OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# País de Saut

El País de Saut (en occità País de Saut, en francès Pays de Sault) és un Parçan o comarca d'Occitània situada al Llenguadoc. Es tracta d'un altiplà situat entre 990 i 1.010 metres sobre el nivell del mar, al cor dels Pirineus, al nord, nord-est i est de la comarca del Donasà. Agrupa diferents municipis, dels quals el més important és Bèlcaire, que també es cap del cantó homònim.
Segons la proposta del diari Jornalet de divisió administrativa d'Occitània, basada en l'obra de Frederic Zégierman Le Guide des pays de France, el País de Saut estaria ubicat a la regió del Llenguadoc, subregió del Baix Llenguadoc.
Aquesta petita comarca natural està situada entre els parçans del Donasà al sud, el Sabartès a l'oest, el país d'Olmés al nord-oest, el Rasès al nord, les corberes al nord-est i la Fenolleda a l’est.
Oficialment, els municipis del País de Saut estan adscrits administrativament al sud del departament francès de l'Aude.

## Geografia

El País de Saut està format per tres altiplans:
* l'altiplà meridional, al voltant de Ròcafòrt de Saut;
* l'altiplà petit, al voltant de Redoma; i
* l'altiplà gran, al voltant d'Espesèlh.
Aquests altiplans estan creuats per diverses falles, com el Carcanet, les gorges de Sant Jòrgi o les de Pèira de Les. A certa alçada, el paisatge està dominat pels boscos d'avets i les pastures. El riu que travessa la regió és el Rebentin.

## Llista de vilatges

| Altiplà gran | Vall del Rebentin | Altiplà petit | Vall de l'Aude | Altiplà meridional |
| Bèlcaire Ròcafuèlh Espesèlh Camurac Comuns Pradas Montalhon Belvis la Pèira Codons Quirbajon | Marçan Jocon Bèlfort de Rebentin Niòrt de Saut Merial la Fajòla | Redoma Calhens Nunés Masubi Galinagas Aunat Beceda de Saut al Clat Artigas Calhan Fontanes Campanha de Saut | Gessa los Banhs de Carcanièra los Banhs d'Escolobre | Escolobre el Bosquet Santa Colomba de Ròcafòrt Ròcafòrt de Saut Bulhac Conòsols |

## Història

El nom de Saut prové del llatí saltus, que vol dir bosc, terra de conreada, cosa que es pot comprovar amb els altiplans plens de boscos.
Antic vescomtat, la capital era el poble de Niòrt de Saut, pertanyia als barons de Niòrt i fou un lloc on es va desenvolupar el catarisme, fins a la caiguda del castell de Niòrt l'estiu del 1255.

## Economia

Les activitats principals són la silvicultura i la ramaderia bovina.

## Referències

* ↑ «Las encontradas d’Occitània» (en occità). Jornalet, 12-06-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Lo trabalh de recuperacion de las encontradas d’Occitània contunha» (en occità). Jornalet, 30-10-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Belcaire et le Pays de Sault» (en francès). La Dépèche du Midi, 13-02-2022. [Consulta: 14 abril 2022].

## Vegeu també

* Abadia de Sant Jaume.

## Enllaços externs

* País de Sault Arxivat 2008-11-11 a Wayback Machine.
* Article sobre la patata al País de Sault
# Valeriano León García

Valeriano León García (Colloto, Siero, 15 de desembre de 1892-Madrid, 13 de desembre de 1955) va ser un actor de cinema i teatre espanyol.

