OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Àngel de Sicília

Àngel de Sicília, també anomenat Àngel de Jerusalem (Jerusalem, 1185 – Licata, 5 de maig del 1225), va ésser un frare carmelita. És venerat com a sant i màrtir per l'Església catòlica.

## Biografia

Àngel va néixer a Jerusalem el 1185, membre d'una família de jueus convertits al cristianisme. En morir els seus pares, va entrar, amb el seu germà Joan, al convent del Mont Carmel, de l'Orde del Carmel, recentment fundada amb una regla d'Albert de Jerusalem. En fer els vint-i-cinc anys fou ordenat sacerdot.
El 1218 fou encarregat d'anar a Roma per sotmetre la regla a l'aprovació del papa Honori III, que el concedí en 1226. De Roma, on predicà, va ésser enviat a Sicília per combatre-hi el catarisme que s'hi estenia. Entre les conversions que va assolir, va haver-hi la d'una amant del noble Berengario que l'abandonà perquè estava emparentada amb ell; el noble, llavors, va matar a cops d'espasa al carmelita mentre era a l'església dels Santi Filippo e Giacomo de Licata. Morí el 5 de maig del 1225, demanant el perdó del seu agressor. Va ésser sebollit a la mateixa església on havia estat atacat.

## Veneració

Venerat des de la seva mort, Pius II va confirmar i aprovar el seu culte en 1456. Les relíquies es van traslladar a l'església de Sant'Angelo de Licata en 1656, erigida com a mostra d'agraïment quan Licata va fer un vot perquè el sant els deslliurés d'una epidèmia de pesta. Patró de Licata, és un sant molt venerat a tota l'illa de Sicília.
* Pintura de Pietro Novelli, 1641, amb la Mare de Déu i sants carmelites: el tercer és Àngel de Jerusalem (Palerm)
* Imatge del sant màrtir a S. Maria del Carmine (Milà)
* Estampa devocional

## Enllaços externs

* Lloc web del Santuario di Sant'Angelo in Licata
* Associazione Pro Sant'Angelo di Licata Arxivat 2009-04-15 a Wayback Machine.
# Fredrik Kessiakoff

Fredrik Kessiakoff (Nacka, Comtat d'Estocolm, 17 de maig de 1980) és un ciclista suec, professional des del 2000 fins al 2014.
Combina el ciclisme de muntanya, en què ha guanyat nombrosos campionats nacionals i una medalla de bronze al campionat del món de 2006, amb la ruta, en què destaca la seva victòria a la Volta a Àustria de 2011 i una etapa de la Volta a Espanya del 2012.

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 2001
** Campió de Suècia de contrarellotge camp a través
* 2002
** Campió de Suècia de contrarellotge camp a través
** Campió de Suècia de camp a través sub23
* 2003
** Campió de Suècia de camp a través
** Campió de Suècia de relleus, amb Calle Friberg i Max Öste-McDonald
* 2006
** Campió de Suècia de camp a través
** Campió de Suècia de relleus, amb Calle Friberg i Mikael Häggqvist
** Medalla de bronze al Campionat del món de camp a través
* 2007
** Campió de Suècia de camp a través
** Campió de Suècia de contrarellotge camp a través
* 2008
** Campió de Suècia de camp a través
** Campió de Suècia de contrarellotge camp a través
** Medalla de bronze al Campionat d'Europa de camp a través

## Palmarès en ruta

* 2011
** 1r a la Volta a Àustria i vencedor d'una etapa
* 2012
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2009. 72è de la classificació general
* 2011. 34è de la classificació general
* 2012. 61è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2009. 72è de la classificació general
* 2013. 90è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2012. 40è de la classificació general
* 2013. Abandona (6a etapa) per una lesió al canell

## Referències

* ↑ «Kessiakoff lâche aussi». sport24.com, 04-07-2013.

