OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Yarek Gasiorowski

Yarek Gasiorowski Hernandis (nascut el 12 de gener de 2005) és un futbolista professional valencià que juga com a central al València CF.

## Biografia

Gasiorowski va néixer al país valencià de pare polonès i mare espanyola. El seu nom és una adaptació espanyola del nom polonès Jarek, ja que la primera lletra es substitueix per Y per mantenir el polonès ([ ja ]) en comptes de la pronunciació espanyola ([ xa ]).

## Carrera de club

Gasiorowski va provar amb el València el 2012 i es va incorporar a la seva acadèmia poc després. El 4 d'agost de 2022, va signar un contracte professional amb el club per 3+2 anys. El setembre de 2022, va ser nomenat pel diari anglès The Guardian com un dels millors jugadors nascuts el 2005 a tot el món.

## Carrera internacional

Gasiorowski té doble nacionalitat (Espanya i Polònia) i ha rebut invitacions tant d'Espanya Sub-17 com de Polònia Sub-17. Va ser convocat en dues ocasions amb Polònia Sub-17, però ambdues convocatòries van ser evitades pel València. Després, Gąsiorowski va optar per jugar amb Espanya (el seu desconeixement del polonès va ser un dels motius). Va ser convocat amb la selecció espanyola sub-19 el setembre de 2022.

## Estil de joc

Antigament lateral, Gasiorowski és un central al qual li agrada "treure la pilota des del darrere, acostuma a guanyar desafiaments aeris, li agrada estar físic quan cal i sempre a prop dels davanters contraris. ”És un especialista en llançaments llargs.

## Palmarès

Espanya sub-19
* Campionat d'Europa sub-19 de la UEFA: 2024
Individual
* Equip del Torneig del Campionat d'Europa sub-19 de la UEFA: 2024

## Referències

* ↑ Pérez, Luis Mejías. «Yarek Gasiorowski, el gran central del Valencia», 13-04-2022.
* 1 2 «#VCF | El trofeo Valencia Naranja cumple sus bodas de oro en la previa a la Liga». Plaza Deportiva.
* ↑ Christenson, Marcus. «Next Generation 2022: 60 of the best young talents in world football». The Guardian, 28-09-2022. [Consulta: 28 setembre 2022].
* ↑ «Zmiana perspektywy na grę dla Polski» (en polonès). laczynaspilka.pl, 26-07-2023. [Consulta: 19 març 2024].
* ↑ Barker, Gabby. «The five U-17s who chose to play with the National Team». Sports Finding, 24-05-2022.
* ↑ «Yarek Gasiorowski, el central que ya conoce Gattuso y que sigue la estela internacional de Paterna». ElDesmarque Valencia, 14-09-2022.
* ↑ «2024 Under-19 EURO final: Spain 2-0 France». UEFA, 28-07-2024. [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ «2024 Under-19 EURO Team of the Tournament». UEFA, 31-07-2024. [Consulta: 31 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Yarek Gasiorowski a BDFutbol
* Yarek Gasiorowski a La Preferente (castellà)
* Yarek Gasiorowski, Fitxa a Soccerway
# Monestir d'Ubisi

El monestir d'Ubisi, també conegut com a monestir de Sant Jordi d'Ubisi (en georgià: უბისის მონასტერი), és un complex monàstic de l'Església ortodoxa de Geòrgia del segle IX situat a la regió d'Imerècia de Geòrgia, a la població d'Ubisi.

## Història

Fundat per Grigol de Khandzta (759-861), inclou edificis del segle xii i és famós per les seves pintures de frescs romanes d'Orient del segle xiv.

### El fundador

Grigol de Khandzta (en georgià: გრიგოლ ხანძთელი, Grigol Khandzteli, 759 - 5 d'octubre de 861) va ser una figura eclesiàstica georgiana prominent i fundador i líder de nombroses comunitats monàstiques. Nascut en una família aristocràtica de Kartli, Grigrol es va criar a la cort del príncep Nersès d'Ibèria, l'esposa del qual era la tia paterna de Grigol. Va deixar la seva llar quan era jove i es va convertir en monjo de la regió de Klardjètia. El 1911 l'investigador d'art S. Gorgadze va deixar una descripció científica del monestir. En la seva opinió, la construcció del complex del monestir d'Ubisi es va fundar originàriament en el segle ix, quan l'alliberament de la dominació àrab a Geòrgia es va portar a terme a gran escala mitjançant la construcció de centres monàstics i educatius, liderats per la figura eclesiàstica de Grigol Khandzteli.

