OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Marne

La Marne (en bretó Maeron, en gal·ló La Marnn) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 1.328 habitants. Limita amb els municipis de Saint-Philbert-de-Grand-Lieu, Machecoul, Paulx, Saint-Etienne-de-Mer-Morte i La Limouzinière.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 782 | 788 | 764 | 798 | 835 | 916 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1953-2001 | Robert Girard |
| 2001-2008 | Albert Guitteny |
| 2008- | Christophe Chauloux |
# La Montagne (Loira Atlàntic)

La Montagne (en gal·ló La Montaèyn) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 6.021 habitants. Limita amb els municipis d'Indre, Bouguenais, Bouaye, Brains i Saint-Jean-de-Boiseau.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | - | - | 2.106 | - | - | - | - |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| - | - | - | 2.895 | - | - | 3.441 | - | 4.136 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 4.418 | 5.025 | 5.165 | 5.419 | 5.555 | 5.841 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2005 | Francis Lespinet | Divers gauche |
| 2005-2014 | Liliane Plantive | Divers gauche |
| 2014- | Pierre Hay | Divers gauche |
# La Plaine-sur-Mer

La Plaine-sur-Mer (en bretó Plaen-Raez) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 3.474 habitants. Limita amb Saint-Michel-Chef-Chef al nord, Pornic a l'est i Préfailles al sud.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2005 |
| 1475 | 1635 | 1797 | 2006 | 2104 | 2517 | 3199 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1953-1973 | Michel Guisseau |
| 1973-1989 | Emmanuel Houssay |
| 1989-1995 | Michel Guisseau |
| 1995- | Michel Bahuaud |
# Warhem

Warhem (en neerlandès Warrem) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 2.029 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.240 | 1.321 | 1.363 | 1.667 | 1.916 | 1.831 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Pierre Catry | |
| 2008- | Pierre Bouttemy | |
# Wayana

El wayana (també guayana, oayana, alukuyana), és una lengua caribenya parlada pels wayanes al sud i sud-oest de Surinam, Guaiana Francesa i Brasil.

## Gramàtica

Hi ha dos tipus de verbs: verbs actius i verbs d'estat. Els temps per als verbs actius inclou present, passat immediat, passat distant i futur. Els verbs d'estat no fan cap referència al temps; ni són flexionats pel mode, persona o negació.
Els pronoms personals wayana inclouen les paraules "jo", "tu", "nosaltres, però no vostè", "tu i jo", "tots nosaltres", "Gràcies a tots", "ells", i un pronom "ell, ella, ell." Alguns pronoms distingeixen entre objectes animats i inanimats.
El wayana inclou posposicions en els pronoms, substantius o frases nominals per indicar la posició, direcció, instrument, o imatge.

## Fonologia
### Consonants

Taula de consonants del wayana :
| | Bilabial | Alveolar | Velar | Labiovelar | Glotal |
| Oclusiva | p (b) | t | k (ŋ) | | |
| Fricativa | | s | | | h |
| Nasal | m | n | | | |
| Lateral | | l (ɾ) | | | |
| Aproximant | | j | | w | |

## Referències

* ↑ Wayana referència a Ethnologue (16th ed., 2009)
* 1 2 3 Jackson, Walton S. «A Wayana grammar». A: Joseph E. Grimes. Languages of the Guayanas (en anglès). Norman: Summer Institute of Linguistics of the University of Oklahoma, 1972.
* ↑ Walter S. Jackson «A Wayana Grammar». Languages of the Guianas. Irvine Davis, pàg. 47–77.
# Vertical

Vertical, en astronomia, geografia i ciències i contextos relacionats, es diu que una direcció o un pla que passa per un punt determinat és vertical si conté la direcció de la gravetat local en aquest punt. Per contra, es diu que una direcció o un pla és horitzontal si és perpendicular a la direcció vertical. En general, una cosa que és vertical es pot dibuixar de dalt a baix (o de baix a dalt), com ara l'eix y en el sistema de coordenades cartesianes.

