OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Magne de Filadelfia

Magne de Filadelfia (en llatí Magnus, en grec antic Μάγνος Κλινικός) era un metge grec nadiu de Filadelfia a Lídia.
Andròmac, fa menció i reprodueix algunes de les seves fórmules mèdiques i, per tant, hauria viscut aproximadament al segle i. També l'esmenta Galè en diversos llocs.

## Referències

* ↑ 3. Magnus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 901
# Mar Saba

La Gran Laura de Sant Saba (grec: Ἱερὰ Λαύρα τοῦ Ὁσίου Σάββα τοῦ Ἡγιασμένου), també coneguda com a monestir de Mar Saba (arameu: ܕܝܪܐ ܕܡܪܝ ܣܒܐ), és un monestir ortodox sota jurisdicció del Patriarcat de Jerusalem. Està situat a la vall del Cedró, al desert de Cisjordània, a l'est de Betlem. Va ser fundada al segle v per sant Saba de Mutalasca i és considerat un dels monestirs cristians més antics.

## Història

Després d'arribar a l'emplaçament de la futura laura, el 478, sant Saba va viure durant cinc anys en una cova de difícil accés, portant una vida d'anacoreta. Seguint el seu exemple, els que serien els seus deixebles arribaren a la zona, i foren instruïts per Saba, formant ja una comunitat monàstica. La primera fase de la construcció de la laura es realitzà entre el 483 i el 486, incloent un petit espai de pregària, i la comunitat arribà a setanta monjos. Cada un d'ells disposava d'una petita cel·la en una cova. Més tard es construí una torre per assenyalar clarament l'existència de la laura. La comunitat seguí creixent, i es condicionà una cova per a ubicar-hi una església (491), anomenada de la Theoktistos, i un hospici per als pelegrins visitants. El 494, amb l'arribada a la comunitat dels arquitectes Gelasi i Teòdol, s'iniciaren els treballs per a construir els edificis que serien el cor de la laura: un hospital, un forn, i l'església de la Theotokos, consagrada pel patriarca Elies I el 501.
El monestir va tenir un paper rellevant en el desenvolupament històric de la litúrgia ortodoxa i el ritu bizantí, en la qual el típicon del monestir de Sant Saba es va convertir en norma. El típicon va prendre la forma estàndard de serveis que se celebraven al Patriarcat de Jerusalem, i va afegir alguns usos específicament monàstics de les tradicions locals de sant Saba. Des d'allà es va difondre a Constantinoble i, per tant, a tot el món romà d'Orient. Encara que aquest típicon va evolucionar, incorporant variacions del monestir d'Estúdion a Constantinoble, encara és conegut com el Típicon de sant Saba.

## Monjos

Alguns monjos que feren estada a la Laura de Sant Saba foren:
* Joan Damascè
* Antíoc
* Teodor Grapte
* Joan de Sant Saba
* Ciril d'Escitòpolis
* Marc Hieromonac

## Referències

* ↑ «Mar Saba». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Fonts

* Patrich, Joseph. Sabas, leader of Palestinian monasticism: a comparative study in Eastern monasticism, fourth to seventh centuries (en anglès). 32. Dumbarton Oaks, 1995. ISBN 9780884022213.
* Patrich, Joseph. The Sabaite heritage in the Orthodox Church from the fifth century to the present (en anglès). Peeters Publishers, 2001. ISBN 9789042909762.
# Messier 102

* Possibles galàxies M102
Messier 101 observat pel Telescopi espacial Hubble. Crèdit: NASA/ESA. :
NGC 5866 observada pel telescopi espacial Hubble. Crèdit: NASA/ESA. :
Messier 102 (o M102) és una galàxia catalogada per Charles Messier que no ha pogut ser identificada inequívocament. Messier va definir aquest objecte com a difús, el text publicat a l'època és el següent:
| « | Nebulosa entre les estrelles Omicron de Bover i Iota del Dragó: és molt feble; prop d'ella hi ha una estrella de grandària 6. | » |
(Messier, dans la Connaissance des Temps pour 1784, P.267)

## Possibles candidats

Des de la publicació del catàleg Messier, diferents historiadors, astrònoms professionals i aficionats han identificat diferents galàxies com a corresponent a M102. Les dues identificacions més probables d'M102 són e Messier 101 i NGC 5866.