## Biografia

Va néixer en la localitat asturiana de Colloto, en Siero, el 15 de desembre de 1892. Format en el teatre quan encara era un nen, més tard entra a formar part de la Companyia Chicote-Prado, amb la qual realitza gires per Llatinoamèrica.
Al seu retorn a Espanya, reinicia la seva trajectòria teatral i es troba en l'incendi del Teatre Arriaga de Bilbao amb la companyia de Salvador Videgain de Nadal de 1914.
En 1925 es va casar amb l'actriu Aurora Redondo, amb qui obté un enorme èxit interpretant l'obra de Carlos Arniches Es mi hombre (1921). Poc després el matrimoni forma la seva pròpia companyia teatral recorrent els principals teatres espanyols amb nombroses comèdies.
En 1935 porta aquell personatge al cinema, en el que va ser el seu debut en la pantalla gran, de la mà de Benito Perojo. Un any després inicia el rodatge del film Don Floripondio, que no va poder estrenar-se fins al final de la Guerra Civil.
Fins a la seva defunció va continuar treballant sobre els escenaris i va rodar vuit pel·lícules més, entre les quals destaquen A los pies de usted (1945) i El Padre Pitillo (1954), de Juan de Orduña. El seu enterrament és recollit en portada del diari ABC com una multitudinària mostra d'afecte popular.

## Premis

* En 1956 va rebre un premi a títol pòstum del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics.

## Referències

* ↑ Entierro de Valeriano León (ABC, 15/12/1955)
* ↑ Algunos recuerdos de la vida de Valeriano León (ABC, 15/12/1955)
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1955». CEC. Arxivat de l'original el 2018-01-06. [Consulta: 7 gener 2018].

## Enllaços externs

* Valeriano León García al web de la Real Academia de la Historia
# Datousaure

El datousaure (Datousaurus, 'llangardaix de cap gros') és un gènere de dinosaure sauròpode que va viure al Juràssic mitjà. Les seves restes fòssils es van recuperar de la formació Shaximiao inferior, Zigong, a la província de Sichuan, Xina.

## Referències

* Creisler B, 'Chinese Dinosaurs:Naming The Dragons' The Dinosaur Report, Fall 1994, pàg. 16–17
* Dong Zhiming. Dinosaurian Faunas of China. China Ocean Press, Beijing, 1992. ISBN 3-540-52084-8.
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Cèlia Suñol i Pla

Cèlia Suñol i Pla (Barcelona, 5 de maig de 1899 – 8 de juny de 1986) fou una escriptora catalana.

## Biografia

Nascuda a Barcelona el 1899, era filla del polític Antoni Suñol i Pla i Antònia Pla i Manent. Després d'uns anys d'infància i adolescència de formació i estabilitat, les morts dels seus pares marcaren un punt d'inflexió en la seva vida. L'any 1921 emmalaltí de tuberculosi i anà a Suïssa per trobar-hi cura. Allà conegué Kaj Hansen, amb qui es casà a Dinamarca l'any 1922. Un any després tornaren junts a Catalunya, on tenen el seu fill Antoni. El 1929 morí Hansen. Posteriorment Cèlia Suñol es casà amb Joaquim Figuerola, amb qui tingué, l'any 1931, la seva filla Rosa. L'any 1932 s'incorporà com a secretària al Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. El 1945 morí Joaquim Figuerola. Dos anys després, guanyà el Premi Joanot Martorell, actual Premi Sant Jordi, amb la seva novel·la Primera part. El 1950 publicà L'home de les fires i altres contes. Als seixanta-cinc anys perdé la vista. Cèlia Suñol morí el 1986 a l'edat de 87 anys.

## Obra publicada

* 1947 — Primera part, Barcelona, Aymà. Reeditada per Adesiara editorial, Martorell, el 2014, amb els fragments censurats pel franquisme.
* 1950 — L'home de les fires i altres contes, Barcelona, Selecta.
* 2016 — El bar / El Nadal de Pablo Nogales, Adesiara editorial, Martorell.

## Premis i reconeixements

* Premi Joanot Martorell de novel·la 1947 per Primera part.

