OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1924

Als Jocs Olímpics de 1924 celebrats la ciutat de París (França) es disputaren 6 proves de ciclisme en categoria masculina, dues de ciclisme en ruta i quatre de ciclisme en pista. Les proves es disputaren a l'Estadi Olímpic de Colombes i al Velòdrom Municipal de París.
L'equp francès format per René Hamel, André Leducq, Georges Wambst i Armand Blanchonnet va guanyar la prova de contrarellotge per equips.

## Nacions participants

Hi participaren un total de 140 ciclistes de 24 nacions diferents:
| Argentina (5) Austràlia (4) Bèlgica (9) Bulgària (7) Canadà (1) Dinamarca (6) Egipte (3) Estats Units (5) | Finlàndia (4) França (11) Hongria (5) Itàlia (10) Iugoslàvia (4) Letònia (4) Lituània (2) Luxemburg (5) | Països Baixos (10) Polònia (8) Regne Unit (12) Sud-àfrica (1) Suècia (4)  Suïssa (9) Txecoslovàquia (8) Xile (3) |

## Resum de medalles
### Ciclisme en ruta

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Contrarellotge individual Detalls | Armand Blanchonnet | Henri Hoevenaers | René Hamel |
| Contrarellotge per equips Detalls | França Armand Blanchonnet René Hamel Georges Wambst | BèlgicaHenri Hoevenaers Alphonse Parfondry Jean van den Bosch | SuèciaGunnar Sköld Erik Bohlin Ragnar Malm |

### Ciclisme en pista

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Velocitat individual Detalls | Lucien Michard | Jacob Meijer | Jean Cugnot |
| 50 quilòmetres Detalls | Ko Willems | Cyril Alden | Harry Wyld |
| Tàndem Detalls | FrançaLucien Choury Jean Cugnot | DinamarcaEdmund Hansen Willy Hansen | Països BaixosGerard Bosch van Drakestein Maurice Peeters |
| Persecució per equips Detalls | ItàliaFrancesco Zucchetti Angelo de Martini Alfredo Dinale Aleardo Menegazzi | PolòniaTomasz Stankiewicz Franciszek Szymczyk Józef Lange Jan Lazarski | BèlgicaJean van den Bosch Léonard Daghelinckx Henri Hoevenaers Fernand Saive |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | França | 4 | 0 | 2 | 6 |
| 2 | Països Baixos | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Bèlgica | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 5 | Regne Unit | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | Dinamarca | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Polònia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | Suècia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Cycling Road at the 1924 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ «Cycling Track at the 1924 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ Horne, John; Whannel, Garry. Understanding the Olympics (en anglès). Routledge, 2020-04-08. ISBN 978-1-000-04939-8.
* ↑ Mallon, Bill; Heijmans, Jeroen. Historical Dictionary of Cycling (en anglès). Scarecrow Press, 2011-09-09, p. 370. ISBN 978-0-8108-7369-8.

## Enllaços externs

* (anglès) Ciclisme - París 1924
# Hooley Smith

Hooley Smith (Toronto, 7 de gener de 1903 - Montreal, 24 d'agost de 1963) va ser un jugador d'hoquei sobre gel canadenc que va competir entre la Primera i la Segona Guerra Mundial.
Jugà disset temporades a la National Hockey League, amb l'Ottawa Senators, Montreal Maroons, Boston Bruins i New York Americans. El 1930 guanyà la Stanley Cup amb els Montreal Canadiens. Guanyà la Stanley Cup de 1926-1927. El 1934-35 tornà a guanyar la Stanley Cup, aquest cop amb els Montreal Maroons. Es retirà el 1941.
Anteriorment, el 1924, havia pres part als Jocs Olímpics de Chamonix, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre gel.
Smith morí d'un atac de cor el 24 d'agost de 1963 a Mont-real. El 1972 fou inclòs al Hockey Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 «Hooley Smith Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 d’agost 2011. [Consulta: 28 gener 2019].
* ↑ "Former Hockey Star Hooley Smith Dies" The Gazette (Montreal), August 26, 1963.
# Casa Joan Salvans i Armengol

La Casa Joan Salvans i Armengol, o simplement Casa Joan Salvans, és un edifici del centre de Terrassa, situat al carrer de Sant Antoni, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge unifamiliar entre mitgeres, de planta rectangular, format per planta baixa i tres pisos. La façana presenta una distribució simètrica de les obertures. A la planta baixa hi ha una porta centrada i dues finestres, damunt de les quals hi ha balcons al primer i al segon pis. Un conjunt de tres finestres amb ampit aparellades completen la composició. L'edifici es corona amb una cornisa motllurada.

