OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les Tres Gràcies (Carpeaux)

Les Tres Gràcies és una obra de l'escultor francès Jean-Baptiste Carpeaux de 1874, a partir del grup escultòric La Danse a la façana de l'Òpera Garnier de París, per encàrrec de l'arquitecte Charles Garnier.
El Museu Soumaya de Ciutat de Mèxic, guarda una versió en terracota i una de les reproduccions múltiples en bronze, això últim significa que d'aquesta obra podem trobar una sèrie de còpies arreu del món fetes a partir del motlle original de Carpeaux.

## Història

L'escultura està feta en terracota, i és un original múltiple realitzat per l'artista, després que finalitzarà la Guerra francoprussiana (1870-1871), i amb problemes econòmics de l'època, separant-les del grup de La Danse, per a després tornar-les a unir. Aquestes són de mida més petita.

## Descripción

Al·ludint a un tema de la mitologia grega, l'artista va representar Aglaia, Eufròsine i Talia, filles del déu Zeus i l'oceànide Eurínome. Es creia que aquestes tres figures traslladaven la bonaventura i portaven pau als mortals. Iconogràficament, Carpeaux les va representar com tres dones joves nues preses de les mans i dansant alegrement, mostren la despreocupació vital de l'abandonament als sentits, fet comú en el moviment del rococó francès, on va poder inspirar-se l'artista.
El conjunt original de La Danse tenia com a objectiu mostrar moviment i fluïdesa en les figures amb l'ús d'escorços i amb el treball dels panys.

## Referències

* ↑ Bénézit, E. Dictionnaire critique et documentaire des peintres, sculpteures, dessijateurs et graveurs (en francès). Librairie gründ, 1976.
* ↑ Wagner, Anne M. Jean-baptiste Carpeaux: Sculptor of the Second Empire (en anglès). New Haven: Yale University Press, 1986.
* ↑ Mogollan García, Minerva; Ayala Canseco, Eva María. Seis Siglos de Arte, Cien Grandes Maestros de Romero, Soumaya Slim (en castellà). Museo Soumaya; Et. Al. Published by Fundación Carso, Altamirano, 2006. ISBN 9789687794303.
* ↑ Bornay, 1998, p. 360.
* ↑ «Jean-Baptiste Carpeaux. Dance» (en francès). Musée d'Orsay. [Consulta: 28 febrer 2016].

## Bibliografia

* Draper, James David. The Passions of Jean-Baptiste Carpeaux (en anglès). Metropolitan Museum of Art, 2014. ISBN 9780300204315.
* Bornay, Erika. Historial Universal del Arte. El siglo XIX (en castellà). Barcelona: Planeta, 1988. ISBN 84-320-6688-5.
# Borró (riu)

El Borró és un riu de Catalunya, afluent pel marge esquerre del Fluvià. Neix als peus del Puig de Bassegoda pel seu vessant sud-oriental, i va a parar al Fluvià, entre Argelaguer i Besalú després d'uns 14 quilòmetres de curs. Gran part del seu recorregut es troba dins l'espai protegit de l'Alta Garrotxa. El seu curs sol estar sec.

## Principals afluents

* Per el marge esquerre:
** Torrent de Lliurona
** Riera de Buaranc

## Poblacions que travessa

* Sales de Llierca

## Referències

* ↑ «Riu Borró» (en institut cartogràfic i geològic de catalunya). [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ «Borró». Onomasticon Cataloniae - Joan Coromines. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ Lara i Garcia, Sergi. La Garrotxa en BTT: 15 itineraris. Cossetània Edicions, 2004, p. 31. ISBN 978-84-9791-031-6.
* ↑ «riu Borró». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 15 setembre 2024].
# Casa Camprubí (Cornellà de Llobregat)

La casa Camprubí és un edifici situat a la carretera de Sant Joan Despí a Cornellà de Llobregat, catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història

Va ser construïda l'any 1927 per l'arquitecte Josep Maria Jujol per encàrrec de Cebrià Camprubí i Nadal, cultivador de roses de jardí. El 1997 va ser adquirida per l'empresa Einsmer, que la va restaurar.
La casa continua rodejada de camps de flors dins el parc del Canal de la Infanta, i està inclosa al Pla Parcial Fatjó de l'Ajuntament de Cornellà de Llobregat per a protegir l'edifici i el el seu entorn immediat.