## Referències

* ↑ «Cèlia Suñol i Pla | enciclopèdia.cat». [Consulta: 5 abril 2020].
* ↑ Homenatge a Arthur Terry. L'Abadia de Montserrat, 1999, p. 252. ISBN 978-84-8415-064-0.
* ↑ Cèlia Suñol i Pla al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
* ↑ «Adesiara Editorial reedita la tragèdia romàntica 'Primera part' de Cèlia Suñol amb els fragments censurats pel franquisme». 324.cat, 06-11-2014. [Consulta: 4 gener 2015].

## Enllaços externs

* «Cèlia Suñol i Pla». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
# Mar de fons

Mar de fons va ser una sèrie dramàtica produïda per Televisió de Catalunya i Diagonal TV, que es va emetre per TV3 des del 18 de setembre de 2006 fins al 30 de gener de 2007. Cada setmana s'emetien dos capítols, en prime time els dilluns i dimarts a la nit, sumant un total de 40.

## Argument

La sèrie està ambientada principalment a l'edifici del World Trade Center de Barcelona, on l'editorial Babel hi té la seu. La família Revert n'és la propietària i la dirigeix el patriarca Nofre Revert. Un dels seus fills, en Carles Revert, és psicòleg i té la consulta al mateix edifici. El marit de la filla gran treballa a l'editorial, i la filla petita vol muntar el seu propi negoci.
Al mateix edifici hi treballa de publicista, la Judit Blanchard, única descendent de la família Romeu, fundadora de l'editorial als anys 30. Els Romeu eren d'ideologia republicana i durant la Guerra Civil van perdre l'editorial a mans d'un gendre falangista, el pare del Nofre Revert.

## Actors

* Irene Montalà: Judit Blanchard
* David Selvas: Carles Revert
* Carme Elías: Montserrat Fontcuberta
* Fermí Reixach: Nofre Revert
* Laura Conejero: Susanna Revert
* Pere Arquillué: Tomàs Fuster
* Lloll Bertran: Amèlia Garcia
* Tània Sàrrias: Jana Revert
* Patrícia Bargalló: Eva Bertran
* Marta Padovan: Aurora Romeu
* Lluís Soler: Ernest Batlles
* Xavier Ruano: Ramon Aguiló
* Jordi Domènech: Ferran Aguiló
* Marina Salas: Laura Fuster
* Andrea Ros: Sílvia Fuster
* Carles Heredia: Josep Romeu
* Simón Andreu:Avi Carles Revert
* Roger Casamajor: Francesc
* Alícia Pérez Borràs: Dàlia Garcia

## Referències

* ↑ CCMA. «Mar de fons - 3Cat». [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ BARCELONA, MARISA DE DIOS /. «TV-3 estrena hoy el serial 'Mar de fons'» (en castellà), 18-09-2006. [Consulta: 28 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Mar de fons.
# Fulminat de mercuri

El fulminat de mercuri (o fulminant de mercuri) és un explosiu primari que s'utilitza com a detonant. És un fulminat, una sal explosiva, que es presenta en forma de cristalls blancs. És molt inestable i de descomposició exotèrmica poc calòrica, pel que s'utilitza com a explosiu d'iniciació. És extremadament sensible a la fricció i als cops.
La fórmula química del fulminat de mercuri és ONC-Hg-CNO

## Preparació

El fulminat de mercuri es pot preparar dissolent mercuri en àcid nítric i afegint etanol. La reacció és exotèrmica, alliberant gasos tòxics i inflamables.

## Precaucions

El fulminat de mercuri és una substància extremadament sensible i tòxica. S'ha d'emmagatzemar en un lloc fresc, sec, i protegint-lo de frecs o cops.

## Impacte en els mitjans

El fulminat de mercuri va ser usat com explosiu a la sèrie Breaking Bad, en el capítol 6 de la seva temporada 1. També va ser protagonista de la trama del segon capítol de la quarta temporada de Bones i en la sèrie MacGyver per sortir de presó.

