OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Mòjica

La Casa Mòjica és un edifici noucentista del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquesta torre fou una reforma sobre una casa ja existent.

## Descripció

Casa aïllada situada arran de la carretera i amb jardí a la part posterior. Estructura de planta rectangular, té una planta baixa i dos pisos. Construcció que mostra la influència del noucentisme : Sant Jordi de terracota a la façana principal, coronament de la façana amb motllurats....Per sobre de la façana principal sobresurt un cos que també és coronat. Amb motllures i en el que s'ha fet una galeria de tres arcs de mig punt. La mateixa estructura de galeria també s'ha fet a la façana lateral. Les finestres i balcons d'arc de mig punt són emmarcats per dibuixos esgrafiats.

## Referències

* 1 2 «Casa Mòjica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Saint-Mars-de-Coutais

Saint-Mars-de-Coutais (en bretó Sant-Marzh-ar-C'hoad, en gal·ló Saent-Mar-de-Costt) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 2.404 habitants. Limita amb els municipis de Saint-Léger-les-Vignes, Bouaye, Saint-Philbert-de-Grand-Lieu, Saint-Lumine-de-Coutais, Machecoul, Saint-Même-le-Tenu, Sainte-Pazanne i Port-Saint-Père.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.277 | 1.231 | 1.266 | 1.518 | 1.744 | 1.858 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Jean Charrier | |
# Avellanet (Montferrer i Castellbò)

Avellanet és un nucli de població del municipi de Montferrer i Castellbò i de l'entitat municipal descentralitzada Vila i Vall de Castellbò, a l'Alt Urgell.
El poble es troba a 1.264 metres d'altitud, al pendent de la vall de Pallerols. Hi ha una església dedicada a Sant Joan, sufragània de Noves de Segre, l'edifici és d'estil romànic de nau i absis, amb campanar de cadireta refet al mur de ponent. Té la porta a migdia i una sagristia afegida. El poblet és en un coster amb cases separades, però formant un nucli.
La població ha minvat molt d'habitants tot i que es troba al peu de la carretera d'Adrall a Sort pel coll del Cantó, la N-260. El 1857 tenia 58 habitants, el 1960 26, el 1991 10 i 1 el 2019.

## Referències

* ↑ GGCC, Montferrer i Castellbò: Arxivat 2021-06-08 a Wayback Machine. Altres indrets del terme, Costoja i Avellanet.
* ↑ «251403 Montferrer i Castellbò». Idescat. [Consulta: 24 agost 2020].
# José Manuel Rodríguez Méndez

José Manuel Rodríguez Méndez (A Caridá, Astúries, 1945) és un mestre català d'origen asturià. És diplomat en Magisteri i llicenciat en Pedagogia per la Universitat de Barcelona.
Fou mestre i funcionari del Ministeri de Justícia d'Espanya al llarg dels anys 1968, 1969 i 1970. Posteriorment va exercir com a professor en diverses escoles públiques de l'àrea metropolitana —Graduada San Pedro, de Monistrol de Montserrat, i Jacinto Verdaguer, de Cornellà de Llobregat— i de la ciutat de Barcelona —Príncep de Viana I i Antoni Brusi. El mes de setembre de 1979 es va incorporar com a professor i membre de l'equip directiu del CEIP Catalònia, que es va inaugurar aquell mateix any. Ha estat director del CEIP Catalònia, per reeleccions consecutives, des del curs escolar 1979-1980 fins al curs 2004-2005.
Durant tots aquests anys ha destacat pel seu esforç i dedicació en favor de la integració de l'alumnat estranger i d'ètnies minoritàries mitjançant un programa pilot, aplicat en col·laboració amb els Serveis Socials del districte de Sant Andreu, d'utilització dels recursos de l'escola en l'atenció preferent a les necessitats primàries de les famílies d'aquests alumnes. També ha destacat com a actiu defensor dels hàbits i les actituds cíviques i ha col·laborat en la cohesió social del barri, generant una cultura de participació de la comunitat educativa i del veïnat en tota mena de celebracions, esdeveniments i actes promoguts pel centre. El 2004 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona.
# Casa Portell

