OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Le Censeur

Le Censeur, ou Examen des actes et des ouvrages qui tendent à détruire ou à consolider la constitution de l'État, també anomenada Observations sur divers actes de l'autorité et sur des matières de législation de morale ou de politique, fou una revista francesa que promovia la reforma institucional i legal, i que es definia de vegades com a «revista industrialista». Va ser fundada el 1814 per Charles Dunoyer i Charles Comte, i publicada per l'editorial Mme Marchant a París, sota la Restauració francesa, com a portaveu per als seus punts de vista liberals, radicals, antiborbònics i antibonapartistes. La seva publicació va ser interrompuda per dificultats polítiques de l'època, però va reaparèixer el 1817 sota un nou títol Le Censeur européen [ou Examen de divers questions de droit public, et des divers ouvrages littéraires et scientifiques, considérés dans leurs rapport avec la civilisation], que es va suspendre el 1820 a causa de les lleis repressives franceses contra la premsa.
Van col·laborar amb la publicació personatges com Jacques Nicolas Augustin Thierry, Auguste Comte o Jean-Baptiste Say.

## Referències

* 1 2 «Le Censeur». bnf.fr. Biblioteca nacional de França. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 20 setembre 2015].
* 1 2 3 4 Pickering, 2009, p. 362.
* 1 2 V.A., 2014, p. 5.
* ↑ «La verdadera herencia liberal.». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 setembre 2015].
* ↑ Herbert, R.F. (1987) Dunoyer, Barthelemy Charels Pierre Joseph p.939 a The New Palgrave: A Dictionary of Economics
* ↑ E.Harpaz,'"Le Censeur Europeen" Histoire d'un Journal Industrialiste', Revue d'Histoire Economique et Sociale,vol.xxxvii 1959,pp.185-218, pp.328-357.
* ↑ Liggio, Leonard P. (1977) Charles Dunoyer and French classical Liberalism, Journal of Libertarian Studies, Vol. 1 Num. 3 pp 153-178
* ↑ Leroux, 2012, p. 288.

## Bibliografia

* Leroux, Robert. French Liberalism in the 19th Century: An Anthology. Routledge, 2012. ISBN 113631301X.
* Pickering, Mary. Auguste Comte: Volume 2: An Intellectual Biography. Cambridge University Press,, 2009. ISBN 9780521513258.
* V.A.. Laissons Faire, n.13. Benoît Malbranque, 2014. ISBN 9781502904669.
# Fòrum Cívic

Fòrum Cívic (txec: Občanské fórum - OF) fou un moviment polític txec impulsor de la Revolució de Vellut de 1989, i equivalent a l'eslovac Públic Contra la Violència (Verejnosť proti násiliu - VPN).
Fou fundat el 29 de novembre de 1989 per Václav Havel, Jan Urban, Václav Klaus, Jiři Dienstbier i altres membres de Carta 77, que pretén ser una plataforma unitària de l'oposició al règim comunista que provoca manifestacions diàries contra el règim a la plaça de Sant Venceslau de Praga, en favor de les llibertats i en record a les víctimes de la repressió de la Primavera de Praga de 1968 com Jan Pallach. Prèviament, el 17 de novembre de 1989 (una setmana després de la caiguda del mur de Berlín) una manifestació d'estudiants a Praga havia estat reprimida amb una brutalitat innecessària i havia provocat la mort de l'estudiant Martin Šmid, i s'havien convocat manifestacions i vagues arreu del país.
El 9 de novembre del 1989 dimitiren Gustav Húsak i Ladislav Adamec; Václav Havel fou reconegut president provisional txec, mentre Alexander Dubček és proclamat cap de l'Assemblea i el comunista renovador Marian Calfa, primer ministre. Es forma un nou govern de 24 ministres, d'ells 16 del Fòrum Cívic i dos comunistes. També es presentà a les eleccions legislatives txeques de 1990 i fou la força més votada.
El 19 de gener del 1991 se celebra el Congrés del Fòrum Cívic en el qual s'imposaren les tesis del ministre d'economia, Vaclav Klaus, cap del sector més dretà del moviment. Aleshores el Fòrum Cívic com a tal desaparegué i en sorgeixen tres nous partits: el Partit Democràtic Cívic (Občanske Demokraticke Strana, ODS), dirigit per Václav Klaus, l'Aliança Cívica Democràtica (Občanske Demokraticke Aliance, ODA), dirigit per Vladislav Dlovhy, i el Moviment Cívic (Občanske Hnutie, OH) del periodista Jiři Dientsbier.