## Nota

* ↑ Albert Arnavat; Joana Zaragoza i Gras. Sissi, una princesa de conte?: apunts per a un canvi de segle. Cossetània Edicions, 2000, p. 29–. ISBN 9788489890572 [Consulta: 31 març 2011].
# Tres vegades res

Tres vegades res (títol original en francès, Trois fois rien) és una pel·lícula de comèdia francesa de 2022 dirigida per Nadège Loiseau. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

El Branqueta, el Gorra i el Fletxa viuen com poden, als carrers de París. Són uns sensesostre. Però la seva situació precària canvia completament el dia que els toca la loteria.

## Repartiment

* Antoine Bertrand: Branqueta
* Philippe Rebbot: Gorra
* Côme Levin: Fletxa
* Émilie Caen: Nadia
* Nadège Beausson-Diagne: Vénus
* Yves Yan: Yi
* Yang Yilin: Thérèse
* Hubert Myon: Olivier
* Laura Sépul: Sophie
* Lili Loiseau: Lucie
* Lewkne Weber: Zélie

## Referències

* ↑ Brigitte Baronnet. «Box-office : Jujutsu Kaisen 0 démarre plus fort que Demon Slayer», 17-03-2022. [Consulta: 19 març 2022].
* ↑ «Trois fois rien - Allociné». [Consulta: 19 març 2022].
* ↑ Tres vegades res a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Maxime Demers. «Trois fois rien: une comédie bienveillante», 19-03-2022. [Consulta: 19 març 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler subtitulat al català
# Stonewall Inn

Stonewall Inn és un bar LGBT, recordat per ser allí on van començar els famosos disturbis de 1969, que van significar el començament del moviment d'alliberament gai als Estats Units. Està situat en el 53 de Christopher Street, Greenwich Village, Nova York. Els disturbis de Stonewall són considerats com un dels fets més importants del moviment pels drets civils de lesbianes, gais, bisexuals i transsexuals.
Cada any durant la marxa de l'orgull la multitud acudeix a Stonewall per recordar la història. Recentment Dominick DeSimone, l'actual propietari, va ampliar el local i va construir el Stonewall Bistro. Al juny de 1999, el bar Stonewall Inn va ser inclòs en el Registre Nacional de Llocs Històrics dels Estats Units per la seva significació històrica a la història LGTB.
El 24 de juny de 2016, el president Barack Obama va declarar aquest lloc com a Monument Nacional.

## Referències

* ↑ National Park Service. «Workforce Diversity: The Stonewall Inn, National Historic Landmark National Register Number: 99000562». US Department of Interior, 2008. [Consulta: 30 desembre 2008].

## Enllaços externs

* Registre Nacional de Llocs Històrics al comtat de Nova York (anglès)
* Lloc web oficial Arxivat 2013-02-09 a Wayback Machine. del Registre Nacional de Llocs Històrics (castellà)
# Ventura García-Sancho Ibarrondo

Ventura García-Sancho e Ibarrondo (Guadalajara, 20 d'abril de 1837 – Madrid, 22 de febrer de 1914) va ser un noble, enginyer i polític, ministre d'Estat d'Espanya durant la regència de Maria Cristina d'Habsburg-Lorena i durant el regnat d'Alfons XIII i alcalde de Madrid. Va ser marquès consort d'Aguilar de Campoo, cavaller de l'Orde de Malta i més tard se li va atorgar el títol de comte de Consuegra.