## Història

És un edifici bastit l'any 1915 per l'arquitecte Lluís Muncunill. Forma part del conjunt d'habitatges del carrer de Sant Antoni, on hi ha predomini de l'arquitectura eclèctica. Actualment l'edifici pertany a la Mútua de Terrassa, que hi té la residència Triginta, per a persones amb disminució a causa d'una malaltia mental.

## Referències

* 1 2 «Casa Joan Salvans i Armengol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Salvador Busquets i Vila

Salvador Busquets i Vila (Salvador (Brasil), 1958) ha estat director de Càritas Diocesana de Barcelona des del juliol de 2014 fins al 29 de setembre de 2023, i des del gener del 2025 és el nou president de Càritas Catalunya.

## Biografia

Llicenciat en Ciències Econòmiques i Empresarials per la Universitat de Barcelona va fer cursos de postgrau en Fiscalitat i en Direcció de Màrqueting. Va desenvolupar la seva activitat professional en el sector privat fins a l'any 1995, en què es va incorporar a Arrels Fundació, com a director. Participa o ha participat en diferents òrgans tècnics relacionats en temes d'exclusió i pobresa com el Pla Nacional d'Inclusió, el Model d'Atenció a Persones Sense Llar, el Consell de l'Habitatge Social de Barcelona i el Consell Assessor de Polítiques Socials i Familiars de la Generalitat de Catalunya (CAPSIF). El juliol de 2014 fou nomenat director de Càritas Diocesana de Barcelona per un període de quatre anys per l'arquebisbe Lluís Martínez Sistach, després d'escoltar el Consell Diocesà de Càritas, en substitució de Jordi Roglà de Leuw. El setembre de 2023, després de nou anys al davant de l'organització, en els quals va haver de fer front als efectes de la crisis de 2008, de la pandèmia de la Covid i de la Guerra d'Ucraïna, va ser substituït pel fins aleshores responsable d'Acció Social de Caritas, Eduard Sala i Paixau.
El 7 de gener de 2025, Salvador Busquets i Vila es convertí en el nou president de Caritas Catalunya al capdavant de Càritas Catalunya, prenent el relleu de Francesc Roig Queralt, que havia estat president de l'entitat durant vuit anys (dos mandats de quatre anys), del 2016 fins al 2025.

## Referències

* ↑ Rodríguez, Sergi «“Many people end up on the street as a result of an undiagnosed health problem”». Compartir, 75, 9-2009, pàg. 45-48. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014 [Consulta: 8 juliol 2014]. Arxivat 14 de juliol 2014 a Wayback Machine.
* 1 2 «Salvador Busquets, nou president de Càritas Catalunya». Taula d'entitats del Tercer Sector Social de Catalunya, 25-01-2007 [Consulta: 24 gener 2025].
* 1 2 «Salvador Busquets Vila». Gencat.cat. Gencat. [Consulta: 8 juliol 2014].
* 1 2 Redacció «Salvador Busquets, nou director de Càritas Barcelona». Catalunya Religió, 07-07-2014 [Consulta: 8 juliol 2014].
* ↑ EFE «Salvador Busquets Vila es nombrado nuevo director de Cáritas de Barcelona». El Periódico, 07-07-2014 [Consulta: 8 juliol 2014].
* ↑ ACN «L'exdirector d'Arrels Salvador Busquets és nomenat nou president de Càritas de Barcelona». Vilaweb, 07-07-2014 [Consulta: 8 juliol 2014]. Arxivat 2 April 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 8 juliol 2014].
* ↑ "Eduard Sala substiteix Salvador Busquets al front de Caritas Diocesana de Barcelona", La Vanguardia (29 de setembre de 2023)
# Mont Tai

