OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emilio José Belencoso Rodrigo

Emilio José Belencoso Rodrigo (Almàssera) és un polític valencià, alcalde d’ Almàssera des de juny de 2023,i president de la Entitat Metropolitana per al Tractament de Residus (EMTRE) des de octubre de 2023.
Es va llicenciar en Dret per la Universitat Católica de València. Fou elegit en 2011 com el regidor mes jove d’ espanya en 18 anys i dos mesos. Va ser Portaveu del Partit Popular a l'Ajuntament d'Almàssera des de l'any 2015 al 2023 any en què va ser elegit alcalde amb la primera majoria absoluta de la història d'Almàssera. Exercix la seua activitat com a advocat especialista en Dret civil i penal.
La gestió de Belencoso ha permés gestionar el major dispositiu de residus la Història, conseqüència de la DANA ocorreguda a València el 29 d'octubre de 2024. Diversos mitjans nacionals i internacionals es van fer ressò de la gestió del dispositiu, sent valorada positivament.

## Referències

* ↑ Tarazona, Sergi. «Emilio J.Belencoso ya 'manda' en Almàssera y estás serán sus primeras medidas» (en castellà), 20-06-2023. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ Furió, Javier. «El popular Emilio José Belencoso, proclamado alcalde de Almàssera» (en castellà), 19-06-2023. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ Parrilla, José. «El alcalde de Almàssera presidirá la empresa gestora de las basuras del área metropolitana de València» (en castellà), 15-09-2023. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ Bustamante, Fernando. «Entrevista a Emilio José Belencoso, presidente de la Emtre» (en castellà), 19-10-2023. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «Almàssera cuenta con el concejal más joven de España: José Belencoso Rodrigo» (en castellà). [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «Emilio Belencoso (PP): "Hemos obtenido la primera mayoría absoluta de la historia de Almàssera"» (en castellà), 05-07-2023. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ Furió, Manuel. «Almàssera: El PP de Emilio José Belencoso consigue la mayoría absoluta» (en castellà), 28-05-2023. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ Sena, Laura. «El nuevo alcalde de Almàssera no cobrará sueldo ya que mantendrá su empleo» (en castellà), 10-07-2023. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ García, Hortensia. «Así funciona en Valencia el mayor dispositivo de tratamiento de residuos de la historia» (en castellà), 08-11-2024. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ Pardo, Inma. «"El tratamiento de todos los residuos de L' Horta Sud está garantizado"» (en espanyol europeu), 03-11-2024. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «La Emtre habilita en Quart de Poblet una parcela de 95.000 m2 para tratar residuos de la DANA» (en castellà), 06-11-2024. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «Espagne: la gestion des décombres à Valence, un mois après les crues meurtrières» (en francès), 02-12-2024. [Consulta: 9 gener 2025].
# Étienne Schmit

Jean-Joseph Norbert Metz (Rambrouch, 22 d'octubre de 1886 - Ciutat de Luxemburg, 19 de desembre de 1937) va ser un jurista i polític luxemburguès.
Va servir a la Cambra de Diputats, i als governs de Pierre Prüm (1925-1926), Joseph Bech (1932-1937) i Pierre Dupong (1937). Va morir en el càrrec, quan era Ministre de Transports. Schmit també va seure com a regidor al consell comunal de la ciutat de Luxemburg (1929-1931).

## Honors

* Comandant de l'Orde de la Corona de Roure (promoció 1935)
* Gran oficial de l'Orde d'Adolf de Nassau
* Gran Creu de l'Orde de la Corona (Bèlgica)
* Comandat de la Legió d'Honor

## Referències

* ↑ «Memorial A N° 5 vun 1935 mat der Lëscht vun de Leit déi 1935 mam ordre de la couronne de chêne ausgezeechent goufen». Arxivat de l'original el 2011-09-26. [Consulta: 13 agost 2015].
# Crochte

Crochte (en neerlandès Krochte) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 662 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 396 | 398 | 336 | 451 | 489 | 570 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Michel Coget | |
| 2008- | Marcel Eeckeman | |
# Elbridge Ross

Elbridge Ross (Boston, 2 d'agost de 1909 - Saint Petersburg, 13 de novembre de 1980) va ser un jugador d'hoquei sobre gel estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Garmisch-Partenkirchen, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre gel.