## Descripció

És una casa unifamiliar de tipus burgès formada per tres cossos cúbics juxtaposats a diferents alçades de manera gradual i un cos cilíndric més petit adossat al cos principal. Les cobertes són de teula romana formant teulades a quatre vessants (exceptuant el sostre pla de la terrassa del primer pis) i les finestres es disposen de forma asimètrica.
L'estil és propi de la seva cronologia, tot cercant els volums rectilinis i quadrangulars contrastats en dimensions, dins un noucentisme no exempt d'historicismes, com el neomedievalisme, i imitant els volums d'un castell medieval, amb l'esmentada torre semicilíndrica a la torre quadrangular més alta.
En la decoració exterior destaca la ceràmica esmaltada i trencadís. També són elements destacables les baranes típiques de Jujol a base de barres torçades i els esgrafiats amb motius florals i camperols.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa Camprubí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Orígens». Einsmer.

## Enllaços externs

* «Casa Camprubí». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* «Torre Cebriá Camprubí». El poder de la palabra.
# 10a Mostra Internacional de Cinema de Venècia (1942)

La "10a" (buit) Mostra Internacional de Cinema de Venècia es va celebrar del 30 d'agost al 5 de setembre de 1942. Juntament amb els anys 1940 i 1941 es considera "buit, com si no haguessin succeït". Els esdeveniments es van celebrar a llocs molt allunyats del Lido, participaren molt pocs països a causa de la Segona Guerra Mundial i amb directors que eren membres de l'eix Roma-Berlín. A més, una forta intromissió política feixista del govern feixista italià sota Benito Mussolini havia provocat que Itàlia experimentés un període de depressió cultural oprimida per la propaganda feixista.És l'última edició abans de la Segona Guerra Mundial.

## Jurat

* Giuseppe Volpi di Misurata (president)
* Joaquin Argamasilla
* Ottavio Croze
* Stavtscho Danailov
* Augusto Fantechi
* Wolfgang Fischer
* Mario Gromo
* Aladar Haasz
* Ferdinand Imhof
* Manuel Lopez Ribeiro
* Marijan Micac
* Karl Melzer
* Antonio Maraini
* Mihai Puscariu
* Yrio Erik Ranniko
* Stefan Ravasz
* Carl Vincent

## Pel·lícules en competició

| Títol original | Director(s) | País de producció |
| Die goldene Stadt | Veit Harlan | Alemanya Nazi |
| Bengasi | Augusto Genina | Regne d'Itàlia |
| Alfa Tau! | Francesco De Robertis | Regne d'Itàlia |
| Der große König | Veit Harlan | Alemanya Nazi |
| Ala-Arriba! | José Leitão de Barros | Portugal |

## Premis

* Copa Mussolini
** Millor pel·lícula estrangera - Der große König (Veit Harlan)
** Millor pel·lícula italiana - Bengasi (Augusto Genina)
* Copa Volpi
** Millor Actor - Fosco Giachetti (Bengasi)
** Millor Actriu - Kristina Söderbaum (Die goldene Stadt)
* Premi de la Cambra de Cinema Internacional
** Tècnica - Alfa Tau! (Francesco De Robertis)
** Color - Die goldene Stadt (Veit Harlan)
* Afers actuals
** Die Deutsche Wochenschau
* Disseny animat
** Anacleto e la faina (Roberto Sgrilli)
** Nel paese dei ranocchi (Antonio Rubino)
* Premi biennal
** Ala-Arriba! (José Leitão de Barros)
** Der große Schatten (Paul Verhoeven)
** Wiener Blut (Willi Forst)
** Noi vivi, Addio Kira! (Goffredo Alessandrini)
** Odessa în flăcări (Carmine Gallone)
** Goyescas (Benito Perojo)
** Emberek a havason (István Szőts)
* Medalla de la Biennal
** La aldea maldita (Florián Rey)
** Snapphanar (Åke Ohberg)
** Yli rajan (Wilho Ilmari)
** Negyedíziglen (Zoltán Farkas)
* Medalla de la Biennal pels documentals
** Le drapeau de l'humanité (Kurt Früh)
** Comacchio (Fernando Cerchio)
** Musica nel tempo (Edmondo Cancellieri)
** Der Seeadler (Walter Hege and V. Loewenstein)
** Erde auf Gewaltmärschen (Victor Borel)
** Rocciatori ed aquile (Arturo Gemmiti)
** I funerali (István Horty)
** A kis kakuk (Béla Molnar)

## Referències

* ↑ «The 1940′s». Arxivat de l'original el 15 d’agost 2011. [Consulta: 8 octubre 2013].
* ↑ «The 30s». [Consulta: 11 octubre 2013].

