OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ignacio Pintado y Gough

Ignacio Pintado y Gough (Cadis, 11 d'abril de 1857- Madrid, 19 de maig de 1930) fou un militar de l'Armada Espanyola, ministre de guerra durant la Dictadura de Primo de Rivera.

## Biografia

En gener de 1873 va ingressar a l'Escola Naval Flotant de la fragata Asturias. En 1875 ascendí a guardiamarina, en 1879 a alferes de navili i en 1885 a tinent de navili. En 1891 fou destinat al creuer Isla de Cuba i en 1893 fou segon comandant de la Província Marítima de Tenerife. En 1896 fou traslladat a la Capitania de Cartagena i va embarcar al creuer Lepanto com a segon comandant interí. De 1901 a 1903 fou segon comandant de la Província Marítima de Canàries. En 1907 ascendí a capità de fragata i de gener a març de 1911 fou nomenat secretari de la prefectura de l'Arsenal de la Carraca. Ascendit a capità de navili, fou cap d'Armaments de l'Arsenal de juliol a novembre del mateix any. En 1914 ascendí a contralmirall i fou nomenat Cap d'Estat Major de la Jurisdicció de Marina en la Cort fins 1915. Del 19 de desembre de 1914 fins al 26 d'abril de 1915 fou de vocal de la Comissió Protectora de la Producció Nacional, i en novembre de 1915 fou nomenat director general de Navegació i Pesca Marítima.
El 13 de març de 1918 va ascendir a vicealmirall i fou nomenat comandant general de la posta de Ferrol, el juliol fou nomenat comandant d'esquadra i en 1921 capitaà general del Departament de Marina de Ferrol. En 1920 ascendí a almirall i fou nomenat membre del Consell Suprem de Guerra i Marina, del que en 1923 en fou nomenat cap de la Jurisdicció de Marina. Miguel Primo de Rivera y Orbaneja el va nomenat Ministre de Marina entre el 12 de febrer i el 25 de maig de 1924. De febrer a juny del mateix any també fou Cap d'Estat Major de l'Armada. va dimitir d'ambdós càrrecs per motius de salut i es va establir a Canàries, on el 1927 va passar a la reserva. A causa de la seva salut es va traslladar novament a Madrid, on va morir el 19 de maig de 1930.

## Referències

* ↑ Diario Oficial del Ministerio de Marina, 9 de novembre de 1915
* ↑ Ignacio Pintado y Gough, a la Real Academia de la Historia
* ↑ La Actuación del Directorio, ABC 27 de maig de 1924
Càrrecs públics :
| Precedit per: Gabriel Antón Iboleón | Ministre de Marina (febrer-maig) 1924 | Succeït per: Honorio Cornejo y Carvajal |
# Solitudo Neptuni

Solitudo Neptuni és una característica d'albedo a la superfície de Mercuri, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 30 ° latitud N i 150 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1976 i fa referència a una característica d'albedo del mapa d'Antoniadi.

## Referències

* ↑ "Solitudo Neptuni". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Mapa de Mercuri». Google Mercury.
# Midi Z

Midi Z (趙德胤 Zhào Déyìn o Chao$^4$ Teh$^2$-in$^4$; nascut el 18 de desembre de 1982) és un director de cinema taiwanès nascut a Myanmar. La seva pel·lícula de 2014 Ice Poison va ser seleccionada com a entrada taiwanesa a la millor pel·lícula en llengua estrangera als Premis Oscar de 2014.

## Vida i carrera

Chao va néixer a Lashio, Estat Shan, Myanmar. Fill d'una cuinera i d'un metge, Chao era el més petit de cinc fills i va créixer pobre.Va guanyar una beca i es va traslladar a Taiwan quan tenia 16 anys, on va anar a l'institut. Chao va rebre tant la llicenciatura com el màster en disseny a la Universitat Nacional de Ciència i Tecnologia de Taiwan, després de la qual cosa es va convertir en ciutadà taiwanès naturalitzat el 2011.
Va ser nomenat millor cineasta taiwanès de l'any als 53ns Premis de Cinema Cavall d'Or el 2016.

