OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llei de Boyle

La llei de Boyle (o llei de Boyle-Mariotte) és una de les lleis dels gasos. La llei de Boyle, rep el seu nom del naturista irlandès Robert Boyle (1627-1691) que la descobrí el 1662. El físic francès Edme Mariotte (1620-1684) la descobrí de manera independent el 1676 i, per tant, a vegades s'anomena llei de Boyle-Mariotte o llei de Mariotte. La llei anuncia que, per als gasos ideals, si la temperatura (T) és constant, pressió (P) i volum (V) són inversament proporcionals.Matemàticament s'expressaria:
$PV=k\,$
on $k\,$ seria constant si la temperatura i la massa del gas romanen constants.
Si augmenta la pressió, el volum disminueix, i si la pressió disminueix, el volum augmenta. Així, no és necessari conèixer el valor exacte de la constant k a l'utilitzar la llei. És per això que s'acostuma a enunciar:
$\qquad P_{1}V_{1}=P_{2}V_{2}$
$\qquad P*V=constant$
Combinant-la juntament amb la llei de Charles i Gay-Lussac i amb la de Graham es pot obtenir la llei dels gasos ideals.
En l'experiment per verificar la llei de Boyle, la temperatura s'ha de mantenir constant (variable de control).

## Referències

* ↑ «Boyle's Law .. Animated». [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ West, John B. «The original presentation of Boyle’s law» (en anglès). Journal of Applied Physiology, 87, 4, 01-10-1999, pàg. 1543–1545. DOI: 10.1152/jappl.1999.87.4.1543. ISSN: 8750-7587.
* ↑ Girill, T. R. «The First Law of Elasticity». American Journal of Physics, 40, 1, 1-1972, pàg. 16. DOI: 10.1119/1.1986435. ISSN: 0002-9505.
* ↑ «7.18: Reversible vs. Irreversible Pressure-Volume Work» (en anglès), 25-05-2019. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ Ivanov, Dragia Trifonov «Experimental verification of Boyle’s law and the ideal gas law». Physics Education, 42, 2, 01-03-2007, pàg. 193–197. DOI: 10.1088/0031-9120/42/2/011. ISSN: 0031-9120.
* ↑ Watson, Keith L. Gases (en anglès). Londres: Macmillan Education UK, 1998, p. 175. DOI 10.1007/978-1-349-14714-4_19. ISBN 978-1-349-14714-4.
# Llenguatge de programació de primera generació

Un llenguatge de programació de primera generació (1GL) és un llenguatge de programació a nivell de màquina i pertany als llenguatges de programació de baix nivell.
Un llenguatge de programació de primera generació (1GL) és una agrupació de llenguatges de programació que són llenguatges a nivell de màquina utilitzats per programar ordinadors de primera generació. Originalment, no s'utilitzava cap traductor per compilar o muntar el llenguatge de primera generació. Les instruccions de programació de primera generació es van introduir a través dels interruptors del panell frontal del sistema informàtic.
Les instruccions de 1GL estan fetes de nombres binaris, representats per 1 i 0. Això fa que el llenguatge sigui adequat per a la comprensió de la màquina, però molt més difícil d'interpretar i aprendre pel programador humà.
El principal avantatge de programar en 1GL és que el codi es pot executar de manera molt ràpida i molt eficient, precisament perquè les instruccions les executa directament la unitat central de processament (CPU). Un dels principals inconvenients de programar en un llenguatge de baix nivell és que quan es produeix un error, el codi no és tan fàcil de solucionar.
Els llenguatges de primera generació estan molt adaptats a un ordinador i una CPU específics i, per tant, la portabilitat del codi es redueix significativament en comparació amb els llenguatges de nivell superior.
Els programadors moderns encara utilitzen ocasionalment codi a nivell de màquina, especialment quan es programen funcions de nivell inferior del sistema, com ara controladors, interfícies amb firmware i dispositius de maquinari. Les eines modernes, com ara compiladors de codi natiu, s'utilitzen per produir nivell de màquina a partir d'un llenguatge de nivell superior.

