OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Supervivientes de los Andes

Supervivientes de los Andes és una pel·lícula mexicana estrenada el 15 de gener de 1976 dirigida per René Cardona Jr., que relata la tragèdia que van viure les víctimes de l'accident aeri dels Andes en 1972. Va ser el primer llargmetratge referent al succés i va ser filmada a Mèxic. El guió està basat en el llibre Survive! de Clay Blair, escrit el 1973 sobre l'accident.

## Sinopsi

Un equip de rugbi uruguaià s’estavella a la serralada dels Andes i ha de sobreviure a les temperatures extremadament fredes i al clima difícil. Quan algunes de les persones moren, els supervivents es veuen obligats a prendre una terrible decisió entre la fam i el canibalisme.

## Repartiment

* Hugo Stiglitz (Francisco Pedraza)
* Norma Lazareno (Silvia Pedraza)
* Luz María Aguilar (Sra. Madero)
* Fernando Larrañaga (Madero)
* Lorenzo de Rodas
* Pablo Ferrel (Raúl)
* Leonardo Daniel (Carmelo)
* Sara Guasch (madre de Silvia)
* Ernesto Gallardo
* Gloria Chávez (mujer que va a la boda)
* José Elías Moreno Jr. (Rodrigo Fernández)
* Miguel Ángel Ferriz
* Carlos Cámara
* Ernesto Parra
* Sebastián Ligarde (Felipe)
* Wilson Ovelar Fournier (Piloto)
* Eugenio Villar Borja (El Oso)

## Recepció

The New York Times va fer una crítica negativa de la pel·lícula, qualificant-la de "una pel·lícula irritantment doblada d'exposició rudimentària amb un acompanyament musical de vegades tènue". Roger Ebert li va donat zero estrelles i va dir: "A la majoria de pel·lícules amb molta sang, talls i primers plans de ferides infectants i tot això, el públic típic riu per trencar la tensió (les pel·lícules de terror gairebé sempre es representen com a comèdies). Amb Survive!, Però, el públic tendeix a ser una mica més sobri, una mica més reflexiu. Potser això es deu al fet que ens adonem que subjacents a aquesta pel·lícula bastant tonta, poc inspirada i crua, és una història real d’un poder tan convincent que estem obligats a pensar i respondre."
La pel·lícula fou estrenada a Chicago el cap de setmana del Labor Day de 1976, i va recaptar $1,060,000 a 63 sales, cosa que la va impulsar al número u de la taquilla dels Estats Units.

## Referències

* ↑ Villa Roiz, Carlos. Popocatépetl: mitos, ciencia y cultura : un cráter en el tiempo. Plaza y Valdés, 1997, p. 336. ISBN 9688564885.
* ↑ Dolores Tierney, Victoria Ruétalo. Latsploitation, Exploitation Cinemas, and Latin America. Routledge, 2009, p. 160, 163, 166–167. ISBN 0415993865.
* ↑ Hofler, Robert. Party Animals. Da Capo Press, 2010, p. 40–41. ISBN 0306816555.
* ↑ «The Screen: 'Survive!'». The New York Times [Consulta: 27 desembre 2013].
* ↑ Ebert, Roger «Survive!». Chicago Sun-Times, 06-09-1976 [Consulta: 31 octubre 2020].
* ↑ «'Survive' Smash $1,060,000, Chi; 'Bodyguard' Tall 22G, 'Wine' 17G». Variety. September 8, 1976: 14.
* ↑ «50 Top-Grossing Films». Variety. September 15, 1976: 9.

## Enllaços externs

* Supervivientes de los Andes a YouTube
# Cesare Moretti

Cesare Moretti (Pegognaga, 20 d'abril de 1885 - Estats Units d'Amèrica, ?) fou un ciclista italià, professional des del 1910 fins al 1930 que es va dedicar a les curses de pista. Va aconseguir una medalla de plata al Campionat del món de velocitat.
El seu fill Cesare també es va dedicar professionalment al ciclisme.

