OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Franco Restivo

Franco Restivo (Palerm, 1911 – Francavilla di Sicilia, 1976) fou un polític sicilià. El seu pare era jurista i diputat, estudià lleis a la Universitat de Palerm. El 1943 esdevingué professor de dret constitucional a la Facultat de Dret de la Universitat de Sicília, i després ensenyà dret públic a la Facultat d'Economia i Comerç de la mateixa universitat. Alhora, milità a la Democràcia Cristiana Italiana.
A les eleccions legislatives italianes de 1946 fou elegit diputat de l'Assemblea Constituent, però dimití l'any següent, més interessat pels problemes de Sicília, i fou elegit diputat de l'Assemblea Regional Siciliana a les eleccions regionals de Sicília de 1947, 1951 i 1955. Fou assessor regional d'hisenda i d'ens locals en el govern Alessi, i de 1949 a 1955 fou president de Sicília.
A les eleccions legislatives italianes de 1958 fou elegit diputat per Sicília Occidental, i durant la legislatura fou membre de la Comissió de Finances i del Tresor, del Comitè de Direcció del Grup Parlamentari de la DC, president de la comissió parlamentària per a la supervisió de la radiodifusió i president de la comissió d'investigació per als judicis d'acusació contra els parlamentaris. Reescollit a les eleccions legislatives italianes de 1963, fou nomenat vicepresident de la Cambra dels Diputats i el 1966 fou nomenat ministre d'agricultura del tercer govern d'Aldo Moro.
Reescollit a les eleccions legislatives italianes de 1968, fou ministre d'interior amb Giovanni Leone, Mariano Rumor i Emilio Colombo (1972). Poc després Giulio Andreotti el nomenà ministre de defensa. Durant la seva gestió a interior va haver d'enfrontar-se a un greu deteriorament de la política pública: la delinqüència comuna i mafiosa, les protestes jovenils i el terrorisme polític. La seva acció va ser criticada tant per l'esquerra i la dreta, en aquest cas en relació amb l'"encobriment" de l'informe del prefecte Libero Mazza sobre la violència política a Milà.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'Assemblea Regional
| Precedit per: Giuseppe Alessi | Presidents de Sicília 1949 - 1955 | Succeït per: Giuseppe Alessi |
# Fall on Me

«Fall on Me» és el vuitè senzill de la banda estatunidenca de rock alternatiu R.E.M., el primer senzill del quart àlbum d'estudi de la banda, Lifes Rich Pageant. Es va publicar l'agost de 1986 dins el segell I.R.S. Records.
Va ser una de les primeres cançons de R.E.M. sobre ecologisme, en aquest cas tractava sobre la pluja àcida i els seus efectes sobre el medi ambient, tot i que el tema principal és l'opressió en general. En les primeres interpretacions en directe l'any 1985, la cançó tenia una melodia diferent, que va ser reescrita per l'enregistrament de l'àlbum.
El mateix Michael Stipe, cantant de la banda i principal compositor de la cançó, va dirigir-ne el videoclip.
La cançó va arribar a ocupar el 94è lloc de la llista estatunidenca de cançons.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Bill Berry, Peter Buck, Mike Mills, i Michael Stipe.

## Referències

* ↑ «R.E.M. > Lifes Rich Pageant» (en anglès). [Consulta: 21 gener 2024].
# Unió Progressista Melanèsia

La Unió Progressista Melanèsia és un partit polític de Nova Caledònia d'ideologia independentista fundat el 1974. Forma part del Front d'Alliberament Nacional Canac Socialista (FLNKS) i de la Unió Nacional per la Independència.