## Referències

* ↑ «Generation of Programming Languages» (en anglès americà), 22-10-2017. [Consulta: 11 abril 2024].
* ↑ «10.5.1: Language Generations» (en anglès), 01-06-2022. [Consulta: 11 abril 2024].
* ↑ «Programming Language Generations» (en anglès americà), 01-08-2021. [Consulta: 11 abril 2024].
* ↑ «Programming languages generations» (en anglès), 24-02-2024. [Consulta: 11 abril 2024].
# Lluís IX de Hessen-Darmstadt

Lluís IX de Hessen-Darmstadt (en alemany Ludwig IX von Hessen-Darmstadt), va néixer a Darmstadt, Alemanya, el 15 de desembre de 1719, i va morir a Pirmasens el 13 de maig de 1790. Va ser Landgravi de Hessen-Darmstadt des de 1768 fins a 1790.

## Biografia

Lluís era fill de Lluís VIII i de Carlota de Hanau-Lichtenberg. A la mort del seu pare, el 1768, va succeir-lo i va ocupar-se de seguida de la reconstrucció del país: va fundar personalment la ciutat de Pirmasens, que havia estat un petit poble de 30 cases i que durant el seu govern va arribar als 7.000 habitants.
El 12 d'agost de 1741 es va casar amb Carolina de Zweibrucken-Birkenfeld (1721-1774), filla del Comte Palatí Cristià III i de Carolina de Nassau-Saarbrücken. El matrimoni va tenir vuit fills:
* Carolina (1746-1821), casada amb Federic V de Hessen-Homburg
* Frederica Lluïsa (1751-1805), casada amb el rei Frederic Guillem II de Prússia i, per tant, Reina de Prússia
* Lluís X (1753-1820). També Archiduc de Hessen amb el nom de Lluís I, casat amb la seva cosina Lluïsa
* Amàlia Frederica (1754-1832), casada amb Carles Lluís de Baden
* Guillemina Lluïsa (1755-1776), casada amb Pau I de Rússia i, per tant, tsarina de Rússia
* Lluïsa Augusta (1757-1830), casada amb l'Archiduc Carles August de Saxònia-Weimar-Eisenach
* Frederic (1759-1802)
* Cristià (1763-1830)

## Bibliografia

* Manfred Knodt: Die Regenten von Hessen-Darmstadt. Darmstadt 1976
* Ph. A. F. Walther: Der Darmstädter Antiquarius S. 237 ff.(en alemany)
* Carl Eduard Vehse: Geschichte der deutschen Höfe seit der Reformation S. 369 ff. (en alemany)
* Wikisource: Allgemeine Deutsche Biographie "Ludwig (Landgraf von Hessen-Darmstadt)" (en alemany)

## Enllaços externs

* «GeneAll.net - Ludwig IX, Landgraf von Hessen-Darmstadt».
# Creu dels Quatre Ulls

La Creu dels Quatre Ulls, o Foradada, és una creu de terme gòtica de Guimerà (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una creu de quatre ulls o foradada ubicada aproximadament a dos quilòmetres al nord de la població de Guimerà, la funció de la qual era separar i remarcar els dos termes municipals veïns de Ciutadilla i Guimerà. Aquesta creu és d'estil gòtic primitiu corresponent al segle xiv. És erigida damunt d'una graonada rectangular molt destacable. Encapçalant un fust octogonal hi ha un capitell o nus de vuit cares desiguals, a dues de les quals, les corresponents a l'anvers i al revers de la creu, hi sobresurten una parella de figures per banda. A la cara on es troba Crist crucificat, es pot identificar Sant Isidre, acompanyat d'una figura femenina, el braç dret de la qual es troba lligat amb una corda. Al revers de la creu hi ha les figures de Sant Pere i Sant Miquel Arcàngel. La forma superior de la creu té inserida aquesta estructura lobulada que deixa entreveure aquest motiu de quatre ulls. Als extrems de la creu hi ha uns quadrats amb alts relleus florals.

## Història

Creu de quatre ulls o foradada ubicada aproximadament a dos quilòmetres al nord de la població de Guimerà, la funció de la qual era separar i remarcar els dos termes municipals veïns de Ciutadilla i Guimerà.