## Referències

* ↑ Hofmann-Wellenhof, B.; Moritz, H. Physical Geodesy. 2nd. Springer, 2006. ISBN 978-3-211-33544-4.
Viccionari
# Winge

El Winge és un afluent del Dèmer que neix a Binkom, un municipi de la província de Brabant Flamenc a Bèlgica. Els principals municipis regats pel riu són Binkom, Lubbeek, Sint-Joris-Winge, Sint-Pieters-Rode, Kortrijk-Dutsel, Wezemaal, Holsbeek i Rotselaar.

## Monuments

* El Molí Van Doren o de Rotselaar

## Referències

* ↑ Earthtools.org
* ↑ El molí de Rotselaar
# Lliga japonesa de beisbol

La lliga japonesa professional de beisbol (日本野球機構), de vegades coneguda com a NPB (segons les sigles en anglès Nippon Pro Baseball) és la principal competició de beisbol al Japó. Al Japó se la coneix popularment com "puro yakyū" (プロ野球), que significa "beisbol professional".
La competició fou creada el 1936, i el 1950 va prendre el format actual de dues lligues: la Lliga Central i la Lliga del Pacífic.
Els equips que la componen actualment són els següents:
Lliga Central
* Chūnichi Dragons (中日ドラゴンズ) de Nagoya.
* Hanshin Tigers (阪神タイガース) de Nishinomiya, Hyōgo.
* Hiroshima Carp (広島東洋カープ) d'Hiroshima.
* Tokyo Yakult Swallows (東京ヤクルトスワローズ) de Tòquio.
* Yokohama DeNA BayStars (横浜DeNAベイスターズ) de Yokohama.
* Yomiuri Giants (読売ジャイアンツ) de Tòquio.
Lliga del Pacífic
* Chiba Lotte Marines (千葉ロッテマリーンズ) de Chiba.
* Fukuoka SoftBank Hawks (福岡ソフトバンクホークス) de Fukuoka.
* Hokkaidō Nippon Ham Fighters (北海道日本ハムファイターズ) de Sapporo.
* Orix Buffaloes (オリックス・バファローズ) de Ōsaka.
* Saitama Seibu Lions (埼玉西武ライオンズ) de Tokorozawa, Saitama.
* Tōhoku Rakuten Golden Eagles (東北楽天ゴールデンイーグルス) de Sendai.

## Referències

* ↑ «For Players and Agents RE: Playing Baseball in Japan». japanball.com. Arxivat de l'original el de setembre 10, 2012. [Consulta: 20 desembre 2012].
* ↑ Clemmons, Anna Katherine «Matt Murton thrives in Japanese setting». ESPN, 07-01-2011 [Consulta: 20 desembre 2012].
* ↑ Lykos, Deana M. «Why are the Japanese Leagues Considered AAAA Baseball?». Asian Baseball Journal, vol. 6, 2, 6-2008, pàg. 1–3.

## Bibliografia

* Fitts, Robert K. Remembering Japanese Baseball: An Oral History of the Game. Southern Illinois University Press, 2005. ISBN 0-8093-2630-2.
* Johnson, Daniel. Japanese Baseball: A Statistical Handbook. McFarland & Company, 2006. ISBN 0-7864-2841-4.
* Whiting, Robert. The Samurai Way of Baseball: The Impact of Ichiro and the New Wave from Japan. Grand Central Publishing, 2005. ISBN 0-446-69403-7.
* Whiting, Robert. You Gotta Have Wa. Vintage, 1990. ISBN 0-679-72947-X.

## Enllaços externs

* Lliga japonesa de beisbol - Lloc web oficial
* Japanese Baseball Data Archive at The Baseball Guru
* JapaneseBaseball.com — fan site on "Pro Yakyu"
* Differences between Nippon Professonal [sic] Baseball and Major League Baseball
# Wulverdinghe

Wulverdinghe (en neerlandès Wulverdinge) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 253 habitants. Limita amb Watten, Volckerinckhove, Millam, Saint-Momelin i Lederzeele

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 257 | 232 | 198 | 206 | 227 | 230 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Kerfyser | |
# XVIII Premis Cinematogràfics José María Forqué