## Palmarès

* 1910
** 1r al GP d'Angers
* 1913
** 1r als Gran Premi de l'UVF
* 1922
** Campió d'Itàlia en Velocitat
* 1923
** Campió d'Itàlia en Velocitat
** 1r al GP de Copenhaguen
* 1924
** Campió d'Itàlia en Velocitat
** 1r al GP de Copenhaguen
* 1925
** Campió d'Itàlia en Velocitat
* 1926
** Campió d'Itàlia en Velocitat
** 1r al GP de Copenhaguen
* 1927
** Campió d'Itàlia en Velocitat

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
# Ælla

Ælla (també escrit Ella o Ille) va ser el primer rei conegut de Deira. Un dels seus fills va ser Edwin de Northúmbria, i la seva filla Acha es va casar amb Etelfred de Bernícia.
Hi ha proves arqueològiques que demostren l'assentament d'emigrants germànics en la zona oriental de Yorkshire a finals del segle v. Segons les llistes genealògiques de monarques incloses en la Genealogiae regum Anglorum i en la Historia Brittonum, Ælla era fill d'Yffe, però no totes les llistes coincideixen en els ancestres, que acaben per enllaçar amb el déu Wodan. La Historia Brittonum destaca el paper de Soemil que va establir Deira com a regne independent de Bernícia, un avantpassat d'Ælla. També Beda diu que Ælla era un dels reis anglosaxons de l'època en què es va iniciar la missió gregoriana, l'any 597.
No hi ha gaire més informació sobre Ælla, però és esmentat en la saga llegendària de Gautrek, en què es diu que va rebre la visita d'un heroi anomenat Ref. També és un dels personatges del conte L'home de la llei en els Contes de Canterbury de Geoffrey Chaucer, escrit al segle xiv.
Segons la Crònica anglosaxona, Ælla va esdevenir rei el mateix any que Ceawlin de Wessex (560), coincidint amb la mort d'Ida de Bernícia, i va governar durant 30 anys. Però també diu a la crònica que Ælla va morir el 588 i que va ser succeït per Æthelric. Potser aquesta és la raó per la qual John de Worcester va escriure que la data d'ascensió al tron va ser l'any 559, data que coincidiria amb un regnat de trenta anys.

## Referències

* 1 2 Gurney, 1819, p. 20.
* ↑ Leslie, 1885, p. 169.
* ↑ Enright, 2006, p. 350.
* ↑ Lynch, 2013, p. 262.
* ↑ Palgrave, 1831, p. 44.

## Bibliografia

* Enright, Michael. The Sutton Hoo sceptre and the roots of Celtic kingship theory. Four Courts Press, 2006.
* Gurney, Anna. The Saxon Chronicle leterally translated. Stevenson, 1819.
* Leslie, Stephen; Hunt, William. Dictionary of National Biography, 1885-1900, Volume 1. Smith, Elder & Co., 1885.
* Lynch, K L. Chaucer's Cultural Geography. Routledge, 2013.
* Palgrave, Francis. History of the Anglo-Saxons. John Murray, 1831.
# Celia Wray

Celia Wray (30 de maig del 1872 - 30 de novembre del 1954) fou una arquitecta i suffragette anglesa.

## Biografia

Va nàixer a Barnsley, Yorkshire, al 1872, filla de Jane Burrows Batty (1846-1910) i Charles Wray (1944-1931). El seu pare fou nomenat Freeman of the Borough el 1921, abans del seu retir.