## Història

L'UPM fou fundada el 1974 amb el nom inicial d'Unió Progressista Multiracial per dissidents de la Unió Multiracial, partit fundat pels membres canacs de la Unió Caledoniana oposats al lideratge de Maurice Lenormand. El 1977 va prendre el seu nom actual. Situat inicialment més a l'esquerra i proper als moviments trostskistes metropolitans, com la LCR, es va inscriure ràpidament en la reivindicació independentista i en particular en la reclamació de terres per als melanesis. A partir del 1979 es va adherir al Front Independentista i el 1984 al FLNKS, i ha estat l'ànima dels moviments d'ocupacions de terres durant els esdeveniments dels anys 1980.
No obstant això, igual que altres components també considerats originalment radicals, com el Palika, des de la signatura dels Acords de Matignon de 1988 i el posterior Acord de Nouméa, ha moderat profundament la seva postura. D'altra banda, la seva influència política és particularment baixa i avui en dia és generalment considerat un aliat tradicional de Palika dins l'UNI. El seu líder, Víctor Tutugoro és també, des de 2001, el portaveu de l'oficina política del FLNKS i, per tant, la cara oficial del Front. Milita en aquesta postura perquè els dos principals components del FLNKS, Palika i l'UC, trobin un terreny comú i acabin amb les seves lluites internes.

## Direcció i personalitats

Tècnicament la UPM no té president, però és dirigida per un Buró Polític elegit pel Congrés i que nomena entre seus membres un portaveu. Actualment, el càrrec el deté Victor Tutugoro qui, com a únic electe del partit a l'Assemblea de la Província del Nord i portaveu del buró polític del FLNKS, és l'única personalitat coneguda de l'UPM, al costat d'André Gopoea, el seu fundador i alcalde de Ponérihouen des de 2001.
L'UPM est également bien implantée aux îles Belep, commune qu'elle se dispute généralement avec la FCCI (autre parti indépendantiste mais plus modéré) : elle disposait de la mairie de 2001 à 2008 et constitue aujourd'hui l'opposition municipale. La UPM està ben implantada a les illes Belep, i a les eleccions municipals hi competeix amb el FCCI. Hi va tenir l'alcaldia el 2001-2008 i des d'aleshores és a l'oposició.

## Referències

* ↑ PDF (anglès) A. Chanter, « Parties and the new political logic in New Caledonia », ANU, 2008 Arxivat 2008-07-29 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* (francès) PDF Groupements d'élevage mélanésiens et recompositions sociales en Nouvelle-Calédonie de Patrick Pillon
# Ramón Ibars Monsell

Ramón Ibars Monsell (Burjassot, València; 24 d'octubre de 1909-2003) va ser un músic valencià.
Als 12 anys comença els seus estudis de solfeig amb En Francisco Carsí i s'endinsa en l'aprenentatge dels instruments de pols i pua, passant a formar part de la Rondalla de la Societat Coral El Micalet.
Segueix els estudis de solfeig i de violí amb el Mestre de l'Escola Municipal de Música, En Alejandro Peris. Més endavant estudia Piano i Harmonia amb els professors del Conservatori de València, En Juan Cortés i En Pedro Sosa.
Als 17 anys va compondre la seva primera obra «Blanca Barraca», editada a València.
Posteriorment amplia els seus estudis de Contrapunt i Fuga a Madrid, amb el Director de la Banda del Cuerpo de Alabarderos del Rey, En Emilio Vega.
Funda i dirigeix una Orquestra de Cambra al seu poble natal, que es dissol al juliol de 1936.
Viatja i actua en els principals països d'Europa, Àsia i Àfrica amb orquestres semiclássiques i de jazz i també amb el seu propi conjunt músic-vocal, interpretant el violí, piano, saxòfon, clarinet i contrabaix.
Va pertànyer com a violinista a l'Orquestra de Cambra de València, la qual va estrenar la major part de les seues músiques per a concert. Algunes d'aquestes composicions han estat interpretades en l'Iran i Turquia, així com per l'Orquestra del Conservatori Superior de Música del Liceu de Barcelona, sota la direcció del Mestre Luis Ximénez Caballero. Ha realitzat diverses transcripcions per a Orquestra d'Arc. Algunes de les seues composicions de música lleugera han estat gravades en disc a París, Madrid i Barcelona.
Figura com a autor des de l'any 1927 en l'antiga Societat d'Autors d'Espanya, i com a membre numerari de l'actual Societat General d'Autors d'Espanya forma part de la Comissió d'Inspecció i Comprovació de Programes en la Delegació de València fins a la data de la seua jubilació.
Va compondre l'Himne de Mislata (València), sent distingit pel seu M.I. Ajuntament amb diversos homenatges, dedicant-li una cèntrica plaça amb el seu nom.
Posteriorment a l'A.P.A. de l'Institut de Batxillerat de Mislata (València) es va formar una Coral que porta el nom de Ramón Ibars.
Va pertànyer a l'Associació de Compositors Simfònics de la Comunitat Valenciana (COSICOVA).