La cerimònia dels XVIII Premis Cinematogràfics José María Forqué es va celebrar a la Sala Roja dels Teatros del Canal de Madrid el 22 de gener de 2013. Es tracta d'uns guardons atorgats anualment des de 1996 per l'EGEDA com a reconeixement a les millors produccions cinematogràfiques espanyoles pels seus valors tècnics i artístics produïdes entre l'1 de gener i el 31 de desembre de 2012. La llista de nominats es va fer pública el 3 de gener de 2013.
La gala fou presentada per l'actor Alex O'Dogherty, dirigida per Juan Estelrich Revesz i retransmesa per La 1. A la cerimònia hi va estar present el ministre de cultura espanyol, José Ignacio Wert. El moment més emotiu va arribar quan Luis Merlo va homenatjar als difunts Tony Leblanc, Sancho Gracia, Fernando Guillén, Juan Luis Galiardo i el seu pare Carlos Larrañaga.

## Nominacions i premis

Els nominats i guanyadors d'aquesta edició foren:
| Millor pel·lícula | Millor documental o animació |
| Blancaneu Grupo 7 El artista y la modelo The Impossible | Les aventures de Tadeu Jones de Enrique Gato |
| Millor actor | Millor actriu |
| José Sacristán per Madrid, 1987 Antonio de la Torre Martín per Grupo 7 Jean Rochefort per El artista y la modelo | Maribel Verdú per Blancaneu Macarena García per Blancaneu Carmina Barrios per Carmina o revienta |
| Medalla d'honor ||
| Gerardo Herrero ||

## Referències

* ↑ SE ACABAN DE DAR A CONOCER LOS FINALISTAS AL XVIII PREMIO CINEMATOGRÁFICO JOSÉ MARÍA FORQUÉ, nosolocine.net, 3 de gener de 2013
* ↑ El XVIII Premio José María Forqué de EGEDA también es para ‘Blancanieves', audiovisual451.com, 23 de gener de 2013
* ↑ "Blancanieves", triunfadora en los XVIII Premios José Mª Forqué, filasiete.com, 23 de gener de 2013

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 2012
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2012

## Enllaços externs

* Gala dels XVIII Premis José María Forqué a rtve.es
* Gala dels XVIII Premis J.M. Forqué a YouTube
* Gala dels XVIII Premis José María Forqué a IMDB
* XVIII Premis Forqué a Fotogramas
# XVII Premis Cinematogràfics José María Forqué

La cerimònia dels XVII Premis Cinematogràfics José María Forqué es va celebrar al Palau de Congressos de Madrid el 23 de gener de 2012. Es tracta d'uns guardons atorgats anualment des de 1996 per l'EGEDA com a reconeixement a les millors produccions cinematogràfiques espanyoles pels seus valors tècnics i artístics produïdes entre l'1 de gener i el 31 de desembre de 2011.
La gala fou presentada pels actors Alex O'Dogherty, Pablo Puyol i María Blanco dirigida per Juan Estelrich Revesz i retransmesa per La 1. A la cerimònia hi va estar present el ministre de cultura espanyol, José Ignacio Wert, qui va anticipar idees sobre la Llei del Mecenatge. També hi va actuar Santiago Segura cantant New York, New York.

## Nominacions i premis

Els nominats i guanyadors d'aquesta edició foren:
| Millor pel·lícula | Millor documental o animació |
| No habrá paz para los malvados Balada triste de trompeta La voz dormida La piel que habito Primos | Chico i Rita de Fernando Trueba i Xavier Mariscal |
| Millor actor | Millor actriu |
| José Coronado per No habrá paz para los malvados Javier Bardem per Biutiful Luis Tosar per Mientras duermes | Elena Anaya per La piel que habito María León per La voz dormida Pilar López de Ayala per Medianeras |
| Medalla d'honor ||
| Fernando Trueba ||

## Referències

* ↑ ‘No habrá paz para los malvados' y ‘Chico&Rita’, Premios Forqué, audiovisual451.com, 23 de gener de 2012
* ↑ Elena Anaya, José Coronado y 'No habrá paz para los malvados', ganadores de los Premios Forqué 2012, ecartelera.com, 24 de gener de 2012
* ↑ ‘No habrá paz para los malvados' mejor película en los premios Forqué, Cinemanía, 24 de gener de 2012