## Referències

* ↑ Bastardes i Parera, Albert. Les Creus al Vent. Barcelona: Millà, 1983, p. 131. ISBN 84-7304-083-X.
* 1 2 «Creu dels Quatre Ulls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Unión Democrática del Trabajo (Izquierda Obrera Nacional)

La Unión Democrática del Trabajo (Izquierda Obrera Nacional) va ésser un partit polític fundat a l'octubre del 1931 a Barcelona.

## Referències

* ↑ Molas, Isidre (ed.): Diccionari dels Partits Polítics de Catalunya. Segle XX. Enciclopèdia Catalana, S.A. Barcelona, març del 2000. ISBN 84-412-0466-7, plana 339.
# Imma Colomer Marcet

Imma Colomer Marcet (Barcelona, 1948) és una actriu i directora catalana de teatre, televisió i cinema. També és co-fundadora del Teatre Lliure i de la companyia Els Comediants.

## Treballs destacats
### Teatre

* Non Plus Plis (1972)
* Catacroc (1973)
* Les tres germanes de Txékhov, amb Maife Gil (Maixa), Imma Colomer (Olga), Muntsa Alcañiz (Irina), Anna Lizaran, Lluís Homar, Rafael Anglada. Direcció de Lluís Pasqual i Fabià Puigserver. Estrenada al Teatre Lliure (juny 1979)
* Tango de Dom Joan de Quim Monzó (1987).
* Titànic 92 (1989).
* Elsa Schneider (1989).
* La Señorita de Trevélez (1990).
* No havies d'haver vingut (1991).
* Desig (1991).
* El Desengany (1992).
* Càndid (1996).
* L'auca del Senyor Esteve (1997).
* La Serventa Amorosa (1997).
* Morir (1998).
* Els Gegants de la Muntanya (2000).
* La Mare Coratge (2001).
* El Pati (2002).
* Ronda de Mort a Sinera (2002).
* L'escola de Dones (2003).
* La Finestra Tancada (2005).
* La Plaça del Diamant (2007).

### Televisió

* La Caixa Sàvia (1989).
* Qui? (1990).
* Chicas de Hoy en Día (1990).
* El Joc del Segle (1992).
* Barrio Sésamo (1996).
* Laberint d'ombres (1998-1999).
* El Comisario (2000).
* Mirall trencat (2002).
* Pets & Pets (2002).
* Carbalho (2002).
* Majoria absoluta (Capítols del 19 al 35). (2003).
* Hospital Central (2003).
* Ventdelplà (2005).

### Cinema

* Tras el Cristal (1986)
* Vida privada (1987)
* Ho sap el ministre? (1991)
* Don Jaime, el conquistador (1994)
* Gimlet (1995)
* Dones (2000)
* La memòria i el perdó (2001)
* Frágil (2004)
* Quito (2004)
* 53 dies d'hivern (2006)

## Premis i reconeixements

L'any 2017 va obtenir el Premi Gonzalo Pérez de Olaguer, així com el Premi Ciutat de Barcelona de Teatre per la seva interpretació a l'espectacle Un tret al cap. L'any següent va rebre el Premi Memorial Margarida Xirgu pel seu paper a Que rebentin els actors, de Gabriel Calderón.

## Referències

* ↑ «L'actriu Imma Colomer dirigeix "After Play", a la sala Atrium». CCMA, 11-04-2013. [Consulta: 15 agost 2016].
* ↑ «Els 10 anys al Lliure van ser els més interessants de la meva vida». Teatral, 31-03-2011. Arxivat de l'original el 2017-10-03. [Consulta: 15 agost 2016].
* ↑ «La crítica teatral premia ‘Davant la jubilació’». Ara.cat.
* ↑ «Teatre – PREMIS CIUTAT DE BARCELONA». [Consulta: 6 maig 2021].
* ↑ «Margarida Xirgu». [Consulta: 3 agost 2022].
# Mollerics calçats

Els mollerics calçats són mollerics caracteritzats per presentar un anell membranós. Aquest és poc visible quan els bolets són madurs, adults.
En madurar, l'anell tendeix a adherir-se a la superfície de la cama i a perdre la textura per la qual cosa acostuma a desaparèixer deixant només una marca esvaïda sobre la cama. Cal analitzar exemplars en fases juvenils per assegurar-ne la seva existència.