## Referències

* ↑ «Elbridge Ross Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 d’agost 2017. [Consulta: 17 abril 2019].
# L’amor de Swann

L'amor de Swann, títol original en francès Un amor de Swann, és un film franco-alemany realitzat per Volker Schlöndorff, estrenat l'any 1984. El guió s'inspira en l'obra homònima de Marcel Proust, que forma part de la novel·la A la recerca del temps perdut. Malgrat la col·laboració de guionistes de renom com Peter Brook i Jean-Claude Carrière, l'obra no va convèncer la crítica, malgrat una escenficiació i banda sonora de qualitat.
Va estar subtitulada al català.

## Sinopsi

Charles Swann, un dels homes amb més visibilitat de l'alta societat parisenca de finals del segle xix, cau perdudament enamorat d'una dona del «demi-monde», Odette de Crécy. Però aquests sentiments apassionats esdevindran ràpidament destructors quan la gelosia malaltissa no cessarà de envair els pensaments i la imaginació de Swann, que veu en tot home un rival.

## Repartiment

* Jeremy Irons: Charles Swann
* Ornella Muti: Odette de Crécy
* Alain Delon: Baró de Charlus
* Fanny Ardant: Duchesse de Guermantes
* Marie-Christine Barrault: Madame Verdurin
* Jean-Louis Richard: Monsieur Verdurin
* Anne Bennent: Chloé
* Nathalie Juvet: Sra. Cottard
* Charlotte Kerr: Sous-maîtresse
* Catherine Lachens: la Tia
* Philippine Pascal: Sra. Gallardon
* Charlotte de Turckheim: Sra. de Cambremer
* Jean-François Balmer: Dr Cottard
* Jacques Boudet: Duc de Guermantes
* Jean-Pierre Coffe: Aimé
* Bruno Thost: Saniette
* Geoffroy Tory (Roland de Chaudenay): Forcheville
* Roland Topor: Biche
* Vincent Martin: Remi
* Véronique Dietschy: Sra. Vinteuil
* Jean Aurenche: M. Vinteuil
* Emmanuelle Rosenthal: Gilberte

## Recompenses i distincions

* Cèsars 1985 : Millor decoració i Millor vestuari
* BAFTA 1985 : nominació per al millor film estranger i per al millor vestuari

## Banda sonora original del film

Música composta per Hans Werner Henze. Coproducció franco-alemanya amb la participació del Ministeri de la cultura (París), Gaumont, FR3, SFCP, disc Milà (RC250)
* 12 Variations pour sextuor à cordes et harpe autour de la petite phrase de Vinteuil (Licence Bioskop Film Munich)
* Katarina Blum: Suite de concert pour orchestre (Der Vergiftete Strom, Die Liebenden, Klage, Erinnerungen, Stosszeit (grosse fuge), Angst, Der Vergiftete Strom), per l'Orchestre Symphonique de la Radio de Bâle, direction Hans Werner Henze (éditions Schott)

## Referències

* 1 2 «Un amour de Swann». Filmoteca de Catalunya, 2017. [Consulta: 11 juny 2022].
* ↑ «Eine Liebe von Swann» (en alemany). Filmdienst. [Consulta: 11 juny 2022].
* ↑ «L'amor de Swann». goitaquefanara.cat. Fundació .cat. [Consulta: 3 desembre 2024].
# Ange Postecoglu

Ange Postecoglu (grec: Άγγελος Ποστέκογλου, Angelos Postekoglu; 27 d'agost de 1965) és un entrenador de futbol i exfutbolista australià. Actualment és l'entrenador del club de la Premier League Tottenham Hotspur. Comença la seua carrera professional al South Melbourne FC el 1984 i es va retirar a finals de la temporada 1994. Va debutar amb la selecció d'Austràlia el 1986. Va disputar 4 partits amb la selecció d'Austràlia.
Selecció d'Austràlia :
| Anys | Partits | Gols |
| 1986 | 2 | 0 |
| 1987 | 0 | 0 |
| 1988 | 2 | 0 |
| Total | 4 | 0 |