## Biografia

Nascut a Guadalajara, Mèxic, després de realitzar els seus estudis a París va ingressar en la Unió Liberal, formació política amb la que participaria en les eleccions de 1863 obtenint un escó per la circumscripció de Múrcia. A les eleccions generals espanyoles de 1876 obtindria novament una acta de diputat per Burgos i en 1881 per la de Madrid. Posteriorment, en 1886 passaria al Senat d'Espanya representant Madrid, en 1891 fou nomenat senador vitalici i en 1894 senador per Dret Propi.
Va passar a militar en el Partit Conservador i va ser nomenat, en 1899, alcalde de Madrid, càrrec que va exercir fins que va ser nomenat ministre d'Estat al govern que entre el 18 d'abril i el 23 d'octubre de 1900 va presidir Francisco Silvela. Seguiria exercint la mateixa cartera al següent govern presidit per Azcárraga fins al 6 de març de 1901. Posteriorment, entre el 16 de desembre de 1904 i el 27 de gener de 1905 tornaria a ser ministre d'Estat en un nou govern Azcárraga.
García-Sancho fou també President del Consell d'Estat i Majordom Major i Caballerizo Mayor de S.M la Reina Marua Cristina, entre les seves nombroses distincions, en 1908 el rei Alfons XIII li va atorgar el Collaret de l'Orde de Carles III.

## Referències

* ↑ «Alcaldes de Madrid. 1842-1900». Ajuntament de Madrid.
* ↑ «El Excmo. Señor Don Ventura García Sancho e Ibarrondo». ABC [Madrid], 28-02-1914.
* ↑ Congrés dels Diputats: Arxiu històric de diputats.
* ↑ Senat d'Espanya: Expedient personal del Senador Marqués de Aguilar de Campóo, D. Ventura García Sancho.
* ↑ El tapatío que fue alcalde de Madrid Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., El informador de Guadalajara, 8 de gener de 2015
* ↑ Juan Miguel Soler Salcedo. Nobleza española: grandeza inmemorial, 1520. Vision Libros, p.380-381.
# Dogma (pel·lícula)

Dogma és una pel·lícula estatunidenca de comèdia del 1999 dirigida per Kevin Smith.

## Argument

Dos àngels, en Bartleby i en Loki, van ser expulsats per Déu del cel i desterrats a Wisconsin. L'Azrael els manipula oferint-los l'oportunitat de tornar a casa seva mitjançant un ensenyament de l'Església Catòlica anomenada indulgència plenària. Si això té lloc significa la fi de l'existència i, per tant, s'envia l'última descendent de Maria, la Bethany, a detenir-los. La Bethany comptarà per a la seva missió amb l'ajut del tretzè apòstol, Rufus, de la Serendipity i de dos profetes, en Jay i Bob el Silenciós.

## Curiositats

* En alguns països va causar certa controvèrsia i protesta per part de l'Església Catòlica que van provocar retards en la data de l'estrena. Als Estats Units també va haver-hi manifestacions, fins i tot en una d'elles va anar a protestar el mateix Kevin Smith, qui va ser reconegut i entrevistat.
* Al començament de la pel·lícula, quan els serfs de l'Azrael estomaquen un home, és una clara paròdia d'A Clockwork Orange, quan fan la seva primera pallissa.
* A l'escena del Gòlgota s'hi aprecia una clara reminiscència a en Batman, superheroi estimat pel director. El monstre d'excrements és una paròdia de Clayface, enemic d'en Batman. Per esvair dubtes, el monstre recita la cita de l'enemic de l'home rat-penat dita al còmic Arkham Asylum de Morrisson i McKean: "He nascut cagat a l'existència".
* A l'escena del viatge en tren Bob el Silenciós, després de llançar els àngels fora del vagó, mira un passatger i parlant per primer cop, repeteix la famosa frase "No tenia bitllet" de l'escena del dirigible a Indiana Jones i l'última croada.
* Kevin Smith mostra la seva gran afició als còmics col·locant una samarreta de Hellboy a un dels tres sinistres jugadors d'hoquei.
* La productora original, Disney, davant l'arribada de les crítiques socials sobre la pel·lícula que estava a punt de produir, es va separar de la imatge de la pel·lícula, exigint la sortida de la seva marca dels títols de crèdit. Un executiu va declarar aleshores "Dogma no s'ajusta a cap de les filosofies de cap de les companyies de Disney". Miramax, propietat de Disney, va haver, doncs, de separar-se del projecte. Una de les possibilitats barallades per Disney va ser la de crear una nova marca (el cost de la qual suposava deu milions de dòlars) sota la qual distribuir, sense connexió pública d'imatge amb Disney, la pel·lícula. D'aquesta manera els resultats econòmics (esperadament positius) arribarien a les arques de Disney sense comprometre el seu prestigi social.
* Als títols de crèdit apareix la següent frase "En Jay i Bob el Silenciós tornaran a Clerks 2: Hardy Clerkin.