La Casa Portell és una obra de Ripoll (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici exempt format per baixos i dues plantes. La porta d'entrada a la casa té els brancals i la llinda de pedra picada; a la dovella central hi ha les lletres AP (Antoni Portell) i la data 1881. Hi ha dues obertures per planta a la façana principal. A la façana que dona al carrer Escorxador hi ha tres obertures tapiades de punt rodó a l'altura de la primera planta. Els baixos presenten les sis arcades del que havia estat el gremi de carnissers; són de punt rodó i construïdes amb maons. Estan estretament vinculades amb la finalitat que havia tingut l'edifici com a corral del bestiar que seria sacrificat a l'escorxador municipal.
Per la banda del carrer Mestre Guich hi ha un jardí, i un cos afegit d'època posterior; a la primera i la segona planta tot són balcons. De les façanes cal destacar el treball de les baranes dels balcons i les reixes de les finestres. La teulada és a quatre vessants, i a sota hi ha una motllura amb línies rectes.
De l'interior de l'immoble destaca l'amplitud, amb un vestíbul repartidor per accedir als pisos superiors i a l'habitatge que queda sota el nivell de carrer. Les baranes són de ferro de fosa, els esglaons de marbre i les obertures de punt rodó. Destaca l'ornamentació vegetal del sostre i la presència de volta catalana.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Portell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Gillette Stadium

El Gillette Stadium és un estadi de futbol i de futbol americà situat a Foxborough (Massachusetts), Estats Units. Situat a prop de la ciutat de Boston.
Inaugurat el 2002 té una capacitat de 68.756 espectadors i és la seu dels New England Patriots de l'NFL i del New England Revolution de la Major League Soccer. Substitueix a l'antic estadi Foxboro Stadium.

## Enllaços externs

* Web oficial del Gillette Stadium
* Web Cam del Gillette Stadium Arxivat 2006-05-30 a Wayback Machine.
# Saint-Mars-du-Désert (Loira Atlàntic)

Saint-Mars-du-Désert (en bretó Sant-Marzh-an-Dezerzh) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament va formar part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 3.985 habitants. Limita amb Petit-Mars, Ligné, Le Cellier, Mauves-sur-Loire, Carquefou i Sucé-sur-Erdre.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.645 | 1.713 | 2.033 | 2.831 | 3.127 | 3.405 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1983-1996 | Philippe Touzot |
| 1996-2001 | Roger Lecomte |
| 2001-2008 | Annie-France Touzot |
| 2008- | Frédéric Maindron |
# José María Enciso Madolell

José María Enciso Madolell (1894-1938) va ser un militar espanyol.

## Biografia

Va néixer en 1894. Militar professional, pertanyia a l'arma d'infanteria. Segons han assenyalat alguns historiadors, durant el període de la Segona República va ser un dels fundadors de la Unió Militar Republicana Antifeixista (UMRA) al costat d'altres oficials de l'exèrcit.
El juliol del 1936 ostentava el rang de capità i es trobava destinat en el Batalló presidencial, a Madrid. Una vegada començada la contesa, es va posar al comandament d'una columna que portava el seu nom —la qual tenia per nucli al disciplinat Batalló presidencial. A l'octubre-novembre, juntament amb Fernández Cavada es va situar en la Casa de Campo durant els primers atacs de la defensa de Madrid (que van esdevenir posteriorment en la batalla de la Ciutat Universitària).
El 31 de desembre de 1936 va ser creada la 44a Brigada Mixta i Enciso va quedar al seu comandament, intervenint en un fallit assalt a l'Hospital Clínic de la Ciutat Universitària al començament de gener de 1937. El 27 de març va deixar el comandament de la unitat, en passar a liderar una divisió. També va estar al comandament de forma accidental i per poc temps de la 24a Brigada Mixta. Posteriorment va manar la 10a Divisió del XVIII Cos d'Exèrcit, amb la qual al juliol de 1937 va participar part en la batalla de Brunete. Temps després també va manar la 72a Divisió. Al març de 1938 va caure presoner en el front d'Aragó, i posteriorment fou jutjat per una cort marcial i afusellat a Saragossa.

