OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wesel

La ciutat hanseàtica de Wesel pertany a l'estat federal de Renània del Nord-Westfàlia, a l'oest d'Alemanya a l'aiguabarreig del Lippe i del canal Wesel-Datteln al Rin. Segons el cens de 2013, té 60.607 habitants.

## Història

Hi ha traces d'una ocupació humana des de l'edat del bronze, però el llit del Rin i del Lippe sovint van canviar després dels aigüats freqüents, en formar illes noves i absorbir assentaments vells que fa difícil les recerques arqueològiques. Una presència romana encara no ha sigut confirmada, però és fort probable, donat la posició estratègica a la confluència de dos rius majors.
La ciutat fou mencionada per primera vegada el segle VIII sota el nom de Wesele, en un document del monestir d'Echternach. Durant l'edat mitjana va continuar a desenvolupar-se per la seva posició interessant per al comerç fluvial. Al començament del segle xii es convertí en una possessió dels comtes de Kleve, els quals li atorgaren el 1241 els drets de ciutat. El 1407 adherí a la Lliga Hanseàtica.
Aviat a la reforma protestant, triava el camp calvinista, a diferència de gran part de Renània i Westfàlia, que romangueren catòliques. Durant la Guerra de successió de Jülich va ser ocupada per les tropes de Castella de Ambrosi Spinola i alliberada el 1629 per les tropes de les Set Províncies Unides dels Països Baixos. El 1609, amb el territori sencer del Ducat de Clèveris, Wesel passà a Brandenburg, i des d'aleshores va seguir el destí del naixent estat prussià. Amb l'arribada de funcionaris prussians des de Brandenburg, principalment luterà, una comunitat luterana va crear-se.
* La ciutat el 1945
* L'església de Willibrord
Per la seva ubicació estratègica com a dipòsit d'armes fou el blanc de les forces aliades durant la Segona Guerra Mundial. El 16, 17 i 19 de febrer de 1945 la ciutat fou bombardejada i el març del mateix any la Wehrmacht dinamità el darrer pont restant sobre el Rin. El 10 de març s'acabà d'arrasar la ciutat. El cens de població de 1939 parlava de 25.000 habitants, mentre que el maig de 1945 només n'hi havia 1.900.

## Personalitats lligades

* Konrad Duden (1829-1911), filòleg i lexicògraf.
* Joachim von Ribbentrop (1893-1946), ministre de l'Alemanya nazi.
* Peter Minuit (1580/1585-1641), director de la colònia de Nous Països Baixos.
* Alfred Rahlwes (1878-1946), compositor i director d'orquestra.
* Theodoro van Witt (1823-1855), musicòleg i compositor.

## Referències

* ↑ «Wesel». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Henri-Camille, Wampach. Urkunden- und Quellenbuch der alt-luxemburgischen Territorien bis zur burgundischen Zeit (en alemanyg). vol. I.2, 1935-55, p. 102.
* ↑ Olaf Asbach, Peter Schröder. The Ashgate Research Companion to the Thirty Years' War (en anglès). Routledge, 2016, p. 167. ISBN 9781317041351.
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Wesel
# Storm

«Storm o The Storm» té aquests significats:
* Cinema:
** The Storm (pel·lícula de 1916), pel·lícula muda protagonitzada per Blanche Sweet
** The Storm (pel·lícula de 1930), de William Wyler i protagonitzada per Lupe Vélez
** The Storm (pel·lícula de 1938), dirigida per Harold Young
** Storm (anglès) o La tempesta (pel·lícula de 1999), amb Luke Perry i Martin Sheen
** Storm (pel·lícula de 2005), amb Joel Kinnaman
** Storm (pel·lícula de 2009), coproducció europea dirigida per Hans-Christian Schmid
* Biografies:
** Storm Large (1969, cantant, compositora i actriu estatunidenca
** Storm Sanders (1994), tenista australiana
** Storm Thorgerson (1944-2013), fotògraf, realitzador i dissenyador anglès
** Storm Uru (1985), remador neozelandès
** Jerome Storm (1890-1958), director de cinema, actor i escriptor estatunidenc
** Theodor Storm (1817-1888), escriptor alemany
* Miscel·lània:
** The Storm (minisèrie), amb James Van Der Beek, Marisol Nichols, Luke Perry, Treat Williams i Teri Polo
** Storm (Ororo Munroe), superheroïna de ficció que apareix als còmics publicats per Marvel Comics
# Roca Cook