## Activisme

Celia Wray va ser arquitecta a Barnsley; al 1908 va dissenyar algunes cases de camp a Cudworth, que encara resten en peus. Al voltant del 1896 militava en la Unió d'Emancipació de les Dones. També fou una destacada activista pel sufragi, membre de la Societat pel Sufragi de Barnsley (fundada el 1902), i secretària entre 1908 i 1920, quan deixà la ciutat. Va ser parella de la científica Alice Laura Embleton (1877–1960). Ambdues van ser fotografiades amb altres sufragistes que protestaven davant les oficines de Barnsley Chronicle al gener del 1910. Al 1911, vivia amb son pare a Barnsley quan el dia del cens Embleton estava de visita. Igual que moltes altres sufragistes, les dues van desfigurar el document del cens ratllant-lo.
Amb Alice Laura Embleton, Evelina Haverfield i Vera Holme van crear la "Lliga Foosack", la filiació de la qual estava restringida a dones i sufragistes, i sembla que era una societat lèsbica secreta. Les quatre eren amigues íntimes, com ho demostren les moltes cartes escrites entre elles, sobretot durant la Primera Guerra Mundial.
En els darrers anys Celia Wary va viure amb Alice Embleton en The Elms de Saxmundham, Suffolk.
Va morir a Blythburgh, Suffolk, el 1954, als 82 anys.

## Referències

* ↑ «Register | British Newspaper Archive». [Consulta: 13 novembre 2023].
* ↑ «EXCLUSIVE INTERVIEW: ALTERNATIVE BARNSLEY SPEAKS TO JEMMA CONWAY OF THE NEW EXPERIENCE BARNSLEY MUSEUM» (en anglés), 14-05-2013. [Consulta: 13 novembre 2023].
* ↑ Crawford, Elizabeth. The Women's Suffrage Movement in Britain and Ireland: A Regional Survey (en anglés). Routledge, 2013-04-15. ISBN 978-1-136-01054-5.
* ↑ Crawford, Elizabeth. The Women's Suffrage Movement: A Reference Guide 1866-1928 (en anglés). Routledge, 2003-09-02. ISBN 978-1-135-43401-4.
* ↑ Harvey, Alison. «Guest post: In search of a scientist – and a suffragist?» (en anglés), 05-03-2018. [Consulta: 13 novembre 2023].
* ↑ «Ancestry». [Consulta: 13 novembre 2023].
* ↑ Hamer, Emily. Britannia's Glory: A History of Twentieth Century Lesbians (en anglés). Bloomsbury Academic, 2016-10-06. ISBN 978-1-4742-9279-5.
* ↑ «Vera Holme to Alick Embleton - Correspondence - First World War - Papers of Vera (Jack) Holme - Archives Hub». [Consulta: 13 novembre 2023].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». [Consulta: 13 novembre 2023].
* ↑ «Ancestry». [Consulta: 13 novembre 2023].
# Frank Stubbs

Frank Stubbs (Wellfleet, 12 de juliol de 1909 - Melrose, 20 d'abril de 1993) va ser un jugador d'hoquei sobre gel estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
Estudià a la Universitat Harvard. El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Garmisch-Partenkirchen, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre gel.
Va lluitar a Europa durant la Segona Guerra Mundial, sent ferit diverses vegades i guardonat amb diverses condecoracions.

## Referències

* 1 2 «Frank Stubbs, Jr. Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 d’agost 2017. [Consulta: 17 abril 2019].
# Enrico Franzoi

Enrico Franzoi (Mestre, Vèneto, 8 d'agost de 1982) va ser un ciclista italià, professional des del 2005 fins al 2014. Ha combinat la carretera amb el ciclocròs, on ha aconseguit guanyar el campionat d'Itàlia diversos cops.