## Referències

* ↑ Ange Postecoglu a National-Football-Teams.com (anglès)
# Cruzeiro

El cruzeiro (nom portuguès, literalment 'creuer') va ser una moneda del Brasil, usada en diversos períodes; en la seva última etapa fou anomenat cruzeiro real. El seu símbol inicialment era ₢ (Unicode 0x20A2), i més endavant Cr$. Es dividia en 100 centaus (centavos).
* Primer cruzeiro, 1942-1967 (sense codi ISO 4217). Va substituir el real a raó de 1.000 réis per cruzeiro, i fou substituït pel cruzeiro novo a raó de 1.000 cruzeiros antics per un de nou.
* Cruzeiro novo, 1967-1970 (sense codi ISO 4217). Fou substituït pel segon cruzeiro en termes paritaris (1:1).
* Segon cruzeiro, 1970-1986 (codi ISO 4217: BRB). Fou substituït pel cruzado a raó de 1.000 cruzeiros per cruzado.
* Tercer cruzeiro, 1990-1993 (codi ISO 4217: BRE). Va substituir el cruzado novo en termes paritaris (1:1), i fou substituït pel cruzeiro real a raó de 1.000 cruzeiros per cruzeiro real.
* Cruzeiro real, 1993-1994 (codi ISO 4217: BRR). Fou substituït pel real a raó de 2.750 cruzeiros reais per real.

## Enllaços externs

* Monedes del Brasil (anglès)
* Bitllets del Brasil Arxivat 2008-03-10 a Wayback Machine. (anglès)
* Pàgina del Banc Central del Brasil sobre el cruzeiro Arxivat 2005-09-04 a Wayback Machine. (portuguès) (anglès)
# Vicenç Piera i Parras

Vicenç Piera i Parras (la Garriga, 31 d'agost de 1938) és un antic futbolista català de les dècades de 1950 i 1960.

## Trajectòria

Es formà al juvenil del FC Martinenc, on jugà durant tres temporades, d'on passà a l'Amateur de l'Espanyol el 1957. Jugà un partit amb el primer equip al camp de l'Atlètic de Madrid el 6 d'octubre de 1957, amb victòria de l'Espanyol per 2 a 3. La següent temporada ingressà a la UE Figueres, on realitzava el servei militar. La temporada 1959-60 jugà amb el CE Sabadell a Segona Divisió, malgrat no gaudí de minuts. A continuació fitxà pel CE L'Hospitalet. Retornà a l'Espanyol, que el cedí a la UE Maó per quatre mesos. Després fitxà per l'AD Guíxols, on realitzà una gran temporada, essent nomenant millor mig de la categoria regional. També jugà pel CF Igualada al final de la seva carrera.

## Referències

* ↑ «Vicente Piera, jugador juvenil del Español debutará ante el At. de Madrid». Mundo Deportivo, 05-10-1957. [Consulta: 1r febrer 2015].
* 1 2 3 4 5 6 «Vicente Piera Parras». Mundo Deportivo, 19-11-1964. [Consulta: 1r febrer 2015].
* 1 2 3 4 5 «Fitxa de Piera». Periquito.cat. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «El trofeo General Moscardó». Mundo Deportivo, 01-07-1961. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Vicenç Piera Parras». Mundo Deportivo, 28-03-2015. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Guíxols 2 Figueras 2». Mundo Deportivo, 06-05-1963. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Guíxols 3 Arenys 3». Mundo Deportivo, 21-10-1968. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Buen debut de Piera». Mundo Deportivo, 10-01-1969. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Sanciones del comité de competición». Mundo Deportivo, 22-03-1969. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Presentación oficial de la plantilla del CF Igualada». Mundo Deportivo, 24-08-1969. [Consulta: 1r febrer 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Finneset