## Resultats electorals
### Assemblea Federal
#### Cambra del poble

| Any | Vots | % | Escons | # | Posició |
| 1990 | 3.851.172 | 36,2% | 68 / 150 | 1er | Govern de la Majoria |

#### Cambra de les nacions

| Any | Vots | % | Escons | # | Posició |
| 1990 | 3.613.513 | 34,0% | 50 / 150 | 1er | Govern de la Majoria |

### Cambra de diputats

| Any | Vots | % | Escons | # | Govern |
| 1990 | 3.569.201 | 49,50% | 124 / 200 | 1er | Pithart I, Pithart II |

## Bibliografia

* Timothy Garton Ash, We the people: the revolution of ’89, witnessed in Warsaw, Budapest, Berlin and Prague (Cambridge 1990).
* Bernard Wheaton and Zdeněk Kavan, The Velvet Revolution: Czechoslovakia, 1988-1991 (Boulder 1992).
* Paal Sigurd Hilde, "Slovak Nationalism and the Break-Up of Czechoslovakia." Europe-Asia Studies, Vol. 51, No. 4 (Jun., 1999): 647-665.
# Paco Caro

Francisco José Caro Escudero, més conegut com a Paco Caro, és un periodista esportiu espanyol de Radiotelevisió Espanyola, que en l'actualitat exerceix com a presentador del programa Estudio Estadio en substitució del veterà Juan Carlos Rivero.

## Carrera

Paco Caro va començar la carrera de periodisme en 1998 i la va acabar en 2003. Es va llicenciar a la Universitat Complutense de Madrid. Va començar com a redactor l'any 2000 en el diari 20 minutos, periòdic en el qual va estar fins a 2001.
Després d'això, va treballar com a locutor de ràdio en Ràdio Marca durant sis anys, entre 2001 i 2007. Quan va deixar Ràdio Marca, va començar a treballar per a RTVE, on és locutor dels tornejos de handbol des de 2008, motiu pel qual és conegut. En els campionats de handbol està acompanyat pels comentaris d'Alberto Urdiales. També ha narrat partits de futbol i ha estat editor de la Lliga de Campions de la UEFA a RTVE. Més recentment ha narrat partits de la FA Cup 2016-17 i ha estat narrador en diversos Jocs Olímpics. També va ser part del programa Estadi 1, programa de tertúlia esportiva on s'analitzen els últims resultats i es veuen els resums.
També és narrador ocasional de tennis del circuit de la WTA.
Des de agost de 2022 és presentador del programa Estudi Estadi.

## Referències

* ↑ NTM, Miguel Áriz |. «TVE aparta a Juan Carlos Rivero de las retransmisiones de la selección» (en castellà), 09-02-2023. [Consulta: 9 desembre 2023].
* ↑ REDACCION. «'Estudio Estadio' celebra su 50 aniversario reuniendo a los presentadores que han conducido el mítico espacio» (en castellà), 27-03-2023. [Consulta: 9 desembre 2023].
* ↑ «PACO CARO: "Soy un futbolero que se ha acercado a otras disciplinas"» (en castellà), 07-02-2021. [Consulta: 8 desembre 2023].
* ↑ Digital, RTVE. «La emoción de Paco Caro, Eli Pinedo y Alberto Urdiales al comentar el bronce de los Hispanos» (en castellà), 07-08-2021. [Consulta: 8 desembre 2023].
# President de Kenya

El President de Kenya és el cap d'estat de la República de Kenya. El president també és el cap del Govern i comandant de les Forces Armades. Segons la Constitució de 1963 és elegit cada cinc anys per sufragi universal directe i nomena el Govern. En el procés de descolonització del Regne Unit, el KANU (Kenya African National Union) va aconseguir prendre el control del govern provisional encapçalat per Jomo Kenyatta l'1 de juny de 1963. Aquest, un any després, es convertiria en el primer president de la Kenya independent.