### Messier 101

Messier 101 (Galàxia del Molinet o NGC 5457) és una galàxia espiral vista frontalment situada a la constel·lació de l'Ossa Major. En una carta escrita el 1783 a J. Bernoulli, Pierre Méchain (qui havia compartit informació sobre els seus descobriments amb Messier) va comentar que M102 era de fet una duplicació accidental d'M101 en el catàleg. Aquesta carta va ser publicada posteriorment dues vegades: La primera en francès a les Memoirs de l'acadèmia de Berlin el 1782, i la segona en una traducció a l'alemany una mica arranjada (per Johann Elert Bode) en el Berliner Astronomisches Jahrbuch de 1786.

### NGC 5866

NGC 5866 (una de les dues galàxies coneguda com a Galàxia del Fus) és una galàxia lenticular situada a la constel·lació del Dragó. Aquesta galàxia sembla coincidir amb les descripcions de l'objecte feta (per Pierre Méchain) en la versió impresa del catàleg Messier de 1781, i la posició de l'objecte donada per Charles Messier en les notes manuscrites de la llista personal del seu catàleg.

### Altres possibles objectes

Encara que M101 i NGC 5866 són considerades les més probables, alguns altres objectes podrien potencialment correspondre a aquesta entrada.y.

#### NGC 5879, NGC 5907 o NGC 5908

NGC 5879, NGC 5907, i NGC 5908 són totes elles galàxies a prop de la posició d'NGC 5866. Per aquest criteri, totes elles podrien correspondre a M102, això no obstant, cap d'aquestes galàxies és tan brillant o té la lluentor superficial d'NGC 5866, és per això que aquestes es consideren menys probables.

#### NGC 5928

NGC 5928 és una galàxia de magnitud aparent 14 situada entre Omicron de Bover i Iota de la Serp. J. L. E. Dreyer, en les seves Notes i Correccions del New General Catalogue, va suggerir que aquesta pot haver estat una de les fonts per identificar M102, havent confós Iota del Dragó amb Iota de la Serp en la localització donada per a l'objecte. Tanmateix, aquesta galàxia podria no haver estat observable per Messier i Méchain i, per tant, difícilment podria identificar.se com a M102.

## Enllaços externs

* SEDS (anglès)
# Carne trémula

Carne trémula és una pel·lícula dramàtica espanyola estrenada en 1997. Dirigida per Pedro Almodóvar, basa el seu argument en la novel·la homònima de Ruth Rendell. Els protagonistes van ser Javier Bardem, Liberto Rabal, Pepe Sancho, Penélope Cruz, Ángela Molina i Francesca Neri.

## Sinopsi

David (Javier Bardem) i Sancho (Pepe Sancho) són una parella de policies que es troben amb Víctor (Liberto Rabal), un jove immadur i marginal. Durant una nit de patrulla per la ciutat, en la que coneixen a Helena (Francesca Neri), es deslliga una discussió entre ells i David resulta ferit en la columna vertebral. Víctor és detingut i condemnat a set anys de presó, mentre que David haurà de refer la seva vida prostrat en una cadira de rodes.

## Repartiment

* Liberto Rabal (Víctor Plaza).
* Javier Bardem (David)
* Francesca Neri (Helena)
* Ángela Molina (Clara)
* Pepe Sancho (Sancho)
* Pilar Bardem (Doña Centro de Mesa)
* Penélope Cruz (Isabel Plaza Caballero)
* Mariola Fuentes (Clementina)
* Álex Angulo (Tony, chófer de bus)

## Comentaris

Al principi l'actor protagonista era Jorge Sanz. Finalitzats els assajos previs i acabat de començar el rodatge, és substituït per Liberto Rabal a causa de diferències amb el director.