Finneset és una península situada a la part est del fiord Grønfjorden a Spitsbergen, Svalbard, Noruega. Es troba a 2 km al sud de l'assentament de Barentsburg. Fins a l'any 1905 hi va haver una estació balenera anglesa. Des de 1926 va esdevenir el primer lloc de la primera estació sense fils de ràdio de l'Àrtida que es deia Svalbard Radio. També hi va haver una estació meteorològica. Tots dos serveis es van traslladar a Longyearbyen l'1 de setembre de 1930. És ben conegut per ser un bon lloc per ancorar un vaixell.

## Referències

* 1 2 «Finneset». Norwegian Polar Institute. Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 16 març 2012].
* ↑ «Svalbard radio». Institut Polar Noruec. Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 16 març 2012].
# Edwin Frazier

Edwin Frazier (Stoneham, 21 de gener de 1907 - Wilmington, 2 de novembre de 1971) va ser un jugador d'hoquei sobre gel estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Lake Placid, on guanyà la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre gel.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del Món d'hoquei gel de 1931.

## Referències

* 1 2 «Ted Frazier Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 8 d’agost 2017. [Consulta: 5 abril 2019].
# Stretto

Stretto és un procés d'imitació en què, en una fuga, el tema entra en intervals molt propers per part de les diferents veus, de manera que abans d'acabar la frase del subjecte una altra veu la inicia. Habitualment en una fuga l'stretto es troba abans del final, entre un pedal de dominant que anuncia la cadència final i un pedal de tònica que introdueix el final.
El terme italià stretto (plural stretti) significa "estret", i és el participi del verb stringere ("estrènyer").

## Referències

* ↑ De Candé, Roland. Nuevo diccionario de la música. (I. Términos musicales) (en espanyol). Barcelona: Robinbook, 2002. ISBN 8495601281.
# Tia-Clair Toomey

Tia-Clair Toomey (Gladstone, 22 de juliol de 1993) és una atleta australiana d'halterofília i jocs de CrossFit. Va competir en l'esdeveniment femení de 58 kg (128 lliures) als Jocs de la Commonwealth de la Gold Coast, i va obtenir la medella d'or. Va competir en l'esdeveniment femení de 58 kg (128 lliures) als Jocs Olímpics d'estiu de 2016 i va arribar el 14è lloc. Va ser la guanyadora dels jocs CrossFit 2017, 2018 i 2019, juntament amb Mathew Fraser en la categoria masculina, després de ser subcampiona el 2015 i el 2016. És la primera campiona femenina de CrossFit per tres vegades consecutives.

## Referències

* ↑ «Tia-Clair Toomey». Rio 2016. Arxivat de l'original el 6 agost 2016. [Consulta: 15 agost 2016].
* ↑ Lewis, Aimee. «'Fittest woman on earth' wins gold medal after family tragedy» (en anglès). CNN Sports, 08-04-2018. [Consulta: 20 octubre 2019].
* ↑ Asenjo, Isaac. «Fraser y Tia-Clair Toomey, las personas más en forma del mundo» (en castellà). Hoy, 05-08-2019. [Consulta: 20 octubre 2019].
# Front Negre (Països Baixos)

El Front Negre (en neerlandès: Zwart Front) va ser un moviment feixista i neerlandès actiu abans de la Segona Guerra Mundial.
El Front va sorgir de la secció sud de la Lliga General Holandesa Feixista. Les discussions entre l'organitzador regional Arnold Meijer i el líder Jan Baars va acabar amb l'escissió d'un grup de seguidors de Meijer el 1934 liderats per ell. Es va fundar el Front Negre i aviat es va fer càrrec d'una sèrie de moviments més petits, alhora que va obtenir cert suport entre les parts més pobres de la societat. Encara que era semblant a la Lliga General Holandesa Feixista, el Front Negre va emfasitzar una línia més catòlica en sintonia amb les creences religioses de Meijer. Seguint en part el feixisme italià, va adoptar l'uniforme de camisa negra d'aquest moviment alhora que va afegir un emblema únic amb una espasa entre un parell de banyes de moltó.
Tanmateix, el grup va lluitar per aconseguir el suport del Moviment Nacional Socialista als Països Baixos (NSB); va ser rebatejat com a Front Nacional el 1940. El Front Nacional va ser finalment prohibit pels alemanys el 14 de desembre de 1941, juntament amb tots els altres partits polítics holandesos excepte l'NSB. La majoria dels seus membres es van canviar a l'NSB, tot i que Meijer, desil·lusionat, va abandonar la política del tot.