El Mont Taisha (泰山) és una muntanya a Tai'an, Shandong, Xina. El seu cim es denomina Emperador de Jade amb 1.545 metres d'altitud. És una de les cinc muntanyes sagrades del taoisme a la Xina. Els temples que hi ha han estat un destí de pelegrinatge durant 2000 anys. Va ser declarat com a Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO l'any 1987, abastant una zona protegida de 25.000 ha.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Mount Taishan» (en anglès). [Consulta: 18 març 2021].
# Chermoula

La chermoula o charmoula (àrab: شرمولة, xarmūla) és un escabetx utilitzat en la cuina d'Algèria, de Líbia, del Marroc i de Tunísia. És tradicionalment utilitzat per assaonar peix o marisc, però també pot ser utilitzat amb carns o verdures.

## Ingredients

Els ingredients comuns inclouen all, comí, coriandre, oli, suc de llimona, i sal. Les variacions regionals també poden incloure llimones curades, ceba, bitxo molt, pebre negre, safrà, i altres herbes.

## Varietats

Les receptes per fer chermoula varien àmpliament depenent de la regió. A Sfax, Tunísia, la chermoula està curada amb peix salat i és sovint preparat durant Eid al-Fitr. Aquesta varietat regional està feta amb puré de raïm fosc assecat barrejat amb cebes cuites en oli d'oliva i espècies com clavell d'espècia, comí, bitxo, pebre negre i canyella.

## Vegeu també

* Harissa
* Gastronomia de Tunísia
* Gastronomia del Magrib
* Gastronomia del Marroc

## Referències

* ↑ «The Art of Moroccan Cuisine | Fes Cooking and Cultural Tours». Fescooking.com. [Consulta: 6 novembre 2013].
* ↑ Poon, Linda. «Chermoula: From North Africa To The White House To Your Table». [Consulta: 31 gener 2017].
* ↑ Monaghan, Gail. «Magic-Carpet-Ride Chermoula», 23-03-2012. [Consulta: 31 gener 2017].
* ↑ «Recipe: Charmoula of Sfax».
# Jan Jindra

Jan Jindra (Třeboň, 6 de març de 1932 - 20 de setembre de 2021) fou un remer txec que va competir sota bandera txecoslovaca durant la dècada de 1950.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1952, a Hèlsinki, va guanyar la medalla d'or en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Karel Mejta, Jiří Havlis, Stanislav Lusk i Miroslav Koranda. El 1956, a Melbourne, quedà eliminat en semifinals del vuit amb timoner. La tercera i darrera participació en uns Jocs fou el 1960, a Roma, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del vuit amb timoner.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or, una de plata i dues de bronze al Campionat d'Europa de rem, entre 1953 i 1959.

## Referències

* ↑ «Odešel třeboňský veslař, olympijský vítěz a dlouholetý předseda klubu Jan Jindra | Novinky | Domů | Český veslařský svaz (ČVS)». [Consulta: 21 setembre 2021].
* ↑ Jáša, Kamil «Zemřel Jan Jindra. Poslední ze slavné zlaté olympijské posádky» (en txec). Českobudějovický deník, 20-09-2021.
* ↑ «Olympedia – Jan Jindra». [Consulta: 3 octubre 2021].
* ↑ «Jan Jindra» (en txec). [Consulta: 3 octubre 2021].
# Pere Perelló i Nomdedéu

Pere Perelló i Nomdedéu (Palma, 1974) és un escriptor i poeta mallorquí llicenciat en Filosofia.