La roca Cook és un petit illot rocós de 46 metres d'altura situat a 600 metres al nord-est de la punta Baixa de l'illa Vindicació del grup Candelaria de les illes Sandwich del Sud. Es troba al canal Nelson immediatament a l'est de la Trousers Rock.
La roca va ser cartografiada i anomenada el 1930 pel personal de Recerques Discovery a bord del RRS Discovery II, homenatjant el capità britànic James Cook, descobridor de l'arxipèlag el 1775.
L'illa mai va ser habitada ni ocupada, i com la resta de les Sandwich del Sud és reclamada pel Regne Unit que la fa part del territori britànic d'ultramar de les Illes Gòrgies del Sud i Sandwich del Sud, i per la República Argentina, que la fa part del departament Illes de l'Atlàntic Sud dins de la província de Terra del Foc, Antàrtida i Illes de l'Atlàntic Sud.

## Referències

* ↑ Canclini, 2009, p. 14.
* ↑ «Carta H-601, Islas Sandwich del Sur (esc. 1:500.000 - 75 cm x 112 cm) [ver cuarterón "Islas Candelaria - Canal Nelson"]» (Mapa con toponimia en castellano). Depositado por la Argentina en la Organización de las Naciones Unidas. Servicio de Hidrografía Naval [[[Buenos Aires]]], 1981, reimpresión en 1995.
* ↑ "Cook Rock" Arxivat 2021-06-02 a Wayback Machine.. Geographic Names Information System. United States Geological Survey (en inglés).

### Bibliografia

* Canclini, Arnoldo. Islas Sandwich del Sur: La Argentina en el Atlántico Sur (PDF). Museo Marítimo de Ushuaia, 2009. ISBN 9789871468102 [Consulta: 29 setembre 2015]. Arxivat 2015-09-29 a Wayback Machine.
# Wipo de Borgonya

Wipo de Borgonya (990/1000 - després de 1048), també conegut com a Wippo, va ser un sacerdot, capellà de la cort, i poeta i biògraf que va néixer a l'àrea de parla alemanya de la Borgonya a l'alta edat mitjana.
Va rebre educació en els clàssics i va arribar a l'Alemanya de l'emperador Enric II i fou present en l'elecció de Conrad II, del qual fou el seu capellà de cort, acompanyant-lo en les expedicions contra la Borgonya, el 1033, i els eslaus, el 1035. Escriví la seva biografia en forma de crònica, Gesta Chuonradi II imperatoris ('Fets de l'Emperador Conrad II'), presentant el seu treball al fill de Conrad, Enric III el Negre, en 1046, no gaire després que aquest va ser coronat.
Entre els seus altres escrits coneguts destaquen la col·lecció de màximes, Proverbia (escrit en 1027 o 1028) i el Tetralogus Heinrici en rima d'hexàmetre (1040), un panegíric de l'emperador barrejat amb sinceres exhortacions, posant l'accent en què el dret i la llei són els fonaments reals del tron. Va escriure un lament en llatí sobre la mort de Conrad, i es creu va ser l'autor de la famosa seqüència de Pasqua, Victimae paschali laudes.

## Referències

* 1 2 3 Sandor, Monica; Woolf, D.R. (ed.). «Wipo of Burgundy». A: A Global Encyclopedia of Historical Writing. Routledge, 3 de juny de 2014, p. 947–948. ISBN 978-1-134-81998-0.
* ↑ Jackman, Donald C. Ius hereditarium Encountered III: Ezzo’s Chess Match. Editions Enlaplage, 25 d'octubre de 2010, p. 67–68. ISBN 978-1-936466-54-2.
* ↑ Sverre, Bagge. Kings, Politics, and the Right Order of the World in German Historiography: C. 950-1150. BRILL, 1 de gener de 2002, p. 204-215. ISBN 90-04-12468-3.
* ↑ Hoppin, Richard H. La música medieval. Ediciones AKAL, 2000, p. 179. ISBN 978-84-7600-683-2.
# Riu Azat

El riu Azat ("Ազատ" en armeni) és un riu armeni que neix al vessant occidental de les muntanyes Geghama, província d'Ararat i es dirigeix cap al sud-oest travessant Garni, Lanjazat i Arevshat abans d'unir-se a Aras per la riba esquerra prop de Artashat. Té una longitud de 55 quilòmetres i una conca de 572 km². Està inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat des del 2000.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Monastery of Geghard and the Upper Azat Valley» (en anglès). [Consulta: 28 gener 2021].
# Circuit d'Oschersleben