## Referències

* ↑ Thomas, 2001, p. 1029.
* ↑ Thomas, 1976, p. 561.
* ↑ Alpert, 2013, p. 13-14.
* 1 2 Engel, 1999, p. 52.
* ↑ Martínez Reverte, 2004, p. 229.
* ↑ VV.AA., 1990, p. 408.
* ↑ Engel, 1999, p. 53.
* ↑ Engel, 1999, p. 38.
* ↑ Zaragoza, 1983, p. 54.
* ↑ Martínez Bande, 1972, p. 114, 265.
* ↑ Engel, 1999, p. 231.
* ↑ Herrero Pérez, 2017, p. 325.
* ↑ Alpert, 2013, p. 331.

## Bibliografia

* Alpert, Michael. The Republican Army in the Spanish Civil War, 1936-1939. Cambridge University Press, 2013.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Herrero Pérez, José Vicente. The Spanish Military and Warfare from 1899 to the Civil War. Palgrave Macmillan, 2017.
* Martínez Bande, José Manuel. La Ofensiva sobre Segovia y la batalla de Brunete. Madrid: San Martín, 1972.
* Martínez Reverte, Jorge. La Batalla de Madrid. Madrid: Crítica, 2004.
* Thomas, Hugh. Historia de la Guerra Civil Española. Barcelona: Círculo de Lectores, 1976. ISBN 84-226-0874-X.
* Thomas, Hugh. The Spanish Civil War. Londres: Penguin Books, 2001.
* VV.AA.. Historia general de España y América XVII. La segunda república y la guerra civil. Madrid: Ediciones Rialp, 1990.
* Zaragoza, Cristóbal. Ejército Popular y Militares de la República, 1936-1939. Barcelona: Ed. Planeta, 1983.
# Casa al carrer del Port, 27 (l'Escala)

La casa al Carrer del Port, 27 és un edifici al nucli antic de l'Escala (a l'Alt Empordà) a la part septentrional del nucli, amb la façana principal orientada al Carrer del Port.
Edifici de planta rectangular format per tres crugies, amb la coberta a dues vessants de teula i distribuïda en planta baixa i dos pisos. La façana principal presenta, a la planta baixa, dos portals d'arc rebaixat emmarcats amb carreus de pedra, als laterals, i al centre, un altre portal rectangular de pedra, amb una obertura ovalada al damunt. A la primera planta hi ha tres finestrals rectangulars, bastits amb carreus de pedra, amb sortida a tres balcons exempts, amb llosana motllurada. A la façana principal, a la barana obrada en ferro del balcó central hi ha la data de 1847, referent a la inauguració de l'edifici. La segona planta presenta un balcó central, de mides més petites, i dues finestres laterals emmarcades amb carreus de pedra també. La façana està rematada amb una cornisa motllurada.
La resta del parament es troba arrebossat als pisos superiors i força transformat a la planta baixa, combinant el mateix revestiment amb plafons de ceràmica.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa al carrer del Port, 27». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 octubre 2017].
# Noisettes

Noisettes és un grup d'indie rock format l'any 2003 la baixista Shingai Shoniwa, el guitarrista Dan Smith, i el bateria Jamie Morrison. La seva cançó coneguda internacionalment és “Don't upset the Rhytm” més coneguda com a “Go Baby, Go Baby Go”. Les primeres notícies de la banda van ser bastant positives, ja que Entertainment Weekly col·loquen a la banda en la seva llista de novembre de 2005, ja que van posar a la banda com una de les “6 millors bandes d'Indie Britanic”.
What's The Time Mr. Wolf? és l'àlbum debut de Noisettes. Va ser llançat el 5 de febrer de 2007. L'àlbum va ser gravat en un període de dos anys. L'any 2009 van llençar al mercat el seu segon disc Wild Young Hearts El gener de 2009 la cançó Don't upset The Rhythm va aparèixer a l'anunci per al Mazda 2. La cançó va ser el segon single del seu segon àlbum Wild Young Hearts. L'àlbum va ser llançat el 20 abril de 2009.
# Badia Immunda

