OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Djahap al-Qaisi

Jahhaf al-Qaysí (àrab: جحاف القيسي, Jaḥḥāf al-Qaysī) fou un cap tribal àrab establert a Armènia que es va apoderar de part de l'Arxarunik, Taik, Taron i altres regions després del 771 i per legalitzar el seu domini es va casar amb la darrera filla viva de Muixel IV Mamikonian, el darrer príncep d'aquesta casa, i va esdevenir nakharar de bona part dels dominis Mamikonian (772).
Djahap va conservar els dominis fins vers el 810, quan la petita guerra contra els Bagratuní va girar a favor d'aquests que van ocupar moltes de les seves possessions (la part de l'Arxarunik que posseïa com marit de la darrera princesa Mamikonian, el districte d'Ashotz, el Taik oriental, i Taron).
El 813 Djahap es va revoltar com a defensor del Califa Al-Amin contra el seu germà Al-Mamun. L'ostikan d'Armènia, després de la resistència inicial, va passar al bàndol d'Al-Mamun a Bardaa, i Djahap va aprofitar per ocupar Dvin amb 5000 soldats i va obtenir el suport d'altres caps favorables a Al-Amin.
Va morir aquell mateix any i el va succeir el seu fill Abd al-Malik ben Djahap.

## Referències

* ↑ De administrando imperio (en anglès). vol.2. Pázmány Péter Tudományegyetemi Görög Filoĺ́ogiai Intézet, 1949, p. 167.
* ↑ Musheghean, Kh. A.. History and coin finds in Armenia (en anglès). Moneta, 2000, p.11. ISBN 9074623239.
* ↑ Laurent, Joseph. L'Arménie entre Byzance et l'Islam depuis la conquête arabe jusqu'en 836. Fontemoing et Cie, 1919, p.324.
# Sophie Dupuis

Sophie Dupuis és una directora de cinema i guionista canadenca de Val-d'Or, Quebec, que va estudiar a la Concordia University i la Université du Québec à Montréal el primer llargmetratge de la qual Chien de garde (Family First) es va estrenar el 2018 i va ser seleccionat com a presentació del Canadà com a Millor pel·lícula estrangera al Premis Oscar de 2018. La pel·lícula va ser nominat a vuit Prix Iris als 20ns Premis de Cinema del Quebec, inclòs una nominació al Millor Director per Dupuis.
Anteriorment havia dirigit els curtmetratges J'viendrais t'chercher, Si tu savais Rosalie, Félix et Malou, Faillir, i L'hiver et la violence.
La seva segona pel·lícula, Souterrain (Underground), fou estrenada el 2020.
La seva tercera pel·lícula, Solo, estrenada al Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2023,on va guanyar el premi al Millor pel·lícula canadenca.

## Vida personal

Després del llançament de Solo, Dupuis va sortir de l’armari com a queer en un assaig per a CBC Arts.

## Filmografia
### Documental

* 2014 : L'hiver et la violence

### Curtmetratges

* 2007 : J'viendrai t'chercher
* 2009 : Si tu savais Rosalie
* 2010 : Félix et Malou
* 2012 : Faillir

### Llargmetratges

* 2018 : Chien de garde
* 2020 : Souterrain
* 2023 : Solo

## Referències

* ↑ Lévesque, François. «La quête viscérale de Sophie Dupuis» (en francès). Le Devoir, 03-03-2018. [Consulta: 27 agost 2024].
* ↑ Vlessing, Etan. «Oscars: Canada Selects 'Watch Dog' for Foreign-Language Category». The Hollywood Reporter, 19-09-2018. [Consulta: 19 setembre 2018].
* ↑ Canadienne, La Presse. ««Hochelaga» et «Le problème d'infiltration» dominent les nominations aux prix Iris» (en francès). Le Soleil, 10-04-2018. [Consulta: 27 agost 2024].
* ↑ "Souterrain, de Sophie Dupuis : l’esprit de famille quand tout le reste s’écroule". Ici Radio-Canada, September 5, 2020.
* ↑ Allan Hunter, "‘Solo’: Toronto Review". Screen Daily, September 10, 2023.
* ↑ Christian Zilko, "American Fiction’ Wins People’s Choice Award at 2023 TIFF (Complete Winners List)". IndieWire, September 17, 2023.
* ↑ "Sophie Dupuis wasn't ready to call herself queer — but making her film Solo changed everything". CBC Arts, September 11, 2023.
* ↑ Vigneault, Alexandre «SOLO: Un amour désormais politique». La Presse, 02-05-2023.
# 194a Brigada Mixta (Exèrcit Popular de la República)

