OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kamilari

Kamilari (en grec, Καμηλάρι) és un poblet de Grècia situat a l'illa de Creta. Pertany a la unitat perifèrica d'Iràklio, al municipi de Festos i a la unitat municipal de Tymbaki. L'any 2011 tenia 379 habitants. El nom d'aquest poble és d'origen romà d'Orient i significa 'conductor de camells'.

## Restes arqueològiques

A finals de la dècada de 1950 un equip d'arqueòlegs italià excavà a 1,6 km de Kamilari i a 2 km al sud-oest d'Agia Triada un tolos del període minoic. Aquesta tomba s'edificà en el minoic mitjà IB i continuà en ús durant un llarg període, de manera que la majoria del material trobat pertany al minoic mitjà III i perdurà fins al minoic tardà IIIA2. Es calcula que durant tot aquest temps s'hi enterraren de 400 a 500 persones.
La tomba té un diàmetre intern de 7,65 m. A l'est de la tomba hi ha un annex que conté cinc sales i al nord d'aquestes hi ha una zona pavimentada. Malgrat que ha estat saquejada, entre el material trobat destaquen molts fragments de recipients de ceràmica i pedra que es degueren usar per a libacions. També s'hi han trobat segells i tres miniatures de terracota que representen ofrenes als morts i una dansa. Aquestes pertanyen al darrer període d'ús de la tomba.

## Referències

* ↑ Detall del cens de 2011 (en grec).
* 1 2 Apesokari i Kamilari en la pàgina www.hellinon.net (en grec).
* ↑ Kamilari en la pàgina www.minoancrete.com (anglès)
* ↑ Hemma Sophia Wiltschnigg, Bestattungssitten im minoischen Kreta: Das Problem der Neupalastzeit, pàgs. 20-21, Universitat de Viena (2014) (en alemany).
# David Anholin

David Anholin (David sense terra) fou el segon rei korikain de Lorí o Tashir del 989 al 1048.
Va succeir al seu pare Gurguèn I d'Aghuània (príncep de Tashir del 972 al 980 i rei del 980 al 989) que fou germà de Gaguik I d'Armènia
Va establir la seva residència a Samshwilde i es va apoderar de Dmaniq, prop de Tbilisi, domini d'un emir àrab, el qual va sotmetre a vassallatge. Això va provocar la reacció musulmana dirigida per Fadlun, emir de Gandja, de la dinastia dels Shaddàdides (o Banu Shaddad) que va atacar David, però fou derrotat a la vora del Kura.
Es va casar amb Zorakertsel, filla del rei de Kakhètia Ciríac III (1010-1029)
El marzban de Gag, prop de Lorí, Demetri, es va inquietar de tant de poder i es va aliar a Geòrgia i va proclamar al seu fill com mamful (reietó, del georgià memfe que vol dir rei) del Tashir. David va anar a Gag, va ocupar la fortalesa i va expropiar a Demetri i la seva nissaga de tots els seus dominis hereditaris.
El rei Gaguik I d'Armènia el va atacar i el va saquejar vers l'hivern del 1001-1002 i va arribar fins a Lorí. David no va poder resistir al superior exèrcit armeni. Finalment amb la mediació del patriarca armeni Sargis de Sevan, es va fer la pau i David va reconèixer la preeminència de Gaguik.
Vers el 1030 l'emir de Dvin Abul Uswar (armeni Apu-Svar, pels romans d'Orient Aplesphares) es va barallar amb David Anholin, del qual era cunyat, i va envair el territori del regne korikain de Lorí ocupant una part (el sud) i al cap d'un any es va preparar per atacar el nord. David va demanar ajut al rei d'Aní que va enviar tres mil homes; al de Siunia (anomenat per Mateu d'Edessa com "rei de Kapan") que igualment va enviar tres mil homes; a Bagrat IV de Geòrgia que va enviar un contingent dirigit per Liparit Orbelian del que feien part uns centenars de soldats del rei de Kakhètia Ciríac III el gran i uns quants de l'emir de Tbilisi; i al patriarca Hovseph d'Aghuània que dirigís als religiosos i monjos. Amb aquesta ajuda els musulmans foren derrotats i David va fer molt de botí i va recuperar tot el terreny perdut.
El 1041-1042 amb els fets que van succeir al regne d'Aní (usurpació de Sargis, victòria de Gaguik II) va aprofitar per adquirir alguns territoris però fou finalment rebutjat.
El 1045 no va obtenir l'aprovació del patriarca armeni per ser nomenat rei d'Aní.
Va morir el 1048 i li va succeir el seu fill Gurguèn II (1048-1089).
# La costa més llunyana

La costa més llunyana (títol original The Farthest Shore) és una novel·la fantàstica d'Ursula K. Le Guin publicada el 1972. És la tercera novel·la de la saga Terramar, entesa fins llavors com una trilogia.