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 2011
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2011

## Enllaços externs

* Gala dels XVII Premis José María Forqué a rtve.es
* Gala dels XVII Premis J.M. Forqué a YouTube
* Gala dels XVII Premis José María Forqué a IMDB
# Astre

Un astre o esfera celeste és qualsevol cos celeste amb forma definida i que pot individualitzar-se dels altres cossos de l'Univers.
Principals tipus d'astres:
* Satèl·lit o lluna
* Planeta
* Asteroide o planetoide
* Cometa
* Estel o estrella
* Estel o estrella de neutrons
* Forat negre
* Nana blanca

## Vegeu també

* El sistema solar
* Les galàxies
* Astronomia
Viccionari
# Casino La Floresta

El casino La Floresta és un edifici de la Floresta de Sant Cugat del Vallès que es va inaugurar el 21 de maig del 1933 amb presència del llavors president del Parlament de Catalunya, Lluís Companys; i és que el Casino va significar un dels símbols del creixement i èxit de la burgesia barcelonina. Tenia tres plantes: un restaurant, una sala de jocs amb billar, ping-pong... Després d'anys d'abandonament l'edifici en l'actualitat és un casal on es fa diferents activitats, festes majors... etc.

## Descripció

Edifici destinat a centre d'esbarjo que fou construït en un lloc on el terreny fa desnivell. Presenta una estructura rectangular en la que s'hi ha fet tres pisos d'alçat aprofitant el desnivell. Aquests estan destinats a bar, sala de cinema, i teatre i pista de festes i de ball.
Presenta una decoració clàssica amb un ordre dòric molt esquematitzat. Hi ha balustrades i columnes. Incorpora elements de la tradició constructiva local.
El 1929 es demanà una llicència d'obres per fer una pista de ball sobre el túnel de l'estació de les Planes. El 1930 es modifica parcialment el projecte amb ampliació. El 1981 hi ha una ordre de l'Ajuntament perquè sigui netejat i protegit l'edifici.

## Referències

* 1 2 3 «Casal de la Floresta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 juliol 2014].

## Enllaços externs

* «El casino com a símbol del Canvi: dels estiuejants als 'hippies'». Diari de Sant Cugat, num. 981 any XXI, 05-12-2013, p.6-7 [Consulta: 4 juliol 2014].
# Castell de Sant Marçal

El castell de Sant Marçal és un edifici del municipi de Cerdanyola del Vallès, declarat Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Història

La primera notícia documental és del 1042, quan es comenta l'existència d'una església dedicada al sant que depenia de la parròquia de Sant Martí de Cerdanyola. Es creu que el monestir de Sant Cugat era propietari de la senyoria de Sant Marçal i la va vendre al comte de Barcelona, que les va traspassar a la família Montcada el 1135.
El 1225, Raimon de Plegamans va comprar-li el castell a Guillem de Montcada, que va desobeir el seu pare, que l'havia promès l'Arquebisbat de Tarragona. Aquest fet va generar un conflicte d'interessos per la possessió del castell i les seves terres que es va allargar fins al 1542, data en què la família Marimon va passar a ser la legítima propietària, després d'un llarg litigi amb l'arquebisbat.
El 1690 Feliu de Marimon i de Tord va rebre el títol de Marquès de Cerdanyola com a reconeixement dels favors i serveis que havia prestat aquesta família a la Corona, ja que fins llavors la família Plegamans-Marimon eren patricis enriquits amb el comerç, no nobles.
El 1895, la família Arróspide, hereus dels Marimon, va encarregar a l'arquiecte Gaietà Buïgas que el reformés com a segona residència. Aquest ho va fer respectant l'estructura original, però recobrint-lo amb una decoració fantasiosa neomedieval.