La 194a Brigada Mixta va ser una unitat de l'Exèrcit Popular de la República creada durant la Guerra Civil Espanyola. Desplegada al front d'Extremadura, la unitat va tenir un paper poc rellevant durant la contesa.

## Historial

La unitat va ser creada el 22 de maig de 1938, a Guadalix, a partir de forces de recluta. Anteriorment una brigada asturiana havia emprat aquesta numeració al nord. La nova 194a Brigada Mixta, que inicialment va estar enquadrada en la 53a Divisió del XVII Cos d'Exèrcit, posteriorment passaria a la 29a Divisió del VI Cos d'Exèrcit. Per a la prefectura de la brigada es va designar al major de milícies Manuel de la Mata Serrano.
La falta de reserves va suposar un greu contratemps per a l'organització de la brigada, per la qual cosa el comandament republicà va acabar usant reclutes procedents de les quintes de 1925 i 1926. En finalitzar el període de formació, la unitat va quedar agregada a la 68a Divisió, dins de les reserves de l'Exèrcit d'Extremadura.
El 13 de setembre de 1938 la 194a BM va rellevar la 43a Brigada Mixta en el sector de Belalcázar, passant llavors a cobrir el sector del front que anava des de Mataborracha fins al camí que unia Belalcázar amb l'estació de ferrocarril. Amb posterioritat seria reemplaçada per la 191a Brigada Mixta, quedant situada en la zona de Belalcázar. El 28 d'octubre va rellevar a la 193a Brigada Mixta en les posicions pròximes a Castuera-Navalpino. Fins al final de la contesa no va prendre part en operacions militars de rellevància.

## Comandaments
### Comandants

* Major de milícies Manuel de la Mata Serrano;
* Major de milícies Manuel Campos Cotero;

### Comissaris

* Juan Parejo Flores;
* Luis de la Fuente;

## Notes

* ↑ La unitat, antiga 4a Brigada asturiana, va arribar a estar agregada a les divisions 60a i 58a, operant als fronts de Biscaia i Astúries. Pel comandament de la brigada van passar el tinent d'infanteria Darío González Castro, el major de milícies Luis Deago, el capità d'infanteria Tomás Díaz Ipiens i el major de milícies Celestino Uriarte.

## Referències

* ↑ Engel, 1999.
* ↑ Talón, 1988, p. 921.
* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 168.
* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 296.

## Bibliografia

* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Talón, Vicente. Memoria de la guerra de Euzkadi de 1936. III. Barcelona: Plaza & Janés, 1988.
* Martínez Bande, José Manuel. La batalla de Pozoblanco y el cierre de la bolsa de Mérida. Madrid: Editorial San Martín, 1981.
# Amírides