## Filmografia
### Llargmetratges

* 2011 : Return to Burma (歸來的人)
* 2012 : Poor Folk (窮人。榴槤。麻藥。偷渡客)
* 2014 : Ice Poison (冰毒)
* 2016 : The Road to Mandalay (再見瓦城)
* 2019 : Nina Wu (灼人秘密)
* 2024 : The Unseen Sister (乔妍的心事)

### Documentals

* 2018 : 14 Apples (十四顆蘋果)
* 2015 : Jade Miners (挖玉石的人)
* 2016 : City of Jade (翡翠之城)

### Curtmetratges

* 2014 : The Palace on the Sea

## Premis

* 2014: Premis de Cinema de Taipei: Millor Director
* 2016: 53ns Premis de Cinema Cavall d'Or: Millor cineasta taiwanès de l'any
* 2016: 73a Mostra Internacional de Cinema de Venècia: Premi FEDEORA a la millor pel·lícula
* 2019 LII Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya: Menció especial al Premi Noves Visions

## Referències

* ↑ «Taiwan to Take Ice Poison on Foreign-Language Oscar Campaign». Variety. [Consulta: 9 setembre 2014].
* ↑ «Interview: Son of Myanmar Midi Z Returns Home to Tell Its Tales On Screen». Asia Society, 27-02-2015 [Consulta: 18 abril 2016].
* ↑ «Burmese-Chinese Director Midi Z on ‘Ice Poison’». Wall Street Journal, 18-02-2014 [Consulta: 18 abril 2016].
* ↑ «Homecoming Myanmar: A Midi Z Retrospective (Film Series)». Asia Society, 02-02-2015 [Consulta: 18 abril 2016].
* ↑ «GOLDEN HORSE AWARDS: Midi Z receives outstanding filmmaker award». Central News Agency, 26-11-2016 [Consulta: 27 novembre 2016].
* ↑ Palmarés: La española 'El hoyo' conquista el Festival de Sitges 2019, Fotogramas, 12 d'octubre de 2019
# Pelikanblut

Pelikanblut (alemany: Sang de pelicà) és una pel·lícula de terror dramàtica alemanya-búlgara del 2019 dirigida per Katrin Gebbe i protagonitzada per Nina Hoss. La pel·lícula es va projectar a la secció Horizons de la 76a Mostra Internacional de Cinema de Venècia.
Va rebre el Méliès d'Or a la millor pel·lícula fantàstica europea.

## Argument

“Una dona que entrena cavalls policials adopta el seu segon fill, una nena de 5 anys molt traumatitzada. Quan la noia mostra un comportament violent i antisocial, la seva nova mare està decidida a ajudar-la."

## Repartiment

* Nina Hoss com a Wiebke
* Katerina Lipovska com a Raya
* Yana Marinova com a Sigrid
* Murathan Muslu com a Benet
* Sophie Pfennigstorf com Alma
* Dimitar Banenkin com a Hagen
* Daniela Holtz com a Bibi

## Recepció crítica

La pel·lícula té una puntuació d'aprovació del 74 % a Rotten Tomatoes, amb una valoració mitjana de 7/10 basada en 19 ressenyes i té una puntuació Letterboxd de 3,2/5.

## Referències

* ↑ Vivarelli, Nick. «Joker,' 'Ad Astra,' 'The Laundromat,' 'Marriage Story' to Compete in Venice». Variety, 25-07-2019. [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ Rodrigues Correia, Inês. «Pelican Blood by Katrin Gebbe Wins Méliès d'Or 2020». motelx.com, 18-10-2020. [Consulta: 30 gener 2021].
* ↑ «Pelikanblut in the IMDB». [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ «Pelican Blood (2019)». Rotten Tomatoes. Fandango. [Consulta: Plantilla:RT data].
* ↑ Pelican Blood (2019), <https://letterboxd.com/film/pelican-blood-2019/>. Consulta: 26 gener 2023

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Setmana i Fira de la Rehabilitació