## Enllaços externs

* Web oficial
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Boy Kills World

Boy Kills World és una pel·lícula de comèdia d'acció distòpica del 2024 dirigida per Moritz Mohr, en el seu debut com a director, a partir d'un guió de Tyler Burton Smith i Arend Remmers, basada en una història d'Arend Remmers i Moritz Mohr. La pel·lícula és protagonitzada per Bill Skarsgård, Jessica Rothe, Michelle Dockery, Brett Gelman, Isaiah Mustafa, Yayan Ruhian, Andrew Koji, Sharlto Copley, Famke Janssen i compta amb la veu original de H. Jon Benjamin. La trama gira al voltant d'una campanya de venjança promulgada per un expert en arts marcials, que ha quedat sord-mut per un atac que va matar tota la seva família, els pensaments del qual es presenten com una veu interior derivada d'un videojoc infantil. S'ha doblat i subtitulat al català.
Es va exhibir al Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2023 i es va estrenar als cinemes dels Estats Units el 26 d'abril de 2024. El 24 d'abril de 2024 es va llançar un videojoc derivat, titulat Super Dragon Punch Force 3.

## Referències

* ↑ Grobar, Matt. «Famke Janssen, Brett Gelman, Sharlto Copley & More Join Action-Thriller Boy Kills World From Producer Sam Raimi». Deadline Hollywood, 07-03-2022. Arxivat de l'original el August 17, 2022. [Consulta: 7 març 2022].
* ↑ Kroll, Justin. «Michelle Dockery Joins Action-Thriller Boy Kills World». Deadline Hollywood, 10-03-2022. Arxivat de l'original el March 19, 2022. [Consulta: 10 març 2022].
* ↑ «Boy Kills World». Goita què fan, ara!. [Consulta: 29 octubre 2024].
* ↑ Complex, Valerie. «TIFF Unveils Cinematic First Looks With Discovery And Midnight Madness Program; World Premieres Include Hell Of A Summer, Gonzo Girl, Widow Clicquot, And Boy Kills World». Deadline Hollywood, 03-08-2023. Arxivat de l'original el August 31, 2023. [Consulta: 3 agost 2023].
* ↑ D’Alessandro, Anthony. «Lionsgate & Roadside Attractions Acquire TIFF Midnight Madness Movie 'Boy Kills World' Starring Bill Skarsgård, Michelle Dockery». Deadline Hollywood, 23-01-2024. [Consulta: 23 gener 2024].
# El miracle d'Anna Sullivan

El miracle d'Anna Sullivan (títol original en anglès: The Miracle Worker) és una pel·lícula dels Estats Units d'Arthur Penn estrenada el 1962. Ha estat doblada al català.

## Argument

Els pares d'una noia cega, sorda i muda, criden a una institutriu especialitzada, ella mateixa mig cega. Helen Keller (Patty Duke) no hi sent, no hi veu i no parla, no li queda més que el tacte principal dominant d'una estructura completament enderrocada i sense esperança.
Anne Sullivan (Anne Bancroft), educadora de mètodes revolucionaris que no té en principi cap afinitat amb Helen, considerada només com una eina de treball, ha d'exercir el seu ofici provant sentiments per a aquesta nena tancada en un món tancat. La competició és doble, ajudar a Helen per la seva feina i vèncer les seves reticències als sentiments.
La lluita s'acarnissa, en un principi Helen es nega a cooperar, els pares que no veuen cap progrés són hostils envers Annie que s'ha de barallar fortament per conservar la confiança d'un cercle cada vegada més escèptic. Annie manté el seu poder dominant, tot l'equilibri relacional tendeix en aquesta pressió fortament mantinguda per una educadora incitada a no deixar res a una petita minusvàlida rebel que a poc a poc abandona els seus instints de resistència per finalment sotmetre's a una llei, la del saber per la voluntat d'aprendre i d'obrir-se al món. Finalment els primers resultats encoratjadors arriben. Helen es desperta, la transformació és fulminant. Els combats finalment acaben, una llarga pressió final unirà aquests dos esperits finalment apaivagats.

## Repartiment

* Anne Bancroft: Anne Sullivan
* Patty Duke: Helen Keller
* Victor Jory: capità Keller
* Inga Swenson: Kate Keller
* Andrew Prine: James Keller

## Premis i nominacions
### Premis

* 1963: Oscar a la millor actriu per Anne Bancroft
* 1963: Oscar a la millor actriu secundària per Patty Duke
* 1963: BAFTA a la millor actriu estrangera per Anne Bancroft

### Nominacions

* 1963: Oscar al millor director per Arthur Penn
* 1963: Oscar al millor guió adaptat per William Gibson
* 1963: Oscar al millor vestuari per Ruth Morley
* 1963: Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* 1963: Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Anne Bancroft
* 1963: Globus d'Or a la millor actriu secundària per Patty Duke
* 1963: BAFTA a la millor pel·lícula

## Referències

* 1 2 esadir.cat. El miracle d'Anna Sullivan. esadir.cat.
* ↑ «The miracle worker». The New York Times.
# Johnny Belinda

Johnny Belinda és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Jean Negulesco, estrenada el 1948.