## Palmarès cinematogràfic
### Premis BAFTA (1998)

| Categoria | Resultat |
| Millor pel·lícula de parla no anglesa | Candidata |

### XII Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actor protagonista | Javier Bardem | Candidat |
| Millor actriu de repartiment | Ángela Molina | Candidata |
| Millor actor de repartiment | Pepe Sancho | Guanyador |

### Fotogramas de Plata 1997

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu de cinema | Ángela Molina | Guanyadora |
| Millor actor de cinema | Javier Bardem | Guanyador |

### VII Premis de la Unión de Actores

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor interpretació secundària de cinema | Ángela Molina | Candidata |
| Millor interpretació de repartiment de cinema | Pilar Bardem | Guanyadora |
| Millor interpretació de repartiment de cinema | Penélope Cruz | Candidata |

### Altres

Sindicat de Cronistes Cinematogràfics de Itàlia: Premi al millor director i a la millor actriu (Francesca Neri). Candidata als Premis del Cinema Europeu: Millor pel·lícula i Millor actor (Javier Bardem).

## Referències

* ↑ García, Yago. «Los rodajes más conflictivos del cine español». Cinemanía, 25-10-2011. Arxivat de l'original el 30 d'octubre de 2011. [Consulta: 25 octubre 2011].
* ↑ El País (1 de febrer de 1997) Liberto Rabal será el protagonista de la nueva película de Almodóvar.
* ↑ Carne trémula, al web dels premis Goya
* ↑ Ángela Molina obtiene por cuarta vez el Fotogramas de plata en el apartado de cine, La Vanguardia, 3 de març de 1998
# Margall italià

Margall italià (Lolium multiflorum) és una herba poàcia del gènere Lolium nativa de l'Europa de clima temperat.
És una planta herbàcia anual o biennal que es cultiva per ensitjar i per farratge. també es planta ornamental i està naturalitzada a gran part del món. De vegades se la considera una subespècie de Lolium perenne. És planta hoste del virus de les plantes fulle groga del blat a Europa.

## Descripció

De color verd clar. El margall italià anual és idoni per la pastura directa anual mentre que el biennal es fa servir per prats polifítics (amb mescla d'espècies) plurianuals. La germinació és ràpida, en 5 a 7 dies. També es fa servir en camps de golf.

## Referències

* 1 2 Quattrocchi, Umberto. CRC World Dictionary of Grasses: Common Names, Scientific Names, Eponyms, Synonyms, and Etymology - 3 Volume Set. CRC, 2006, p. 2408. ISBN 978-0849313035.
* ↑ Cosgrove, Dennis; Michael Casler, and Dan Undersander. Rygrass types for pasture and hay. Department of Agronomy, College of Agriculture and Life Sciences University of Wisconsin Extension and Cooperative Education, 1999-12-02 [Consulta: 31 març 2008].
* ↑ Lapierre, H.; P. A. Signoret, editors. Viruses and Virus diseases of Poaceace (Gramineae). France: Institut National de la Recherche Agronomique, 2004, p. 605. ISBN 978-2738010889.
# Aivilik

Els Aivilingmiut (o Aivilik) són un poble Inuit que tradicionalment residien al nord de la Badia de Hudson al Canadà prop de Naujaat (Repulse Bay), Chesterfield Inlet, Illa Southampton, i Cap Fullerton. Són descendents de la cultura de Thule i es considera que són un grup meridionaldel Inuit Iglulik. Cap a finals del segle xix migraren cap al sud per treballar en les companyies baleneres estatunidenques de la Badia de Hudson.
Els Aivilingmiut són coneguts pels seus gossos de trineu i la seva cacera de la morsa.