## Trajectòria

Als set anys descobrí una antologia de Miquel Costa i Llobera, fet que marcà profundament la seva vocació poètica. Més endavant, autors com Bartomeu Roselló-Pòrcel, William Blake o Friedrich Hölderlin resultaren clau en la seva evolució artística.
A l'Escola de Magisteri, de la mà de mestres com Antoni Artigues, va reprendre la consciència de la seva catalanitat i es va consolidar el seu gust per la poesia. A la Facultat de Filosofia i Lletres, els mestratges de Francesc Torres Marí i Juan Luís Vermal el varen iniciar en els vincles entre pensament i poesia.
Ha escrit sobre cultura, llibres i política a publicacions com l'Espira, Caràcters, Tribuna Mallorca, 40putes o Ara Balears. També coedità, amb Alícia Beltran, l'antologia de joves dones poetes Segle 21: Vint-i-una i una poetes... Des de 2019, cada divendres condueix l'espai radiofònic Bon dia poesia a Ona Mediterrània.

## Obra

* 1998: Requiescat in Pace (amb Carles Rebassa, Capaltard)
* 2004: La Llei (Editorial Moll)
* 2007: Els (in)continents eufòrics (amb Jaume C. Pons Alorda i Emili Sànchez-Rubio, Jújube)
* 2009: Hypnes (El Tall Editorial)
* 2010: Poltre(s) (Premi Ciutat de Palma, Editorial Moll)
* 2012: Anatema (Edicions Documenta Balear)
* 2016: Cants llebrers (AdiA Edicions)
* 2018: Au ca, arruix! (Premi Carles Hac Mor, Editorial Fonoll)
* 2021: Són ets i uts (Lleonard Muntaner Editor)
* 2024: Aspra és la terra i altres poemes (Premi Mallorca, Editorial Galès)

## Referències

* ↑ «Qui és qui. Índex d'autors». Institució de les Lletres Catalanes. [Consulta: 2 setembre 2018].
* ↑ Ballester, Miquel Àngel. «La poesia és aquell instrument que ens mostra que som ment i cos». Ara, 04-03-2018. [Consulta: 9 novembre 2021].
* ↑ «La poesia és aquell instrument que ens mostra que som ment i cos». Ara Balears, 04-03-2018. [Consulta: 2 setembre 2018].
* ↑ Vallés, M. Elena. «He exprimido el lenguaje para ver hasta dónde alcanza su potencial» (en castellà), 21-01-2010. [Consulta: 9 novembre 2021].
* ↑ «Els guanyadors del premi de poesia Joan Duch i Carles Hac Mor, Llorenç Romera i Pere Perelló Nomdedéu, reciten els seus poemes a Juneda». Ràdio Les Borges, 23-08-2018. [Consulta: 2 setembre 2018].
* ↑ «Els premis Pare Colom arriben a les llibreries». dBalears, 18-10-2021. [Consulta: 9 novembre 2021].
# The Windshield Wiper

The Windshield Wiper (en català, L'eixugaparabrises) és un curtmetratge d'animació hispano-estatunidenc de 2021. Va ser dirigit i co-produït per Alberto Mielgo en col·laboració amb Leo Sánchez. L'obra va guanyar l'Oscar al millor curtmetratge d'animació als Premis Oscar de 2021.

## Estrena

El film es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Cannes de 2021 a la secció independent Quinzena de Cineastes de 2021. Més endavant també es va presentar a The Animators Showcase a través de la seva plataforma de streaming.

## Argument

Dins d'una cafeteria, mentre es fuma un paquet sencer de cigarretes, un home es planteja una ambiciosa pregunta: "Què és l'amor?". Un recull de vinyetes i situacions conduirà l'home a la seva conclusió.

## Reconeixements

Des de la seva estrena, el curtmetratge ha estat seleccionat en diversos festivals. També va esdevenir el primer curtmetratge espanyol en obtenir l'Oscar en la seva categoria.
| Any | Esdeveniment | Premi/Categoria | Estat |
| 2021 | Festival Internacional de Cinema de Cannes | Quinzena de Cineastes | Nominat |
| 2021 | Setmana Internacional de Cinema de Valladolid | Millor Curtmtetratge | Nominat |
| 2022 | Festival de Cinema de Jerusalem | Curtmetratge Internacional | Nominat |
| 2022 | Festival Internacional de Cinema i Vídeo d'Atenes | Curtmetratge Internacional | Nominat |
| 2022 | Premis Oscar | Millor Curtmetratge d'Animació | Guanyador |