## Argument

La pel·lícula explica la història d'una nena sord-muda, Belinda McDonald, que coneix un jove metge, el Dr. Robert Richardson. El metge s'adona que la noia, encara sorda i muda, demostra una intel·ligència molt viva.
Belinda viu en una granja amb el seu pare, Black McDonald i la seva tia, Aggie McDonald, i té una existència molt solitària i aïllada. Tant el seu pare com la seva tia tenen un cert ressentiment per Belinda, ja que la seva mare va morir en el part.
El Dr. Richardson ensenya Belinda el llenguatge de signes i aviat neix un sentiment molt fort per a la nena.
La secretària del doctor, Stella McCormick, tracta de convèncer-lo per festejar la noia, però aquest s'hi nega.

## Repartiment

* Jane Wyman: Belinda McDonald
* Lew Ayres: Dr. Robert Richardson
* Charles Bickford: Black McDonald
* Agnes Moorehead: Aggie McDonald
* Stephen McNally: Locky McCormick
* Jan Sterling: Stella McCormick
* Rosalind Ivan: Mrs. Poggety
* Dan Seymour: Pacquet
* Mabel Paige: Mrs. Lutz
* Ida Moore: Mrs. McKee
* Alan Napier: Advocat de la defensa

## Premis i nominacions
### Premis

* 1949. Oscar a la millor actriu per Jane Wyman
* 1949. Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* 1949. Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Jane Wyman

### Nominacions

* 1949. Oscar a la millor pel·lícula
* 1949. Oscar al millor director per Jean Negulesco
* 1949. Oscar al millor actor per Lew Ayres
* 1949. Oscar al millor actor secundari per Charles Bickford
* 1949. Oscar a la millor actriu secundària per Agnes Moorehead
* 1949. Oscar al millor guió original per Irma von Cube i Allen Vincent
* 1949. Oscar a la millor fotografia per Ted D. McCord
* 1949. Oscar a la millor direcció artística per Robert M. Haas i William Wallace
* 1949. Oscar al millor muntatge per David Weisbart
* 1949. Oscar a la millor banda sonora per Max Steiner
* 1949. Oscar al millor so
* 1949. Lleó d'Or

## Referències

* ↑ «Johnny Belinda». The New York Times.
# Heidi (pel·lícula de 1937)

Heidi és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Allan Dwan el 1937 basada en la novel·la Heidi de Johanna Spyri.

## Argument

Petita òrfena, Heidi és recollida en un petit poble suís pel seu avi, un muntanyenc bast que sucumbeix al seu encant. Però la nena és presa per la seva tia i és confiat a una família on és perseguida per la seva mala majordoma.

## Repartiment

* Shirley Temple: Heidi Kramer
* Jean Hersholt: Adolph Kramer, l'avi
* Arthur Treacher: Andrews
* Helen Westley: Blind Anna
* Thomas Beck: Pastor Schultz
* Mary Nash: Fräulein Rottenmeier
* Sidney Blackmer: Herr Sesemann
* Pauline Moore: Fräulein Elsa
* Mady Christians: Dete
* Marcia Mae Jones: Klara Sesemann
* Delmar Watson: Peter
* Egon Brecher: Inn Keeper
* Christian Rub: Baker
* George Humbert: Organ Grinder

## Referències

* ↑ Passafiume, Andrea. «Heidi (1937)». Turner Entertainment Networks, Inc.. [Consulta: 31 agost 2015].
# Steel (pel·lícula)

Steel és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Kenneth Johnson, estrenada l'any 1997. Ha estat doblada al català.

## Argument

John Henry Irons fabrica armes equipades de tecnologies punteres per a l'exèrcit americà. Després d'un incident que ha costat les cames a la seva companya Susan Sparks, Irons dimiteix. Nathaniel Burke, el soldat responsable de l'incident, és despatxat de l'exèrcit i vola armes modificades d'Irons per vendre-les a organitzacions criminals.