La Setmana de la Rehabilitació és una setmana d'activitats tècniques, comercials i de divulgació ciutadana destinades a promoure l'activitat de la rehabilitació. És una activitat que lidera i organitza el Col·legi d'Aparelladors, Arquitectes Tècnics i Enginyers d'Edificació de Barcelona (CAATEEB) i que té lloc un cop a l'any.
La Setmana de la Rehabilitació vol ser una acció que arribi als professionals, a tots els agents del sector i al ciutadà. Per una banda convoca als professionals, com aparelladors, arquitectes, enginyers, restauradors, decoradors, administradors de finques, APIs, empreses constructores, promotors, sector hoteler, turístic i del patrimoni, etc. I per l'altra banda, als representants d'ajuntaments i altres administracions.
Així mateix, la Setmana de la Rehabilitació vol ser una cita útil per als ciutadans, propietaris individuals i representants de comunitats de propietaris, on trobin l'assessorament, els professionals i les empreses que els poden oferir les millors garanties a la seva rehabilitació. Per aquesta raó es duen a terme a diferents espais activitats de caràcter tècnic, conferències, jornades, xerrades, exposicions i altres, orientades als professionals. D'altra banda, sota el marc de la Setmana de la Rehabilitació, té lloc la Fira de la Rehabilitació, una fira popular dirigida a la ciutadania, amb estands d'empreses de rehabilitació i diverses activitats socials.

## Referències

* ↑ «Barcelona acull la Fira Rehabilita els dies 8 i 9 d'octubre al Passeig de Lluís Companys». premsa.gencat.cat, 03-10-2016. Arxivat de l'original el 2016-11-24. [Consulta: 23 novembre 2016].
* ↑ «Cemento-Hormigón». www.cemento-hormigon.com. Arxivat de l'original el 2016-11-24. [Consulta: 23 novembre 2016].
* ↑ «La Fira Rehabilita proposa solucions per millorar els habitatges | BTVNOTICIES.cat». www.btv.cat. [Consulta: 23 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Setmana i Fira de la Rehabilitació - Lloc web oficial
* Informació sobre edicions anteriors Arxivat 2016-11-24 a Wayback Machine.
# Acerorhinus

Acerorhinus és un gènere extint de mamífers perissodàctils de la família dels rinoceronts (Rhinocerotidae) que visqueren a Euràsia durant el Miocè. Se n'han trobat restes fòssils a Bulgària, Grècia, Romania, Turquia i la Xina. Era un animal braquidont i brostejador, a diferència de la majoria dels altres aceraterins, que eren pasturadors. El nom genèric Acerorhinus significa ‘nas sense banyes’ en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Acerorhinus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 24 gener 2023].
* ↑ Agustí i Antón, 2002, p. 162.

## Bibliografia

* Agustí, J.; Antón, M. Mammoths, Sabertooths and Hominids: 65 Million Years of Mammalian Evolution in Europe (en anglès). Columbia University Press, 2002. ISBN 0-231-11640-3.
# Muntanyes De Long

Les muntanyes De Long (en anglès De Long Mountains són una serralada que es troben al Borough de North Slope, a l'estat d'Alaska, als Estats Units. La serralada es troba a l'oest de la Serralada Brooks i s'estén cap a l'oest cap al Uivaksak Creek i la capçalera del riu Kuna. El nom se li va posar el 1886 en record a l'explorador de l'Àrtida George Washington DeLong (1844–1881). El cim més elevat de la serralada és Black Mountain, amb 1.530 m. Els rius Kokolik i Colville neixen als seus vessants.

## Referències

* ↑ «De Long Mountains». Geographic Names Information System, Servei Geològic dels Estats Units. [Consulta: 25 setembre 2014].
* ↑ «Black Mountain, Alaska». peakbagger.com. [Consulta: 25 setembre 2014].
# Pteraster

Pteraster és un gènere d'estrelles de mar (Asteroidea) de l'ordre dels espinulòsides. La majoria d'espècies viuen en aigües fredes (des de l'Àrtida fins a l'Antàrtida), així com a la zona abissal.

