va ser designat com el primer president executiu de l'entitat. Des d'aquest moment, compagina la direcció general executiva del club amb la màxima representació institucional de l'entitat. El novembre de 2013, es va publicar el llibre 'Collet, mig segle de passió', editat per Edicions La Grada i escrit pel periodista Manel Rodríguez, que repassa la vida del president blanc-i-blau.

## Referències

* ↑ Joan Collet Arxivat 2013-12-10 a Wayback Machine. a Barcelona Tribuna
* ↑ Joan Collet, nou directiu de la RFEF a Ara, 8/10/2013
# Gulonins

Els gulonins (Guloninae) són una subfamília de carnívors de la família dels mustèlids. Es creu que s'originaren a Euràsia durant el Miocè i seguidament s'estengueren a Nord-amèrica. A banda del golut (Gulo gulo), els gulonins són un grup força conservador des del punt de vista evolutiu i morfològic, cosa que dificulta l'estudi de les seves relacions.

## Referències

* 1 2 Entrada «Guloninae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Samuels, J. X.; Cavin, J. «The earliest known fisher (Mustelidae), a new species from the Rattlesnake Formation of Oregon» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 33, 2, 2013, pàg. 448–454. DOI: 10.1080/02724634.2013.722155. ISSN: 0272-4634.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Francisco Román Cenarro

Francisco Román Cenarro (Barcelona, 4 d'octubre de 1902 - Barcelona, 10 d'octubre de 1969) fou dirigent esportiu català.
Va ser president del RCD Espanyol entre 1942 i 1947.
Va substituir Genaro de la Riva. Es va enfrontar amb la família De La Riva, que era propietària de l'estadi de Sarrià, fet que no es resolgué fins mesos més tard, quan el camp passà a formar part del patrimoni del club. Creà la secció d'hoquei patins del RCD Espanyol el 1942. L'any 1947 s'enfrontà amb la federació espanyola per la designació de La Coruña com a seu de la final contra el Reial Madrid. Aquest fet va provocar que Paco Román fos cessat com a president del club per part de la Federació.
Més tard fou president de la Federació Catalana de Futbol (1957-1961) i representant del representant del Comité de la Copa de Fires a Espanya.

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa de Román». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* 1 2 3 «Francisco Román Cenarro». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Josep Maria Bernadas Viladesau

Josep Maria Bernadas Viladesau (Rosario, 14 d'abril de 1886 - Barcelona, 12 d'abril de 1933) fou un dirigent esportiu català de començament de segle xx.
Va néixer a Rosario (Argentina) fill de pares catalans, Salvador Bernadas i Mercè Viladesau. Era comerciant de pells. A partir de 1926 muntà diverses granges d'aus a Haro (La Rioja) i Miranda de Ebro (Burgos).
El 13 d'octubre de 1915 fou escollit president del RCD Espanyol, comptant amb el suport de José Hardoy, Evelio Doncos i l'home fort de la directiva Josep Maria Tallada. Va romandre al càrrec durant tres anys. Durant el seu mandat es produí el fitxatge de Ricard Zamora. L'any 1918 creà la secció d'atletisme del club.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Fitxa de Bernadas». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2021].
* 1 2 «Josep Maria Bernadas Viladesau». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# José Gaspar Hardoy Tizol

José Gaspar Hardoy Tizol (San Juan, 1865 - Barcelona, 24 de gener de 1924) fou un dirigent esportiu espanyol de començament de segle xx.
Era dentista de professió. Va ser president del RCD Espanyol en dues etapes (1911-12 i 1914-15), i membre de la junta directiva amb d'altres presidents. Durant el seu mandat entrà a la directiva el polític Josep Maria Tallada i Paulí, qui seria president de la Federació Catalana de Futbol.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fitxa de Hardoy». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ «Club Deportivo Español». Mundo Deportivo, 21-09-1911. [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ «[hemeroteca.mundodeportivo.com/preview/1914/11/05/pagina-3/605232/pdf.html Nueva Junta]». Periquito.cat, 05-11-1914. [Consulta: 9 abril 2021].
# Àngel Rodríguez Ruiz

Àngel Rodríguez Ruiz (Barcelona, 13 d'octubre de 1879 - Barcelona, 10 de maig de 1959) va ser el fundador i primer president del club de futbol Reial Club Deportiu Espanyol. També va ser futbolista del club. Era fill de Rafael Rodríguez Méndez, metge i polític andalús establert a Catalunya, que va ser rector de la Universitat de Barcelona del 1902 al 1905.
Quan cursava estudis d'enginyeria, amb 21 anys, Àngel Rodríguez Ruiz es va aficionar al futbol veient un partit entre mariners anglesos i el Català Futbol Club. Juntament amb dos amics de la Universitat, Octavi Aballí i Lluís Roca Navarra, va crear un equip primer de futbol al qual es van afegir Joaquim Carril de Monasterio i Joan Alcalá del Olmo Puig.
El club es va constituir formalment el 28 d'octubre de 1900 com a "Societat Espanyola de Foot-ball". El primer equip va debutar el 20 de gener de 1901 amb el nom de Club Espanyol de Foot-ball, que canviaria pel de "Reial Club Deportiu Espanyol" el 1910.

## Referències

* ↑ La Vanguardia. 24-05-1959
* ↑ «Perfil a periquito.cat». periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ Portavella, Jesús. Diccionari nomenclàtor de les vies públiques de Barcelona. Ajuntament de Barcelona, 2010. ISBN 978-84-9850-216-9.