## Argument

Arren (Lebannen), el jove príncep d'Enlad, és enviat pel seu pare a Roke, l'illa dels savis, per a demanar consell a l'Arquemag Esparver (Ged) per un estrany i inexplicable malestar que està desolant l'Arxipèlag de Terramar. La màgia està perdent el seu poder, els cants estan sent oblidats i els homes i animals emmalalteixen o embogeixen.
Ged s'embarcarà amb el jove Arren a la recerca de l'origen en un món de dracs, de mar i de màgia que l'envia fins a una costa desolada d'una illa llunyana i perduda.

## Referències

* 1 2 “La costa més llunyana” (3ª part del cicle de Terramar), d'Ursula K. LeGuin a "Cròniques de Neopàtria"
* ↑ "National Book Awards – 1973". National Book Foundation. Retrieved 2012-02-21.
* ↑ LA COSTA MÉS LLUNYANA (1972) – Ursula K. Le Guin Arxivat 2016-10-19 a Wayback Machine. sa elbiblionauta.com

## Bibliografia

* Bernardo, Susan M.; Murphy, Graham J. Ursula K. Le Guin: A Critical Companion. 1st. Westport, CT: Greenwood Press, 2006. ISBN 0-313-33225-8.
* Cadden, Mike. Ursula K. Le Guin Beyond Genre: Fiction for Children and Adults. 1st. New York, NY: Routledge, 2005. ISBN 0-415-99527-2.
* Drout, Michael. Of Sorcerers and Men: Tolkien and the Roots of Modern Fantasy Literature. 1st. China: Barnes & Noble, 2006. ISBN 978-0-7607-8523-2.
* Martin, Philip. A Guide to Fantasy Literature: Thoughts on Stories of Wonder & Enchantment. 1st. Milwaukee, WI: Crickhollow Books, 2009. ISBN 978-1-933987-04-0.
* Mathews, Richard. Fantasy: The Liberation of Imagination. 1st. Nova York: Routledge, 2002. ISBN 0-415-93890-2.
# Epifani de Constantinoble

Epifani de Constantinoble (en llatí Epiphanius, en grec antic Ἐπιφάνιος), és el nom donat a la biografia d'Andreu apòstol (Σαλὸς) escrita per Nicèfor, a un jove de Constantinoble, company del sant, que descriu com un jove molt intel·ligent i amic del sant, finalment va ser elegit patriarca de Constantinoble amb un nom diferent, cosa que Andreu ja li havia predit.
Encara que es considera Andreu com el fundador del bisbat de Bizanci, altres fonts el fan viure al segle ix o x i, per tant, aquest Epifani no es pot identificar, ja que, si va existir realment, va ser patriarca amb un altre nom en època desconeguda.

## Referències

* ↑ 6.Epiphanius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 39
# Kasteli

Kasteli (en grec, Καστέλι o Καστέλλι) és una localitat i unitat municipal de Grècia situada a l'illa de Creta. Pertany a la unitat perifèrica d'Iràklio i al municipi de Minoa Pediada. L'any 2011 la unitat municipal tenia 4.753 habitants i la localitat 1.438.

## Arqueologia

En aquest poble hi ha un jaciment arqueològic amb unes troballes pertanyents al període neolític, i on hi hagué un assentament minoic. Aquest llogaret, les restes més importants del qual són a la plaça d'Agios Georgios, cresqué a l'entorn d'un edifici monumental central que tenia dues plantes i vuit cambres, una de les quals sembla haver servit de lloc de culte.
En el període hel·lenístic es va destruir aquest lloc, potser a causa d'una guerra en què també quedà destruïda la veïna Lictos.
D'altra banda, al mateix lloc hi ha restes d'una fortalesa dels períodes romà d'Orient i venecià, i també d'un pantà antic.