## Espècies

A Catalunya les espècies de mollerics calçats més corrents són:
* Suillus luteus, molleric calçat
* Suillus flavidus, molleric calçat groguenc
* Suillus viscidus. molleric de làrix d’esponja grisa
* Suillus grevillei, molleric de làrix d’esponja groga

## Referències

* 1 2 Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* ↑ Llistosella, Jaume. «Mòdul Fongs. Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya. Generalitat de Catalunya i Universitat de Barcelona.», 2013.
# Remo Bertoni

Remo Bertoni (Varese, 21 de juny de 1909 - Milà, 18 de setembre de 1973) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1929 i 1939. El seu èxit més important fou la medalla de plata al Campionat del Món de ciclisme de 1932 i una etapa del Giro d'Itàlia del mateix any.

## Palmarès

* 1929
** Campió d'Itàlia de la categoria independent
** Medalla de plata al Campionat del Món de Ciclisme Amateur
* 1931
** 1r del Gran Premi Bendoni
** 1r del Gran Premi Masnego
** Vencedor de 2 etapes al Giro de la Campània
* 1932
** 1r de la Treviso-Monte Grappa
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Medalla de plata del Campionat del Món de ciclisme
* 1933
** 1r de la Pistoia-Prunetta
* 1934
** 1r de la Castellanza-Macugnaga
** 1r de la Cittiglio-Leffe
** Vencedor del Gran Premi de la Muntanya al Giro d'Itàlia
* 1938
** 1r de la Copa Victoria
* 1939
** Campió d'Itàlia de Ciclocross

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1932. 3r de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1933. 19è de la classificació general
* 1934. 6è de la classificació general i vencedor del Gran Premi de la Muntanya
* 1935. 6è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1935. Abandona (8a etapa)

## Referències

* ↑ «BERTONI Remo». [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Remo BERTONI» (en italià). [Consulta: 14 agost 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès i biografia de Remo Bertoni Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (italià)
# Adolfo Leoni

Adolfo Leoni (Gualdo Tadino, Umbria, 13 de gener de 1917 - Massa, 19 d'octubre de 1970) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1938 i 1952.
Com a ciclista amateur va guanyar el Gran Premi d'Europa de 1936 i el Campionat del món de 1937. Com a professional va aconseguir una setantena de victòries, entre les que destaquen 17 etapes del Giro d'Itàlia, una del Tour de França i un campionat d'Itàlia en ruta.
Una vegada retirat va obrir una botiga de bicicletes a Milà i va seguir la carrera de la seva dona, la soprano Maria Luisa Cioni. Va morir l'any 1970 amb només 53 anys, a causa d'un infart. Va ser enterrat en una tomba familiar al cementiri de Bruzzano.

## Palmarès

* 1937
** Campió del món en ruta amateur
* 1938
** 1r de la Copa dels 2 Mars
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa del Tour dels 3 Mars
** Vencedor d'una etapa del Giro de la Campània
* 1939
** 1r de la Copa Bernocchi
** 1r del Giro del Vèneto
** 1r a la Milà-Màntua
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1940
** 1r a la Milà-Màntua
** 1r del Gran Premi Leptis Magna i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 4 etapes del Giro d'Itàlia
* 1941
** Campió d'Itàlia en ruta
** 1r al Giro del Laci
* 1942
** 1r de la Milà-Sanremo
** 1r del Giro de l'Emília
* 1945
** 1r de les Tres Valls Varesines
* 1946
** 1r del Giro d'Emília
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor de 2 etapes de la Mònaco-París
* 1947
** Vencedor de 3 etapes del Giro d'Itàlia
* 1948
** 1r de la Sàsser-Càller
** Vencedor de 2 etapes del Giro d'Itàlia
* 1949
** 1r del Giro del Piemont
** Vencedor de 3 etapes del Giro d'Itàlia
* 1950
** 1r del Circuit de Brabant
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1951
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1938. Abandona (10a etapa). Vencedor d'una etapa
* 1939. 22è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1940. 28è de la classificació general. Vencedor de 4 etapes
* 1946. Abandona. Vencedor d'una etapa
* 1947. 21è de la classificació general. Vencedor de 3 etapes
* 1948. Abandona. Vencedor de 2 etapes
* 1949. 4t de la classificació general. Vencedor de 3 etapes. Porta el mallot rosa durant 8 etapes
* 1950. Abandona. Vencedor d'una etapa
* 1951. 62è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 1950. Abandona (12a etapa). Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «LEONI Adolfo». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «Palmarès d'Adolfo Leoni (Ita)». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Adolfo LEONI» (en italià). [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ Bossi, Leonardo. «Adolfo Leoni - L'uomo e il campione» (en italià). [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «Adolfo Leoni», 11-04-2016. [Consulta: 4 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès d'Adolfo Leoni (francès)
# Francesco Gavazzi