## Arquitectura

El temple és del tipus de planta de saló. El nucli principal n'és l'edifici principal al centre de la tanca, amb els edificis del sud, oest i nord. Una inscripció indica que l'«edifici d'aquesta torre va ser construït per Simó Chkondideli el 1141, quan Demetri estava en possessió de mi».

### Pintures al fresc

Al segle xiv i durant el mandat del rei Jordi V de Geòrgia, es va pintar el temple; en examinar les inscripcions, les pintures de la paret del mur indiquen que van ser realitzades per l'artista Daimyan, però l'acadèmic V. Beridze creu que el gran artista pintor únicament hi és anomenat i qui les va pintar realment va ser el seu deixeble Gerasime. Es poden trobar representacions de l'Anunciació, Diumenge de Rams, la Crucifixió, la Resurrecció, el Baptisme de Jesús i d'altres. Dels frescs es distingeixen el de «Sant Jordi» i «L'últim sopar».
* L'Anunciació
* L'últim sopar
* El Salvador

## Referències

* 1 2 Beridze, F. «Ubis» (en georgià). [Consulta: 10 agost 2019].
* ↑ "Upper-Story Chapels Near the Sanctuary in Churches of the Christian East", Natalia Teteriatnikov, Dumbarton Oaks Papers, Vol. 42, (1988), pp. 65-72.
* ↑ Cyrille Toumanoff, Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIX siècle: Tables généalogiques et chronologiques, Rome, 1990 p. 236.
* ↑ «უბისა» (en georgià). saunje.ge. [Consulta: 10 agost 2019].
# Dario Cataldo

Dario Cataldo (Lanciano, 17 de març del 1985) és un ciclista italià, professional des del 2007 fins al 2024. El seu darrer equip fou el Lidl-Trek.
Entre les seues fites professionals cal destacar haver guanyat el Giro d'Itàlia per a menors de 23 l'any 2006 i dues etapes al Tour de l'Avenir de l'any següent, en el qual, a més, va acabar en el desè lloc de la classificació general. El 2012 guanyà el Campionat nacional de contrarellotge i una etapa de la Volta a Espanya. També guanyà una etapa del Giro d'Itàlia de 2019.

## Palmarès

* 2006
** 1r al Baby Giro
* 2007
** Vencedor de 2 etapes del Tour de l'Avenir
* 2010
** 1r al Gran Premi Bruno Beghelli
* 2012
** Campió d'Itàlia de contrarellotge
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya 16a etapa: Gijón - Valgrande-Pajares, Cuitunigru (183,5 km)
* 2014
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Internacional de Coppi i Bartali
* 2019
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2008. Abandona (15a etapa)
* 2009. 59è de la classificació general
* 2010. Abandona (19a etapa)
* 2011. 12è de la classificació general
* 2012. 12è de la classificació general
* 2013. 57è de la classificació general
* 2014. 26è de la classificació general
* 2015. 25è de la classificació general
* 2017. 14è de la classificació general
* 2019. 48è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2020. 66è de la classificació general
* 2021. 54è de la classificació general
* 2022. 73è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2010. 71è de la classificació general
* 2011. 132è de la classificació general
* 2012. 51è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2013. 74è de la classificació general
* 2014. No surt (20a etapa)
* 2016. 51è de la classificació general
* 2018. 64è de la classificació general
* 2019. 68è de la classificació general
* 2022. 117è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2017. Abandona (11a etapa)
* 2020. 80è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Dario Cataldo announces that he will retire at the end of the season» (en anglès). cyclingnews, 15-05-2024. [Consulta: 27 octubre 2024].
* ↑ «Dario Cataldo, la despedida del dibujante» (en castellà). ciclismoafondo, 23-10-2024. [Consulta: 27 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Dario Cataldo a ProCyclingStats
# Nizip

Nizip (en àrab: نصيبين, Nisibis o Nasibin al-Rum, en kurd: Belqîs) és una ciutat i districte de la província de Gaziantep a Turquia. La població el 2009 era de 94.835 habitants. És a 45 km de Gaziantep, a 95 km de Şanlıurfa, i a 35 km de Karkamış (Carquemix), i està propera a les antigues ciutats romanes de Zeugma i Rumkale (que vol dir 'castell romà'). Pel seu nom es confon amb Nísibis perquè el nom antic d'aquesta era Nisibin. Nizip està propera a l'Eufrates mentre Nísibis és propera al Tigris.