## Referències

* ↑ Prince of Wales Northern Heritage Center. «Northern Vignettes: Naujan». [Consulta: 2 maig 2008].
* ↑ Wurm, Stephen Adolphe. Atlas of Languages of Intercultural Communication, 1996 [Consulta: 2 maig 2008].
* ↑ «Lokate Archives - Native American Culture Areas: The Arctic». Arxivat de l'original el 2012-02-11. [Consulta: 2 maig 2008].
# Municipi de Kula

Kula - Община Кула (búlgar) - és un municipi búlgar pertanyent a la província de Vidin, amb capital a la ciutat de Kula. Està situat a la plana del Danubi, a 10 km al sud-oest del Danubi, i fa frontera amb Sèrbia a l'oest. El municipi abraça un territori de 291 km² amb una població que el desembre de 2009 era de 4.958 habitants, i que l'any 2011 tenia 4.717 habitants.
El municipi es compon de les següents localitats:
| Localitat | Ciríl·lic | Població (desembre de 2009) |
| Kula | Кула | 3,287 |
| Chichil | Чичил | 82 |
| Golemanovo | Големаново | 136 |
| Izvor Mahala | Извор махала | 107 |
| Kosta Perchevo | Коста Перчево | 128 |
| Poletkovtsi | Полетковци | 62 |
| Staropatitsa | Старопатица | 387 |
| Topolovets | Тополовец | 378 |
| Tsar-Petrovo | Цар-Петрово | 391 |
| Total | | 4,958 |

## Referències

* ↑ «Mapa de Kula». Google Maps.
* 1 2 (anglès) Bulgarian National Statistical Institute - Bulgarian towns in 2009 Arxivat 2010-11-13 a Wayback Machine.
* ↑ «Pop Mashke - Bulgaria Division». [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ (anglès) Bulgarian National Statistical Institute - Bulgarian villages under 1000 inhabitants - December 2009
* ↑ (anglès) Bulgarian National Statistical Institute - Bulgarian Settlements 1000-5000 inhabitants - December 2009
# SV Racing Club Aruba

L'SV Racing Club Aruba (nom complet Sport Vereniging Racing Club Aruba) és un club de futbol de la ciutat d'Oranjestad, a Aruba. Va ser fundat el 1934 amb el nom A.B.C.

## Palmarès

* Lliga d'Aruba de futbol:
** 1938, 1939, 1940, 1941, 1942, 1945, 1946, 1947, 1948, 1950, 1951, 1952–53, 1954, 1956, 1957, 1959, 1960, 1964, 1967, 1978, 1979, 1986, 1987, 1991, 1994, 2002, 2007–08, 2010–11, 2011–12, 2014–15, 2015–16, 2018–19, 2022–23
* Campionat de les Antilles Neerlandeses de futbol:
** 1965
* Torneo Copa Betico Croes:
** 2011–12, 2015–16, 2019–20, 2020–21, 2021–22

## Referències

* ↑ Schöggl, Hans; Stokkermans, Karel. «Dutch Antilles – List of Foundation Dates». RSSSF, 27-11-2014. [Consulta: 9 abril 2015].
* ↑ «Aruba - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Dutch Antilles - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2023].
* ↑ Laclé, Randolf. «Aruba – List of Cup Winners». RSSSF, 06-02-2014. [Consulta: 12 abril 2015].
# Sport Unie Brion Trappers

El Sport Unie Brion-Trappers (també conegut com SUBT, nom complet Sport Voetbal Sport Unie Brion-Trappers) és un club de futbol de la ciutat de Willemstad, a Curaçao. Va ser fundat el 17 de setembre de 1925.