## Palmarès en ruta
### Resultats a la Volta a Espanya

* 2006. 97è de la classificació general
* 2007. 110è de la classificació general
* 2008. 98è de la classificació general

## Palmarès en ciclocròs

* 2002-2003
** Campió del món en ciclocròs sub-23
* 2004-2005
** Campió d'Itàlia en ciclocròs
* 2005-2006
** Campió d'Itàlia en ciclocròs
* 2006-2007
** Campió d'Itàlia en ciclocròs
* 2008-2009
** Campió d'Itàlia en ciclocròs

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Luca Colombo

Luca Colombo (Cantù, Llombardia, 26 de desembre de 1969) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional des del 1995 fins al 1997.
Quan encara era amateur, va guanyar la medalla d'argent a la contrarellotge per equips als Jocs Olímpics de 1992 i dos Campionats del Món en Contrarellotge per equips, el 1991 i 1994.
El 1997 va ser exclòs de la París-Niça per haver presentat un hematòcrit superior al 50 %

## Palmarès

* 1986
** Campió del món júnior en contrarellotge per equips (amb Roberto Maggioni, Mauro Consonni i Paolo Morandi)
* 1987
** Campió del món júnior en contrarellotge per equips (amb Luca Daddi, Rosario Fina i Gianluca Tarocco)
* 1990
** Campió d'Itàlia amateur en contrarellotge
* 1991
** Campió del món amateur de contrarellotge per equips (amb Andrea Peron, Flavio Anastasia i Gianfranco Contri)
** Medalla d'or als Jocs del Mediterrani de 1991 en contrarellotge per equips (amb Cristian Salvato, Flavio Anastasia i Gianfranco Contri)
* 1992
** Medalla d'argent als Jocs Olímpics de Barcelona en contrarellotge per equips (amb Andrea Peron, Flavio Anastasia i Gianfranco Contri)
** 1r al Duo Normand (amb Gianfranco Contri)
* 1993
** Medalla d'or als Jocs del Mediterrani de 1993 en contrarellotge per equips (amb Cristian Salvato, Francesco Rossano i Gianfranco Contri)
* 1994
** Campió del món amateur de contrarellotge per equips (amb Cristian Salvato, Dario Andriotto i Gianfranco Contri)
** Vencedor de 2 eta pes a l'Olympia's Tour

### Resultats al Tour de França

* 1997. Abandona (14a etapa)

## Referències

* ↑ «COLOMBO Luca». [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Luca Colombo». [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Luca COLOMBO» (en italià). [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ « Coup de sang contre l’EPO : oui, mais est-ce suffisant ? », L'Humanité, 12 mars 1997.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Imelda Chiappa

Imelda Chiappa (Sotto il Monte Giovanni XXIII, Llombardia, 10 de maig de 1966) és una ciclista italiana, ja retirada, especialitzada en el ciclisme en carretera. Del seu palmarès destaca la medalla de plata als Jocs Olímpics d'estiu d'Atlanta.

## Palmarès

* 1985
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Aude
* 1987
** 1a al Gran Premi de Brissago
* 1988
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Aude
* 1989
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1993
** Campiona d'Itàlia en ruta
** Campiona d'Itàlia en contrarellotge
* 1994
** Campiona d'Itàlia en contrarellotge
** 1a al Giro del Trentino
** Vencedora de 2 etapes al Giro d'Itàlia
* 1995
** Campiona d'Itàlia en contrarellotge
** 1a al Memorial Michela Fanini
* 1996
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de 1996 en Ruta
** 1a al Giro del Friül
** Vencedora de 3 etapes al Giro d'Itàlia
** Vencedora d'una etapa de la Volta a Portugal
* 1997
** Campiona d'Itàlia en ruta
** 1a al Memorial Michela Fanini i vencedora d'una etapa
** 1a al Trofeu Costa Etrusca
* 1998
** Campiona d'Itàlia en contrarellotge
** Vencedora d'una etapa al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Renato Longo

Renato Longo (Vittorio Veneto, Treviso, Vèneto, 9 d'agost de 1937) és un ciclista italià que fou professional entre 1960 i 1972. Especialista en ciclocròs, en el seu palmarès destaquen cinc campionats del món i dotze d'Itàlia de l'especialitat.