## Referències

* ↑ Asociación de Compositores Sinfónicos Valencianos. Compositores Sinfónicos Valencianos. Generalitat Valenciana, 1990, p. 67. ISBN 8478902392.
* ↑ «Coral Ramón Ibars». [Consulta: 24 maig 2023].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del compositor Ramón Ibars
# World Checklist and Bibliography of Fagales

World Checklist and Bibliography of Fagales, (abreujat World Checkl. Bibliogr. Fagales), va ser un llibre editat per la Royal Botanic Gardens of Kew i publicat el 27 de maig 1998, amb el nom de World Checklist and Bibliography of Fagales: Betulaceae, Corylaceae, Fagaceae and Ticodendraceae.

## Referències

* ↑ a Tropicos

## Enllaços externs

* Descripció a IPNI
# Tomasi Kulimoetoke II

Tomasi Kulimoetoke II (Ha'afuasia, Hahake, 26 de juliol de 1918- Mata-Utu, 7 de maig de 2007) fou rei (« Lavelua ») d'Uvéa (a l'illa Wallis) del 12 de març de 1959 fins a la seva mort.
Des de començaments del seu regnat va mantenir una estreta relació amb les autoritats franceses, conscient de la dependència econòmica dels subsidis francesos. Va participar en les negociacions de 1961 per l'estatut territorial de Wallis i Futuna. El 1967 fou nomenat cavaller de la legió d'honor i comandant de l'orde del mèrit el 2005.
El 2005 l'ancià rei es va veure atrapat en una crisi política que amenaçava de sumir al seu regne en el caos. El seu net, Tomasi Tuugahala, va ser sentenciat a 18 mesos de presó per l'homicidi involuntari d'un vianant que va morir en un accident per conduir borratxo en la vigília de Cap d'Any. El rei va convidar al seu net a refugiar-se al palau reial, on es va amagar durant quatre mesos abans de rendir-se als gendarmes francesos. El mateix rei va instar França a "sortir de la colònia", i també va afirmar que l'incident es jutjaria d'acord amb la llei tribal tradicional i que el dret penal francès havia de ser abolit a Uvea.
La crisi es produí entre les autoritats tradicionals que s'oposaven als "reformadors", que advocaven per una evolució dels de costums i proposaven enderrocar al rei per a coronar al reformista Sosefo Mautamakia. A finals de setembre de 2005, el conflicte s'intensifica notablement quan centenars de partidaris del lavelua, inclosos antics soldats armats amb fusells, matxets i dinamita, organitzaren el bloqueig de l'illa. Volen evitar l'arribada de reforços policials, a la vista de l'entronització d'un rei dissident, proposat pels renovadors. L'amenaça va fer necessari la mediació de París, qui hi envià un negociador. Per tal d'evitar un vessament de sang, el mitjancer va conformar el reconeixement per l'estat del Lavelua.
Durant els seus últims anys va governar de fet la seva filla Etua.

## Referències

* ↑ segons http://tf1.lci.fr/infos/france/societe/0,,3442772,00-france-elit-president-perd-roi-.html Arxivat 2008-12-22 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Obituari a The Scotsman.com
* King of Wallis dies aged 88 a Radio New Zealand International
| Precedit per: Aloisia Brial | Lavelua d'Uvea 1959 - 2007 | Succeït per: Kapeliele Faupala |
# LSM