## Llista de Presidents

| Núm. | Nom | Inici | Fi | Partit | Observacions |
| 1. | Mzee Jomo Kenyatta | 12 de desembre de 1964 | 22 d'agost de 1978 | KANU | Mort estant en actiu. |
| 2. | Daniel Toroitich arap Moi | 22 d'agost de 1978 | 30 de desembre de 2002 | KANU | |
| 3. | Emilio Stanley Mwai Kibaki | 30 de desembre de 2002 | 9 d'abril de 2013 | Coalició d'oposició (PNU) | |
| 4. | Uhuru Muigai Kenyatta | 9 d'abril de 2013 | actualitat | TNA | |

## Enllaços externs

* (anglès) Lloc web de l'Oficina del President de la República de Kenya Arxivat 2011-05-12 a Wayback Machine.
# Tot per Letònia!

Tot per Letònia! (letó Visu Latvijai, VL) fou un partit polític de Letònia, d'orientació nacionalista i conservadora. Va començar com a organització política juvenil l'any 2000, creada per Raivis Dzintars. Aquesta organització juvenil va convertir-se en partit polític el gener de 2006 i es va dissoldre el 2011. El nou partit va participar en les eleccions de 2006, en les que va obtenir l'1,48% dels vots i cap escó al Saeima. A les eleccions de 2010 va formar amb el partit Per la Pàtria i la Llibertat/LNNK la coalició Aliança Nacional, obtenint 8 diputats al Saeima, 5 dels quals van ser per a Tot per Letònia!, i un 7,67% dels vots. Els líders del partit eren Raivis Dzintars i Imants Parādnieks
El partit va donar suport a endurir les lleis de ciutadania introduint límits estrictes en el nombre de persones que poden obtenir la ciutadania letona en un any. Recolza un paper més important del letó i proposant que sigui la llengua vehicular de l'ensenyament als centres públics de primària i secundària.
Recolzant les polítiques econòmiques proteccionistes per augmentar el paper de les empreses de propietat local. Tot per Letònia! es va caracteritzar pel seu conservadorisme, posant l'accent en la importància dels valors tradicionals i la necessitat de conservar-los.

## Enllaços externs

* Tot per Letònia! - Lloc web oficial
# Rosmariquinona

La rosmariquinona és un compost químic diterpè fenòlic aïllat del romaní (Salvia rosmarinus). Té propietats antioxidants superiors a les de l'hidroxibutilanisol (BHA) però lleugerament inferiors a les de l'hidroxibutiltoluè (BHT). Fou aïllada per primera vegada a la dècada del 1980. La seva fórmula química és C$_{19}$H$_{22}$O₂.

## Referències

* ↑ Houlihan, Ho i Chang, 1985, p. 98.
* ↑ Houlihan, Ho i Chang, 1985, p. 97.

## Bibliografia

* Houlihan, C. M.; Ho, C.-T.; Chang, S. S. «The structure of rosmariquinone — A new antioxidant isolated from Rosmarinus officinalis L.» (en anglès). Journal of the American Oil Chemists' Society, 62, 1, 1985, pàg. 96–98. DOI: 10.1007/BF02541500.
# Minificació

En programació, minificar significa reduir la mida del codi. És un procés molt utilitzat en programació web per reduir la mida d'un programa a descarregar d'un servidor i reduir així el temps de descàrrega. Pot ser considerat com una forma d'ofuscació o de compressió.
Per fer-ho, eliminem tots els comentaris i espais que no contribueixen al bon funcionament de l'aplicació. També substituïm el nom de les variables internes a l'aplicació per reduir-les a un o dos caràcters. Així mateix és possible usar certes formes específiques de cada llenguatge més compactes que la forma general (color en hexadecimal, dreceres. . .)
Aquest procés és sovint descoratjat per la dificultat de manteniment que implica, però molts desenvolupadors aposten per ell per les seves millores de rendiment.

## Exemple

| JavaScript no minificat | JavaScript reduït |
| //funció que retorna el doble d'un nombre function double(nombre) { return nombre * 2; } | function double(n){return 2*n} // o també const double=(n)=>2*n; |
El nombre de caràcters utilitzats per a la mateixa funció va de 102 a 31 (o 23 per a la funció de fletxa). Això és un guany del 71% (79% per a la funció de fletxa).

## Eines

Hi ha diverses eines per minimitzar un fitxer CSS o JavaScript en línia o des de la línia d'ordres, com ara:
* minifier
* uglify-js
* minify
* JSCompress.com

## Referències

* ↑ «Why minify JavaScript code?» (en anglès). [Consulta: 30 abril 2023].
# Fellow de la Royal Society of Chemistry

La Fellowship of the Royal Society of Chemistry (FRSC ) és un premi concedit per la Royal Society of Chemistry (RSC) al Regne Unit.