## Descripció i característiques

Es tracta d'estrelles sub-pentagonals de mida mitjana i amb 5 braços triangulars còncaus. Es caracteritzen per la seva capacitat de produir un gruix mucus defensiu, que repel·leix depredadors com ara les estrelles carnívores del gènere Solaster. El seu cos és suau, aplanat i està equipat al centre del disc central amb un òrgan de vàlvula anomenat osculum.
* Pteraster militaris
* Pteraster reticulatus
* Pteraster stellifer : vista dorsal (vermella) i ventral (marró)
* Pteraster tetracanthus

## Llista d'espècies

Segons World Register of Marine Species (WoRMS ; Registre Mundial d'Espècies Marines) (4 de juliol de 2014)
* Pteraster abyssorum (Verrill, 1895)
* Pteraster acicula (Downey, 1970)
* Pteraster affinis Smith, 1876
* Pteraster alveolatus Perrier, 1894
* Pteraster bathami Fell, 1958
* Pteraster capensis Gray, 1847
* Pteraster caribbaeus Perrier, 1881
* Pteraster corynetes Fisher, 1916
* Pteraster coscinopeplus Fisher, 1910
* Pteraster diaphanus (Ludwig, 1905)
* Pteraster educator Djakonov, 1958
* Pteraster flabellifer Mortensen, 1933
* Pteraster florifer Koehler, 1920
* Pteraster fornicatus Mortensen, 1933
* Pteraster gibber (Sladen, 1882)
* Pteraster hastatus Mortensen, 1913
* Pteraster hirsutus (Sladen, 1882)
* Pteraster hymenasteroides Djakonov, 1958
* Pteraster hystrix Harvey, 1989
* Pteraster ifurus Golotsvan, 1998
* Pteraster inermis Perrier, 1888
* Pteraster jordani Fisher, 1905
* Pteraster koehleri A.M. Clark, 1962
* Pteraster marsippus Fisher, 1910
* Pteraster militarioides H.L. Clark, 1941
* Pteraster militaris (O.F. Müller, 1776)
* Pteraster minutus Djakonov, 1958
* Pteraster multiporus H.L. Clark, 1908
* Pteraster obesus H.L. Clark, 1908
* Pteraster obscurus (Perrier, 1891)
* Pteraster octaster Verrill, 1909
* Pteraster personatus Sladen, 1891
* Pteraster pulvillus (M. Sars, 1861)
* Pteraster reticulatus Fisher, 1906
* Pteraster robertsoni McKnight, 1973
* Pteraster rugatus Sladen, 1882
* Pteraster rugosus H.L. Clark, 1941
* Pteraster solitarius Djakonov, 1958
* Pteraster spinosissimus (Sladen, 1882)
* Pteraster stellifer Sladen, 1882
* Pteraster temnochiton Fisher, 1910
* Pteraster tesselatus Ives, 1888
* Pteraster tetracanthus H.L. Clark, 1916
* Pteraster texius Golotsvan, 1998
* Pteraster trigonodon Domantay, 1969
* Pteraster trigonodon Fisher, 1910
* Pteraster uragensis Hayashi, 1940
* Pteraster willsi Clark & Jewett, 2011

## Referències

* 1 2 3 Mah, Christopher. «Pteraster & kin- Starfish that fight back with mucus» (en anglès). Echinoblog, 13-09-2010.
# Stepan Maliguin

Stepan Maliguin (valor desconegut, c. 1702 - Kazan, 1 d'agost de 1764 $^{(Julià)}$) va ser un explorador rus de l'Àrtida. L'estret de Maliguin porta el seu nom.
Malygin va estudiar a l'Escola de Matemàtiques i Navegació de Moscou del 1711 al 1717. Després de la seva graduació va començar la carrera com a cadet de la marina i després va ser ascendit al rang de tinent quatre anys més tard. Va servir a la flota del Bàltic fins al 1735.
Maliguin va escriure el primer manual rus de navegació, titulat Сокращённая навигация по карте де-Редукцион (1733). A principis de 1736 va ser nomenat líder de la unitat occidental de la Segona Expedició a Kamtxatka. Entre el 1736 i 1737, sortint de l'illa Dolgi, va encapçalar una expedició pel mar de Kara i la desembocadura del riu Obi.
Maliguin va fer observacions acurades d'aquestes zones gairebé desconegudes de la costa àrtica russa. Amb aquest coneixement va poder dibuixar el primer mapa relativament precís de les costes àrtiques entre el riu Petxora i el riu Obi.
Entre 1741 i 1748 va ser l'encarregat de preparar els navegants per a l'Armada Russa. El 1762 va ser nomenat cap de l'oficina de l'Almirallat a Kazan.