## Palmarès

* 1959
** Campió del món de ciclocròs
** Campió d'Itàlia de ciclocròs
* 1960
** Campió d'Itàlia de ciclocròs
* 1962
** Campió del món de ciclocròs
** Campió d'Itàlia de ciclocròs
* 1964
** Campió del món de ciclocròs
** Campió d'Itàlia de ciclocròs
* 1965
** Campió del món de ciclocròs
** Campió d'Itàlia de ciclocròs
* 1966
** Campió d'Itàlia de ciclocròs
* 1967
** Campió del món de ciclocròs
** Campió d'Itàlia de ciclocròs
* 1968
** Campió d'Itàlia de ciclocròs
* 1969
** Campió d'Itàlia de ciclocròs
* 1970
** Campió d'Itàlia de ciclocròs
* 1971
** Campió d'Itàlia de ciclocròs
* 1972
** Campió d'Itàlia de ciclocròs

## Referències

* ↑ Palmarès a sitiodeciclismo.net
* ↑ Fitxa a cyclebase.nl
# Pietro Algeri

Pietro Algeri (Torre de' Roveri, província de Bèrgam, 2 d'octubre de 1950) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1974 i 1982. Els seus principals èxits els aconseguí en el ciclisme en pista on es proclamà Campió del Món de Persecució per equips.
Un cop retirat va dirigir diferents equips com el Del Tongo, el Mapei o el Saunier Duval, però especialment a l'equip Lampre on va estar-hi més de deu anys en dues etapes.
El seu germà Vittorio i el seu fill Matteo també han estat ciclistes professionals.

## Palmarès en pista

* 1971
** Campionat del món de persecució per equips amateur, amb Giacomo Bazzan, Luciano Borgognoni i Giorgio Morbiato
* 1975
** Campió d'Itàlia en Persecució
* 1977
** Campió d'Itàlia en Mig Fons
* 1979
** Campió d'Itàlia en Mig Fons
** 1r als Sis dies de Mont-real, amb Willy Debosscher
* 1980
** 1r als Sis dies de Mont-real, amb Willy Debosscher

## Palmarès en ruta

* 1970
** 1r al Circuit del Porto-Trofeu Arvedi
* 1972
** Vencedor d'una etapa a la Settimana Ciclistica Bergamasca
* 1973
** 1r al Trofeu Papà Cervi

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1976. 85è de la classificació general
* 1977. 111è de la classificació general
* 1978. 90è de la classificació general
* 1980. Desqualificat (10a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Antonio Fanelli

Antonio Fanelli (Bari, 29 de maig de 1966) és un ciclista italià ja retirat, que va combinar la carretera amb la pista. Va competir entre 1985 i 1996, en què aconseguí més de 200 victòries, la majoria en pista. En el seu palmarès destaca una medalla de bronze als Campionats del món en mig fons de 1992 darrere Peter Steiger i Jens Veggerby, així com diversos campionats nacionals. Una vegada retirat exercí d'entrenador en diversos equips femenins i en categories de formació.
El seu germà Ivan i el seu cunyat Timothy Jones també són ciclistes professionals.

## Palmarès en ruta

* 1984
** Campió d'Itàlia júnior en ruta
* 1986
** Campió d'Itàlia amateur en ruta
** 1r al Trofeu Salvatore Morucci
* 1987
** 1r al Gran Premi Santa Rita
* 1988
** 1r a la Coppa Fiera di Mercatale

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1990. 146è de la classificació general
* 1995. Abandona

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1994. 111è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 1993
** Campió d'Itàlia en mig fons

## Referències

* 1 2 3 «FANELLI Antonio (Paolo-Antonio)». [Consulta: 5 febrer 2023].
* 1 2 «Michela Fanini Record Rox, Antonio Fanelli nuovo ds» (en italià), 13-10-2015. [Consulta: 5 febrer 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Antonio Paolo FANELLI» (en italià). [Consulta: 5 febrer 2023].
* ↑ bicitv. «Fosco Bessi: fatta la squadra Juniores per il 2018, in ammiraglia Antonio Fanelli» (en italià), 09-10-2017. [Consulta: 5 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Mirko Tedeschi (1989)

Mirko Tedeschi (Negrar, Vèneto, 5 de gener de 1989) és un ciclista italià, professional des del 2014 i actualment a l'equip Wilier Triestina-Selle Italia.