## Repartiment

* Shaquille O'Neal: John Henry Anirem
* Annabeth Gish: Susan Sparks
* Judd Nelson: Nathaniel Burke
* Richard Roundtree: Oncle Joe
* Irma P. Hall: Àvia Odessa
* Ray J: Martin
* Harvey Silver: Lamont
* Charles Napier: el coronel David
* Kerrie Keane: el senador Nolan
* Tembi Locke: Norma
* Thom Barry: el sergent Marcus
* Hill Harper: Slats
* Rutanya Alda: Mme Hunt
* John Hawkes: Mugger

## Acollida

El film ha estat un greu fracàs comercial, informant només 1,7 milions de dòlars al box-office americà.
Obté un 12 % de critiques positives, amb una nota mitjana de 3/10 i amb 25 critiques recollides, en el lloc Rotten Tomatoes.

## Referències

* ↑ «Steel». esadir.cat.
* ↑ «Steel». The New York Times.
* ↑ (anglès) Steel a Box Office Mojo
* ↑ (anglès) Steel a Rotten Tomatoes
# Whose Life Is It Anyway?

Whose Life Is It Anyway? és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Badham, estrenada el 1981.

## Argument

Com a conseqüència d'un accident de trànsit, Ken Harrison, escultor feliçment casat, queda afectat d'una tetraplegia. Ell, tan actiu abans, esdevé dependent del seu cercle i s'enfonsa de pressa en la depressió. Considera l'eutanàsia però el metge que l'ha cuidat és un dur adversari d'aquesta pràctica. Pensa a internar-lo per impedir que posi fi als seus dies. Ken Harrison truca llavors a un advocat i entra en un procés mediàtic per aconseguir que la seva causa tingui èxit.

## Repartiment

* Richard Dreyfuss: Ken Harrison
* John Cassavetes: Dr. Michael Emerson
* Christine Lahti: Dr. Clare Scott
* Bob Balaban: Carter Hill
* Kenneth McMillan: Jutge Wyler
* Kaki Hunter: Mary Jo Sadler
* Thomas Carter: Infermer John
* Alba Oms: Infermera Rodriguez
* Janet Eilber: Pat
* Kathryn Grody: Mrs. Boyle
* George Wyner: Dr. Jacobs
* Mel Stewart: Dr. Barr
* Lyman Ward: un doctor

## Al voltant de la pel·lícula

* Una part del rodatge s'ha fet a Columbus Park i al Faulkner Hospital de Boston.
* Un èxit de Broadway (Tom Conty va guanyar el premi "Tony" per la seva actuació), traslladat a la pantalla gran amb resultats desiguals: bones crítiques però poc èxit de taquilla.

## Referències

* ↑ «[Whose Life Is It Anyway? Whose Life Is It Anyway?]». The New York Times.
# 201
## Esdeveniments

* Inundació a Edessa

## Referències

* ↑ Ross, Steven K. Roman Edessa: Politics and Culture on the Eastern Fringes of the Roman Empire, 114 - 242 C.E. (en anglès). Routledge, 2000, p. 57. ISBN 0203991974.
# Hovhannès Tumanian

Hovhannès Tumanian — Հովհաննես Թումանյան en armeni— (Dsegh, Lorí, 19 de febrer de 1869 - 23 de març de 1923) va ser un escriptor i activista armeni. És considerat el poeta nacional d'Armènia.
Tumanian va escriure poemes, quartets, balades, novel·les, rondalles, crítiques i articles periodístics. La seva obra va ser escrita en la seva majoria en forma realista, sovint centrada en la vida quotidiana del seu temps. Nascut al poble històric de Dsegh, a una edat primerenca Tumanian es traslladà a Tbilisi, que era el centre de la cultura armènia en l'Imperi Rus durant els segles xix i xx. Aviat es va fer conegut a la societat armènia per les seves obres senzilles però molt poètiques.
Moltes pel·lícules i pel·lícules d'animació han estat adaptades d'obres de Tumanyan. També dues òperes, Anush (1912) d'Armin Tigranian i Almast (1930) d'Aleksandr Spendiaryan, van ser escrites sobre la base de les seves obres.