## Referències

* ↑ «Малыгин, Степан Григорьевич». A: Brockhaus and Efron Encyclopedic Dictionary (en rus). XVIIIa, 1896.
* 1 2 Рульков, Д.И.. Навигация и лоция (en rus). Moscow: Издательство «Транспорт», 1973.
* 1 2 3 4 «Малыгин Степан Гаврилович». A: Great Soviet Encyclopedia (en rus). 15. 3rd.
* ↑ Leonid Sverdlov (Member of the Russian Geographic Society), Russian Naval Officers and Geographic Exploration in Northern Russia.
* ↑ Albert Hastings Markham, Arctic Exploration 1895
* ↑ C. Raymond Beazley, The Russian Expansion Towards Asia and the Arctic in the Middle Ages (to 1500). The American Historical Review
# Paisatge (geografia)

Definir el paisatge des del punt de vista geogràfic no és fàcil, perquè aquest és l'objecte d'estudi primordial i el document geogràfic bàsic a partir del qual es fa la geografia. Entenem, en general, per paisatge qualsevol àrea que inclou tant els trets naturals com els modelats per l'home i que tenen un reflex visual en l'espai. En ecologia es defineix paisatge com un conjunt heterogeni d'ecosistemes, i la unitat bàsica d'estudi és la tessel·la.
El paisatge es defineix per les seves formes, naturals o antròpiques. Tot paisatge està compost per elements que s'articulen entre si. Aquests elements són bàsicament de tres tipus: abiòtics, biòtics i antròpics, que apareixen per l'acció humana. Determinar aquests elements és el que constitueix el primer nivell de l'anàlisi geogràfica.
En principi tota activitat humana té un reflex a l'espai i, per tant, modifica el paisatge. Es pot conèixer el caràcter d'una societat per les seves manifestacions a l'espai, i pel seu impacte en el paisatge. Així, a manera d'exemple, si una societat necessita pa apareixeran en el paisatge: camps de blat, molins, forns i fleques per a la seva distribució al públic. Fins les activitats aparentment més etèries tenen el seu impacte en l'espai i modifiquen el paisatge, com la banca i les seves sucursals, la telefonia cel·lular i les antenes de repetició o les empreses de venda a través de la xarxa i els magatzems en els quals guarden la mercaderia.

## El paisatge en l'art

Durant anys, en el món de l'art, hi ha un canvi de concepció de la pintura de paisatge, primer concebuda com a gènere menor. Per altra banda no hem de confondre paisatge i naturalesa.
Amb paisatge ens referim a la naturalesa domesticada, construïda, on ha intervengut la mà de l'home. És un objecte que implica un subjecte que mira. El paisatge natural (dels Pirineus) no està domesticat, però és la nostra visió dels Pirineus. Aquest paisatge el construïm amb la mirada, traslladada al quadre. Paisatge com a gènere pictòric. Avui queda poca natura sense intervenir.
El gènere de paisatge no és la invenció del romanticisme. Però William Turner, John Constable i Friedrich són artistes inventen altres formes de relacionar-se amb el paisatge, com un mitjà d'expressió de símbols. El paisatge no és un tema per si sol, sinó que és el resultat d'una experiència.
Per a molts romàntics el paisatge és un espai d'evasió, de regeneració, en un nou espai d'experiència. Via d'expressió dels sentiments i l'experiència.

## Vegeu també

* Paisatge sonor

## Enllaços externs

* Lloc web de l'Observatori del Paisatge
Viccionari
# Minuàrtia

Minuàrtia (Minuartia) és un gènere de plantes amb flor de la família de les cariofil·làcies.

## Particularitats

Les espècies d'aquest gènere són plantes petites que viuen en llocs escabrossos i en condicions sovint inhòspites. Són natives d'Europa, Àsia, Groenlàndia i l'Amèrica del nord.
Es troben generalment creixent entre roques en hàbitats d'alta muntanya (alpins) i àrtics.
El gènere Minuartia està estretament emparentat amb el gènere Arenaria, gènere del qual formaven part abans moltes espècies.
El gènere va rebre el nom del botànic català Joan Minuart (1693-1768), nascut a Barcelona d'una família de Sant Celoni, deixeble del boticari Jaume Salvador. Minuart fou farmacèutic a Sant Cugat del Vallès i després a Barcelona.