Els amírides foren els descendents de l'hàjib de Còrdova Almansor (Abu-Àmir Muhàmmad ibn Abi-Àmir al-Maafirí).
Els primers descendents foren els seus fills Abd-al-Màlik al-Mudhàffar i Abd-ar-Rahman Sanxuelo, i després Abd-al-Aziz al-Mansur, que va establir una dinastia a València, a on entre 1012 i 1020 ja hi havien governat dos clients o mawles amírides: Mubàrak i Mudhàffar.
Durant el regnat d'Abd-al-Aziz al-Mansur (1021-1061) es va construir una nova muralla amb el propòsit de protegir la població i a aquells que arribaven d'altres llocs d'Al-Àndalus. Segons la descripció que ens ha transmès el geògraf Al-Udrí, la muralla era de gran perfecció i tenia set portes. Estava construïda de ciment i tenia torres semicirculars d'obra fins a l'última altura, on s'obrien en una sala voltada. Abd-al-Aziz va construir a més el seu palau reial –Almúnia, en àrab–, segons el costum dels sobirans àrabs com un lloc d'esbarjo fora de la ciutat, –on abans hi havia el Palau del Real de València i ara el jardí de Vivers. L'arabista Henri Pérès en el seu llibre Esplendor d'al-Àndalus, parla de la bellesa i grandiositat del palau, que «comprenia un gran jardí plantat d'arbres fruiters i flors i un riu que el travessava, i en el centre es trobava el palau, amb pavellons ricament decorats, que s'obrien al jardí».
Aquest període durà fins al 1061. A continuació, vindria el seu fill Abd-al-Màlik al-Mudhàffar (1061-1064); el germà d'aquest Abu-Bakr ibn Abd-al-Aziz (1075-1085); i el seu fill Uthman ibn Abi-Bakr (1085) espoliat per Yahya al-Qàdir, emir destronat de Tulàytula (1085-1092).
L'emirat de Dàniyya fou fundat per Mujàhid.
# Llibre d'Abdies

El llibre d'Abdies, és un llibre de la Bíblia l'autoria del qual s'atribueix a Abdies. Abdies és un dels Dotze Profetes Menors a la secció final de Nevi'im, la segona divisió principal de la Bíblia hebrea. El text consta d'un sol capítol, dividit en 21 versos amb 440 paraules hebrees, el que el converteix en el llibre més curt del Tanakh (La Bíblia hebrea), encara que hi ha tres Nou Testament epístola més curtes en grec (Filemó amb 335 paraules, segona carta de Joan amb 245 paraules, i tercera carta de Joan amb 219 paraules). El Llibre d'Abdies és una profecia sobre el judici diví d'Edom i la restauració de Israel.

## Referències

* ↑ Coogan, M. A Brief Introduction to the Old Testament: The Hebrew Bible in its Context. Oxford University Press, New York (2009) p. 315
* ↑ Nelson's Compact Illustrated Bible Dictionary, Thomas Nelson Publishers, 1978, p. 191, ISBN 0-8407-5636-4
# Superfície cilíndrica

Una superfície cilíndrica és una superfície il·limitada formada per la unió de les rectes paral·leles que passen per cada un dels punts d'una corba fixa, anomenada directriu. Una superfície cilíndrica es pot imaginar com un cas particular de superfície cònica amb el vértex a l'infinit, és a dir, amb les generatrius paral·leles.
El cos sòlid anomenat cilindre es forma quan una superfície cilíndrica que tingui una circumferència per directriu es talla amb dos plans paral·lels. S'anomena base del cilindre a cada una de les figures planes que delimiten els extrems del cilindre, i eix del cilindre a la recta que uneix els centres de les bases. Les bases seran cercles o el·lipses segons si els plans secants eren perpendiculars o oblics respecte a l'eix del cilindre.
Quan l'eix és perpendicular a les bases i, per tant, les bases són cercles, la figura s'anomena cilindre recte, i es pot imaginar com el cos format per la revolució d'un rectangle sobre un dels seus costats com a eix de revolució.
# Adarnases I de Tao

Adarnases I Bagrationi (mort l'any 807) fou un príncep georgià de la família dels Bagrationi del final del segle viii.