## Palmarès

* 2007
** Campió d'Itàlia júnior en Persecució per equips (amb Elia Viviani, Filippo Fortin i Mario Sgrinzato)
* 2010
** 1r al Trofeu Paolin Fornero
* 2015
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Veneçuela

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Ottavio Dazzan

Ottavio Dazzan (Quilmes, 2 de gener de 1958 - Quilmes, 16 de gener de 2024) va ser un ciclista italià, d'origen argentí professional del 1981 al 1989. Va competir principalment en ciclisme en pista, on va guanyar tres medalles als Campionats del món de keirin i tres més als de velocitat.

## Palmarès en pista

* 1974
** 1r als Campionats Panamericans en quilòmetre
** 1r als Campionats Panamericans en velocitat
* 1975
** Campió del món júnior en velocitat
* 1982
** Campió d'Itàlia en keirin
** Campió d'Itàlia en velocitat
* 1983
** Campió d'Europa de velocitat
** Campió d'Itàlia en Keirin
** Campió d'Itàlia en velocitat
* 1984
** Campió d'Europa de velocitat
** Campió d'Itàlia en velocitat
* 1985
** Campió d'Itàlia en velocitat
* 1986
** Campió d'Europa de velocitat
** Campió d'Itàlia en keirin
* 1987
** Campió d'Itàlia en velocitat

## Enllaços externs

* Fitxa a museociclismo.it

## Referències

* ↑ «Lutto - Il ciclismo piange Octavio Dazzan» (en italià), 17-01-2024. [Consulta: 17 gener 2024].
* ↑ https://es.italy24.press/deportes/1200894.html
* ↑ «Dazzan, a 25 años de su gran día» (en castellà), 26-06-2000. [Consulta: 18 gener 2024].
# Giuseppe Martino

Giuseppe Martino (Chastèlmanh, Província de Cuneo, 1 de maig de 1915 - Alice Bel Colle, 29 d'octubre de 2001) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1938 i 1958. Va destacar sobretot en el ciclisme en pista, concretament en el mig fons on guanyà una medalla de bronze al Campionat del Món de 1955.
El 1961 es va nacionalitzar francès.

## Palmarès en ruta

* 1938
** Vencedor de 2 etapes al Tour del Sud-Est
* 1939
** 1r a la Lió-Grenoble-Lió i vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1955. 43è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 1951
** Campió d'Itàlia en Mig Fons
* 1952
** Campió d'Itàlia en Mig Fons
* 1953
** Campió d'Itàlia en Mig Fons
* 1954
** Campió d'Itàlia en Mig Fons
* 1955
** Campió d'Itàlia en Mig Fons
* 1956
** Campió d'Itàlia en Mig Fons
* 1957
** Campió d'Itàlia en Mig Fons

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Enrico Kühn

Enrico Kühn (Bad Langensalza, 10 de març de 1977) és un pilot de bob alemany, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1990 i 2000.
El 2002 va prendre part als Jocs Olímpics d'Hivern de Salt Lake City, on guanyà la medalla d'or en la prova de bobs a quatre del programa de bobsleigh. Formà equip amb André Lange, Kevin Kuske i Carsten Embach. Quatre anys més tard, als Jocs de Torí, fou cinquè en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món de bob de 2004 i una d'or, una de plata i una de bronze al Campionat d'Europa de bob de 2002, 2003 i 2004.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Enrico Kühn». [Consulta: 15 gener 2023].
# Sòstrat de Cnidos

Sòstrat de Cnidos (Sòstratus, Σώστρατος) fou un arquitecte i escultor grec que Plini esmenta com a contemporani de Lisip a l'olimpíada 114 (vers 323 aC). Probablement és el Sòstrat fill de Dexífanes de Cnidos, que va florir en temps d'Alexandre el Gran. Va construir per Ptolemeu I Sòter el Far d'Alexandria, tot i que aquest fet no és segur.
Segons Estrabó, la llegenda diu que com que el rei no li va permetre gravar el seu nom, el va deixar gravat en una pedra enterrada al damunt de la qual va posar una pedra amb el nom del rei, però Plini diu que el rei li va permetre posar el seu nom.
També va fer diverses obres a Cnidos que van embellir la ciutat.