## Enllaços externs

* 10a Mostra Internacional de Cinema de Venècia - Lloc web oficial
* Premis del Festival de Cinema de Venècia 1942 a IMDb
* Premis del Festival de Cinema de Venècia 1942 a Filmaffinity
# Mini (BMW)

El Mini és un automòbil del segment B produït pel fabricant alemany BMW des de l'any 2001. El seu disseny retro està inspirat en el Mini original, que va ser llançat al mercat el 1959. El Mini no es ven sota la marca BMW, sinó de manera independent, i es fabrica a Oxford, Anglaterra. El prototip va ser presentat al públic en el Saló de l'Automòbil de París de 2000. El Mini va ser reestilitzat al novembre de 2006, el que a més de canvis estètics va significar un recanvi de tots els motors i millores en la seguretat passiva. Mentre que la línia prèvia va rebre 25 punts i quatre estrelles en la prova de protecció a adults en xocs de EuroNCAP, la gamma nova va ser atorgada amb 33 punts i cinc estrelles, actualment el segon turisme més curt a rebre aquestes últimes després del Fiat Nuova 500.

## Carrosseries

El Mini es va començar a fabricar amb carrosseries hatchback de tres portes i descapotable de dues portes. A diferència del Mini original, el hatchback actual té una porta del darrere tradicional, que s'obre cap amunt i inclou a la lluneta del darrere. Una variant familiar va ser vista com a prototip en els salons de Frankfurt ("Mini Concept Frankfurt") i Tòquio ("Mini Concept Tòquio") de 2006 i Detroit de 2007 ("Mini Concept Detroit"), i després va ser presentada oficialment en el saló de Frankfurt de 2007 amb el nom "Clubman" i posada a la venda aquest any. Té una porta lateral del costat esquerre i dos en el costat dret (tant en les unitats amb volant a l'esquerra com a la dreta, i la porta del darrere és de dues fulles d'obertura cap als costats, com en una furgoneta.

## Mecànica

Igual que el Mini original, aquest té motor davanter transversal de quatre cilindres i tracció davantera. Segons la motorització i l'any, existeix amb caixes del canvi manual de cinc o sis relacions i automàtica de sis marxes. Inicialment, les motoritzacions eren un gasolina de 1.6 litres de cilindrada i quatre vàlvules per cilindre en variants atmosfèrica de 90 CV de potència màxima ("One") i 115 CV ("Cooper") i amb compressor i 163 CV, després 170 CV ("Cooper S"). A Portugal i Grècia, el "One" tenia una cilindrada reduïda a 1.4 litres i una potència màxima de 75 CV, per a rebre beneficis fiscals. El dièsel ("One D") era un 1.4 litres amb injecció directa common-rail d'origen Toyota, inicialment amb turbocompressor de geometria fixa i 75 CV i després de geometria variable i 88 CV. Després de la reestilització, tots els motors van ser reemplaçats. Els gasolina van ser desenvolupats en conjunt per BMW i el Grup PSA, i tenen quatre vàlvules per cilindre i distribució variable. El "One" incorpora un motor de 1.4 litres de cilindrada d'injecció indirecta i 95 CV, i els "Cooper" i "Cooper S" posseeixen un 1.6 litres, el primer amb injecció indirecta i 120 CV, i el segon amb injecció directa, turbocompressor i 175 CV. El Dièsel ("Cooper D") és d'origen PSA i té 1.6 litres de cilindrada, turbocompressor de geometria variable, injecció directa common-rail, intercooler, quatre vàlvules per cilindre i 109 CV de potència màxima.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Mini, del grup BMW
Viccionari
# 17a Brigada Mixta (Exèrcit Popular de la República)

La 17a Brigada Mixta va ser una unitat de l'Exèrcit Popular de la República que va prendre part en la Guerra civil espanyola. Durant la major part de la contesa va estar desplegada en el front del Centre.