## Premi FRSC

Aconseguir l'estatus de Fellow en la professió química denota per a la comunitat en general un alt nivell de realització com a químic professional. L'elegibilitat per a l'estatus de Fellow s'aplica als sol·licitants que són membres de la Royal Society of Chemistry (MRSC), amb un mínim de 5 anys d'experiència professional. A part d'això, han d'haver fet una contribució destacada a l'avenç de les ciències químiques en si mateixes; o a l'avenç de les ciències químiques com a professió; o haver estat distingits en la gestió d'una organització de ciències químiques.
En tots els casos calen referències de patrocinadors de FRSC. L'adjudicació de cartes designatives FRSC està subjecta a l'aprovació final del Comitè d'Aplicacions RSC. A més a més dels anteriors requeriments, tots els membres de RSC necessiten l'acceptació i l'adhesió a un codi de conducta específic i un conjunt establert d'alts estàndards de comportament ètic i professional. El RSC estableix i avalua contínuament les qualificacions professionals i l'atorgament de les seves cartes designatives i premis. Vegeu Membres de la Royal Society of Chemistry per obtenir-ne alguns exemples.

## Honorary Fellowship of the Royal Society of Chemistry

La distinció Honorary Fellowship ("HonFRSC") s'atorga pel servei distingit en el camp de la química.

## Referències

* ↑ RSC Designatory Letters accessed 2010-09-09
* ↑ Fellow(FRSC) Application accessed 2010-09-09
* ↑ «Royal Society of Chemistry membership regulations» (en anglès britànic). www.rsc.org. [Consulta: 1r gener 2020].
* ↑ «Press release: Lesley Yellowlees pays tribute to Lord Ballyedmond». Royal Society of Chemistry, 14-03-2014. [Consulta: 1r octubre 2014].
# Pont del Castell

El Pont del Castell és un aqüeducte d'un arc sobre un carrer del municipi de Torrelles de Foix (Alt Penedès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es troba dins el poble, en el carrer que contorneja la muralla del castell. És un aqüeducte que conduïa aigua de la riera de Pontons. El rec passa per dins el recinte emmurallat i té sortida per aquest pont. El sostre és curull de tosca. (J. Virella 1981)

## Referències

* ↑ «Pont del Castell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
# Col·legi de Sant Josep (Vilafranca del Penedès)

El Col·legi de Sant Josep, o Institut Milà i Fontanals, és un edifici del municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local. És una escola concertada d'Infantil, Primària i Secundària amb una línia educativa familiar, moderna i comunicativa, amb un enfocament sensible al coneixement dels infants i les seves famílies.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres, de planta rectangular i coberta de teula àrab a dues aigües, amb pati interior. La façana és neoclàssica, amb parament d'entrada sobresortint i elevat, amb un balcó superior que presenta barana de balustres. Al llarg de la superfície de la façana apareixen diversos motius ornamentals esgrafiats.

## Història

La construcció de l'edifici data de l'any 1827, en el moment d'urbanització de la Rambla de Sant Francesc després de l'enderroc de l'antiga muralla medieval. És un edifici contigu i comunicat amb les dependències de l'Hospital i l'antic Convent de Sant Francesc. Els esgrafiats de la façana són del 1956.

## Referències

* 1 2 3 4 «Col·legi de Sant Josep». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].

## Enllaços externs

* Escola Sant Josep, web del col·legi.
* Xarxes socials., del centre escolar.
* Col·legi de Sant Josep, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Carlos Blanco Moreno

Carlos Blanco Moreno (nascut l'1 de juny de 1996 a Barcelona) és un futbolista català, que actualment juga com a defensa central o migcentre defensiu al Nàstic.
Després d'acabar el seu segon any juvenil, Carlos Blanco va deixar el Barça i va ser fitxat per la Juventus sub-19. El 2016 va ser cedit a l'equip suís FC Lausanne-Sport per una temporada.
El 2017, el contracte de Carlos Blanco amb la Juventus va finalitzar, i el Gimnàstic de Tarragona va fitxar el jugador català per dues temporades amb l'opció d'una tercera.