El circuit d'Oschersleben, anomenat oficialment Motorsport Arena Oschersleben, és un circuit de curses de 3,696 km de longitud situat a Oschersleben (districte de Börde), a uns 30 km de Magdeburg, Alemanya. Inaugurat el 25 de juliol de 1997 amb el nom de Motopark Oschersleben, va ser el quart autòdrom permanent d'Alemanya després de Nürburgring, Hockenheimring i Sachsenring. Més tard s'hi va sumar l'EuroSpeedway Lausitz. Les instal·lacions d'Oschersleben inclouen un circuit de kàrting, un de rallycross i un hotel.
El circuit va ser la seu del Campionat d'Europa de Turismes de la FIA del 2001 al 2004 i del Campionat Mundial de Turismes del 2005 al 2011. També s'hi van disputar curses del Campionat FIA GT, el DTM, les Fórmula 3 Euroseries, l'Eurocopa de Fórmula Renault V6 i el Campionat del Món de Superbike.

## Traçat

La pista té una amplada d'11-13 m i canvis d'elevació de 23 m. Els seus contorns força plans fan que sigui suau i ràpida, per la qual cosa conduir-hi a tota velocitat de forma sostinguda és complicat.
El primer revolt, modificat de la seva forma arrodonida original a un angle d'esquerra nítid de 90 graus, és una font freqüent d'accidents amb diversos cotxes implicats, especialment a la primera volta. El comentarista John Cleland va declarar en una ocasió: «Al paio que va dissenyar aquest primer revolt l'haurien de portar a una cambra fosca i pegar-li al cap» (The guy who designed this first corner should be taken into a dark room and beat about the head). Hi ha molts revolts clau per a aconseguir una volta ràpida. El final de la recta d'arribada és el punt més ràpid del circuit. La xicana McDonald's permet diferents línies de traçada, tot i que una d'agressiva pot portar a la retirada amb la suspensió trencada.

## Referències

* 1 2 3 «Oschersleben» (en anglès). race-game.org, 2006. Arxivat de l'original el 24/10/2009. [Consulta: 16 novembre 2009].
* ↑ «2022 IDM Oschersleben IDM Superbike Race 1 - amended 1» (PDF) (en anglès). bike-promotion.com, 22-05-2022. [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ «The guy who designed that first corner should be taken into a dark room... (Extended + replays)» (en anglès). YouTube. [Consulta: 9 gener 2022].

## Enllaços externs

* Circuit d'Oschersleben - Lloc web oficial (alemany)
# Catedral naval de Kronstadt

La catedral naval de Sant Nicolau de Kronstadt (en rus, Морско́й собо́р святи́теля Никола́я Чудотво́рца, Morskoi sobor sviatítelia Nikolaia Txudotvortsa) és una catedral ortodoxa russa aixecada entre 1903 i 1913 com a temple principal de la flota del Bàltic, dedicada a tots els mariners caiguts. Després de la Revolució Bolxevic, l'església va ser tancada al culte i va passar a ser un cinema, un club d'oficials i el 1980, fins i tot, un museu de la Marina.
El 2002 va ser reinstal·lada la creu a la cúpula principal, i es van fer serveis religiosos el 2005. No obstant això, des de llavors només s'ha reobert en ocasions especials. El 2013, amb l'assistència del primer ministre rus Dmitri Medvédev i la seva dona, el patriarca de l'Església ortodoxa russa, Ciril I, al costat del Patriarca Teòfil III de Jerusalem, van dur a terme la cerimònia de la consagració de la renovada catedral, ja completament restaurada. Els arquitectes van ser Vassili i Gueorgui Kossiakov, i l'estil és un exemple d'arquitectura neobizantina. L'obra és de colossals proporcions, i la cúpula arriba fins gairebé 27 metres de diàmetre.
El centre històric de Kronstadt, inclosa la catedral, formen part del Patrimoni de la Humanitat (codi 540-002) amb el títol «Centre històric de Sant Petersburg i conjunts monumentals annexos».