## Història

El novembre del 754 les forces d'Abu-Múslim, partidari d'al-Mansur, van derrotar les d'Abd-Al·lah ibn Alí a la batalla de Nisibin.
El 24 de juny de 1839 els otomans i els egipcis van lliurar prop de la ciutat la batalla de Nizib (com llavors s'anomenava la ciutat) en la qual Ibrahim Paixà d'Egipte va derrotar el general otomà Hafiz Pasha (l'artilleria otomana estava manada per l'alemany Helmuth von Moltke i el cap otomà era Çerkes Hafiz Mehmed Pasha). Pocs dies després els otomans eren derrotats també per mar quan el kapudan Pasha Ahmed Fewzi Pasha va entregar la flota als egipcis. La derrota de Nizip va portar a la proclamació dels Tanzimat. El 1960 el districte tenia 115 pobles i 68.200 habitants i la mateixa ciutat tenia uns 19.300 habitants.

## Referències

* ↑ Alikuzai, Hamid Wahed. A Concise History of Afghanistan in 25 Volumes (en anglès). vol.1. Trafford Publishing, 2013, p. 162. ISBN 1490714464.
* ↑ Alison, Archibald, History of Europe from the Fall of Napoleon in 1815 to the Accession of Louis Napoleon in 1852, p. 538. W. Blackwood, 1856.

## Enllaços externs

* Institut Turc d'Estadística
# Kurt Zouma

Kurt Happy Zouma (Lió, 27 d'octubre de 1994) és un futbolista professional francès que juga de defensa central al West Ham de la Premier League i a la selecció francesa.
Zouma va començar la seva carrera a Saint-Étienne, debutant professionalment amb 16 anys i guanyant la Copa de la Lliga amb el club el 2013. Zouma va marxar al Chelsea per 12 milions de lliures el gener del 2014, però va ser cedit als francesos durant la resta de la temporada. En la seva primera campanya completa a Anglaterra, Zouma va ajudar el Chelsea a guanyar la Copa de la Lliga i la Premier League. El juliol de 2017 fou cedit a l'Stoke City per a la temporada 2017-18. Després va ser seguir una altra cessió a l'Everton FC per a la temporada 2018-19.
Va fer el seu debut internacional sènior contra Dinamarca el 29 de març de 2015.

## Estil de joc

Un informe de novembre de 2013 de FourFourTwo va assenyalar la força de Zouma, la lectura del joc i la presència aèria, mentre esmentava els seus defectes ocasionals de concentració. El gener de 2014, Zouma va ser nomenat pel diari britànic The Observer com un dels deu jugadors joves més prometedors d'Europa. El diari va escriure: «Beneït amb un poder i una tècnica excepcionals, Zouma també és cobejat per molts per les seves qualitats de lideratge».
Danny Murphy, expert del partit del dia, va relacionar Zouma amb Marcel Desailly, un altre francès que va defensar el Chelsea. Escrivint després d'un empat amb el Manchester City, que incloïa una cursa forta i un atac lliscant perfectament executat a Sergio Agüero, Murphy va assenyalar la fiabilitat i la confiança de Zouma contra el fort rival, a més del seu ritme. Va predir que Zouma podria ser un puntal del Chelsea durant els propers anys, i seria un substitut ideal per al capità John Terry, que llavors tenia 34 anys.
Ryan Shawcross va anomenar Zouma el "defensor definitiu" per la seva velocitat, salt, passada, tir i atac, i va dir que Toby Alderweireld, del Tottenham Hotspur, era l'únic defensor central del seu nivell.

## Vida personal

Els pares de Zouma van emigrar a França des de la República Centreafricana. El seu germà gran Lionel juga en la mateixa posició i el seu germà petit Yoan també és un defensor. Zouma rep el nom de Kurt Sloane, el personatge de Jean-Claude Van Damme a la pel·lícula Kickboxer de 1989, mentre que el seu segon nom Happy reflecteix la tradició africana d'utilitzar paraules positives com a segons noms. Zouma està casat amb Sandra, amb qui té tres fills. Zouma és musulmà i va peregrinar a la Meca el 2019.