## Referències

* ↑ Detall del cens de 2011 (en grec).
* ↑ Assentament minoic de Kasteli en la pàgina www.cretanbeaches.com (en grec).
# Valentina Tronel

Valentina Tronel (Rennes, Bretanya, 6 d'abril de 2009), més coneguda simplement com a Valentina, és una cantant francesa.
Valentina va néixer a la ciutat francesa de Rennes, la capital de Bretanya (nord-oest de la França). Té un germà gran que es diu Alexandre. La seva mare és professora de llengua italiana.
L'any 2016, Valentina va participar en la quarta temporada de la Veu Kids (emès a TF1 a l'any 2017), però a les audicions cegues ningú no es va dirigir cap a ella. Tenia set anys quan va sol·licitar el programa i quan es va gravar la seva audició a cegues i vuit quan es va emetre el 2 de setembre de l'any següent. Des del 2018 és membre del grup musical infantil Kids United Nouvelle Génération (l'anomenada "nova generació" del grup musical infantil Kids United) i hi ha enregistrat dos discos. Sent el membre més jove del grup, Valentina s’ha convertit en la seva mascota de qualitat. L'any 2020, va ser escollida per la France Télévisions per representar França a Eurovisió Junior i el novembre de 2020 va guanyar la competició amb 200 punts, sent la primera vegada en la qual guanya França (des del Festival d'Eurovisió de Joves Ballarins de 1989).
Ha aparegut en dues ocasions a la televisió, la primera vegada en la quarta edició de la Veu Kids (de la França) i la segona en Eurovisió Júnior 2020 on va guanyar.

## Discografia

* J'imagine (2020)
* Y'a Pas Que Les Grands Qui Rêvent (2021)
* Je Chante (2021)
* Ne Partez Pas Sans Moi (2021)
* Problème (2022)

## Referències

* ↑ «Valentina, la petite fille qui rêve d'être chanteuse». [Consulta: 29 novembre 2020].
* ↑ «Kids United – Site Officiel». Arxivat de l'original el 2016-06-30. [Consulta: 29 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Informació de la Valentina a la página oficial d'Eurovisió Júnior
# MSNBC

MSNBC és un canal de notícies nord-americà que emet per cable les 24 hores del dia. El seu nom sorgeix de la combinació de Microsoft i NBC. Va aparèixer en 1995 en competència amb Cable News Network (CNN), i l'any 2014 es va considerar el tercer canal del seu gènere en audiència als Estats Units, després de FOX News i la CNN. Està disponible per a una població d'uns 83,6 milions de llars als Estats Units i emet principalment des dels seus estudis a Secaucus a l'estat de Nova Jersey. Al final de desembre de 2005, Microsoft va anunciar un pla de venda de les accions que posseeix de la cadena a NBC Universal, que es quedarà, en un termini de dos anys, amb el 100% de les accions de la companyia.
A març del 2009 va signar una aliança amb el canal de notícies xilè 24 Hores (propietat de l'emissora estatal Televisió Nacional de Xile (TVN)), la qual va començar les seves transmissions el dia 4 del mateix mes. Amb aquesta aliança li fan front a la CNN, qui feia exactament dos mesos havia inaugurat les transmissions de la seva filial local CNN Xile.
El 2015, per ajudar a reviure la xarxa, que queia en les audiències, Griffin es va canviar la programació d'esquerres i opinió a una programació de notícies. Gairebé tots els programes de notícies amb opinions diürnes es van substituir per programes de notícies més genèrics. El gener de 2021, MSNBC va tenir la seva setmana més ben valorada després de l'Assalt al Capitoli dels Estats Units de 2021, superant les valoracions de Fox News per primera vegada des de l'any 2000. i el febrer de 2021 Rashida Jones succeiria a Phil Griffin com a president el 2021.

## Referències

* ↑ «MSNBC». Acronym Finder.
* ↑ Vaughn, Stephen L. «Cable News Network». A: Encyclopedia of American Journalism (en anglès). Routledge, 2007, p. 75. ISBN 9781135880200.
* ↑ Reuters. «Fox News Dominates Cable News Ratings In 2014, MSNBC Tumbles» (en anglès). HuffPost. HuffPost Media, 30-12-2014. [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ Koblin, John. «MSNBC Reshuffles Its Daytime Lineup Ahead of Brian Williams's Debut» (en anglès). The New York Times, 31-07-2015. [Consulta: 17 desembre 2023].
* ↑ Baker, Sinéad. «Fox News ratings fell below both CNN and MSNBC for the first time since 2000 in the wake of the attack on the US Capitol» (en anglès). Business Insider. Arxivat de l'original el 12 de gener 2021. [Consulta: 17 desembre 2023].
* ↑ Barr, Jeremy. «Rashida Jones, replacing Phil Griffin at MSNBC, will be first Black woman to run a cable news network» (en anglès). Washington Post, 07-12-2020. [Consulta: 17 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Lamassu