## Biografia

Adarnases Bagrationi era el fill de Vassak Bagratuní, un príncep de la família reial d'Armènia que es va exiliar a Geòrgia en el moment de la invasió del seu país pels àrabs musulmans l'any 772/775. La seva mare era una filla de Guaram III, un príncep-primat d'Ibèria de la família dels guaràmides.
A la mort del seu pare, cap al 780, va adquirir els dominis de Tao o Taik, i esdevingué el primer duc de Tao xxx. El 786, el seu cosí (fill del seu oncle matern) Esteve III d'Ibèria va morir i Adarnases va adquirir llavors els seus dominis de Javakètia i de Calarzene. Deixant el Tao/Taik i la Klardjètia al seu fill gran Aixot, es va retirar a Javakètia on va passar la resta de la seva vida i on va morir el 807.

## Família i descendència

Adarnases Bagrationi es va casar amb una filla de Nersès d'Ibèria Nersiani, Príncep-Primat d'Ibèria, de la qual va tenir tres fills:
* Aixot, Príncep-Primat d'Ibèria ;
* Gurguèn, eristavi ;
* Latori, princesa que es va casar amb Juanxer, mthawar d'Ibèria (Kakhètia).

## Referències

* ↑ Cyrille Toumanoff, Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIX$^e$ siècle : Tables généalogiques et chronologiques, Rome, 1990, p. 129.
* ↑ Segons la version armènia de la Chronique géorgienne dita de Juanxer a Histoire de la géorgie, « Additions et Éclaircissements », p. 49 : « En aquest temps un tal príncep Adarnàs, descendent del profeta David, va venir a trobar a Artxil.
# Nora (pel·lícula de 2000)

Nora és una pel·lícula de drama estrenada el 2000, dirigida per Pat Murphy i basada en la reconstrucció de la vida de Nora Barnacle, la protagonista de l'obra teatral d'Ibsen Casa de nines. El rodatge de la pel·lícula es va estendre a diversos països com ara Irlanda, el Regne Unit, Itàlia o Alemanya. En el paper protagonista, Nora Barnacle, trobem a Susan Lynch i com a actor destacat, en el paper de James Joyce, a Ewan McGregor. Aquesta pel·lícula està basada en l'obra de Brenda Maddox. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Argument

Nora és una dona jove, divertida i de gran coratge que no vol ser controlada per ningú. De nit es vesteix d'home i recorre la ciutat de Galway per trobar-se amb el seu amant. Quan el seu oncle Tommy l'amenaça de fer-la ingressar en un convent, Nora fuig a Dublín on comença a treballar en un hotel. Quan el jove James Joyce, un dels més grans escriptors d'aquest segle que lluita per ser respectat com a escriptor, s'acosta a Nora al mig del carrer, ella li somriu i s'adona que tot el que ha estat esperant, comença a fer-se realitat.

## Repartiment

* Susan Lynch: Nora Barnacle
* Ewan McGregor: James Joyce
* Andrew Scott: Michael Bodkin
* Peter McDonald: Stanislaus Joyce
* Roberto Citran: Roberto Prezioso
* Vinnie McCabe: oncle Tommy
* Veronica Duffy: Annie Barnacle
* Pauline McLynn: Miss Kennedy
* Aedin Moloney: Eva Joyce

## Referències

* ↑ «Nora». ésAdir. [Consulta: 25 abril 2018].
* ↑ «Nora». Goita què fan, ara!. [Consulta: 23 gener 2025].
* ↑ «Nora» (en anglès). [Consulta: 25 abril 2018].
# Ludovic-Mohamed Zahed

Ludovic-Mohamed Zahed (Alger, 29 de setembre de 1977) és l'imam fundador a París de la primera mesquita inclusiva europea, amb l'objectiu d'acollir les comunitats LGBT i feminista dins de l'islam. Zahed és el primer home musulmà francès a haver estat casat pel civil amb un altre home (a Sud-àfrica).
Va néixer a Alger (Algèria) el 1977. Va cursar estudis de postgrau sobre «les minories sexuals en l'avantguarda dels canvis en la relació amb l'islam a França». El 2015 va defensar a París la seva tesi doctoral en antropologia social i etnologia, titulada «L'emergència pública de les minories sexuals musulmanes i els canvis d'una relació inclusiva de l'islam a França: representacions socials i identitàries alternatives».
Ludovic-Mohamed Zahed defensa un islam que no és homofòbic ni missògin. A França, s'ha pronunciat obertament a favor del matrimoni entre persones del mateix sexe. Zahed és el fundador del grup Musulmans Homosexuals de França. El novembre 2012 va promoure un oratori a París, descrit per la premsa com «la primera mesquita gay-friendly d'Europa». La reacció de la comunitat musulmana fou dispar i l'obertura ha estat condemnada per la Gran mesquita de París.