## Palmarès
### Saint-Étienne

* Coupe de la Ligue: 2012-13

### Chelsea

* Premier League: 2014-15, 2016-17
* Copa de la Lliga de futbol: 2014-15
* Subcampió de la FA Cup: 2016–17, 2019–20
* Champions League 2020-21

### França sub-20

* Copa del Món U-20 de la FIFA: 2013

### Individual

* Jugador de l'any del Chelsea: 2014-15

## Enllaços externs

* Kurt Zouma Fitxa i estadístiques a la FIFA
* Estadístiques sobre a la lliga francesa, LFP.fr, (francès)
* Dades estadístiques sobre Kurt Zouma a soccerbase.com
* https://www.transfermarkt.com/kurt-zouma/erfolge/spieler/157509
# Res nullius

Res nullius és una expressió llatina que significa "cosa de ningú" utilitzada per designar les coses que no han pertangut a cap persona i, per tant, mai han tingut propietari.
No s'ha de confondre amb la res derelictae que sí que ha tingut propietari però l'ha abandonat.
La principal importància de la res nullius és que pot ser objecte d'ocupació doncs, simplement, apropiant-se de la cosa s'esdevé propietari sense que calgui el transcurs d'un temps com és el cas de la usucapió.

## Vegeu també

* Terra nullius.
# Resolució 1015 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1015 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 15 de setembre de 1995. Després de reafirmar les resolucions sobre la situació a l'antiga Iugoslàvia, en particular les resolucions 943 (1994), 970 (1995), 988 (1995) i 1003 (1995) el Consell va prendre nota de les mesures adoptades per la República Federal de Iugoslàvia (Sèrbia i Montenegro) per mantenir el tancament de la frontera amb Bòsnia i Hercegovina i, per tant, estendre la suspensió parcial de sancions contra Sèrbia i Montenegro per uns altres 180 dies fins al 18 de març de 1996.
Es va observar que la frontera es mantenia tancada, excepte per ajuda humanitària i els esforços de Sèrbia i Montenegro en aquest sentit. Hi va haver una major cooperació entre Sèrbia i Montenegro i la Missió de la Conferència Internacional sobre l'antiga Iugoslàvia.
Actuant en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, es van suspendre les sancions internacionals imposades a Sèrbia i Montenegro fins a 18 de març de 1996. Es procedirà a aplicar les restriccions i les disposicions de les Resolucions 943 i 988. La situació continuaria sent objecte de revisió pel Consell de Seguretat.

## Referències

* ↑ Publicističko-izdavački zavod "Jugoslavija". Yugoslav survey, Volume 42. Jugoslavija Pub. House, 2001, p. 28.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Dissolució de Iugoslàvia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Sant Martí de Les

Sant Martí de Les (en occità, Sant Martin de Les; en francès, Saint-Martin-Lys) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània. Situat a l'alta conca del riu Aude, és el més nord-occidental dels municipis de la Fenolleda històrica.
Hi ha les restes de l'antic monestir benedictí de Sant Martí de Les, del segle IX.

## Referències

* ↑ «Sant Martí de Les». ésAdir. [Consulta: 10 gener 2025].
* ↑ Nomenclàtor Toponímic de la Catalunya Nord Arxivat 2012-02-07 a Wayback Machine., p. 119
# Ritu de pas

Un ritu de pas és un ritu que marca el pas o transició entre dos estats de l'individu a la societat, especialment els del cicle vital: naixement, transició a l'adultesa, aparellament, mort. És un concepte etnològic introduït el 1909 per l'antropòleg francès Arnold van Gennep. Van Gennep assenyala que en el seu desenvolupament social un individu ha de dur a terme nombroses transicions-entre la joventut i l'edat adulta, entre la solteria i el matrimoni, entre no pertànyer i pertànyer a un grup, entre viatjar i retornar.
En moltes societats, aquestes transicions són un constituent essencial de la vida social i, per tant, no es porten a terme de forma individual, sinó que se celebren de forma ritual i comunitària. Un dels ritus de pas més característics és el de la iniciació. Un ritu d'iniciació és molt important perquè és una acceptació al seu poble o grup.
En altres societats els ritus de pas pressents han adoptat els noms de "festes" o "cerimònies". Per exemple per celebrar el pas a l'edat adulta, hi ha la festa del bar mitsvà entre els jueus als tretze anys, i la quinceañera o la posada de llarg als divuit anys d'alguns països americans.