## Palmarès

* Lliga de Curaçao de futbol:
** 1938, 1940-42, 1944-46, 1947, 1950-51, 1951-52, 1953-54, 1955-56, 1956, 1958-59, 1971-72, 1977, 1979, 1980, 1982, 1983, 1984, 1985
* Campionat de les Antilles Neerlandeses de futbol:
** 1969, 1980-81, 1982-83, 1983, 1984

## Referències

* ↑ «Curaçao - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Dutch Antilles - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2023].
# Chahamanes de Naddula

El Chahamanes de Naddula, també coneguts com els Chauhans de Nadol, foren una dinastia índia del clan chauhan dels rajputs. Van governar l'àrea de Marwar al voltant de la seva capital Naddula (moderna Nadol en Rajasthan) entre els segles x i xii. Van pertànyer al clan Chahamana (Chauhan) dels Rajputs.
El Chahamanes de Naddula foren una branca dels Chahamanes de Shakambhari. El seu fundador fou Lakshmana (àlies Rao Lakha) fill petit del governant de Shakambari de la primera meitat del segle x, Vakpatiraja I (vers 917-944). El seu germà Simharaja va succeir al seu pare al govern de Shakambhari. Els governants posteriors van lluitar contra els regnes veïns dels Paramares de Malwa, els Chalukya de Gujarat, els gaznèvides, i fins i tot els Chahamanes de Shakambhari. El rei Paramara Bhoja va envair el regne Chahamana vers 1040 i probablement va ocupar la capital Shakambhari per un període breu però un membre de la dinastia (Chamundaraja) va restaurar el poder Chahamana allí, possiblement amb l'ajuda dels Chahamanes de Naddula. El darrer governant, Jayatasimha, fou probablement derrotat per Qutb al-Din Àybak el 1197.

## Llista de governants

La següent és una llista dels governants Chahamanes de Naddula, amb període aproximat de regnat tal com ha estat calculat per R. B. Singh:
* Lakshmana (vers 950-982), àlies Rao Lakha o Lakhana
* Shobhita (vers 982-986 CE)
* Baliraja (vers 986-990 CE)
* Vigrahapala (vers 990-994 CE)
* Mahindra (vers 994-1015 CE), àlies Mahindu o Mahendra
* Ashvapala (vers 1015-1019)
* Ahila (vers 1019-1024)
* Anahilla (vers 1024-1055)
* Balaprasada (vers 1055-1070)
* Jendraraja (vers 1070-1080)
* Prithvipala (vers 1080-1090)
* Jojalladeva (vers 1090-1110)
* Asharaja (vers 1110-1119), àlies Ashvaraja
* Ratnapala (vers 1119-1132)
* Rayapala (vers 1132-1145)
* Katukaraja (vers 1145-1148)
* Alhanadeva (vers 1148-1163)
* Kelhanadeva (vers 1163-1193)
* Jayatasimha (vers 1193-1197)

## Referències

* ↑ Singh, 1964, p. 233.
* ↑ Sen, 1999, p. 334.
* ↑ Singh, 1964, p. 262-263.
* ↑ Singh, 1964, p. 252-265.

### Bibliografia

* Sen, Shailendra Nath. Ancient Indian History and Civilization. New Age International, 1999. ISBN 9788122411980.
* Singh, R. B.. History of the Chāhamānas. N. Kishore, 1964.
# 107

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu cent set.

## Esdeveniments

* El 107 Trajà, que havia conquerit Dàcia, va enviar contra els iazigs al general Hadrià, que els va sotmetre
* Luci Licini Sura i Gai Soci Seneció esdevenen cònsols de Roma.
* Un ambaixador indi és rebut per l'emperador Trajà.
* Primer any de l'era yongchu de la dinastia Han oriental xinesa.
* Han Andi (An-ti) esdevé emperador de la Xina.

## Necrològiques

* Tiberi Avidi Quiet, polític i governador romà.

## Referències

* ↑ «Licinius Sura, Lucius» (en anglès). Oxford reference. [Consulta: 23 setembre 2023].
* ↑ Shelton, 2013, p. 211.
* ↑ Banerjee, 2021, p. 22.
* ↑ Jiang, Pankenier i Xu, 2000, p. 131.
* ↑ Li, 2012, p. 549.
* ↑ de Gruyter, 2012, p. 156.