## Descripció

Situat a la banda de ponent del nucli, el seu aspecte actual reflecteix la profunda transformació experimentada a les darreries del segle passat, quan es va modificar totalment l'aspecte de la residència, convertint-la en una construcció d'aspecte típicament neomedieval. És un edifici de planta quadrangular, de planta baixa i dos pisos. El conjunt mostra tots els elements del vocabulari arquitectònic emprat a les fortaleses i palaus durant l'edat mitjana: merlets, matacans, espitlleres, obertures, coronelles, etc. L'interior conserva el pati amb escala d'accés a la planta noble, característica de l'època gòtica.

## Vegeu també

* Palau Marimon
* Torre Marimon

## Referències

* 1 2 «Castell de Sant Marçal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* «Castell de Sant Marçal». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Chacho Brodas

Chacho Brodas és un grup de rap originari de Barcelona format el 2007. Es caracteritza per un rap molt nou a Espanya, fortament influenciat pel funk nord-americà i les ganes d'experimentació.

## Biografia

El grup va ser format per Griffi i per al seu primer àlbum, Los Impresentables, ha comptat amb la col·laboració Lil Trappy, Tremendo, Quiroga, Tote King, Aqeel, P. Brava, Shotta, Mala Rodríguez i Gordo Màster.

## Discografia

* Los Impresentables, 2007
* Remixtape Pum Classics, 2007.
* Strictly Jabugo, 2008
* Date Cuenta, 2009.
* Prozak, 2012.

## Referències

* ↑ Chacho Brodas Arxivat 2016-10-11 a Wayback Machine. a llull.cat
* ↑ Chacho Brodas a versos perfectos
* ↑ Disc sencer a Youtube
* ↑ Chacho Brodas anuncian un nuevo disco, “Prozac”, themedizine.com

## Enllaços externs

* Chacho Brodas a MySpace
* Chacho Brodas a Facebook
* Pàgina web Del Palo Arxivat 2019-01-11 a Wayback Machine.
* Dossier a VersosPerfectos.com
# Bec d'Or i els seus amics

Bec d'Or i els seus amics (títol original en xinès, 老鹰抓小鸡; títol en anglès, Goldbeak) és una pel·lícula d'animació de 2021 dirigida per Dong Long i Nigel W. Tierney. Es tracta d'una coproducció entre la República Popular de la Xina i els Estats Units d'Amèrica. Es va estrenar per primer cop l'octubre de 2021 a la Xina. La versió doblada al català es va estrenar el juny de 2024.

## Sinopsi

Bec d'Or és un aguiló que s'ha criat entre gallines. Un bon dia emprèn un viatge cap a Ciutat Aviar, decidit a descobrir la seva veritable identitat. Allà retroba el seu llinatge i s'uneix als exploradors àguila. Però una antiga conspiració provoca una guerra entre pollastres i àligues, de manera que haurà de triar entre la família que el va criar i els seus companys d'espècie.

## Referències

* ↑ Billington, Alex. «Animated Family Comedy 'Goldbeak' Trailer Following a Little Eagle» (en anglès americà). | FirstShowing.net, 17-12-2024. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «'Bec d’or i els seus amics' i 'Eureka', les estrenes en català d’aquesta setmana». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 gener 2025].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Lajos Martin

Lajos Martin (Buda, 30 d'agost de 1827 - Cluj-Napoca, 4 de març de 1897) va ser un matemàtic i enginyer hongarès conegut pels seus treballs en aerodinàmica.

## Vida i Obra

Era el setè fill d'un viticultor. Després dels seus estudis secundaris a l'Ecola Catòlica Romana de Buda, va començar els seus estudis a la Universitat de Pest. La revolució de 1848 va interrompre els seus estudis i degut a la seva activa participació va ser empresonat un temps i obligat a enrolar-se en l'exèrcit austrohongarès. Finalment, va acabar els seus estudis graduant-se el 1854 a l'Acadèmia d'Enginyeria Militar de Viena.
Va ser professor de l'Acadèmia Militar de Viena fins al 1859 en què va deixar l'exèrcit i va retornar a Buda on va treballar com enginyer civil privat fins al 1861. De 1863 a 1868 va ser professor de secundària a Selmecbánya i Bratislava i va escriure alguns llibres de text de matemàtiques d'aquest nivell.
El 1872 va ser nomenat professor de matemàtiques a la universitat de Kolozsvár (actualment Cluj-Napoca). Va arribar a ser rector d'aquesta universitat el 1895-1896 i en el discurs inaugural del seu mandat va parlar sobre la importància de l'aviació en el futur del transport, del comerç i de la guerra.
Va començar les seves recerques en balística quan estava a l'exèrcit i va continuar els seus treballs teòrics i experimentals en aquest camp tota la seva vida. També es va interessar per l'hidràulica i en la cerca de l'hèlix més eficient. En els seus darrers anys va treballar en aerodinàmica i va tenir una idea molt clara sobre el que podia arribar a ser l'aviació en el futur.