## Referències

* 1 2 Jrbashyan, E. «Hovhannes Tumanyan Biography». armenianhouse.org. [Consulta: 11 juliol 2012].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en armeni). Դպրոցական Մեծ Հանրագիտարան, Գիրք II, 2010. [Consulta: 10 juliol 2012].
* ↑ Atxarian, Hratxià. Classification des dialectes arméniens (PDF) (en francès). París: Librairie Honore Champion, 1909, p. 72 [Consulta: 8 juliol 2012]. Arxivat 5 October 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
# Ca la Barana

Ca la Barana és un edifici de Calafell (Baix Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici de planta irregular que té un pati a la part anterior. És constituït per tres cossos. El principal, amb planta baixa i una planta alta, té una coberta de doble vessant amb el carener paral·lel a la façana principal que està orientada a migdia. A cada extrem de la façana hi ha una cadena cantonera de pedra escairada. Al pis hi ha tres finestres rectangulars, de pedra tallada, amb clavellinera. La que està al mig té els brancals motllurats i un guardapols, els extrems del qual són decorats amb unes mènsules petites amb una pinya. La finestra del costat esquerre no és original. Entre aquesta finestra i la cadena cantonera hi ha un rellotge de sol pintat al mur. A la planta baixa, sota de la finestra amb guardapols, hi ha el portal d'accés a la casa. A la part superior de la façana, que és arrebossada i pintada de color blanc, hi ha el ràfec fet amb elements de ceràmica (rajoles i teules) el qual disposa de tortugada.
El cos del costat oest té una única planta i coberta plana. A la cara sud hi ha un portal d'arc escarser. A la façana oest hi ha quatre finestres de formes i mides diferents.
La coberta del cos del costat nord és d'una sola vessant. És de planta aproximadament rectangular i consta de planta baixa i pis. A la façana hi ha el portal d'accés, d'arc de mig punt i una finestra rectangular allargada de nova construcció. Ambdues obertures són remarcades amb xapa metàl·lica per denotar que no són originals. Sobre del portal hi ha dues finestres emmarcades en pedra. A la banda esquerra de la façana hi ha una cadena cantonera de pedra escairada i la resta de parament està revestit amb un estuc de calç de color blanc trencat. A l'interior els sostres són unidireccionals de bigues de fusta amb un sòl pòrtic estructural.
Conserva una paret de fàbrica de maçoneria a la vista i, a la part baixa de les parets, s'observa la roca retallada del turó del castell. Enclastades a terra, hi ha un seguit de gerres ceràmiques restaurades parcialment. També hi ha una sitja, un parell de cups i una arcada que, probablement, era l'antic accés a l'edifici des del mòdul principal.
El pati que envolta tot l'edifici és tancat, en un dels seus costats per un mur de maçoneria amb un remat de pedra tallada de forma triangular.
El sistema constructiu és de tipus tradicional a base de murs de càrrega i sostres unidireccionals fets amb bigues de fusta. Coberta de bigues de fusta i teules àrabs. Els murs són de maçoneria i de maó massís. Cadenes cantoneres i obertures de façana fetes de pedra tallada d'origen local.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Ca la Barana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Coma de Holder

La coma de Holder és l'interval musical equivalent a ${\frac {1}{53}}$ de l'octava. La seva raó numèrica és igual a ${\sqrt[{53}]{2}}$. La coma de Holder és una fracció del to que serveix per construir l'anomenat Sistema de Holder, una aproximació al sistema de Pitàgores per la via de la divisió de l'octava en parts iguals. L'elecció del nombre 53 com el divisor de la octava és un interessant troballa, perquè per si sol permet aconseguir les següents propietats del sistema de Holder:
    * El to té 9 comes de Holder i el semitò diatònic té 4. Aquest semitò és «petit» com el pitagòric.
    * El semitò cromàtic té 5 comes i, per tant, es diferencia del semitò diatònic en una coma de Holder. Aquí la coma de Holder es comporta com la coma pitagòrica i com la inversa de la coma sintònica del sistema Just, perquè així com en sistema de Holder i en el de Pitàgores el semitò cromàtic és més gran que el diatònic, en el sistema just passa al revés.
    * Els tons són iguals (no hi ha to gran i to petit com en els sistemes Justs).
    * La quinta justa té 31 comes i és sorprenentment propera a la quinta pura de Pitàgores, de relació 3:2.
Alguns inconvenients d'aquest sistema són que es basa en una divisió de l'octava, el que és totalment artificial, que les terceres majors són molt grans i dissonants, com el ditó pitagòric, i que els semitons són diferents (encara que això és una cosa que es anava buscant l'hora de triar la dimensió de la coma, precisament per aproximar-se al sistema de Pitàgores).
De la successió de tons i semitons de l'escala diatònica, és a dir: TTSTTTS, substituint els tons per 9 comes i els semitons per 4 comes, s'obté 9+9+4+9+9+9+4 = 53.
La coma de Holder té el seu origen en el sistema de Pitàgores quan l'espiral de quintes s'amplia fins a 53 d'elles, que equivalen aproximadament a 31/8 (veure coma de Mercator). Quan la coma de Mercator es reparteix entre les 53 quintes, s'obté un sistema de temperament igual que divideix l'octava en 53 parts, aquest és el sistema de Holder.
El nom d'aquesta coma ho va establir William Holder.
# Adobador