## Publicacions

* LGBT Musulman-és: du Placard aux Lumières, face aux obscurantismes et aux homo-nationalismes (2016)
* Queer Muslim Marriage: Struggle of a gay couple's true life story towards Inclusivity & Tawheed within Islam (2013)
* Le Coran et la chair (2012)
* Révoltes extraordinaires: un enfant du sida autour du monde (2011)

## Referències

* ↑ «Concilier islam et homosexualité, le combat de Ludovic-Mohamed Zahed». france24.com, 04-04-2012. [Consulta: 20 octubre 2013].
* ↑ «Ludovic-Mohamed Zahed : gay et musulman, il garde le prêche». jeuneafrique.com, 19-04-2013. [Consulta: 20 octubre 2013].
* ↑ «Ludovic-Mohamed Zahed, un Coran d'air frais». liberation.fr, 29-11-2012. [Consulta: 20 octubre 2013].
* ↑ «Ludovic-Mohamed Zahed, l'intellectuel qui conjugue homosexualité et islam». slateafrique.com, 17-05-2013. [Consulta: 20 octubre 2013].
* ↑ «L' émergence publique des minorités sexuelles musulmanes et les mutations d'un rapport inclusif à l'islam en France : des représentations sociales et identitaires alternatives». theses.fr. [Consulta: 23 setembre 2018].
* ↑ «Why I want to open a gay-friendly mosque in Paris». theguardian.com, 26-11-2012. [Consulta: 20 octubre 2013].
* ↑ «Mahoma avui dia casaria homosexuals». diari Ara, 23-08-2015. [Consulta: 15 setembre 2019].
* ↑ «Ludovic-Mohamed Zahed: del salafisme a liderar l'islam LGTBQI francès». El Temps, 07-08-2018. [Consulta: 15 setembre 2019].
# Temperatura cinètica

La temperatura cinètica és un concepte que s'utilitza quan les condicions físiques de la matèria impedeix l'ús de la definició operacional-macroscòpica "clàssica" de la temperatura o la magnitud física mesurada pel 'termòmetre'. S'aplica aquest concepte, per exemple, en astronomia, quan un gas donat es troba per ser tan poc freqüent, que les possibilitats que les partícules de gas que xoquen entre si són mínimes. Per a la temperatura cinètica, per tant, es pretén la temperatura en la qual les partícules de gas han d'estar situades a la superfície de la terra per moure amb energia cinètica igual a la que tenen en les condicions en què es troben en el seu lloc, immediatament després de la definició microscòpica de temperatura donada per la teoria cinètica del gas.
Es parla de la temperatura cinètica, per exemple, en la descripció de les capes més externes i, per tant, més enrarida, de l'atmosfera: la termosfera (90 km - 500 km d'altitud) es classifica amb una temperatura cinètica d'aproximadament 1300 K, fins i tot si la temperatura mesurada per un termòmetre normal seria molt menys. El mateix succeeix per l'exosfera suprajacent. Un cos en aquestes condicions, a causa de la rarefacció extrema de l'aire, de fet, patiria un augment molt modest (o disminuir si és més calent) per executar la temperatura (col·lisions moleculars) amb el gas de l'atmosfera, per la calor gairebé exclusivament per l'absorció de la radiació solar. O la temperatura cinètica és l'energia "posseïda" per àtoms individuals, que no obstant això són molt enrarits espacialment (en un metre cúbic a una certa alçada hi ha menys àtoms i estan més separades entre si pel que fa a un metre cúbic a nivell del sòl), de manera que, encara que posseeixen cada un d'ells una energia equivalent a centenars de graus perceptibles (a causa de la radiació solar que reben) si a la pressió del nivell del sòl, la seva rarefacció no permet un tractament idèntic de intercanvi de calor amb l'entorn restant (per exemple, amb el vestit d'un astronauta o amb una termòmetre.