LSM té els següents significats:
* Radiodifusió Publica de Letònia (del seu nom en letó Latvijas Sabiedriskais Medijs), companyia pública de ràdio i televisió de Letònia
* Superlliga de Malàisia (del seu nom en malai Liga Super Malaysia), màxima competició de futbol de Malàisia
* Línea San Martín, línia de rodalies de la ciutat de Buenos Aires, a l'Argentina
* Laboratori Subterrani de Modane, laboratori de física de partícules i astrofísica ubicat prop de Modane, a França
* Laboratori i Seminari Matemàtic, institució de recerca matemàtica creada per la Junta per a l'Ampliació d'Estudis d'Espanya
* Louvain School of Management, escola de negocis de la Universitat Catòlica de Lovaina de Bèlgica
* Libre Software Meeting, trobada anual sobre programari lliure que s'esdevé a França
* Liber de sinthomatibus mulierum, llibre sobre salut femenina escrit per Trotula de Ruggiero el segle xii
* Lasers in Surgery and Medicine, revista científica especialitzada en tecnologia aplicada a la medicina
* Llengua de signes moçambiquesa, llengua de signes utilitzada per les persones sordes de Moçambic
* Llengua de signes mexicana, llengua de signes utilitzada per les persones sordes de Mèxic
* Landing Ship Medium, tipus de vaixell d'assalt amfibi de la Marina dels Estats Units
* Logistics Single Module, instrumental desenvolupat per Spacehab per a transbordador espacial
* Lunar Surface Magnetometer, experiment del paquet ALSEP per al programa Apollo
* Microscopi confocal (del seu nom en anglès Laser Scanning Microscope), microscopi que utilitza una font làser per millorar la resolució de la imatge
* Motor lineal sincrònic (del seu nom en anglès Linear Synchronous Motor), tipus de motor elèctric que genera una força lineal
* Màquina d'estat líquid (del seu nom en anglès Liquid State Machine), entorn de treball de càlcul usant una xarxa neuronal artificial
* Mètode dels mínims quadrats (del seu nom en anglès Least Squares Method), mètode matemàtic utilitzat en l'anàlisi de la regressió
* Mètode dels conjunts de nivell (del seu nom en anglès Level-Set Method), mètode d'anàlisi numèrica de formes geomètriques mitjançant conjunts de nivell
* Linux Security Modules, entorn de treball que permet adoptar diferents models de seguretat informàtica per a nuclis Linux
* Linux Software Map, format de fitxer de text per descriure el programari Linux
* Manganita de lantani i estronci (del seu nom en anglès Lanthanum Strontium Manganite), òxid ceràmic utilitzat en electroquímica
# Reserva índia Crow

La reserva índia Crow (est. 1868) és la llar de la nació ameríndia crow de l'estat de Montana als Estats Units. La reserva està situada en parts dels comtats de Big Horn, Yellowstone, i Treasure al sud de Montana. Té una superfície total de 9.340,89 km², que la fa la cinquena o sisena reserva més gran en superfície dels Estats Units (competeix amb la reserva índia de Standing Rock segons es comptin o no la superfície d'aigua.) La seu de la reserva és a Crow Agency.
La Tribu Crow de Montana té un registre tribal d'aproximadament 11.000 individus, dels quals 7.900 viuen a la reserva. El 85% dels residents a la reserva parlen lA llengua crow com a primera llengua.
La reserva índia Crow, la més gran de les set reserves índies a Montana, es troba al centre-sud de Montana, en la frontera amb Wyoming al sud i la reserva índia Northern Cheyenne a l'est. En els seus 2.300.000 acres la reserva aplega l'extrem septentrional de les Muntanyes Bighorn, Muntanyes Wolf, i Muntanyes Pryor. El riu Bighorn flueix cap al nord des de la frontera de Montana amb Wyoming, en camí cap al nord fins al riu Little Bighorn als afores de Hardin (Montana). Part de les fronteres de frontera s'estenen al llarg de la serralada que separa Pryor Creek i el riu Yellowstone. La ciutat de Billings es troba a 16 kilòmetres al nord-oest de la frontera de la reserva.
La sèrie de la PBS Reading Rainbow filmà aquí el seu desè episodi "The Gift of the Sacred Dog" el 17 de juny de 1983. El títol és basat en un llibre de Paul Goble i fou narrat per l'actor Michael Ansara.