La Badia Immunda (en grec Ακάθαρτος κόλπος, Akàthartos kolpos; en llatí Sinus Immundus) és un entrant d'aigua a la costa egípcia de la mar Roja, coneguda des de l'antiguitat. Se situa lleugerament al nord del Tròpic de Càncer. La localitat que es troba a la secció més interna de la badia és l'antiga Berenice, per la qual cosa la badia es coneix actualment en àrab com a «badia de Berenice» (خليج برنيس, Khalij Bernís); habitualment és coneguda també pel seu nom en anglès, Foul Bay. La part septentrional de la Badia Immunda és una península anomenada Ras Banàs.
A la badia hi ha diverses illes, formades per la convergència de dues plaques continentals sota de la mar Roja:
* Mukawwa (مكوى)
* Zabargad (زبرجد), tradicionalment coneguda com l'illa de Sant Joan
* Rocky (روكي)
La Badia Immunda és popular entre els turistes per les seves oportunitats de bussejar-hi. Corrents forts i perillosos la limiten només a bussejadors experimentats per a alguns llocs on poden observar coralls.
# Saint-Pol-sur-Mer

Saint-Pol-sur-Mer (neerlandès Sint-Pols-aan-Zee) és un municipi francès situat al departament del Nord i a la regió dels Alts de França. L'any 2006 tenia 22.100 habitants. Limita a l'oest amb Dunkerque, Fort-Mardyck i Petite-Synthe.
El municipi va ser creat el 1877, separant-se del de Petite-Synthe, una vila absorbida com a barri per Dunkerque. En 2003 es va convocar un referèndum per decidir la possible fusió amb Dunkerque però el resultat va ser negatiu (amb una forta abstenció). En destaca el campanar local, amb un autòmat entre els quatre més grans del món. Igualment cal destacar l'església neogòtica de Saint Benoît.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | - | - | - | 4 406 | 5 200 | 6 312 | 7 492 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 9 031 | 9 799 | 10 258 | 10 492 | 11 658 | 12 422 | 12 729 | 10 369 | 14 071 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 18 686 | 19 084 | 20 867 | 23 055 | 23 832 | 23 337 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1966-1971 | Jules Hemeilrijk | |
| 1971-1995 | Gaston Tirmarche | PS |
| 1995- | Christian Hutin | MRC |

## Personatges il·lustres

* Robert Prigent, polític
# Casa de troncs

Una casa de troncs és constructivament com una cabana, una casa feta de troncs i llenya que no ha sigut serrada de manera "convencional" en una serradora. El terme casa de troncs es prefereix actualment per part dels constructors, ja que cabana indica una casa de menor mida i més rústica, com una cabana de caçadors en un bosc. Hi ha dos tipus de cases de troncs:
* Fetes a mà: generalment fetes de troncs pelats i sense fer canvis en la seva aparença, tal com estaven en els arbres.
* Modelades, fetes amb un motlle, on els troncs han passat per un procés de manufacturació que converteix els troncs i els s'homogeiniza en grandària i aparença.
Les cases fetes a mà s'han construït durant segles a Escandinàvia, Rússia i Europa de l'est. Es tractava de construir una casa amb arbres, una destral i un ganivet Els colonitzadors escandinaus de Nova Suècia van portar aquest art de la construcció a Amèrica del Nord a principis del segle xviii, on va ser ràpidament adoptat per altres colonitzadors i nadius americans. Possiblement, les cases més antigues de les quals es té constància siguin les de C. A. Nothnagle Log House (cap a 1640) a New Jersey.
A la dècada de 1920, van aparèixer al mercat les primeres cases modelades, utilitzant fustes pre-tallades i tornejades per màquines. Moltes de les "log homes" d'avui en dia són d'aquest tipus, sobretot perquè requereixen menor tasca intensiva que les fetes a mà. Existeixen al voltant de 500 empreses a Amèrica del Nord dedicades a aquesta tasca i construint tant les elaborades a mà com les modelades.