## Referències

* 1 2 Rees, Philip. Biographical Dictionary of the Extreme Right Since 1890 (en anglès), p. 260.
* ↑ Payne, Stanley G. A History of Fascism 1914–1945 (en anglès). Londres: Routledge, 2001, p. 302.
* ↑ Littlejohn, David. The Patriotic Traitors (en anglès). Londres: Heinemann, 1972, p. 85.
* ↑ Littlejohn, David. The Patriotic Traitors (en anglès). Londres: Heinemann, 1972, p. 100.
Feixisme :
Teoria :
Moviments :
Obres :
Organitzacions :
Història :
Categoria
Portal :
# Erich Römer

Erich Römer (Berlín, 2 de juny de 1894 - Berlín, 26 de març de 1987) va ser un jugador d'hoquei sobre gel alemany que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics de Sankt Moritz, on fou eliminat en sèries en la competició d'hoquei sobre gel. Quatre anys més tard, als Jocs de Lake Placid, guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre gel.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata al Campionat del Món d'hoquei gel de 1930 i una de bronze el 1934, competició que alhora servia per determinar el Campió d'Europa, que guanyà en ambdues ocasions, i dues medalles de bronze al Campionat d'Europa de 1927 i 1933. Amb el club Berliner SC guanyà les lligues alemanyes de 1928 a 1933 i de 1936 a 1937.
En retirar-se, el 1936, passà a fer d'àrbitre d'hoquei sobre gel.

## Referències

* 1 2 3 «Erich Römer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 30 gener 2019].
# Can Draper (Sant Celoni)

Can Draper és una masia de Sant Celoni (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Prop de la masia hi ha un pou de glaç que data del segle xviii.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular, consta de planta baixa, dos pisos i golfes. La coberta és a dues aigües, la façana és de composició simètrica i senzilla. A un costat hi ha un cos sobresortint de la coberta que és una galeria a la part alta, és a dir, consta de dos pisos, la planta baixa o primer pis és tancat, però el segon és una galeria oberta amb algunes portes amb vidres emplomats. Estava mal cuidada.

## Història

La data de construcció no és coneguda, però té les característiques d'una gran casa pairal. N'hi ha esments des de 1151, quan tenia el nom de mas Barceló. Una darrera gran reforma data de l'any 1860.

## Referències

* ↑ «El pou de glaç de Can Draper». Batllia de Sant Celoni. [Consulta: 10 desembre 2024].
* 1 2 «Can Draper». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
* ↑ «Can Draper». Natura Local. [Consulta: 10 desembre 2024].
* ↑ «Can Draper (Olzinelles) - Sant Celoni». Pobles de Catalunya, sine dato. [Consulta: 10 desembre 2024].
# Càpsula fulminant