## Repartiment

* Ben Affleck
* Matt Damon
* Linda Fiorentino
* Jason Mewes
* Chris Rock
* Alan Rickman
* Jason Lee
* Salma Hayek
* Kevin Smith
* Janeane Garofalo
* George Carlin
* Alanis Morissette
* Brian O'Halloran
* Bud Cort
* Dan Etheridge
* Betty Aberlin

## Enllaços externs

* Dogma - Lloc web oficial
# Colluricincla

Colluricincla és un gènere d'ocells de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per 11 espècies:
* Colluricincla tenebrosa - xiuladora fumada.
* Colluricincla megarhyncha - xiuladora menuda.
* Colluricincla affinis - xiuladora de Waigeo.
* Colluricincla discolor - xiuladora de Tagula.
* Colluricincla boweri - xiuladora de Bower.
* Colluricincla tappenbecki - xiuladora del Sepik.
* Colluricincla fortis - xiuladora variable.
* Colluricincla obscura - xiuladora del Mamberamo.
* Colluricincla rufogaster - xiuladora rogenca.
* Colluricincla harmonica - xiuladora grisa.
* Colluricincla woodwardi - xiuladora roquera.

## Referències

* ↑ «Colluricincla Vigors & Horsfield, 1827» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 17 gener 2025].
* ↑ «Colluricincla (Colluricincla sp.) - Avibase». [Consulta: 17 gener 2025].
* ↑ «Whiteheads, sittellas, Ploughbill, Australo-Papuan bellbirds, Shriketit, whistlers – IOC World Bird List». [Consulta: 17 gener 2025].
# Estimada desconeguda

Estimada desconeguda (títol original en francès, C'est mon homme) és una pel·lícula francobelga del 2022 dirigida per Guillaume Bureau. S'ha doblat i subtitulat al català.
És el primer llargmetratge del director. L'agost de 2022 va ser seleccionat pel Festival de Cinema Francòfon d'Angulema.
En la història del film, el dia que la premsa revela el retrat d'un home amb amnèsia, la Julie Delaunay sembla convençuda que és el seu marit, que va desaparèixer enmig del camp de batalla de la Gran Guerra, però no és l'única que creu que el coneix.

## Referències

* ↑ «Estimada desconeguda». Goita què fan, ara!. [Consulta: 11 gener 2025].
* ↑ Thierry Boulant. «EN IMAGES - Une journée sur le tournage du film "Un cœur en abîme" à Avallon». France bleu, 19 août 2021. [Consulta: 1 avril 2023]..
* ↑ «Guillaume Bureau : C'est mon homme». prix-scenariste.org. [Consulta: 1 avril 2023]..
* ↑ «Festival du film francophone d’Angoulême : un joli coup de projecteur pour les Pays de la Loire». solutions-tournages-paysdelaloire.fr, 22 août 2022. [Consulta: 4 avril 2023]..
* ↑ «C'est mon homme». BAC Films. [Consulta: 1 avril 2023]..
# Arduin

Arduin és un món fictici i joc de rol creat a mitjan anys 70 per David A. Hargrave. Començà com un projecte personal de Hargrave que compartí amb els amics, però aquest es tornà tan popular que acabà per publicar-lo, esdevenint doncs un dels primers competidors de Dungeons & Dragons.
Fou el primer joc de rol publicat en mesclar múltiples gèneres, des de guerres interstel·lars a terror i drames històrics, encara que majoritàriament és un joc de fantasia.