## Vegeu també

* Izba

## Referències

* ↑ Holanda, Jerri, "Norwegian Wood, A Tradition of Building", Rizzoli Intl Publications1990
* ↑ Opolovnikov, Alexander, "The Wooden Architecture of Russia ", Harry Abrams, Inc, 1989
* ↑ Phleps, Hermann, "The Craft of Log Building", Harpers Collins Reprintable edition, 1989
* ↑ Bruce D. Bomberger (1991), The Preservation and Repair of Historic Log Buildings , Preservation Briefs # 26, Heritage Preservation Services Division, National Park Service

## Enllaços externs

* National Park Service information on log Cabins Arxivat 2011-10-08 a Wayback Machine.
* Log houses a Curlie
* International Log Builders Association (Handcrafters)
# Saint-Viaud

Saint-Viaud (en bretó Sant-Widel-Skovrid, en gal·ló Chauvae) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 2.046 habitants. Limita amb Paimbœuf, Corsept, Saint-Père-en-Retz, Arthon-en-Retz i Frossay.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.488 | 1.508 | 1.359 | 1.576 | 1.713 | 1.837 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971-2001 | Fernand Bouchereau | |
| 2001- | André Barreau | |
# Adelaida de Forcalquer

Adelaida o Alix de Provença (després coneguda com a Adelaida I de Forcalquer), morta el 1129 a Avinyó, va ser comtessa de Provença després comtessa de Forcalquer des de la mort del seu pare, sobrevinguda entre 1063 i 1067 a la seva pròpia mort. Era filla de Guillem IV Bertran, comte de Provença, i d'Adelaida de Cavenez (o Adeladia de Rigino); era besneta per línia paterna de Guillem II de Provença-Arle.
No era encara casada a la mort del seu pare i, per tant, no estava dotada, i per això va succeir-lo com a comtessa de Provença, en indivisió amb els seus cosins Bertran I de Tolosa i de Trípoli, i II de Provença-Avinyó i Bertran II. Posseïa en propietat el castell de Forcalquer.
Es va casar el 1079 amb Ermengol IV, comte d'Urgell, i va ser la mare de:
* Guillem III de Forcalquer (nascut vers 1080, † 1129), comte de Forcalquer.
* Sança o Adelaida, morta jove.
El 1092, el seu marit va morir i el comtat d'Urgell va passar al fillastre d'Adelaida Ermengol V (nascut d'un primer matrimoni del comte Ermengol IV) i llavors es va instal·lar amb el seu fill Guillem a Provença, al seu castell de Forcalquer. L'any següent, la casa de Provença es va apagar amb la mort de Bertran II, i els seus drets van passar a Gerberge, casada amb Gilbert de Millau, comte de Gavaldà, passant després, el 1115, al casal de Barcelona. Els conflictes d'interessos entre les cases de Tolosa de Llenguadoc i de Barcelona van causar les guerres baussenques i van portar a un repartiment territorial de Provença. Un primer acord atribuïa el nord de Durance a la casa de Tolosa i ignorava els drets d'Adelaida i de Guillem, instal·lats en aquesta zona. Gràcies a l'allunyament dels comtes de Tolosa, ocupats a les croades, pogueren administrar una part del suposat territori tolosà i Adelaida va agafar el títol de "comtessa de Forcalquer" a partir de 1110 Un segon repartiment sobrevingut a la meitat del segle xii, reconeixia el seu drets compartint el marquesat entre les cases d'Urgell i de Tolosa de Llenguadoc.

## Font

* Foundation for Medieval Genealogy : els comtes de Provence
* Edouard Baratier, Histoire de la Provence, Editions Privat, Tolosa, 1990 ISBN 2-7089-1649-1

## Notes

* ↑ «Adelaida de Forcalquer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Parc natural del Luberon: Al voltant de l'any mil al país de Forcalquer, catàleg d'exposició, 2007, pàg. 29
# Kleinschwabhausen

Kleinschwabhausen és un municipi situat al districte de Weimarer Land, a l'estat federat de Turíngia (Alemanya), a una altitud de 300 metres. La seva població a finals de 2016 era d'uns 225 habitants i la seva densitat poblacional, de 60 hab/km².
Està situat prop de les ciutats de Jena, Weimar i Erfurt —la capital de l'estat.