## Historial

La unitat va ser creada a la fi de 1936 a Villarrobledo, tenint per comandant al tinent coronel d'infanteria Germán Madroñero López, i a Manuel Simarro Quiles —del PSOE— com a comissari polític. A mitjan gener de 1937 la 17a Brigada Mixta va ser enviada a primera línia del front, quedant desplegada en la zona d'Ocaña en vistes que participés en una prevista ofensiva sobre Brunete que, finalment, no arribaria a tenir lloc.
El 7 de febrer, agregada a l'Agrupació «Burillo» i en plena batalla del Jarama, va ser destinada a la defensa del Pont de Titulcia; poc després seria assignada a l'Agrupació «Chorda» i encarregada de la defensa del pont de Pindoque. Les forces franquistes van aconseguir prendre i assegurar el pont, per la qual cosa la 17a BM va haver d'acudir a tapar la bretxa enemiga, en socors de la 23a Brigada Mixta. El 12 de febrer va atacar en el sector de la Cuesta de la Reina, i dos dies més tard va quedar situada enfront del Vèrtex Pingarrón. El 15 de febrer va ser assignada a la Divisió «B» del general «Gal», prenent part en els duríssims combats que es van succeir per la conquesta del «Pingarrón». Madroñero va ser substituït pel comandant Hilario Cid Manzano.
Al final de la batalla del Jarama la unitat va ser assignada a la 13a Divisió, en el front de Madrid. La 17a BM, que va establir la seva caserna general s Morata de Tajuña, va quedar sota el comandament del tinent coronel Julián del Castillo Sánchez, veterà de la guerra de Cuba. A la fi de 1937 el major de milícies Carlos Fabra Marín va assumir el comandament de la brigada, succeït poc després pel major de milícies Gregorio Herrero del Olmo. No va tornar a prendre part en cap altra operació militar de rellevància.
La 17a Brigada Mixta va editar una publicació, Madrid.

## Comandaments
### Comandants

* tinent coronel d'infanteria Germán Madroñero López;
* comandant d'infanteria Hilario Cid Manzano;
* tinent coronel Julián del Castillo Sánchez;
* major de milícies Carlos Fabra Marín;
* major de milícies Gregorio Herrero de l'Olmo;
* major de milícies Manuel López Cabanas;

### Comissaris

* Manuel Simarro Quiles, del PSOE;
* Ángel Maynar Cebrián, del PSOE;
* Pedro Tordesillas Sanz;

## Referències

* 1 2 3 Engel, 1999, p. 31.
* ↑ Ramos-Gascón, 1978, p. 44.
* ↑ Zaragoza, 1983, p. 50.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 182.

## Bibliografia

* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Ramos-Gascón, Antonio. El Romancero del Ejército Popular. Editorial Nuestra Cultura, 1978.
* Zaragoza, Cristóbal. Ejército Popular y Militares de la República, 1936-1939. Barcelona: Ed. Planeta, 1983.
# 1a Divisió (Exèrcit Popular de la República)

La 1a Divisió va ser una de les divisions de l'Exèrcit Popular de la República que es van organitzar durant la Guerra Civil espanyola sobre la base de les Brigades Mixtes. Va estar desplegada en el front de la Serra de Guadarrama.

## Historial

La divisió va ser creada el 31 de desembre de 1936 a partir de les forces milicianes del sector de Somosierra que manava el tinent coronel Enrique Jurado Barrio. La seva caserna general es trobava en Loyozuela. La unitat guarnia el sector secundari del Escorial, per la qual cosa la 1a Divisió no va intervenir en cap operació militar destacada, limitant-se a labors de fortificació i petites escaramusses. Va desaparèixer al final de la guerra, al març de 1939.

## Comandaments
### Comandants

* tinent coronel Enrique Jurado Barrio;
* tinent coronel Fernando Cueto Herrero;
* comandant d'infanteria Ernesto Güemes Ramos;
* major de milícies Dionisio Hortelano Hortelano;
* major de milícies Raimundo Calvo Moreno;
* major de milícies Juan Sáez de Diego;

### Comissaris

* Alberto Barragán López, del PSOE;
* Victorio Casado Fernández, del PSOE;

### Caps d'Estat Major

* comandant de carrabiners Rafael Quintana Vilches;

## Ordre de batalla

| Data | Cos d'Exèrcit adscrit | Brigades Mixtes integrades | Front de batalla |
| Desembre de 1936 | I Cos d'Exèrcit | 26a, 27a i 28a | Centre |
| Desembre de 1937 | I Cos d'Exèrcit | 26a i 27a | Centre |
| Abril de 1938 | I Cos d'Exèrcit | 26a, 27a i 28a | Centre |
| Novembre de 1938 | I Cos d'Exèrcit | 26a i 27a | Centre |

## Notes

* ↑ El tinent coronel Cueto Herrero va ser descobert intentant passar-se a l'enemic, per la qual cosa va ser destituït i afusellat 18 de setembre de 1937.