## Referències

* ↑ Turnbull, D «Arduin Grimoire I-III». White Dwarf. Livingstone, I, 12, 4-1979, pàg. 13.
# Vicente Sancho y Cobertores

Vicente Sancho y Cobertores (Petrés, 5 d'abril de 1784 - Madrid, 29 de maig de 1860) va ser un polític i militar espanyol. Va ser President del Consell de Ministres durant la minoria d'edat d'Isabel II.

## Biografia

En el Trienni Liberal del regnat de Ferran VII va ser diputat per València. Posteriorment va ser nomenat comandant militar de Múrcia i Governador militar de Cartagena. Al final del Trienni, va haver d'exiliar-se en França i Regne Unit. Es va acollir a l'amnistia de la Reina Governadora Maria Cristina de Borbó i va tornar a Espanya en 1835. Fou elegit diputat a Corts Generals pel Partit Progressista en 1836 per Castelló.
Va ser escollit President del Consell de Ministres al novembre de 1840, deixant la cartera de Governació que va portar durant uns mesos. Li va succeir Baldomero Espartero. Durant la resta del regnat d'Isabel II va repetir com a diputat en 1854 i 1856 i va ser designat senador vitalici en 1846.

## Referències

* ↑ Biografia al web de La Moncloa
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
Càrrecs públics :
| Precedit per: Modesto Cortázar Leal de Ibarra | President del Govern d'Espanya (setembre) 1840 | Succeït per: Baldomero Espartero |
| Precedit per: Juan Antoine y Zayas | Ministre d'Estat (setembre) 1840 | Succeït per: Joaquín María Ferrer Cafranga |
| Precedit per: Agustín Armendáriz Murillo | Ministre de la Governació (juliol-agost) 1840 | Succeït per: Francisco Cabello Rubio |
# Annie M. G. Schmidt

Anna M. G. Schmidt (Kapelle, 20 de maig de 1911 - Amsterdam, 21 de maig de 1995) va ser una escriptora neerlandesa. És considerada la mare de la cançó teatral i la reina de la literatura infantil neerlandeses, i és elogiada pel seu "deliciós idioma neerlandès," considerada una de les més grans escriptores del seu país. El 2007, un grup d'historiadors holandesos van compilar el "Cànon de la història holandesa" on van incloure Schmidt, al costat de les icones nacionals com Vincent van Gogh i Anne Frank.
Va escriure una varietat de poemes, cançons, llibres, peces de teatre, musicals, i obres dramàtiques de ràdio i de televisió, sent molt coneguda per la seva literatura infantil, per la qual rep el Premi Hans Christian Andersen el 1988.
Va ser eutanasiada l'endemà al seu 84º aniversari de naixement, i va ser sepultada en Amsterdam.
Uns dels seus llibres per a nens més coneguts són Jip i Janneke i Pluk van de Petteflet.

## Referències

* ↑ Zijl, 2002, p. 22.
* ↑ Zijl, 2002, p. 405.
* ↑ Duin, Lieke van «Olifanten hadden vroeger neuzen» (en neerlandès). Trouw, 04-01-1995 [Consulta: 5 juliol 2009].
* ↑ Buijs, Marian «Alleen Annie Schmidt beschikt over het oer-Hollandse idioom» (en neerlandès). de Volkskrant, 23-11-1999 [Consulta: 10 juliol 2009].
* ↑ Verhallen, Frank «Annie M.G. Schmidt 1911-1995» (en neerlandès). Trouw, 22-05-1995 [Consulta: 5 juliol 2009].
* ↑ «The Canon of the Netherlands». De Canon van Nederland. Foundation entoen.nu, 2007. Arxivat de l'original el 17 d'agost 2012. [Consulta: 10 juliol 2009].

## Bibliografia

* Zijl, Annejet van der. Anna.. Amsterdam: Nijgh & Van Ditmar, 2002. ISBN 90-388-8733-7. (Biografia.)