## Vegeu també

* Comunió
# Salou (Espinelves)

Salou és una masia d'Espinelves (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular (10 x 15 m), coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana, situada al nord. Consta de planta baixa i un pis. La façana presenta un portal i una finestra a la planta baixa i dues finestres al primer pis. La façana oest només presenta una finestra al primer pis, en aquest sector dona al desnivell i, per tant, el mur és més alt. La façana sud presenta un portal i una finestra a la planta i una finestra al primer pis. En aquest sector s'aprecia una reparació moderna del mur, amb totxana. A la part est hi ha un portal a cada costat de la pallissa adossada, coberta a una sola vessant, amb una porteta al mur sud i sense mur a la part nord. Cal remarcar la xemeneia situada al mig del carener, amb una teuladeta a dues vessants. L'estat de conservació és regular.

## Història

Masia situada al marge dret del sot de Salou, entre la Balma i Cal rovira. Està situada al barri de la Creu i, com altres masies de la zona, és possible que es construís durant l'expansió del nucli, entre els segles xvii i XVIII.
És masoveria del mas la Balma, documentat des del segle xiv.

## Referències

* 1 2 3 4 «Salou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2017].
# Sayn-Wittgenstein-Ludwigsburg

Sayn-Wittgenstein-Ludwigsburg fou una línia col·lateral de comtes de la branca Sayn-Wittgenstein-Berleburg creada pel comte Casimir (1694–1741) per al seu germà Lluís Francesc de Sayn-Wittgenstein-Berleburg (1694-1750). La seva seu fou una espectacular residència de dues ales a Berleburg construïda pel mestre fuster Mannus Riedesel. La línia no va tenir territori per governar i, per tant, no tenia estatus a l'imperi; els seus membres van destacar com a oficials al servei del tsar i al segle xx es van dispersar.

## Comtes de Sayn-Wittgenstein-Ludwigsburg

* Lluís Francesc (1694–1750)
* Cristià Lluís Casimir (1725–1797)
* Lluís Adolf Pere (1769–1843)
# Selfoss (cascada)

La cascada de Selfoss es troba al riu Jökulsá á Fjöllum, al nord d'Islàndia, i cau sobre unes cascades uns 30 km abans de desembocar a Öxarfjörður, una badia de l'oceà Àrtic.
A uns centenars de metres aigües avall de la cascada Selfoss (11 metres d'altura), es troba la cascada de Dettifoss, la cascada més poderosa d'Europa. El riu s'origina al fondre l'aigua de la glacera Vatnajökull i, per tant, el flux d'aigua varia en funció de la temporada, el clima i l'activitat volcànica. El riu cau 44 metres més d'una amplada de 100 metres. Per sota de les cataractes, el riu passa a través d'un congost que forma part del Parc Nacional Jökulsárglijúfur.

## Vegeu també

* Llista de cascades
* Llista de les cascades d'Islàndia
# Sensibilitat (electrònica)

La sensibilitat d'un dispositiu electrònic, com per exemple un receptor de ràdio, és el senyal mínim a l'entrada requerida per a produir un senyal a la sortida amb el condicionant d'una relació senyal/soroll determinada.
Es pot calcular:
    $Si=K(Ta+Trx)B.So/No$
on
    Si = sensibilitat [W]
    K = constant de Boltzmann
    Ta= temperatura de soroll equivalent en [K] de la font (ex: antena) a l'entrada del receptor
    Trx= temperatura de soroll equivalent en [K] del receptor referida a l'entrada del receptor
    B = amplada de banda [Hz]
    So/No = relació senyal/soroll requerida a la sortida
    La sensibilitat del receptor indica quin és el minim senyal que pot rebre amb una qualitat determinada. Per tant, quan més petit sigui aquest senyal millor. La sensibilitat s'expressa en dBm (el logaritme d'un valor més petit que 1 sempre és negatiu) i, per tant, com més alt sigui el seu valor absolut millor. Per exemple, una sensibilitat de recepció de -98 dBm és millor que una sensibilitat de -95 dBm en 3dBm o per un factor de 2. Això vol dir que un receptor amb una sensibilitat de -98 dBm pot sintonitzar senyals amb la meitat de potència que un receptor amb una sensibilitat de -95 dBm.
També es pot definir la sensibilitat :
* d'un micròfon (captador/sonda acústic), la qual expressa la intensitat de camp acústic en unitats de dB relatiu a 1V/Pa en circuit obert o amb una càrrega d'1 Kilohm.
* d'un altaveu (actuador/font acústic), la qual s'expressa en dB amb potència 1W SPL i a un metre de distància.