## Comunitats

* Crow Agency
* Fort Smith (Montana) (part)
* Hardin (Montana) (part)
* Lodge Grass
* Pryor (Montana)
* St. Xavier (Montana)
* Wyola

## Referències

* ↑ «Montana: Crow Reserve». A: Charles J. Kappler. Indian Affairs: Laws and Treaties. Washington, DC: Government Printing Office, 1904.
* ↑ «Native Americans: Crows». A: David J. Wishart. Encyclopedia of the Great Plains. University of Nebraska Press, 2004. ISBN 0-8032-4787-7.
# Exoticorum libri decem

Exoticorum libri decem ("Deu llibres de les formes de vida exòtica") és un compendi zoològic i botànic il·lustrat en llatí, que es va publicar a Leiden el 1605 per Carolus Clusius.
En la pàgina principal del títol apareix el nom de l'autor en la seva forma llatina coneguda com a Carolus Clusius. El títol complet és: Exoticorum libri decem, quibus animalium, plantarum, aromatum, aliorumque peregrinorum fructuum historiae describuntur ("Deu llibres de exòtics: la història i usos d'animals, plantes, perfums i altres productes naturals de terres llunyanes").
Clusius no va ser només un biòleg destacat sinó també un lingüista notable. Esdevingué un reconegut traductor i editor de les obres d'altres científics naturalistes. Exoticorum libri decem consisteix per una part sobre les seves pròpies descobertes, i per l'altra, la traducció i edició de versions de publicacions prèvies, sempre correctament citades i amb reconeixement, i incorporant noves il·lustracions. Podem identificar com a obra diferenciada dins d'aquest compendi, les traduccions llatines de Clusius traduccions llatines, amb les seves pròpies notes pròpies, de:
* Garcia de Orta, Colóquios dos simples e drogas ell cousas medicinais da Índia (1563)
* Nicolás Monardes, Historia medicinal de las cosas que se traen de nuestras Indias Occidentales (1565–1574)
* Cristóbal Acosta, Tractado de las drogas y medicinas de las Indias orientales ([[1578]])
Hi ha també material de Prosper Alpini (Prosper Alpinus) amb notes fetes per Clusius. Com a apèndix, apareix amb paginació separada la traducció llatina de Clusius (publicada el 1589 de:

## Referències

* ↑ Charles de L'Écluse. Caroli Clusii Atrebatis,... Exoticorum libri decem: quibus animalium, plantarum, aromatum, aliorumque peregrinorum fructuum historiae describuntur : item... Petri Bellonii [Cenomani Plurimarum singularium et memorabilium rerum in Greacia, Asia, Aegypto, Iudaea, Arabia, aliisque exteris provinciis ab ipso conspectarum] observationes [tribus libris expressae&#93;. ex officina Plantiniana Raphelengii, 1605.

## Enllaços externs

* Exoticorum libri decem A Estrasburg Biblioteca Universitària
* Exoticorum libri decem A Llibres de Google

## Bibliografia

* Dalby, Andrew (2000), Dangerous Tastes: the story of spices, London: British Museum Press, ISBN 0-7141-2720-5, p. 160.
# Tomàs Solanes

Tomàs Solanes (? — Martorell, 1808), fou un pintor i gravador català que va ser director de l'escola de Llotja. Se'l considera seguidor de l'estil de Maella i Mengs.

## Biografia

A partir de 1775 es va formar a la recentment creada Escola de Llotja de la mà de Pasqual-Pere Moles i Corones. Posteriorment, va ser becat per tres anys amb "5 rals diaris" a la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando sota la supervisió de Maella (1779), de la que va ser acadèmic supernumerari el 1786. Va tornar a Barcelona exercint de professor de dibuix a la Llotja, lloc del que fou destituït cap al 1789. Al final de la seva carrera fou nomenat director de l'escola de Llotja, en aquell moment anomenada Escola de Nobles Arts entre 1804-1805. Va ocupar el càrrec de pintor de la ciutat de Barcelona, succeint Pere Bofill.