## Referències

* ↑ Robinson, Chris. «Interview: The Team Behind Short Film 'The Windshield Wiper' Discuss The Many Meanings Of Love» (en anglès americà), 13-10-2021. [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ Oscars. «'The Windshield Wiper' Wins Best Animated Short Film | 94th Oscars», 28-04-2022. [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ Tangcay, Jazz. «‘The Windshield Wiper’: Filmmaker Alberto Mielgo on Wanting to Challenge Traditional Animation» (en anglès americà), 12-07-2021. [Consulta: 20 gener 2025].
* 1 2 «The Windshield Wiper (2021) | MUBI» (en anglès). [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ Conley, Maddie. «Arthouse Advisory: This year’s Oscar-nominated animated films are creative and compelling, but also are for adult eyes» (en anglès americà), 28-02-2022. [Consulta: 20 gener 2025].
* 1 2 «The Windshield Wiper» (en anglès). [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ Tartaglione, Nancy. «Cannes: Directors’ Fortnight Lineup Includes Films From Clio Barnard, Alice Rohrwacher, Joanna Hogg – Full List» (en anglès americà), 08-06-2021. [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ «Valladolid International Film Festival (2021)» (en anglès americà). [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ «International Shorts» (en anglès). [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ «The 94th Academy Awards | 2022» (en anglès), 19-03-2024. [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ Wit, Alex Dudok de. «Who Could Win, Who Was Snubbed: Looking At The Oscar Animation Nominees» (en anglès americà), 08-02-2022. [Consulta: 20 gener 2025].
# L'extraordinari viatge de T. S. Spivet

L'extraordinari viatge de T. S. Spivet (títol original en francès: L'Extravagant voyage du jeune et prodigieux T. S. Spivet) és una pel·lícula d'aventures de 2013 dirigida per Jean-Pierre Jeunet, coproduïda pel Canadà i França i protagonitzada pel jove actor Kyle Catlett que està acompanyat per Helena Bonham Carter i Judy Davis. La pel·lícula està basada en la novel·la The Selected Works of T.S. Spivet de Reif Larsen. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

T.S. Spivet és un noi de dotze anys molt llest que viu a un ranxo de Montana amb la seva excèntrica família, un pare que és cowboy i una mare que és científica. Des de sempre ha tingut especial interès per la cartografia. Així, quan li notifiquen que ha aconseguit que una prestigiosa institució científica li concedeixi un premi pel seu talent, decideix fer les maletes i deixar secretament el seu ranxo per anar-lo a recollir. Tanmateix, per arribar al Smithsonian Institution on se celebra l'acte abans haurà de creuar tot el país en tren.

## Repartiment

* Helena Bonham Carter: Dra. Clair
* Judy Davis: G.H. Jibsen
* Kyle Catlett: T. S. Spivet
* Jakob Davies: Layton
* Niamh Wilson: Gracie
* Callum Keith Rennie: Pare
* Dominique Pinon: Dos núvols

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 2014: César a la millor fotografia per Thomas Hardmeier i Epithète Films

## Referències

* 1 2 3 «L'extraordinari viatge de T. S. Spivet». esadir.cat. [Consulta: 28 gener 2020].
* ↑ «Casting: Helena Bonham Carter and Judy Davis Star in The Young and Prodigious Spivet». Collider. Collider. Arxivat de l'original el 2 d’abril 2015. [Consulta: 17 maig 2012].
* ↑ Lyttelton, Oliver. «Helena Bonham-Carter And Kathy Bates Sign On To Jean-Pierre Jeunet's 'The Young And Prodigious Spivet'». Indie Wire. Indie Wire. Arxivat de l'original el 11 de juliol 2015. [Consulta: 17 maig 2012].
# Robin Welsh

Robin Welsh (Edimburg, 20 d'octubre de 1869 - Edimburg, 21 d'octubre de 1934) va ser un esportista escocès que va competir a cavall del segle xix i del segle xx.
De jove destacà com a jugador de rugbi, arribant a jugar quatre partits amb la Selecció de rugbi XV d'Escòcia entre 1895 i 1896. Paral·lelament també representà Escòcia en tennis. Posteriorment fou un destacat jugador de cúrling, i el 1924, amb 54 anys, va prendre part en els Jocs Olímpics de Chamonix, on guanyà la medalla d'or en la competició de cúrling. Amb aquest triomf es manté com el campió olímpic de més edat en uns Jocs Olímpics d'Hivern.