## Referències

* ↑ (rus) Informació en la web oficial de la diòcesi de Sant Petersburg.
* ↑ UNESCO

## Enllaços externs

* La Catedral naval de Kronstadt en 60 segons Arxivat 2014-12-01 at Archive.is
# Gemma (nom)

Gemma és un nom femení que deriva del substantiu llatí gemma amb el significat originari de botó, després de borró i de minerals usats en joieria. Jemma i Gema són variants d'aquest nom, en anglès i castellà respectivament. El santoral recorda també a santa Gemma (segle II), màrtir, a beata Gemma (1375-1439), religiosa de clausura. El nom, i els seus derivats, va ser comú a l'antiga Roma i a la Itàlia medieval i del Renaixement. A partir del segle XX es va estendre l'ús del nom per la canonització, el 14 de maig de 1933, de Gemma Galgani. El sant, respecte a aquesta santa se celebra el 14 de maig o l'11 d'abril (data de la mort). Gemma és un nom popular a Catalunya. Per exemple:
* Gemma di Manetto esposa de Dante Alighieri
* Gemma Mengual Civil, nedadora
* Gemma Cuervo Igartua, actriu

## Enllaços externs

* http://foro.enfemenino.com/forum/f270/__f163_f270-Gema-o-gemma.html
# Publi Mari Cels

Publi Mari Cels (en llatí Publius Marius Celsus) va ser un magistrat romà del segle i.
Era Cònsol l'any 62 segons els Fasti, i va ser comandant de la Legio XV a Pannònia, d'on va ser enviat a unir-se amb Corbuló en una expedició contra els parts l'any 64.
Al morir Neró el 68 es va unir a Galba i era cònsol designat però no és clar si ja ho era per Neró o bé va ser nomenat per Galba. Era un dels mes fidels defensors del nou emperador i quan les legions es van revoltar contra Galba, Cels va anar a Il·líria i va trobar als rebels a l'anomenat Pòrtic Vipsanià, i encara que es va pensar que Cels podria apaivagar la revolta per la seva connexió anterior amb els soldats, no ho va poder fer.
La mort de Galba, que va seguir (69) va donar el poder a Otó. Els partidaris d'Otó van demanar l'execució de Cels però el nou emperador, que apreciava la fidelitat que havia mostrat amb Galba, no només el va perdonar, sinó que el va incloure en el seu cercle d'amics. Cels va servir a Otó amb la mateixa fidelitat que tenia al difunt emperador. Va ser enviat, amb Suetoni Paul·lí i Anni Gal per oposar-se a les forces de Vitel·li que avançaven cap a Itàlia. Cels i els seus col·legues van sortir victoriosos a la campanya del Po, prop de Placentia i Cremona on Cecina, el general de Vitel·li en va sortir derrotat. Tanmateix, Cecina va rebre ajut de Fabi Valent i Otó, en contra dels consells de Cels i de Suetoni Paulí, va ordenar arriscar una batalla que es va lliurar a Bedríacum i en la que Cels va ser derrotat. Aquesta victòria va donar l'imperi a Vitel·li.
Cels, que s'havia mantingut fidel a Otó fins a l'últim moment, no va patir represàlies. Vitel·li li va permetre d'entrar al càrrec de cònsol a les calendes de juliol del 69, tal com havia estat acordat per l'anterior emperador.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals XV, 25
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/678?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=CelsusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 663. ]
# Leucòpsids

Els leucòspids (Leucospidae, de vegades incorrectament anomenats Leucospididae) són una família d'himenòpters apòcrits de la superfamília Chalcidoidea. Són un petit grup especialitzat compost exclusivament d'ectoparasitoides de larves de vespes aculeades (amb agulló) i d'abelles.

## Taxonomia

La família Leucospidae inclou 4 gèneres i 134 espècies:
* Gènere Leucospis Fabricius, 1775
* Gènere Micrapion Kriechbaumer, 1894
* Gènere Neleucospis Boucek, 1974
* Gènere Polistomorpha Westwood, 1839

## Referències

* ↑ Engel, Michael S. «The first leucospid wasp from the fossil record (Hymenoptera: Leucospidae)» (en anglès). Journal of Natural History, 36, 4, 01-03-2002, pàg. 435–441. DOI: 10.1080/00222930110059682. ISSN: 0022-2933.
* ↑ Bouček, Zdenek «A revision of the Leucospidae (Hymenoptera: Chalcidoidea) of the world». Bulletin of the British Museum (Natural History). Entomology. Supplement., 23, 16-05-1974, pàg. 1–241. DOI: 10.5962/p.140909. ISSN: 0007-1501.
* ↑ «BioLib - Leucospidae». [Consulta: 21 setembre 2023].
# Paragongylidiellum

Paragongylidiellum caliginosum, és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. És l'únic membre del gènere monotípic Paragongylidiellum .
És un endemisme de l'Índia i el Nepal.
Fou descrit per primera vegada per J. Wunderlich l'any 1973.