## Referències

* ↑ Szenkovits, pàgina 426.
* ↑ Bitay & Máté, pàgina 78.
* ↑ O'Connor & Robertson, Mactutor History of Mathematics.
* ↑ Hargittai & Hargittai, pàgina 214.

## Bibliografia

* Bitay, Enikő; Máté, Marton «Martin Lajos a Feltaláló Mérnök és Lebegökerke» (en (hongarès)). XVIII. International Scientific Conference of Young Engineers, 2013, pàg. 77-82.
* Hargittai, István; Hargittai, Magnolda. Budapest Scientific: A Guidebook (en (anglès)). Oxford University Press, 2015. ISBN 978-0-19-871907-6.
* Szénássy, Barna; Bognár, János. History of Mathematics in Hungary Until the 20th Century (en (anglès)). Springer, 1992, p. 338-339. ISBN 9783540554974.
* Szenkovits, Ferenc «Remarkable Hungarian mathematicians at the Cluj University» (en (anglès)). Studia Universitatis Babes-Bolyai, Mathematica, Vol. 59, Num. 4, 2014, pàg. 419-433. ISSN: 2065-961X.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Lajos Martin» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Leonardo Rodríguez Díaz

Leonardo Rodríguez Díaz (Lleida, 1877 - 27 de setembre de 1922) fou un advocat, economista i polític lleidatà, ministre durant la restauració borbònica.

## Trajectòria

Tot i que militant del Partit Conservador, era un home de José Canalejas, qui després de la seva mort es va posar sota la protecció d'Augusto González-Besada y Mein, fou diputat pel districte de Lugo (1915-1916), i durant quatre legislatures pel de Chantada (1916-1923). Arribà a identificar-se amb el moviment de les Irmandades da Fala. Nomenat director general de Comerç, Indústria i Treball, participà en la Primera Guerra Mundial com a cronista per a El Mundo. Succeí a Baldomero Argente del Castillo al capdavant del Ministeri de Proveïments entre febrer i abril de 1919. Col·laborà en diversos diaris, va dirigir Fígaro, fundà la Revista Económica y Financiera i publicà Entre campos de batalla. Tomo I. Al margen de la guerra. Crónicas retrospectivas (1915).

## Notes

* ↑ Vallejo Pousada, Rafael. Deputación Provincial. Cobián, González Besada e Bugallal: Tres ministros galegos na crise da Restauración, 2005, p. 163. ISBN 84-8457-255-2.

## Enllaços externs

* Fitxa al Congrés dels Diputats
Càrrecs públics :
| Precedit per: Baldomero Argente del Castillo | Ministre d'Hisenda 1918- 1919 | Succeït per: José Maestre Pérez |
# Lit e Micse

Lit e Micse (en francès Lit-et-Mixe) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.446 | 1.353 | 1.273 | 1.322 | 1.408 | 1.441 | 1.455 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1878-1919 | Louis Crouzet | |
| 1919-1929 | Dominique Mathio | |
| 1929-1941 | Léon Sargos | |
| 1941-1947 | Jean Bellegarde | |
| 1947-1975 | Louis Sourgen | |
| 1975-1983 | Gérard Subsol | |
| 1983- | Guy-Bertrand Puyo | UMP |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
| Etapa precedent Sent Julian de Bòrn | Camí de Sant Jaume Via de Solac | Etapa següent Viela e Sent Gironç |