## Referències

* ↑ Suero Roca, 1981, p. 340.
* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 125.
* ↑ Zaragoza, 1983, p. 48.
* ↑ Engel, 1999.
* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 166.
* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 294.

## Bibliografia

* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. ISBN 84-922644-7-0.
* Martínez Bande, José Manuel. La batalla de Pozoblanco y el cierre de la bolsa de Mérida. 1981: Ed. San Martín, 1981.
* Suero Roca, M.ª Teresa. Militares republicanos de la Guerra de España. Barcelona: Ed. Península Ibérica, 1981. ISBN 84-297-1706-4.
* Zaragoza, Cristóbal. Ejército Popular y Militares de la República, 1936-1939. Barcelona: Ed. Planeta, 1983.
# 20a Divisió (Exèrcit Popular de la República)

La 20a Divisió va ser una de les divisions de l'Exèrcit Popular de la República que es van organitzar durant la Guerra Civil espanyola sobre la base de les Brigades Mixtes. Situada al front d'Andalusia, la divisió va tenir un paper poc rellevant.

## Historial

La unitat va ser creada el 3 d'abril de 1937, en el si de l'Exèrcit del Sud.
Va quedar composta per les brigades mixtes 52a (a Hinojosa del Duque), 89a (Torredonjimeno) i 92a (Andújar). La 20a Divisió, que tenia la seva caserna general a Andújar, va quedar sota el comandament del tinent coronel Carlos García Vallejo. Amb posterioritat el comandament de la unitat va recaure en el comandant d'artilleria Urbano Orad de la Torre.
A partir de juny de 1937 la divisió va quedar incorporada a l'acabat de crear IX Cos d'Exèrcit.
Al llarg de la contesa no va arribar a prendre part en operacions militars de rellevància.

## Comandaments
### Comandants

* tinent coronel Carlos García Vallejo;
* Comandant d'artilleria Urbano Orad de la Torre;

### Comissaris

* Andrés Cuchillo Rodríguez, del PSOE;

### Caps d'Estat Major

* comandant d'infanteria Miguel González Rubio;

## Ordre de batalla

| Data | Cos d'Exèrcit adscrit | Brigades Mixtes integrades | Front de batalla |
| Abril de 1937 | — | 52a, 89a i 92a | Andalusia |
| Abril de 1938 | IX Cos d'Exèrcit | 89a, 148a i 106a | Andalusia |

## Referències

* ↑ Moreno Gómez, 1985, p. 557.
* ↑ Moreno Gómez, 1985, p. 593.
* ↑ Zaragoza, 1983, p. 58.
* ↑ Moreno Gómez, 1985, p. 557, 593.
* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 296.
* ↑ Álvarez Rey i Lemus López, 1998, p. 444.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 188.
* ↑ Alpert, 1989, p. 350.

## Bibliografia

* Alpert, Michael. El ejército republicano en la guerra civil. Siglo XXI Editores, 1989.
* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Álvarez Rey, Leandro; Lemus López, Encarnación. Historia de Andalucía Contemporánea. Universidad de Huelva, 1998.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. ISBN 84-922644-7-0.
* Moreno Gómez, Francisco. La Guerra civil en Córdoba (1936-1939). Córdoba: Alpuerto, 1985.
* Martínez Bande, José Manuel. La batalla de Pozoblanco y el cierre de la bolsa de Mérida. Madrid: Editorial San Martín, 1981.
* Zaragoza, Cristóbal. Ejército Popular y Militares de la República, 1936-1939. Barcelona: Ed. Planeta, 1983.
# 29a Brigada Mixta (Exèrcit Popular de la República)

La 29a Brigada Mixta va ser una unitat de l'Exèrcit Popular de la República creada durant la Guerra Civil Espanyola.