## Obres

Entre les seves obres destaquen:
* La decoració amb pintures d'escenes de Samsó i Dalida a la sala de la casa Cortada del carrer del Pi de Barcelona.
* A la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi hi ha una pintura d'una "Sagrada Família amb àngel" de 1782 atribuïda a Solanes.
* Una pintura còpia de l'obra de Maella, El naixement de Jesús que constava en un inventari de la Junta de Comerç de 1847, i una còpia del "Sant Sebastià" de Guercino.
* Decoració interior de la Casa del Poeta Cabanyes a Vilanova i la Geltrú.
* 1798-1800 Retaule neoclàssic dedicat a Sant Miquel Arcàngel del Gremi de Tenders Revenedors a Santa Maria del Pi de Barcelona, una obra compartida amb el seu mestre Salvador Gurri.

## Referències

* 1 2 3 4 Ruiz y Pablo, Ángel «Historia de la Real Junta Particular de Comercio de Barcelona (1758 a 1847)». Historia de la Junta de Comercio, 1919, pàg. 209.
* ↑ Garcia Portugués, 2007, p. 528.
* ↑ Garcia Portugués, 2007, p. 771.
* ↑ Garcia Portugués, 2007, p. 784.
* ↑ Camarasa, Josep M. «La fundació de l'escola de química de la Junta particular de Comerç de Catalunya». Coneixement i Societat, 2005, pàg. 76.
* ↑ Alcolea Gil, Santiago «La pintura en Barcelona» (en castellà). Anales y boletín de los museos de arte de Barcelona, 1959-1960, pàg. 152.
* ↑ Garcia Portugués, 2007, p. 527.
* ↑ «Catálogo de las obras en pintura y escultura que existen en el Museo de la Junta de Comercio de Cataluña». Publicació de la Junta de Comerç de catalunya. J. Ferrando Roca, 1847, pàg.3.
* ↑ Ajuntament de Vilanova i la Geltrú. «Fitxa de casa del poeta Cabanyes». Catàleg de patrimoni arquitectònic, 2009-2010. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 23 febrer 2015].
* ↑ «Capella del gremi de Tenders Revenedors». Santa Maria del Pí, 2014. Arxivat de l'original el 2015-04-06. [Consulta: 23 febrer 2015].

## Bibliografia

* Garcia Portugués, Esther «José Nicolás de Azara i la seva repercussió en l'àmbit artístic català». Tesi doctoral, 2007.
* Pol BRIDGEWATER, Laura MIQUEL: El gremi i confradia de Sant Miquel dels revenedors de Barcelona entre els segles XVI i XVII (1590-1620): política, economia i societat. Edita Associació Antic Gremi Revenedors, 1447. Barcelona, 2022
# RSD

RSD té els següents significats:
* RSD Alcalá (de l'acrònim en castellà Real Sociedad Deportiva), club de futbol de la ciutat d'Alcalá de Henares, a la Comunitat de Madrid
* RŠD Željezničar (de l'acrònim en bosnià Radničko Športsko Društvo), club de futbol de la ciutat de Sarajevo, a Bòsnia i Hercegovina
* Reagrupament Social Democràtic, partit polític del Níger
* Reichssicherheitsdienst, força de seguretat de les SS a l'Alemanya del Tercer Reich
* Dits de Déu (del seu nom en anglès Redshift-Space Distortions), efecte de distorsió en cosmologia d'observació dels cúmuls de galàxies
* Coeficient de variació (del seu nom en anglès Relative Standard Deviation), paràmetre estadístic que mesura la dispersió d'una mostra estadística
* Record Store Day, esdeveniment anual dedicat a les botigues de discs
* Teledetecció (del seu nom en anglès Remote Sensing Data), mètode d'obtenció de dades a distància
* Pantalla de retina virtual (del seu nom en anglès Retinal Scan Display), tecnologia de visualització que dibuixa una imatge directament a la retina
* RSD-10 (de l'acrònim en rus Ракета Средней Дальности transliterat Raketa Srednei Dalnosti), míssil d'abast intermedi fabricat a la Unió Soviètica
* Region-based Shape Descriptor, descriptor visual de forma en la conformació d'imatges
* RSD també és el nom artístic de Rob Smith, músic i DJ del Regne Unit
* RSD també és el codi ISO 4217 del dinar serbi, unitat monetària oficial de Sèrbia