## Bibliografia

* Banerjee, Gauranganath. India As Known to the Ancient World (en anglès). Prabhat Prakashan, 2021, p. 80.
* de Gruyter, Walter. Biographischer Index der Antike (en alemany). Walter de Gruyter, 2012. ISBN 978-3-11-095441-8.
* Li, Xiaobing. China at War: An Encyclopedia (en anlès). ABC-CLIO, 2012, p. 605. ISBN 978-1-59884-415-3.
* Jiang, Yaotiao; Pankenier, W.; Xu, Zhenoao. East-Asian Archaeoastronomy: Historical Records of Astronomical Observations of China, Japan and Korea (en anglès). CRC Press, 2000, p. 440. ISBN 978-90-5699-302-3.
* Shelton, Jo-Ann. The Women of Pliny's Letters (en anglès). Routledge, 2013. ISBN 978-0-415-37428-6.
# Roca hipabissal

Les roques hipabissals són les formades en un ambient hipabissal o subvolcànic. Inclou els cossos que van cristal·litzar prop de la superfície, no en les fondàries dels batòlits i, per descomptat, no en la superfície.
Aquest terme s'aplica a roques ígnies intrusives que han cristal·litzat sota condicions intermèdies entre les roques plutòniques i les volcàniques.
En general, les roques hipoabissals són de gra mitjà, i es formen més a prop de la superfície que les roques plutòniques.
Els cossos hipabissals generalment provenen de magmes sortints de la cambra magmàtica principal. Els cossos hipabissals tenen un volum reduït i es veu marcat per una velocitat de refredament "mitjana", entre les lentes intrusives i les ràpides extrusives.

## Cossos generals

Estructures hipabissals o subvolcàniques masisses:
* Lopòlit: Petit cos hipabissal corbat cap avall
* Lacòlit: Petit cos hipabissal corbat cap amunt
* Stock: Cos hipabissal menor de 100 km²; connectat amb el plutó.
* Sill: Cos hipabissal paral·lel als estrats.
* Dic: Cos tabular - subvertical a vertical entre 1 m fins 200 metres d'amplada.

## Exemples de roques hipabissals

A) Micro- granit porfídic: Dic amb quars, Feldespats Alcalins i Plagioclasa amb una textura porfídica.
B) Microdiorita: Dic amb Plagioclasa, però amb cristalls petits.
C) Pegmatita: Dic normalment fosc amb cristalls que superen els 2 cm de diàmetre.
D) Dics de gra gruixut o gegantí

## Referències

* geovirtual
* glosarios
# Fernando Hierro Chomón

Fernando Hierro Chomón (Bilbao, País Basc, 1949) és un activista polític basc, militant històric dels Grups de Resistència Antifeixista Primer d'Octubre (GRAPO). Ha passat 27 anys a les presons dels estats espanyol i francès per la seva activitat revolucionària.

## Biografia

El 1972 és detingut després de participar en les revoltes obreres de Vigo. S'està més d'un any a la presó i posteriorment passa a la clandestinitat. L'agost del 1977 és detingut de bell nou a Madrid per pertinença als Grups de Resistència Antifeixista Primer d'Octubre (GRAPO), organització en la qual és responsable de la Comissió Militar. És torturat durant 29 dies seguits per la Guàrdia Civil, que arriba a cremar-li la mà amb bufador. Ingressa novament a la presó. El 17 de desembre del 1979 aconsegueix fugir de la presó de Zamora, juntament amb altres quatre militants comunistes i antifeixistes. Al maig del 1980 és ferit de bala a Vigo, detingut i de nou brutalment torturat. Ingressa a la presó d'Herrera de la Mancha.
El 1996 va participar en les converses dels GRAPO amb el govern de José María Aznar. Al juliol del 1998, amb la condemna totalment complida, és excarcerat i torna a Euskal Herria. La seva vida en el barri bilbaí de Sant Andrià, amb la seva família i els seus companys de militància, segueix resultant incòmoda per a l'estat, que no deixa de mantenir-lo sota vigilància. El 2001 passa de nou a la clandestinitat per realitzar activitats en favor del Partit Comunista d'Espanya (reconstituït) (PCE-r). És detingut novament el 18 de juliol del 2002, a París i condemnat per "associació de malfactors".
El 25 de gener del 2008 és traslladat de la presó de Bapaume a un centre de detenció de Lilla (França) i d'aquí és traslladat en avió fins a l'Audiència espanyola, que havia reclamat la seva presència. Abans de passar per l'Audiència és ingressat durant el cap de setmana a la presó madrilenya de Soto del Real. És aïllat i se li nega la visita de la seva companya sentimental.
El 28 de gener compleix íntegrament la condemna a la qual havia estat sentenciat i, després de declarar davant l'Audiència espanyola, és deixat en llibertat vigilada.
Durant la seva trajectòria revolucionària, Fernando Hierro ha desenvolupat 18 vagues de fam per la dignitat i resistència dels presos polítics, una d'elles de 435 dies de durada, que el va deixar al límit de la mort. En total, ha passat 27 anys a les presons dels estats espanyol i francès.