## Referències

* ↑ «Temperatura Cinética» (en castellà). HyperPhysics. [Consulta: 11 juny 2016].
# Teorema de Nash-Moser

El Teorema de Nash–Moser, atribuït als matemàtics John Forbes Nash i Jürgen Moser, és una generalització del teorema de la funció inversa en l'espai de Banach a una classe de "domar" en l'espai de Fréchet.

## Introducció

A diferència del cas espai de Banach, en què la inversió de la derivada en un punt és suficient perquè un mapa sigui invertible localment, el teorema de Nash-Moser requereix que la derivada sigui invertible en una zona. El teorema s'utilitza àmpliament per provar l'existència local per a equacions diferencials no lineals en espais de funcions contínuament diferenciables. És especialment útil quan la inversa a la derivada "perd" els derivats i, per tant, el teorema de la funció implícita de l'espai Banach no es pot utilitzar.

## Història

Mentre Nash (1956) va originar el teorema com un pas en la demostració del teorema de la incrustació de Nash, Moser va mostrar que els mètodes de Nash podrien ser aplicats amb èxit per resoldre problemes d'òrbites periòdiques en la mecànica celeste.

## Referències

* ↑ Nash, John «The imbedding problem for Riemannian manifolds». Annals of Mathematics, 63, 1, 1956, p. 20–63. DOI: 10.2307/1969989.

## Bibliografia

* Hamilton, Richard S. «The inverse function theorem of Nash and Moser» (PDF-12MB). Bulletin of the American Mathematical Society, 7, 1, 1982, pàg. 65–222. DOI: 10.1090/S0273-0979-1982-15004-2.. (Una exposició detallada del teorema de Nash-Moser i els seus antecedents matemàtics.)
* Moser, Jürgen «A rapidly convergent iteration method and non-linear partial differential equations. II». Ann. Scuola Norm. Sup. Pisa (3), 20, 1966b, p. 499–535.
* Moser, Jürgen «A rapidly convergent iteration method and non-linear partial differential equations. I». Ann. Scuola Norm. Sup. Pisa (3), 20, 1966a, p. 265–315.
# Temporada 1918-1919 del RCD Espanyol

Dades de la Temporada 1918-1919 del RCD Espanyol.

## Fets Destacats

* 29 de maig de 1919: Homenatge a Brias: Espanyol 2 - FC Internacional 3.

## Resultats i Classificació
### Campionat de Catalunya

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts | Classificació |
| 1 | FC Barcelona (C) | 10 | 8 | 1 | 1 | 31 | 6 | +25 | 17 | Campió |
| 2 | RCD Espanyol | 10 | 7 | 1 | 2 | 15 | 5 | +10 | 15 | |
| 3 | FC Espanya | 10 | 6 | 1 | 3 | 17 | 9 | +8 | 13 | (Nota) |