## Algunes espècies

Entre les espècies més importants cal mencionar:
* Minuartia arctica - minuàrtia àrtica
* Minuartia austromontana - minuàrtia de Columbia
* Minuartia biflora - minuàrtia de muntanya
* Minuartia bosniaca - minuàrtia de Bòsnia
* Minuartia californica - minuàrtia de California
* Minuartia campestris - minuàrtia campestre
* Minuartia caroliniana - minuàrtia de Carolina
* Minuartia cherlerioides
* Minuartia cismontana
* Minuartia cumberlandensis - minuàrtia de Cumberland
* Minuartia dawsonensis - minuàrtia de roca
* Minuartia dichotoma - minuàrtia dicòtoma
* Minuartia dirphya
* Minuartia douglasii
* Minuartia drummondii
* Minuartia elegans
* Minuartia filiorum - minuàrtia fina
* Minuartia gerardii
* Minuartia glabra - minuàrtia dels Apalatxes
* Minuartia godfreyi
* Minuartia graminifolia (syn. Alsine rosani)
* Minuartia groenlandica - minuàrtia de Groenlàndia
* Minuartia hamata (syn. Queria hispánica L.) - quèria
* Minuartia howellii
* Minuartia laricifolia - herba d'en Minuart
* Minuartia macrantha
* Minuartia macrocarpa - minuàrtia camallarga
* Minuartia marcescens - minuàrtia serpentina
* Minuartia michauxii - minuàrtia de pedra
* Minuartia muscorum
* Minuartia nuttallii
* Minuartia obtusiloba - minuàrtia de doble flor
* Minuartia patula
* Minuartia procumbens - minuàrtia geniculada
* Minuartia pusilla - minuàrtia annual
* Minuartia recurva
* Minuartia rosei
* Minuartia rossii
* Minuartia rubella
* Minuartia rubra - minuàrtia rogenca
* Minuartia sedoides - herba de la penya
* Minuartia stolonifera
* Minuartia stricta - minuàrtia de turbal
* Minuartia tenella - minuàrtia prima
* Minuartia uniflora
* Minuartia valentina - clavellet de roca
* Minuartia verna - minuàrtia vernal
* Minuartia viscosa
* Minuartia yukonensis - minuàrtia del Yukon

## Referències

* ↑ "Proceedings of the Linnean Society of London" 132d session, (November 1919 to June 1920)
* ↑ Joan Cadevall y Diars & Àngel Sallent i Gotés, Flora de Catalunya

## Bibliografia

* J.M.Camarasa, El botànic Joan Minuart (1693-1768), Sant Celoni, reed. Ajuntament de Sant Celoni, 1986

## Enllaços externs

* Flora del Parc Natural del Cadí–Moixeró i de les serres veïnes
# Gustav Frederik Holm

Gustav Frederik Holm (Copenhaguen, 6 d'agost de 1849 - Copenhague, 13 de març de 1940) va ser un oficial naval i explorador àrtic danès. Esdevingué oficial de marina el 1899 i va ser el cap de l'oficina hidrogràfica danesa de 1899 a 1909. Més endavant fou nomenat com a director de pilots el 1912. Rebé moltes distincions a conseqüència de les seves exploracions i descobertes, sobretot a la costa oriental de Groenlàndia.

## Referències

* ↑ Holm, G.; Garde, V. Beretning om Konebaads-Expeditionen til Grønlands Østkyst 1883-85 (Den Østgrønlandske Expedition udført i Aarene 1883–85 under ledelse af G. Holm, Del 1) (en danès). 9, 1889.
* ↑ Holm, G.; Garde, V. Om de geografiske Forhold i Dansk Østgrønland (Den Østgrønlandske Expedition udført i Aarene 1883–85 under ledelse af G. Holm, Del 2) (en danès). 9, 1889.
* ↑ Nuttall, Mark. Encyclopedia of the Arctic (en anglès). Routledge, 2005-09-23. ISBN 978-1-136-78680-8.