## Referències

* ↑ «"Fichar por la Juventus fue un cambio a mejor"». Sport. [Consulta: 5 setembre 2017].
* ↑ «Carlos Blanco deja la Juventus y se marcha cedido al Lausanne». Arxivat de l'original el 2017-09-06. [Consulta: 5 setembre 2017].
* ↑ «Carlos Blanco, un refuerzo de lujo para el Nàstic». Sport, 11-07-2017. [Consulta: 5 setembre 2017].
# Jan Troell

Jan Troell (Limhamn, prop de Malmö, 23 de juliol de 1931) és un director de cinema suec.

## Biografia

Jan Troell treballa durant diversos anys com a institutor, però comença a realitzar curtmetratges en els anys 1960. La seva primera pel·lícula, Här har del ditt liv, 1966, explica la història d'un adolescent de la classe obrera a Suècia al començament del segle xx. La pel·lícula és basada en el relat autobiogràfic d'Eyvind Johnson La Novel·la d'Olof (1934-1937). El 1968, la seva pel·lícula Ole dola doff guanya l'Os d'Or al Festival de Berlín.
Les seves pel·lícules més conegudes són Utvandrarna i Nybyggarna (1971), basats en l'obra de Vilhelm Moberg, que descriuen el destí de pagesos suecs que emigren als Estats Units al segle xix. Max von Sydow, qui hi interpreta el paper de Karl Oskar, restarà com un dels actors fetitxes del realitzador. Utvandrarna va ser candidat al'Oscars.
Troell fa una temptativa a Hollywood que se salda amb un fracàs, amb les pel·lícules Zandy's Bride (1974), amb Gene Hackman, i Huricane (1989). Després, Troell realitza Ingenjör Andrées luftfärd , 1982) que descriu l'expedició desastrosa a l'Àrtida de S. A. Andrée en globus el 1897. La pel·lícula és candidata als Oscars en la categoria «pel·lícula estrangera».
Una altra pel·lícula li val l'Os de Plata a la millor direcció al festival de Berlín: Il Capitano: A Swedish Requiem , 1991, que posa en marxa una controvèrsia, ja que s'inspira en un fet divers autèntic, el triple homicidi d'Åmsele, sobrevingut només tres anys abans. La pel·lícula insisteix en les relacions psicològiques entre els personatges. El 1997, obté un premi al Festival del cinema nòrdic per a la seva pel·lícula Hamsun sobre l'escriptor noruec Knut Hamsun. Jan Troell també ha dirigit documentals.
El 2001, treu Så viu som en snö (As White as in Snow en anglès), pel·lícula de la qual signa el guió amb Jacques Werup i que conta la vida d'Elsa Andersson, la primera aviadora sueca. La pel·lícula guanya tres premis Guldbagge: millor pel·lícula, director i fotografia.

## Filmografia

Filmografia:
* 1966: Här har du ditt liv
* 1968: Ole dole doff
* 1971: Utvandrarna
* 1972: Nybyggarna
* 1974: Zandy's bride
* 1977: Bang!
* 1979: Hurricane
* 1982: Ingenjör Andrées luftfärd
* 1988: Sagolandet (documental)
* 1991: Il Capitano
* 1996: Hamsun
* 2001: Så vit som en snö
* 2004: The Yellow Tag, curt del film Visions of Europe
* 2008: Maria Larssons eviga ögonblick
* 2012: Dom över död man (Truth and Consequence)

## Premis i nominacions
### Premis

* 1968: Os d'Or per Ole dole doff
* 1992: Os de Plata a la millor direcció per Il capitano

### Nominacions

* 1967: Os d'Or per Här har du ditt liv
* 1973: Oscar al millor director per Utvandrarna
* 1973: Oscar al millor guió adaptat per Utvandrarna
* 1977: Palma d'Or per Bang!
* 1982: Lleó d'Or per Ingenjör Andrées luftfärd
* 1992: Os d'Or per Il capitano

## Referències

* ↑ «biografia de Jan Troell». The New York Times.
* ↑ «Jan Troell, premis». The New York Times.
* ↑ «filmografia de Jan Troell». The New York Times.
# Fenomen del regel