## Referències

* ↑ Tomlinson, Richard Allan. From Mycenae to Constantinople: the evolution of the ancient city. Routledge, 1992, p. 104–105. ISBN 978-0-415-05998-5.
* ↑ Paul Jordan. Seven Wonders of the Ancient World. Routledge, 2014, p. 42. ISBN 978-1-317-86885-9.
# Limba Sarda Comuna

La Limba Sarda Comuna (LSC) és una varietat escrita de la llengua sarda, adoptada experimentalment el 2006 per la Regió Autònoma de Sardenya en els documents oficials amb llengües cooficials.
La LSC es basa en el logudorès, rep elements propis de la mediació parlada, a la zona grisa de transició entre el logudorès i el campidanès i, per tant, sorgeix com a lèxic i fonètica varietat intermèdia entre les dues varietats de la literatura sarda existents, que tracta de dibuixar els elements en comú.
Per tant, és un "llenguatge natural" i no "artificial", encara que una minoria en un context regional, que se situa en l'afinitat amb la proposta de Limba de Mesania (LDM) que deriva del moviment cultural "mesanista", amb tendència a la variant de només, que també indica que l'especificitat de la llengua sarda en vista de les llengües romàniques descendents del llatí vulgar occidental (el cas acusatiu plural) amb el català, castellà, provençal, portuguès, etc. a diferència d'Itàlia, com Romania, deriva de l'Orient llatí (amb el cas nominatiu plural).
També representa una evolució de la Limba Sarda Unificada (LSU), publicada el 2001, que va ser durament criticada per la seva artificialitat i l'absència de referències a la variant campidanesa com exclusivament basat en una variant del logudorès central.

## Adopció oficial

La Limba Sarda Comuna va ser adoptada de manera experimental a la Regió Autònoma de Sardenya mitjançant el Consell Regional de la Resolució número 16/14, de 18 d'abril de 2006 (Limba Sarda Comuna. Adopció de normes per a la referència al llenguatge experimental en un escrit de l'Administració Regional) com a llengua oficial dels actes i documents expedits per la Regió de Sardenya (subjecte de conformitat amb els arts. 8 de la Llei 482/99, l'únic text legalment vinculant redactat l'italià), mitjançant l'empoderament dels ciutadans a escriure en la seva varietat i idioma regionals.

## Referències

* Canu, Giovanni (2018). Normas Ortogràficas pro Iscrìere in Sardu, Papiros
# Lleó V Dadiani

Lleó V Dadiani fou mtavari de Mingrèlia, Abkhàzia, Svanètia i Letxkúmia. Va néixer a Zúgdidi el 1793 i era fill de Grigol Dadiani, al qual va succeir després del seu assassinat sota regència de la mare Nina. Quan tenia 9 anys va ser capturat i empresonat a Anaklia per Kelesh-Ahmad Bey, príncep Xarvaixidze d'Abkhàzia (1802) i, per tant, la successió del pare es va fer en absència. Rússia va obligar a alliberar-lo el 2 d'abril de 1805 i el 1806 va ser declarat major d'edat i va ratificar el protectorat rus. El 1837 va rebre al tsar Nicolau I a Zúgdidi. El 1840 va abdicar a favor del seu fill gran David Dadiani. Va morir a Zúgdidi el 30 de juliol de 1846.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.

## Enllaços externs

* Dinastia Dadiani Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine..
* Genealogia