## Referències

* ↑ destatis.de Estadístiques d'Alemanya. Consultat el 12 de juny de 2018
* ↑ statistiks.de Arxivat 2018-07-08 a Wayback Machine. Estadístiques de Turingia. Consultat el 12 de juny de 2018
* ↑ Citypopulation.de Estadístiques de Turingia. Consultat el 12 de juny de 2018

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial del districte de Weimarer Land
# Casa i magatzem Josep Casanovas

La casa i magatzem Josep Casanovas és un conjunt d'edificis del centre de Terrassa (Vallès Occidental), situats al carrer de Sant Leopold, a la cantonada amb el carrer de Sant Isidre, i protegits com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt de dues edificacions contigües, casa i magatzem; la casa, a l'esquerra, consta de planta baixa, pis i golfes. El cos petit, el magatzem, està rematat per una sèrie de merlets escalonats, i el més alt per una coberta a quatre aigües amb potent ràfec que recolza sobre una cornisa motllurada i permòdols. El pis superior forma una galeria amb una successió de finestres separades per columnes i capitells.
Les façanes combinen l'estucat amb el maó vist, material que s'empra també per ressaltar les obertures i les cornises.

## Referències

* ↑ «Casa i magatzem Casanovas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 octubre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Rafael Rodríguez de Arias y Villavicencio

Rafael Rodríguez de Arias y Villavicencio (San Fernando, 1820 – Madrid, 2 d'agost de 1892) va ser un polític i marí espanyol.

## Biografia

Ingressà en l'Escola Naval Militar en 1836, ascendí a alferes de navili en 1842, a tinent de navili en 1847, a capità de fragata en 1857 i el 1864 a capità de navili. Es casà amb Joaquina Heras y Mergelina, marquesa de Blegua. Contraalmirall en 1872. Comandant general de l'esquadra del Mediterrani. Va ser capità general de les Filipines en 1880. Va ser ministre de Marina entre el 13 de maig i el 31 de desembre de 1874 en un gabinet Zabala; entre el 13 de gener i el 13 d'octubre de 1883 i des del 10 d'octubre de 1886 al 21 de gener de 1890, en gabinets presidits per Sagasta. Fou senador per Santa Clara (Cuba) en 1881 i senador vitalici en 1886. Vicepresident del Consell Suprem de Marina. Té un carrer dedicat a Bilbao.

## Referències

* ↑ Rafel Rodríguez de Arias a geneanet
* 1 2 «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2018-10-05. [Consulta: 29 agost 2015].
* ↑ Fitxa del Senat

## Enllaços externs

* Biografia a todoavante.es
# Clàudia Xiva

Clàudia Domingo i Xiva, més coneguda pel nom artístic de Clàudia Xiva, (Amposta, 2002) és una cantant catalana, especialment coneguda pel seu pas pel concurs de TV3 Eufòria. Estudiant de Publicitat i Relacions Públiques a la Universitat Pompeu Fabra i amb família de músics, va ser expulsada del programa a la segona gala, amb un 48% dels vots. Tanmateix, va ser repescada a la gala 7, sumant un 25% dels vots a la segona ronda de votacions, gràcies a la seva interpretació de la cançó "You're Beautiful" de la cantant estatunidenca Christina Aguilera. Després de salvar-se, dues gales després de ser repescada i de ser candidata a favorita a la gala 9, va ser expulsada per segona vegada amb el 27% dels vots, a una passa de convertir-se en semifinalista. Així doncs, va ser la dotzena expulsada del programa.

## Referències

* ↑ «L’ampostina Clàudia Xiva endolça la primera gala d'Eufòria de TV3». [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «Una ampostina de 19 anys és concursant d'Eufòria de TV3, escollida d'entre més de 1.500 aspirants». [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «L'Edu i la Clàudia, de nou, concursants d'"Eufòria"». [Consulta: 9 agost 2022].