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ «Gen. Paragongylidiellum Wunderlich, 1973». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Wunderlich, J. «Linyphiidae aus Nepal. Die neuen Gattungen Heterolinyphia, Martensinus, Oia und Paragongylidiellum (Arachnida: Araneae)». Senckenbergiana Biologica, vol. 54, 1973, pàg. 429–443.

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Batalla de Nova Orleans

La batalla de Nova Orleans entre els Estats Units i el Regne Unit de la Gran Bretanya i Irlanda, va tenir lloc entre el 23 de desembre de 1814 i el 8 de gener de 1815, va ser la darrera batalla important de la Guerra Anglo-Americana de 1812-1815.
A finals de 1814 una flota britànica de més de 50 vaixells tramesa pel general Edward Pakenham, va navegar a l'interior del Golf de Mèxic i es va preparar per atacar Nova Orleans. El general nord-americà Andrew Jackson comandant de l'exèrcit nord-americà que es trobava al sud-oest del país, tenia un regiment compost principalment per milicians i voluntaris, amb els quals lluità contra els britànics que van atacar sobtadament la seva posició el 8 de gener de 1815. Les tropes de Jackson es van atrinxerar eficaçment darrere de les fortificacions, mentre que les hosts angleses van quedar exposades, de forma que el combat fou breu i acabà en una victòria decisiva per als nord-americans, aconseguint així la retirada britànica i la mort del general Pakenham.
La batalla pot ser considerada extemporània, ja que el Tractat de Gant, que donava per acabada la guerra, havia estat signat el desembre anterior, però l'informe havia trigat a arribar. La victòria però va aixecar la moral nacional, millorant la reputació de Jackson al nivell d'un heroi, que li va servir de plataforma en el seu camí a la presidència.

## Referències

* 1 2 «The Battle of New Orleans». U.S. Army Center of Military History. Arxivat de l'original el 2017-01-29. [Consulta: 2 agost 2016].
* ↑ Tucker, Spencer C. The Encyclopedia Of the War Of 1812 (en anglès). ABC-CLIO, 2012, p. 526. ISBN 1851099573.
# Estadi Monumental de la U

L'Estadi Monumental, conegut com Monumental de Ate o Monumental de la U, és un estadi esportiu al districte d'Ate de la ciutat de Lima, al Perú. Va ser dissenyat per l'arquitecte uruguaià Walter Lavalleja.
És la seu del club Club Universitario de Deportes reemplaçant l'antic estadi Teodoro Fernandez. Va ser construït entre els anys 1991 i 2000, i inaugurat el 2 de juliol de 2000. És l'estadi més gran del Perú i un dels més grans del món amb una capacitat per a 80.000 espectadors. Se'l considera com un dels estadis més moderns d'Amèrica Llatina.
L'any 2015, l'Estadi Monumental va ser distingit com a «un dels 100 millors estadis del món» per la prestigiosa revista anglesa FourFourTwo, ocupant el lloc 44. L'any 2017 va ser considerat pel Diari AS com «un dels 10 estadis mítics d'Amèrica del Sud».

## Àrea de premsa i serveis

L'àrea de premsa de l'estadi està ubicat al primer pis de la part superior de la tribuna del costat occident. Compte amb una sala d'acreditacions, un saló per a roda de premsa, cent seixanta-vuit posicions per a premsa escrita, trenta-dues cabines radials, cinc posicions especials per a transmissió de televisió, un saló de premsa, un saló de telecomunicació i una central telefònica.
L'estadi també compta amb més de mil llocs d'estacionament, restaurants, un local per a la Creu Roja i per als Bombers. L'abril del 2023, va ser inaugurat a l'estadi, el museu del Club Universitario.

## Galeria

* Vista de l'estadi des de l'avinguda Javier Prado.
* Entrada frontal de l'estadi on es pot veure l'estàtua dedicada a Teodoro Fernández.