S'entén per càpsula fulminant la part del cartutx on s'allotja la matèria explosiva (fulminant) destinada a iniciar la inflamació de la càrrega explosiva (propel·lent) que propulsarà el projectil.
La pólvora fou, d'entrada, utilitzada com a fulminant, però no s'inflamava si estava mullada i a més no era fàcil d'usar. Per això els militars la van reemplaçar per productes químics protegits en una càpsula metàl·lica estanca, que òbviament fou anomenada càpsula fulminant.
Fins a mitjans del segle xx, la substància més utilitzada fou el fulminat de mercuri, tot i que és tòxic i allibera a l'aire vapors tòxics de mercuri en esclatar. A més, és inestable i força sensible a l'aigua, als xocs i a l'electricitat estàtica. A més, el mercuri, si no està estabilitzat, és corrosiu per als metalls amb els quals s'amalgama naturalment. Finalment, un dels additius que s'hi afegia sovint, el clorat de potassi, corroïa també els canons dels fusells. Per aquestes raons, se'l mesclava generalment amb un vernís per estabilitzar-lo, i se'l tancava en una càpsula metàl·lica estanca i força sòlida per tal que una sola percussió precisa i violenta pogués provocar la seva explosió
Remington (el 1927) fou el primer fabricant d'armes a difondre un dels primers fulminants no corrosius (sota la marca "Kleanbore"), però els fulminants de mercuri, nogensmenys, van ser utilitzats durant molt de temps per als cartutxos de caça i de tir al plat i fins i tot a les petites municions de les armes curtes, exposant així els tiradors, en interiors, als vapors de mercuri. El fulminat també va ser utilitzat per Nobel per fer fulminants d'explosius destinats a treballs de mina El fulminat ha estat reemplaçat, a poc a poc, des de ja fa uns anys, per altres productes més estables i no corrosius, com ara l'estifnat de plom o l'azida de plom (PbN6) per exemple), el nitrat de bari, que ha reemplaçat el clorat de potassi. Aquests fulminants són menys tòxics que els antics, però no inofensius.
La fabricació de fulminants, per bé que sotmesa, des de molt de temps, a principis de seguretat reforçats, ha donat lloc a nombrosos accidents, generalment per causa d'errors humans o malícia.

## Vegeu també

* Cartutx
* Beina
* Bala
* Munició
* Ferroceri
* Piroforicitat
* Pistó foguer
# Lliga General Feixista Neerlandesa

La Lliga General Feixista Neerlandesa (en neerlandès: Algemeene Nederlandsche Fascisten Bond, ANFB) va ser un petit partit polític feixista dels Països Baixos fundat el 1932.
El partit va intentar crear un volksfascisme, i encara que no va aconseguir complir aquest objectiu, es considerava més prop de Benito Mussolini que d'Adolf Hitler, malgrat la retòrica típicament hitleriana. Propugnava la formació d'un Estat panneerlandès, anomenat Dietsland que comprèn Flandes i Luxemburg.
El partit no va obtenir un bon resultat en les eleccions legislatives del 1933 (0,46% dels vots i zero escons) i va desaparèixer de l'escena política. El grup va confluir en la Concentració Corporativista (en neerlandès: Corporatieve Concentratie) al costat dels seguidors d'Alfred Haighton i a la Unió Nacional, però el líder Jan Baars no va trobar punts en comú amb les idees de Carel Gerretson, el líder d'aquest nou grup, i el 1934 va dissoldre l'ANFB. Els seus militants van confluir principalment en el Partit Nacional Socialista dels Treballadors Holandesos.

## Referències

* ↑ Payne, Stanley G. A History of Fascism 1914–1945 (en anglès). Londres: Roultedge, 2001, p. 302.
* ↑ Rees, Philip. Biographical Dictionary of the Extreme Right Since 1890. Nova York: Simon & Schuster, 1990, p. 18. ISBN 0-13-089301-3.
Feixisme :
Teoria :
Moviments :
Obres :
Organitzacions :
Història :
Categoria
Portal :
# Ernst Karlberg

Ernst Karlberg (Estocolm, 12 d'octubre de 1901 - Estocolm, 20 de març de 1987) va ser un jugador d'hoquei sobre gel suec, que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de Chamonix, on fou quart en la competició d'hoquei sobre gel. Quatre anys més tard, als Jocs de Sankt Moritz, guanyà la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre gel.
A nivell de clubs jugà al Djurgården IF entre 1921 i 1932, amb qui va guanyar la lliga sueca de 1926.

## Referències

* 1 2 3 «Ernst Karlberg Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 24 febrer 2018].
* ↑ Ernst Karlberg. Commitè Olímpic Suec