Un lamassu, lama o bé lamma (en cuneïforme: 𒀭𒆗, an.kal; en sumeri: $^d$lammař; en accadi: lamassu) és una divinitat de menor o diablessa del panteó sumeri. També es pot conèixer com shedu (en accadi, šēdu), que és la versió masculina de lamassu. Té un caràcter protector i intercessor i fou especialment venerada a Lagash, des del període dinàstic primerenc. Es pensa que el moment àlgid del seu culte el visqué durant el període babilònic antic.

## Referències escrites

S'han trobat moltes manifestacions escrites que en fa referència. Així, els experts es pensen que un o més lamassu habitaven als temples principals. La glíptica també ens en parla i presenta a lamassu amb una figura humana que venera la deessa. En temps més recents es pensa que Lamassu es converti en un terme parasol que fa referència als esperits protectors en general.

## Representacions en l'art

A Assíria, els toros alats o lleons gegants amb cap humà, que flanquejaven les portes de temples i palaus, eren coneguts com a Sedu o Lamassu. El concepte d'aquesta deïtat també es va estendre a Síria. En termes generals, se sol representar en escultura amb cos de lleó o de bou alat amb cap humà que es col·locava a les entrades de les ciutats i a les portes dels palaus assiris com a signe de protecció.
Se'ls considera divinitats benèfiques i protectores, però també infonien temor i respecte als esperits malèfics i als enemics. Existia una llegenda per la qual mataven als quals s'aproximaven, excepte als homes purament bons.

## Referències

* ↑ Kriwaczek, Paul. Babylon : Mesopotamia and the birth of civilization. First U.S. edition, 2012. ISBN 978-1-250-00007-1.
* ↑ Black, Jeremy A. Gods, demons, and symbols of ancient Mesopotamia : an illustrated dictionary. Londres: Published by British Museum Press for the Trustees of the British Museum, 1992. ISBN 0-7141-1705-6.
* 1 2 Leick, Gwendolyn. A dictionary of ancient Near Eastern mythology. Londres: Routledge, 1991. ISBN 0-203-02852-X.
* ↑ «Lamassu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Esfinx
* Querubí
* Serafí
* Minotaure
# Sant Llorenç del Pinell de Brai

Sant Llorenç del Pinell de Brai és una església barroca del Pinell de Brai (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església de planta rectangular d'una nau i capelles laterals, absis recte i campanar al costat de l'epístola, de forma quadrada als dos primers nivells i octogonal al tercer, que és el cos de campanes. Una façana lateral fa de mitgera i a l'altra s'obren les finestres, que són de mides molt reduïdes.
La façana principal és plana i s'hi accedeix per una doble escalinata, des de nivell de la plaça de l'església. S'hi troba la portalada principal (única), centrada a l'eix de la nau, que és clàssica i molt senzilla. Per sobre hi ha una finestra d'ull de bou i rematant la façana una petita espadanya. Coberta de teula àrab.

## Referències

* 1 2 «Sant Llorenç del Pinell de Brai». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Sant Llorenç del Pinell de Brai». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Antonio Doral y Anuncibay

Antonio Doral y Anuncibay (Cartagena, 1787 - Madrid, 19 de setembre de 1855) fou un militar marí i polític espanyol, ministre de Marina durant el regnat d'Isabel II d'Espanya.