Francesco Gavazzi (Morbegno, Llombardia, 1 d'agost del 1984) és un ciclista italià, professional des del 2007 i fins al 2023.
En el seu palmarès destaquen una etapa de la Volta a Espanya de 2011 i dues de la Volta al País Basc, el 2010 i 2011.

## Palmarès

* 2003
** Vencedor d'una etapa del Giro de la Vall d'Aosta
* 2006
** Campió d'Itàlia sub-23 en ruta
** Vencedor d'una etapa del Baby Giro
** 1r al Giro de Toscana sub-23
** 1r al Giro del Canavese
** 1r al Trofeu Sportivi di Briga
* 2009
** 1r al Rund um die Nürnberger Altstadt
* 2010
** 1r a la Coppa Agostoni
** 1r al Trittico Lombardo
** Vencedor d'una etapa de la Volta al País Basc
** Vencedor d'una etapa del Giro de Sardenya
* 2011
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Portugal
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa de la Volta al País Basc
* 2012
** Vencedor d'una etapa del Tour de Pequín
* 2015
** Vencedor d'una etapa del Volta a Mèxic
* 2016
** 1r al Memorial Marco Pantani
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal
* 2018
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Burgos
* 2019
** Vencedor d'una etapa al Tour del Llemosí

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2008. 89è de la classificació general
* 2009. 69è de la classificació general
* 2015. 58è de la classificació general
* 2018. 53è de la classificació general
* 2019. 58è de la classificació general
* 2021. 29è de la classificació general
* 2022. 67è de la classificació general
* 2023. 67è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2010. 105è de la classificació general
* 2013. 84è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2011. 58è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «GAVAZZI WITHDRAWAL, EOLO KOMETA SALUTE READY TO KEEP IT: “THANK YOU CAPTAIN!”» (en anglès). news.italy24, 15-10-2023. [Consulta: 19 octubre 2023].
* ↑ «Eolo-Kometa Cycling Team». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 5 gener 2021. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ «The EOLO-KOMETA Cycling Team roster is completed by Lorenzo Fortunato, Francesco Gavazzi and Luca Wackermann». Plantilla:Ct. Hayf Sports S.L., 26-11-2020 [Consulta: 26 novembre 2020]. Arxivat 4 de desembre 2020 a Wayback Machine.
* ↑ FERNÁNDEZ, FELIPE. «Vuelta a España 2011 | Etapa 18 | El italiano Gavazzi l RTVE.es» (en castellà), 08-09-2011. [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ Gavazzi sorprende a Freire en el sprint de Amurrio a marca.com (7 d'abril de 2010)
* ↑ «Vuelta al País Vasco: Gavazzi se impone en la quinta etapa y `Purito´ sigue líder» (en spanish), 08-04-2011. [Consulta: 26 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Francesco Gavazzi a www.sitiodeciclismo.net
# Leopoldo Torricelli

Leopoldo Torricelli (Torí, 2 de novembre de 1893 – Torí, 18 de novembre de 1930) va ser un ciclista italià que va ser professional entre 1912 i 1929.
Bon rodador, els seus principals èxits foren la victòria a la Volta a Llombardia de 1916, i una etapa al Giro d'Itàlia de 1920. El triomf al Volta a Llombardia es produí gràcies al fet que s'aprofità de la caiguda del seu company d'escapada, Alfredo Sivocci, en l'últim kilòmetre, arribant d'aquesta manera en solitari a la línia d'arribada.
Els darrers anys de la seva carrera esportiva els dedicà a la pista, on guanyà sis campionats d'Itàlia de migfons entre el 1924 i el 1929. A banda, el 1924 fou tercer al mundial de la mateixa especialitat.