El fenomen del regel (en anglès: Regelation) és el fenomen de fondre sota pressió i congelació una altra vegada quan es redueix la pressió. Es pot demostrar amb un filferro lligat a un bloc de gel que estigui sotmès a pressió.
El fenomen funciona millor amb materials de molta conductivitat tèrmica com el coure.
Si es fa servir un filferro d'1 mm de diàmetre sobre un bloc de gel de 50 mm d'amplada, la superfície on s'exerceix la força és 50 mm². Això és 50 x 10$^{-6}$ m². La força (en newtons) és igual a la pressió (en pascals) multiplicada per la superfície (en m²). Si, com a mínim, 500 atm (50 MPa) calen per a fondre el gel, una força de (50×10⁶ Pa)(50×10$^{-6}$ m²) = 2500 N necessita una força aproximadament igual al pes de 250 kg sobre la Terra.
El fenomen del regel va ser descobert per Michael Faraday. El regel ocorre només en substàncies com el gel, el qual té la propietat d'expandir-se en congelar-se. El punt de fusió del gel baixa per cada 0,0072 °C atm addicional de pressió que s'hi aplica. Per exemple, es necessita una pressió de 500 atmosferes per a fondre el gel a –4 °C.

## Fusió de superfície

Per a un gel normal cristal·lí lluny per sota del seu punt de fusió hi haurà alguna relaxació dels àtoms prop de la superfície i hi ha una significativa fusió en les capes de la superfície més que no pas una relaxació simètrica de les posicions dels àtoms. La ressonància magnètica nuclear proporciona evidència d'una capa líquida en la superfície del gel que ha estat mesurada en 12 nm a –24 °C i 70 nm a –0,7 °C. La fusió de la superfície comença ja a –33 °C.
La fusió de superfície es pot donar pels factors següents:
* Baix coeficient de fricció del gel, com experimenten els patinadors.
* Facilitat de compactació del gel.
* Alta adhesió de les superfícies de gel.

## Exemples de regelació

* Una glacera pot exercir prou quantitat de pressió en la seva superfície inferior per a abaixar el punt de fusió del seu gel. La fusió del gel de la base de la glacera permet que aquesta es mogui des d'un punt més alt a un punt més baix. L'aigua líquida pot fluir des de la base d'una glacera a altituds baixes quan la temperatura de l'aire està per sobre del punt de congelació de l'aigua.

## Referències

* ↑ «Fenomen del regel». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Proc Roy Soc paper 1973».
* ↑ «Some esperiments». Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 29 desembre 2011].
* ↑ «Glossary of Meteorology: Regelation». Arxivat de l'original el 2006-02-25. [Consulta: 29 desembre 2011]., American Meteorological Society, 2000
* ↑ Physics Today, December 2005, pp.50-55
# Pont de les Masuques

El pont de les Masuques o Massuques és un pont de Castellet i la Gornal (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un pont d'un arc, molt baix i estret, sobre un torrent (d'Estadella) a pocs minuts, per un camí carreter, de l'església de Sant Esteve de les Massuques. Sobre el torrent d'Estadella, afluent per la dreta del riu Foix.

## Història

Segons un article publicat a la Revista de Vic el 1980 titulat "Els Vells Pont d'Osona": "A Catalunya no es conserva cap pont romà sencer. (...) Hi ha traces d'època romana en molts ponts de Catalunya (...) i quelcom hi té el de les Massuques a Castellet de Garraf" (A. Pladevall).

## Referències

* 1 2 «Pont de les Masuques». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Hilal Amel Mostakbel Riadhi Annaba

El Hilal Amel Mostakbel Riadhi Annaba, més conegut com a HAMRA Annaba, és un club de futbol algerià de la ciutat d'Annaba. És un club diferent del USM Annaba (Union Sportive Médinat d'Annaba) creat el 1983.

## Història

El club va ser fundat el 1944 com a USM Bône (Union Sportive Musulmane de Bône). Amb la independència el nom canvià a USM Annaba (Union Sportive Musulmane d'Annaba), a causa del canvi de nom de la ciutat. El 1971 adoptà el nom actual. Fou campió nacional l'any 1964. El 1972 també es proclamà campió de copa, 2-0 a la final amb USM Alger.

## Palmarès

* Lliga algeriana de futbol:
** 1964
* Copa algeriana de futbol:
** 1972
* Lliga de Constantina de futbol:
** 1945

## Referències

* ↑ Hamra Annaba profile
* ↑ «Algeria 1963/64». rsssf. [Consulta: 13 setembre 2017].
* ↑ «Algeria - List of Cup Finals». [Consulta: 13 setembre 2017].
* ↑ «Algeria - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Algeria - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].