## Referències

* ↑ (castellà) «Detenido en Vigo el "grapo" Hierro Chomón, fugado en diciembre de la cárcel de Zamora». El País, 10-05-1980 [Consulta: 4 novembre 2011].
# 1415
## Esdeveniments
### Resta del món

* 25 d'octubre - Azincourt (Pas de Calais, França): Enric V d'Anglaterra hi derrota els francesos (batalla d'Azincourt, guerra dels Cent Anys).
* 22 d'agost - Ceuta: Conquesta de Ceuta per Joan I de Portugal.

## Naixements
### Resta del món

* 10 de març - Moscou, Gran Ducat de Moscouː Basili II, Gran Príncep de Moscou de 1425 a 1462 (m. 1462).

## Necrològiques
### Resta del món

* 6 de juliol - Constança (Baden-Württemberg, Alemanya): Jan Hus, reformador bohemi, fet cremar per heretge pel Concili de Constança (n. entre 1369 i 1373).

## Referències

* ↑ Larousse, Éditions. «Encyclopédie Larousse en ligne - bataille d'Azincourt 25 octobre 1415» (en francès). [Consulta: 24 octubre 2020].
* ↑ «Vasily II (Grand Prince of Moscow)» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: març 2020].
* ↑ Deanesly, Margaret. A History of the Medieval Church: 590-1500. Routledge, 1969, p. 227. ISBN 978-0-203-62691-7.
# Nou Ajuntament de Vila-seca

El Nou Ajuntament de Vila-seca és una obra de Vila-seca (Tarragonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Ajuntament situat al centre del municipi, en un entorn molt edificat i tot aprofitant part de l'antic Ajuntament, del què es conserva la façana i una primera crugia. Està format per diversos volums de diferents dimensions i formes, amb una accentuació de les línies rectes. A l'interior hi ha un pati de grans dimensions que aporta llum natural i que, a més, actua com a plaça o espai de trobada en la planta baixa. Aquesta última està diferenciada de la resta de pisos mitjançant l'ús de materials i colors diferents, amb una tonalitat grisa que contrasta amb el blanc utilitzat per a la resta de murs de l'edifici.

## Referències

* ↑ «Nou Ajuntament de Vila-seca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 agost 2021].
# 198
## Esdeveniments

* Imperi Romà: El fill gran de l'emperador Septimi Sever, Caracal·la és proclamat august i el petit, Publi Septimi Geta, cèsar.
* Aràbia: Primers testimonis del culte al déu Hubal entre els nabateus.

## Referències

* ↑ Grant, Michael. The Severans: The Changed Roman Empire (en anglès). Psychology Press, 1996, p. 19. ISBN 978-0-415-12772-1.
* ↑ Birley, Anthony Richard. Septimius Severus: The African Emperor (en anglès). Routledge, 1999, p. 130. ISBN 978-0-415-16591-4.
* ↑ Healey, John F. The Religion of the Nabataeans: A Conspectus (en anglès). BRILL, 2001, p. 127-132. ISBN 978-90-04-10754-0.