## Plantilla

| P | Jugador | C. de Catalunya | C. de Catalunya |
| P | Jugador | PJ | G |
| POR | Ricard Zamora | 4 | -2 |
| POR | Joan Teixidó | 3 | -3 |
| POR | Victorià Ferrà | 2 | - |
| POR | Pere Ventura | - | - |
| POR | Pantaleó Salvó | - | - |
| DEF | Eugeni Montesinos | 9 | - |
| DEF | Amadeo Puig | 9 | - |
| DEF | Francesc Armet Pakan | - | - |
| DEF | Josep Batlle | - | - |
| MIG | Lluís Blanco | 9 | - |
| MIG | Ramón Eguiazábal | 9 | - |
| MIG | Pere Querol | 5 | - |
| MIG | José Luis Zabala | 5 | 2 |
| MIG | Manuel Suárez | 1 | - |
| MIG | Patricio Caicedo | - | - |
| MIG | Urízar | - | - |
| MIG | Ismael López | - | - |
| MIG | Miquel Urgell | - | - |
| MIG | Jordi Pueo | - | - |
| MIG | José Pérez | - | - |
| DAV | Climent Gràcia | 9 | 4 |
| DAV | Josep Julià | 8 | 4 |
| DAV | Casimir Mallorquí | 8 | - |
| DAV | Ángel Alfaro | 7 | 2 |
| DAV | Fernando Plaza | 5 | 1 |
| DAV | Cristòfol Salvó | 4 | - |
| DAV | Josep Maria Canals | 1 | - |
| DAV | Carlos Pereira | 1 | - |
| DAV | Rallo | - | - |
| DAV | Víctor Juanico | - | - |
| DAV | Ventura Vergés | - | - |
| DAV | Juanito López | - | - |
| DAV | Josep Segarra | - | - |
| DAV | Gálvez | - | - |
| DAV | Jacint Torra | - | - |

## Referències

* ↑ «Diversos articles». Mundo Deportivo, Diverses dates. [Consulta: 4 desembre 2011].
* ↑ «ELS RESULTATS DEL RCD ESPANYOL». statspericos.blogspot.com. [Consulta: 4 desembre 2011].
* ↑ «Temporada 1918». periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Temporada 1918-19». BDFutbol. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ Bdfutbol Campionat de Catalunya 1918-19
* ↑ RSSSF Catalonia Championship 1903-1940 - All Results
* 1 2 3 4 Mundo Deportivo, 3 setembre de 1918, Pàgina 4
* ↑ Mundo Deportivo, 17 setembre de 1918, Pàgina 3
* ↑ «Español-Internacional». Mundo Deportivo, 10-09-1918. [Consulta: 14 febrer 2015].
* ↑ «Pere Querol». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Fitxa del jugador». periquito.cat. [Consulta: 17 gener 2024].
* ↑ Mundo Deportivo, 10 setembre de 1918, Pàgina 4
# Nícocles de Lacedemònia

Nícocles (en grec antic: Νικοκλῆς, Nikokles) fou un gramàtic de la Grècia romana del segle iv aC natural de Lacedemònia.
Va ser el mestre grec de gramàtica de l'emperador Julià l'Apòstata. Sòcrates Escolàstic dona a entendre que era de religió cristiana. Podria ser el mateix Nícocles esmentat a l'Etymologicum Magnum. Libani menciona un retòric de la ciutat de Constantinoble amb el mateix nom, però probablement és un personatge diferent.

## Referències

* ↑ 2.Nicocles a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1191
# Sheldon Riley

Sheldon Hernandez (Sydney, 14 de març del 1999), més conegut com a Sheldon Riley, és un cantant australià.

## Biografia

Riley va néixer a Sydney d'una mare australiana i d'un pare filipí i va créixer a Gold Coast. Entre el 2016 i el 2020 va participar a concursos com The X Factor, The Voice Australia i America's Got Talent.
El 26 de novembre del 2021 va ser anunciat com un dels participants d'Eurovision – Australia Decides, la preselecció australiana pel Festival de la Cançó d'Eurovisió. Va guanyar amb la cançó Not The Same i representarà Austràlia en el Festival de la Cançó d'Eurovisió 2022, que se celebrarà a la ciutat italiana de Torí.

## Referències

* ↑ «Sheldon Riley: 'I get to be the person I've always wanted to be'» (en anglès). SBS. [Consulta: 11 març 2022].
* ↑ «Australia Decides 2022: Getting to know Sheldon Riley» (en anglès). Aussievision.net, 26-11-2021. [Consulta: 11 març 2022].
* ↑ «Australia Decides: it's Sheldon Riley to Eurovision!» (en anglès). Eurovision.tv, 26-02-2022. [Consulta: 11 març 2022].