## Biografia

Fill d'un oficial de la marina, el 1796 ingressà com a cadet a les Reials Guàrdies Espanyoles i el 1803 fou enviat com a guardiamarina al Ferrol. Destinat a diversos vaixells, el 1805 fou destinat finalment al Santa Ana sota el comandament d'Ignacio María de Álava, amb el que va participar en la batalla de Trafalgar i fou ascendit a alferes de navili.
El 1809 fou ascendit a tinent de fragata i participà en la guerra del francès, distingint-se a Tordesillas, Espinosa de los Monteros i en el setge de Sant Sebastià de 1814, després del qual fou ascendit a tinent de navili. Tanmateix, les seves idees liberals el van portar a donar suport el pronunciament de Juan Díaz Porlier a La Corunya el 1815, raó per la qual fou empresonat al castell de Santo Antón fins a 1819. El 1820 fou destinat a Cuba, on lluità contra els contrabandistes. El 1824 fou destinat al Callao i participà en la batalla d'Ayacucho. Després de la derrota marxà amb les restes de la flota espanyola a les Filipines i d'allí tornà a la Península. Fou destinat a diversos vaixells a les costes de Galícia.
En 1836 fou nomenat capità del port de Cadis. Després s'establí a Madrid, on en 1843 fou ascendit a brigadier i nomenat Major General de l'Armada i vocal de la Junta de Direcció de l'Armada, però en 1845 fou destituït i destinat novament a Cadis. El 1846 fou nomenat novament vocal de la Junta de Direcció de l'Armada i en 1848 vocal de la Direcció General de l'Armada. Durant aquests anys va inventar un cercle per perfeccionar l'agulla de bitàcola, anomenat cercle de Doral.
En 1850 fou nomenat inspector d'una comissió de l'Armada i el 1851 va ocupar uns mesos interinament la cartera del ministeri de Marina en el gabinet de Juan Bravo Murillo. En 1853 seria nomenat ministre titular de Marina en el govern de Francisco Alejandro Lersundi y Ormaechea. El 9 de setembre va haver de dimitir a causa d'unes irregularitats en un contracte amb una empresa subministradora de carbons. Va haver de donar explicacions sobre la seva conducta a les Corts, però va morir abans que dictessin un dictamen sobre els fets.

## Obres

* Círculo de marcar para perfeccionar la aguja de la bitácora (1848)

## Referències

* ↑ Antonio Doral y Anuncibay a todoavante.es
* ↑ Antonio Doral a l'Enciclopedia Vasca Auñamendi
* ↑ Antonio Doral a xtec.cat
# Helicoprion

Helicoprion és un gènere extint de peixos cartilaginosos de l'ordre Eugeneodontiformes que va sorgir per primera vegada en els oceans del Carbonífer superior (fa uns 280 milions d'anys) i va sobreviure a l'extinció massiva del Permià-Triàsic, extingint-se finalment en el Triàsic superior, fa uns 225 milions d'anys.
Les úniques restes fòssils coneguts eren les dents, ordenades en una espiral que recorda molt una serra circular. No va ser fins al descobriment del crani d'una espècie propera Ornithoprion, que hom va adonar-se que l'espiral de dents estava situada a la mandíbula inferior. Aquesta representava totes les dents produïdes per aquest individu en la mandíbula inferior, en la qual les dents més velles i petiets eren desplaçades al centre de l'espiral a mesura que n'anaven apareixent de noves i més grosses. En comparar-lo amb altres eugeneodòntides es pensa que Helicoprion va poder assolir una talla d'uns 10 metres de llarg.
# Banhèras de Luishon

Banhèras de Luishon o Lushon (nom occità) (en francès: Bagnères-de-Luchon, Luchon) és un municipi occità del Luixonès, a la Gascunya, situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània. L'any 2010 tenia 2.593 habitants.
Es considera la capital del parçan o comarca d'Occitània del Luishonès.
Cap a l'est, Luishon comunica amb la Vall d'Aran pel Portilló; a l'oest, amb la vall de Loron, pel coll de Peirasorda; i, al sud, amb la vall de Benasc, pel Portilló de Benasc.
Té un balneari i una estació d'esquí (Luchon-Superbagnères). Fou lloc de residència d'Alexandre Dumas, que va viure a la Ville Marie, al Boulevard Henry Gorsse.

## Fills il·lustres

* David Devriès (1881-1936), tenor lleuger d'òpera.

## Vegeu també

* Malh de Bessons.

## Enllaços externs

* Oficina de Turisme (francès)
* Ajuntament (francès)
* École de sciences avancées de Luchon
# Nico Muhly

Nico Muhly (Randolph, Vermont, 26 d'agost de 1981) és un compositor estatunidenc de música clàssica contemporània i arranjador. Ha treballat i gravat amb músics clàssics i de pop rock. Viu al barri Lower East Side de Manhattan, a la ciutat de Nova York. És un membre de la discogràfica i col·lectiu islandès Bedroom Community.