## Palmarès en carretera

* 1912
** 1r a la Gènova-Ventimiglia
* 1913
** 1r a la Copa Casalegno
** 1r al Giro de les dues Províncies-Marciana di Cascina
* 1916
** 1r a la Volta a Llombardia
* 1919
** 1r a la Copa Savona
** 1r a la Susa-Mont Cenis
* 1920
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* Giro d'Itàlia 1913. 6è de la classificació general
* Giro d'Itàlia 1920. Abandona. Vencedor d'una etapa

## Palmarès en pista

* 1924
** Campió d'Itàlia en pista de mig fons
** 3r al Campionat del Món de mig fons
* 1925
** Campió d'Itàlia en pista de mig fons
* 1926
** Campió d'Itàlia en pista de mig fons
* 1927
** Campió d'Itàlia en pista de mig fons
* 1928
** Campió d'Itàlia en pista de mig fons
* 1929
** Campió d'Itàlia en pista de mig fons

## Referències

* ↑ «TORRICELLI Leopoldo». [Consulta: 12 novembre 2022].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Leopoldo TORRICELLI» (en italià). [Consulta: 12 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Leopoldo Torricelli a sitiodeciclismo.net'
# Mario Ghella

Mario Ghella (Chieri, 23 de juny de 1929 - Arenas de San Pedro, 10 de febrer de 2020) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1949 i 1956. Anteriorment, com a ciclista amateur, va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres de 1948, en què guanyà la medalla d'or en la prova de velocitat individual.

## Palmarès

* 1945 (amateur)
** Campió d'Itàlia de velocitat
* 1946 (amateur)
** Campió d'Itàlia de velocitat
* 1947 (amateur)
** Campió d'Itàlia de velocitat
* 1948 (amateur)
** Medalla d'or a la prova de velocitat individual als Jocs Olímpics
** Campió del món de velocitat
** Campió d'Itàlia de velocitat
* 1951
** Campió d'Itàlia de velocitat

## Referències

* ↑ «Si è spenta nell'oblio la leggenda Mario Ghella». , 17-06-2022, p. 54.
* ↑ «GHELLA Mario». [Consulta: 29 novembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Mario Ghella». [Consulta: 29 novembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Mario GHELLA» (en italià). [Consulta: 29 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Mario Ghella a www.sitiodeciclismo.net
# Vittorio Algeri

Vittorio Algeri (Torre de' Roveri, Llombardia, 3 de gener de 1953) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1977 i 1987. És germà del també ciclista Pietro.
El 1976, com a ciclista amateur, va prendre part als Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on fou vuitè en la cursa en línia del programa de ciclisme. Com a professional els seus èxits més importants foren el Campionat d'Itàlia en ruta de 1984, aconseguit en guanyar la Coppa Bernocchi, i una etapa del Giro d'Itàlia de 1978.
En finalitzar la seva etapa com a corredor s'integrà en l'estructura directiva dels equips Chateau d'Ax, Team Milram i BikeExchange-Jayco.

## Palmarès

* 1973
** 1r a la Milà-Busseto
* 1974
** 1r a la Milà-Busseto
** 1r a la Piccola Sanremo
* 1976
** Campió d'Itàlia amateur en ruta
** 1r a la Settimana Ciclistica Lombarda i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Freccia dei Vini
* 1977
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
* 1978
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
* 1979
** 1r al Gran Premi de la indústria i l'artesanat de Larciano
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
* 1980
** Campió d'Itàlia amateur de puntuació
* 1982
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suècia
* 1984
** Campió d'Itàlia en ruta (Coppa Bernocchi)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1977. 14è de la classificació general
* 1978. 49è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1979. 64è de la classificació general
* 1980. 70è de la classificació general
* 1982. 85è de la classificació general
* 1983. Abandona

### Resultats al Tour de França

* 1987. Abandona (14a etapa)

## Referències

* 1 2 3 «ALGERI Vittorio». [Consulta: 28 novembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Vittorio Algeri». [Consulta: 28 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Vittorio ALGERI» (en italià). [Consulta: 28 novembre 2022].
* ↑ «Simon y Adam Yates liderarán el equipo Mitchelton-Scott en la Vuelta a Andalucía» (en spanish), 11-01-2019. [Consulta: 28 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Vittorio Algeri a sitiodeciclismo.net