## Referències

* ↑ «El Estadio "Monumental"» (en castellà). clubuniversitario.galeon.com. Arxivat de l'original el d’agost 20, 2008. [Consulta: 19 juny 2006].
* ↑ «Walter Lavalleja Sarries: un continente de cemento» (en castellà). [Consulta: 4 gener 2023].
* ↑ «.Información sobre la capacidad máxima de los estadios y límites para el aforo.». ipd.gob.pe. [Consulta: 19 setembre 2016].
* 1 2 «Escenario» (en castellà). Federación Peruana de Fútbol. Arxivat de l'original el 4 maig 2009. [Consulta: 19 juny 2007].
* ↑ «Información sobre la capacidad máxima de los estadios y límites para el aforo. | www.ipd.gob.pe/website=www.ipd.gob.pe/».
* ↑ «latercera.com Conozca el lujoso estadio donde Chile jugará por primera vez ante Perú» (en castellà), 05-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 4 gener 2023].
* ↑ «Universitario: Estadio Monumental es uno de los 100 mejores del mundo, según FourFourTwo» (en castellà), 09-07-2016. Arxivat de l'original el 2016-07-09. [Consulta: 4 gener 2023].
* ↑ «Del Monumental al Maracaná: 10 estadios míticos de Sudamérica - AS.com» (en castellà), 28-04-2017. Arxivat de l'original el 2017-04-28. [Consulta: 4 gener 2023].
* ↑ «Prensa estadio monumental» (en castellà).
* 1 2 Carlos, Nieto. «ESTADIO MONUMENTAL U - Club Universitario de Deportes - DALEUCAMPEON» (en castellà). [Consulta: 4 gener 2023].
* ↑ «Universitario inauguró su nuevo museo en el estadio Monumental» (en castellà). [Consulta: 13 abril 2023].
# Wuya Wei Shenme Shi Heide

Wuya Wei Shenme Shi Heide (xinès simplificat: 乌鸦为什么是黑的, pinyin: Wūyā Wèi Shénme Shì Hēide, literalment 'Perquè els corbs són negres?') és un curtmetratge d'animació xinés dirigit per Wan Laiming el 1955. És la primera pel·lícula d'animació tradicional en color de la història del cinema xinés.
La producció de la pel·lícula començà després de la pel·lícula de titelles Xiaoxiao Yingxiong, que fou en color. Com a primera pel·lícula d'animació tradicional en color de l'estudi d'animació de Shanghai, fou exhibida en diversos festivals, rebent bona crítica.
Es diu que la pel·lícula guanyà un premi al Festival de Venècia però va ser confosa amb una producció soviètica, motiu pel qual a partir d'aquell moment es produeix una recerca d'un estil d'animació xinés que pouara de la tradició artística pròpia.
Tot i que Jiao'ao de Jiangjun va ser la primera de les produccions de l'Estudi de Shanghai en tindre un estil propi, segons Pu Jiaxiang, la pel·lícula ja estava en producció en 1955, i es va suspendre la realització en caure malalt el director. És llavors quan es comença a treballar en Wuya Wei Shenme Shi Heide, que rep el premi el 1956, quan Jiao'ao de Jiangjun ja està pràcticament finalitzada. Sembla que la decisió de Te Wei de seguir un estil propi es va prendre mentre es finalitzava aquella pel·lícula, una vegada ja s'havia recuperat de la malaltia.
També sembla que la pel·lícula de titelles Shen Bi, que està fortament basada en la cultura xinesa, fou la pel·lícula que participà al Festival de Venècia aquell any. Wuya Wei Shenme Shi Heide no va rebre cap guardó, i possiblement sols va ser exhibida. Si hom va confondre la pel·lícula amb una producció soviètica, no ho feu públicament, però l'ancècdota o malentés serví per a explicar el naixement de l'estil xinés d'animació a partir de mitjan anys cinquanta.

## Referències

* 1 2 3 4 Sun, Lijun. The History of Chinese Animation. Routledge, 2021-02-25, p. 269-272. ISBN 978-1-000-41627-5.
* 1 2 3 Macdonald, Sean. Animation in China: History, Aesthetics, Media. Routledge, 2015-11-06, p. 90. ISBN 978-1-317-38216-4.
* ↑ Lent, John A. «Te Wei and Chinese Animation: Inseparable, Incomparable». Animation World Network, 15-03-2002. [Consulta: 27 gener 2020].
* ↑ Teo, Stephen. The Asian Cinema Experience: Styles, Spaces, Theory. Routledge, 2013. ISBN 9780415571463.
* 1 2 3 4 Du, Daisy Yan. Animated Encounters: Transnational Movements of Chinese Animation, 1940s–1970s. University of Hawaii Press, 2019-02-28, p. 120-122. ISBN 978-0-8248-7751-4.
* 1 2 Lent, John A.; Ying, Xu. Comics Art in China. Univ. Press of Mississippi, 2017-07-20. ISBN 978-1-4968-1175-2.
* 1 2 Du, Daisy Yan. «Chinese Animation at International Film Festivals: A Report from the 19th Seoul International Cartoon & Animation Festival, South Korea, 2015» (en association for chinese animation studies), 16-02-2016. [Consulta: 23 març 2021].