## Referències

* ↑ Nico Muhly Biography, Nicomuhly.com, retrieved 2012-12-06

## Enllaços externs

* Nico Muhly - Lloc web oficial
# Leonard Bloomfield

Leonard Bloomfield (Chicago, 1 d'abril de 1887 - New Haven, 18 d'abril de 1949) fou un lingüista nord-americà, la influència del qual dominà el desenvolupament de l'estructuralisme a Amèrica, entre el 1930 i el 1950. Es graduà a les universitats de Harvard (el 1906) i Wisconsin (el 1908), i el 1921-1928 fou professor d'alemany a la Universitat d'Ohio. És especialment conegut pel seu llibre Language (1933) (traduït al català per Gabriel Ferrater), en què descriu l'estat de la lingüística del seu temps. També fou un dels membres fundadors de la Linguistic Society of America.
El seu pensament és fortament caracteritzat pels seus principis behavioristes per a l'estudi del significat, la insistència en procediments formals per a l'anàlisi del llenguatge, així com per proveir la lingüística d'una metodologia científica rigorosa. La seva preeminència va decaure a finals dels 1950-1960, amb l'emergència de la gramàtica generativa.
Bloomfield també inicià l'examen genètic de les llengües algonquines, amb la reconstrucció del protoalgonquí.

## Obres

* Introduction to the study of Language (1914)
* Tagalog Texts with Grammatical Analysis (1917)
* Menomini Texts (1928)
* Language (1933)
* The Stressed Vowels of American English (1935)
* Linguistic Aspects of Science (1939)
* Spoken Dutch (1945)
* Spoken Russian (1949)

## Referències

* ↑ McQuown, Norman A. «Leonard Bloomfield (1887-1949)». B.B.A.A. Boletín Bibliográfico de Antropología Americana, Vol. 12, Núm. 2, 1949, pàg. 287-289 [Consulta: 29 setembre 2017].
* ↑ «Leonard Bloomfield». Encyclopædia Britannica [Consulta: 29 setembre 2017].
* ↑ Thomas, Margaret. Fifty Key Thinkers on Language and Linguistics. Routledge, 27 d'abril de 2012, p. 167–173. ISBN 978-1-136-70750-6 [Consulta: 29 setembre 2017].
* ↑ Arellano, Fernando. Historia de la lingüística (Tomo II: La lingüística del siglo XX). Caracas: Universidad Catolica "Andres Bello". Institutos Humanísticos de Investigación, 1977, p. 124–131 [Consulta: 29 setembre 2017].

## Enllaços externs

* A biography Arxivat 2010-06-03 a Wayback Machine..
# Antonio García Duarte

Antonio García Duarte (Antequera, província de Màlaga, 4 de desembre de 1919- Madrid, 25 de gener del 2009) va ser un sindicalista i polític espanyol, senador fins a la V legislatura del Senat d'Espanya.

## Biografia

Amb 14 anys va ingressar a les Joventuts Socialistes d'Espanya, i amb 17 anys s'allistà en l'exèrcit republicà durant la guerra civil espanyola i assolí la graduació de capità. En acabar la guerra fou empresonat a Màlaga, però l'indultaren el 1942 i marxà a Barcelona, on participà en la reorganització de la UGT, del PSOE i de les Joventuts Socialistes de Catalunya. Però fou detingut i torturat, de manera que el 1949 marxà a França, d'on no tornà fins al 1976.
Va ser membre de les Comissions Executives del PSOE i de la UGT, Secretari General de les Joventuts Socialistes i redactor cap d'"El Socialista". Formà part de la Comissió Gestora elegida en el XXVIII Congrés del PSOE. També va ocupar càrrecs en la direcció de la Confederació Internacional d'Organitzacions Sindicals Lliures (CIOSL), i en la Confederació Europea de Sindicats (CES).
Va tornar a Espanya al començament de 1976 sent Secretari d'Organització de la UGT per accelerar la reorganització del sindicat. En les eleccions generals del 15 de juny de 1977 va ser escollit senador per la província de Màlaga. Va repetir com a senador fins a 1996. Va ser escollit també regidor de l'ajuntament d'Antequera entre 1979 i 1983. Va rebre l'any 1996 la Medalla de l'Ateneu de Màlaga. En 2007, va rebre la Medalla d'Or de la Ciutat de Màlaga i el títol de fill adoptiu de la ciutat.

## Referències

* ↑ Antonio García Duarte, senador socialista El País
* ↑ Antonio Garcia Duarte Arxivat 2016-09-21 a Wayback Machine. al web de la UGT
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Muere el dirigente histórico del PSOE Antonio García Duarte a malagahoy.es, 26 de gener de 2009