## Vegeu també

* Relació senyal/soroll
* Amplada de banda
* Potència radiada aparent ERP
* Balanç de l'enllaç de telecomunicacions

## Referències

* ↑ «Receiver Sensitivity | RF Radio Sensitivity | Radio-Electronics.Com» (en anglès). www.radio-electronics.com. [Consulta: 27 febrer 2017].
* ↑ «Sensibilitat d'un receptor» (en anglès). www.phys.hawaii.edu. Arxivat de l'original el 2020-11-25. [Consulta: 27 febrer 2017].
* ↑ «Understanding Microphone Sensitivity | Analog Devices» (en anglès). www.analog.com. Arxivat de l'original el 2017-02-28. [Consulta: 27 febrer 2017].
* ↑ «Speaker Sensitivity Explained» (en anglès). HowStuffWorks, 29-06-2011.
# Sistema monofàsic

Un sistema de corrent monofàsic és la distribució de l'electricitat que consta d'un únic corrent altern o una única fase i, per tant, tot el voltatge varia de la mateixa manera. En aquest sistema tots els voltatges del subministrament varien a l'uníson. La distribució monofàsica de l'electricitat es fa servir quan les càrregues són principalment d'il·luminació i de calefacció, amb pocs grans motors elèctrics. Un subministrament monofàsic connectat a un motor elèctric de corrent altern no produirà un camp magnètic giratori; els motors monofàsics necessiten circuits addicionals per a engegar-se, i aquests motors són poc usuals per sobre dels tipus de 10 o 20 kW. El voltatge i la freqüència d'aquest corrent depenen del país o regió. 230 i 110 volts són els valors més estesos per al voltatge i 50 o 60 hertz són els valors més estesos per la freqüència.

## Vegeu també

* Sistema bifàsic
* Sistema trifàsic
* Sistema polifàsic
# Sultan Khoja

Sultan Khoja fou kan de Taixkent des d'una data desconeguda fins vers el 1810.
Era fill de Yunus Khan (Yunus Khoja) al que va succeir quan va morir en data desconeguda vers el 1805 quan Alim Khan de Kokand, es va apoderar temporalment de Taikent; Yunus o el seu fill Sultan Khoja la van tornar a dominar i aquest la dominava vers el 1810 quan Muhammad Umar Khan, el germà d'Alim Khan es va apoderar de Taixkent, que des de llavors va ser part del Kanat de Kokand.

## Nota

* ↑ L'Enciclopèdia de l'Islam dona aquesta data com "aproximada" a l'article Tashkend, però a la History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century, de Henry Hoyle Howorth, es dona la data 1814; encara que aquí s'agafa la data de 1810 (i sovint s'esmenta la de 1809), les dues són possibles ja que Alim Khan Alim va morir assassinat segons l'historiador centroasiàtic Abd al-Karim Bukhari el 1809, però el rus Nalivkin esmenta el 1816 i la probable font primària d'aquest, el Muntakhab al-tawarikh dona en realitat els primers mesos del 1817); Umar Khan, el seu successor hauria construït la mesquita principal (amb madrassa) de Kokand (Madrasa-yi Djami) el 1816 segons confirma el mateix Nalivkin. El interpret rus Filipp Nazarov que va estar al kanat l'hivern de 1813 a 1814 designa al kan amb el nom de Khan Walliami que seria una deformació local de Wali al-Niami (Wali Miyani, suggerit inicialment, és un error) i diu que tenia 25 anys, el que ha de correspondre a Umar, ja que Alim era més gran. Abd al-Karim Bukhari diu que aquesta missió de Nazarov es va produir a conseqüència de l'assassinat per un soldat rus de l'enviat de Kokand a Petropavlovks i que això va passar sota Umar i que Alim havia estat mort el 1809 i, per tant, la data del 1809 sembla la més propera a la realitat però tanmateix incorrecte ja que existeix un document d'Alim datat el juny de 1810.