## Historial

La unitat va ser creada a l'octubre de 1936 a partir de les forces de l'antiga columna «Cuevas», a la Serra de Guadarrama. El seu primer comandant va ser el capità Eugenio Alonso Maraver, que poc després va cedir el comandament al major de milícies Dionisio Hortelano Hortelano. Com a comissari polític es va nomenar a Sergio Álvarez Ibáñez. La 29a Brigada Mixta va ser assignada a la 2a Divisió del I Cos d'Exèrcit, passant a cobrir un sector del front de la Serra de Guadarrama.
Al maig de 1937 va participar en l'ofensiva de Segòvia; el 30 de maig va participar en assalt de l'Alto del León, que va resultar fallit. Va tornar a les seves posicions originals, no tornant a participar en cap operació bèl·lica durant la resta de la contesa.
Posteriorment serien comandants els majors de milícies Dionisio Hortelano i Raimundo Calvo Moreno.

## Comandaments
### Comandants

* Comandant d'infanteria Eugenio Alonso Maraver;
* Major de milícies Dionisio Hortelano Hortelano;
* Major de milícies Raimundo Calvo Moreno;
* Major de milícies Félix Armada Benito;

### Comissaris

* Sergio Álvarez Ibáñez, del PSOE
* Mariano Mayordomo Fernández, del PSOE

## Notes

* ↑ D'altra banda, aquesta unitat havia estat manada pel comandant Eduardo Cuevas.

## Referències

* ↑ Cancio Fernández, 2011, p. 55.
* ↑ Martínez Bande, 1982, p. 97.
* 1 2 3 Engel, 1999, p. 42.

## Bibliografia

* Cancio Fernández, Raúl C. Fuerzas especiales en la Guerra Civil Española: del XIV cuerpo de ejército guerrillero a las partidas requetés del Alto Tajo. Madrid: Ministerio de Defensa, 2011.
* Engel, Carlos. Historia de las brigadas mixtas del Ejército Popular de la República. Almena Ediciones, 1999.
* Martínez Bande, José Manuel. La Marcha sobre Madrid. Madrid: Editorial San Martín, 1982.
# 34a Divisió (Exèrcit Popular de la República)

La 34a Divisió va ser una de les Divisions de l'Exèrcit Popular de la República que es van organitzar durant la Guerra Civil espanyola sobre la base de les Brigades Mixtes. Va participar en les batalles de la Granja, Brunete, Terol i Segre.

## Comandaments
### Comandants

* tinent coronel de carrabiners José María Galán Rodríguez;
* comandant de cavalleria Joaquín Zulueta Isasi;
* major de milícies Etelvino Vega Martínez;
* comandant d'infanteria de marina Ginés Sánchez Balibrea;
* comandant d'aviació Ernesto Navarro Márquez;

### Comissaris

* Felipe Gómez Hernández, del PCE;

### Caps d'Estat Major

* comandant d'infanteria Magí Doménech Pujol;
* major de milícies Pedro Ferrando Laura;
* comandant d'infanteria Enrique López Pérez;

## Ordre de batalla

| Data | Cos d'Exèrcit adscrit | Front de batalla | Brigades Mixtes integrades |
| 30 de maig de 1937 | I Cos d'Exèrcit | Guadarrama | 3a i 21a |
| Juliol de 1937 | XVIII Cos d'Exèrcit | Madrid | 3a, 16a i 68a |
| Desembre de 1937 | XVIII Cos d'Exèrcit | Terol | 3a i 68a |
| Abril de 1938 | X Cos d'Exèrcit | Segre | 68a, 94a i 218a |

## Referències

* ↑ Zaragoza, 1983, p. 56.
* ↑ Alpert, 2013, p. 351.
* 1 2 Engel, 1999, p. 214.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 180.
* ↑ Salas Larrazábal (1973); pàg. 1185

## Bibliografia

* Alpert, Michael. The Republican Army in the Spanish Civil War, 1936-1939. Cambridge University Press, 2013.
* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Martínez Bande, José Manuel. La batalla de Pozoblanco y el cierre de la bolsa de Mérida. Madrid: Editorial San Martín, 1981.
* Salas Larrazábal, Ramón. Historia del Ejército Popular de la República. Madrid: Editora Nacional, 1973.
* Zaragoza, Cristóbal. Ejército Popular y Militares de la República, 1936-1939. Barcelona: Ed. Planeta, 1983.