## Referències

* ↑ «Robin Welsh Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 6 gener 2018].
# James Haggarty

James Haggarty (Port Arthur, 14 d'abril de 1914 - Montreal, 8 de març de 1998) va ser un jugador d'hoquei sobre gel canadenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Garmisch-Partenkirchen, on guanyà la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre gel. Posteriorment jugà cinc partits de la National Hockey League amb els Montreal Canadiens.

## Referències

* 1 2 «Jim Haggarty Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 30 de juliol 2017. [Consulta: 18 abril 2019].
# Casa Lluís Salvans i Armengol

La Casa Lluís Salvans i Armengol, o simplement Casa Lluís Salvans, és un edifici del centre de Terrassa, situat al carrer de Sant Antoni, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquest antic habitatge unifamiliar entre mitgeres està format per planta baixa i dos pisos. La façana, de composició simètrica, mostra tres obertures motllurades a la planta baixa i al primer pis, d'arc carpanell, i un conjunt de cinc finestres balconeres al pis superior, amb balustrada, que simulen una galeria. Al pis principal hi ha una balconada amb barana de ferro. El coronament és amb barana de balustres.

## Història

La casa va ser bastida l'any 1904 per l'arquitecte Antoni Pascual i Carretero a instàncies de Lluís Salvans i Armengol. Posteriorment, l'any 1915, el seu fill, Joan Salvans i Pascual, hi va realitzar una reforma, a càrrec de l'arquitecte Lluís Muncunill i Parellada. Per aquest motiu de vegades se l'anomena també Casa Joan Salvans, amb què es pot arribar a confondre amb la casa veïna del número 30, la Casa Joan Salvans i Armengol, obra també de Muncunill de 1915 i propietat del germà gran d'en Lluís. Més endavant l'edifici fou adquirit per la Mútua de Terrassa,que hi té la seu de la Fundació Vallparadís.

## Referències

* 1 2 «Mútua de Terrassa - Casa Lluís Salvans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 octubre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Casa Mumbrú (el Vendrell)

La Casa Mumbrú és una obra modernista del Vendrell (Baix Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La façana presenta una sèrie de carreus picats, adossats a la paret, amb funció merament decorativa. Consta de quatre plantes. La planta baixa és dedicada a botigues. La primera planta té sis portes balconeres, amb una barana de ferro forjat que recórrer tot el llarg de l'edifici. La segona i tercera són idèntiques a la primera. Als dos xamfrans de la casa s'hi veuen unes decoracions modernistes construïdes per alts relleus de motius vegetals i unes lletres modernistes on s'hi llegeix "Mumbrú, Novetats i Sastreria".

## Història

En una fotografia de l'any 1903 es veu la casa Mumbrú tal com és avui dia, per la qual cosa la seva construcció deu ser de finals del segle xix. Josep Mumbrú i Vernet (Sant Feliu de Codines, 1856 - Barcelona, 1911) casat a El Vendrell el 20 de juliol de 1887 amb Caterina Reig Dalmau n'és el propietari. Seguiran el negoci els fills Josep i Carme Mumbrú Reig (avia del tenista Joan Gisbert i Ortiga). I els nets Josep i Carme Mumbrú i Llansà.

## Referències

* 1 2 «Casa Mumbrú». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
* ↑ «El Baix Penedès : setmanari autonomista: Any 06, Núm. 0283 (2 set. 1911) pàg.1». El Baix Penedés, 1911. [Consulta: 30 març 2019].
* ↑ «Arxiu Parroquial de El Vendrell.Llibre matrimonis 1884-1897.pàg.68.imatge 167.». A.H.A.T., 1887. [Consulta: 30 març 2019].

## Enllaços externs

* «Casa Mumbrú». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.