Un adobador, curandero, remeier o saludador és un guaridor tradicional que fa servir elements naturals per a guarir mitjans tant físics com espirituals. Per això, la seva posició antropològica pot incorporar també els rols tradicionals de l'home que guareix i del xaman. Les seves funcions són proveir guariment a malalties mentals, emocionals, físiques i espirituals mitjançant tractaments herbolaris i massatges; i la purificació de l'esperit i la sanació de mals màgics amb l'ajuda d'esperits o deïtats.
Existeixen adobadors especialitzats en una tècnica o disciplina com ara els qui fan servir herbes, oracions, ossos, ajuden en el part, etc.
Malgrat que cada cultura arreu del món pot presentar especialitats pel que fa al rol d'adobant o, més primitivament parlant, de xaman, aquest paper l'han dut a terme tant homes com dones.

## Vegeu també

* Esoterisme
* Ocultisme
* Medicina alternativa
* Quiropràctica
* Guaridor
* Trencar l'enfit

## Referències

* ↑ Salazar, CL; Levin, J «Religious features of curanderismo training and practice». Explore, 9, 3, 2013, pàg. 150–8. DOI: 10.1016/j.explore.2013.02.003. PMID: 23643370.
* ↑ Folk Medicine and Traditional Healing, National Center for Farmworker Health, Inc. August 2011
* ↑ Lopez, Rebecca A. «Use of Alternative Folk Medicine by Mexican American Women». Journal of Immigrant Health, 7, 1, 2005, pàg. 23–31. DOI: 10.1007/s10903-005-1387-8. PMID: 15744474.
* ↑ Padilla, R; Gomez, V; Biggerstaff, SL; Mehler, PS «Use of curanderismo in a public health care system». Archives of internal medicine, 161, 10, 2001, pàg. 1336–40. PMID: 11371263.
* ↑ Davis, RE; Peterson, KE; Rothschild, SK; Resnicow, K «Pushing the envelope for cultural appropriateness: Does evidence support cultural tailoring in type 2 diabetes interventions for Mexican American adults?». The Diabetes educator, 37, 2, 2011, pàg. 227–38. DOI: 10.1177/0145721710395329. PMC: 3209710. PMID: 21343599.
* ↑ Reyes-Ortiz, CA; Rodriguez, M; Markides, KS «The role of spirituality healing with perceptions of the medical encounter among Latinos». Journal of general internal medicine, 24 Suppl 3, Suppl 3, 2009, pàg. 542–7. DOI: 10.1007/s11606-009-1067-9. PMC: 2764036. PMID: 19842004.
* ↑ Sleath, BL; Williams Jr, JW «Hispanic ethnicity, language, and depression: Physician-patient communication and patient use of alternative treatments». International journal of psychiatry in medicine, 34, 3, 2004, pàg. 235–46. PMID: 15666958.
* ↑ Crump, Thomas. «Americas: Central». A: Barnard, Alan & Spencer, Jonathan (eds.). The Routledge Encyclopedia of Social and Cultural Anthropology. 2a.. Routledge, 2010. ISBN 978-0-415-40978-0.
* ↑ Curandera. «Curandera», 22-09-2003. Arxivat de l'original el 2023-06-07. [Consulta: 15 juny 2023].

## Bibliografia

* Riding, Alan. Distant Neighbors: A Portrait of the Mexicans. Nova York: Vintage, 2000.
* Trotter II, Robert T. and Juan Antonio Chavira. Curanderismo: Mexican American Folk Healing. University of Geòrgia Press, Second Edition, October 1997.