OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rustam

Rustam és el nom dels següents personatges:
* Nobles georgians:
** Rustam d'Imerècia, dos cops rei d'Imerècia (segle xvi), fill gran de Constantí III d'Imerècia
** Rustam de Kartli (Khosro Mirza) (segle xvi), fill natural de David XI de Kartli i d'una concubina Fou prefecte d'Esfahan
** Rustam Gurieli, mtavari de Gúria del 1534 al 1564
* Ispahbads bawàndides:
** Rustam I ibn Surkhab, ispahbad bawàndida del Tabaristan (segle ix)
** Hasan ibn Rustam, ispahbad bawàndida del Tabaristan
** Shah Ghazi Rustam V, ispahbad bawàndida del Tabaristan, fill d'Ali ibn Shahriyar Ala-al Dawla i el seu hereu
** Sharwin II ibn Rustam, ispahbad bawàndida de Tabaristan, fill i successor de Rustam I ibn Surkhab ibn Karin
** Ala al-Dawla Abu Djafar Muhammad ibn Rustam Dusmanziyar ibn Marzuban (? - 1041), cap militar daylamita
* Militar sassànida
** Rostam Farrokhzad
# Chthonerpeton arii

Chthonerpeton arii és una espècie d'amfibi Gimnofió de la família Typhlonectidae endèmica del Brasil que habita en sabanaes, rius, aiguamolls i cursos intermitents d'aigua dolça, pastures, zones d'irrigació, terres agrícoles inundades en algunes estacions i canals i dics.

## Referències

* ↑ «Chthonerpeton arii Cascon & Lima-Verde, 1994» (en anglès). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «Chthonerpeton arii Cascon and Lima-Verde, 1994 | Amphibian Species of the World» (en anglès). American Museum of Natural History. [Consulta: 10 gener 2025].
* ↑ «AmphibiaWeb - Chthonerpeton arii». [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «Chthonerpeton arii» (en anglès). UICN Red List. [Consulta: 8 gener 2025].
# Antic Hospital Universitari de la Fe

L'Hospital Universitari de la Fe, conegut popularment com la Fe, és un hospital públic pertanyent a la Conselleria de Sanitat i situat al barri de Campanar, a la ciutat de València. Va ser el complex hospitalari més gran de la ciutat, fins que l'any 2011 fou substituït per l'Hospital Universitari i Politècnic La Fe.
La Fe es troba entre els carrers de Joaquim Ballester i de Ricard Micó, i l'avinguda de Campanar, i davant l'Estació d'Autobusos, el Parc Municipal de Tendetes i el Centre Comercial de Nuevo Centro. Al darrere, hi ha la Conselleria de Cultura, Educació i Esport.
Abans del trasllat, l'Hospital General era l'edifici principal, i s'hi havien tractat un gran nombre de pacients al País Valencià. Anualment s'hi ingressaven vora 25.000 pacients, s'hi atenien 125.000 urgències i 210.000 consultes externes, i s'hi feien al voltant de 14.000 operacions quirúrgiques.

## Àrees

A l'hospital general, hi havia les següents àrees:
* Àrea d'Hospitalització, amb 704 llits
* Bloc Quirúrgic, amb 18 sales d'operacions
* Àrea Ambulatòria, amb 70 locals per a Consultes Externes, un Hospital de Dia, Urgències i una Unitat d'Hospitalització a Domicili
* Àrea de Diagnòstic i Farmàcia amb serveis de Farmàcia, Radiodiagnòstic, Laboratori d'Urgències, Microbiologia i Medicina Nuclear
* Àrees de Tècniques Diagnòstiques i Terapèutiques
* Àrea de Patologia Mèdica Quirúrgica de l'Adult
* Àrea de l'Aparell Locomotor i Neurociències
A més a més, la ciutat hospitalària incloïa un centre de maternitat i un hospital infantil.

## Transport

L'EMT València serveix l'hospital amb les línies 1, 2, 8, 29, 60, 61, 62, 63, 73, 89, 90 i les del nitbús N3 i N10. Metrovalencia n'hi fa amb la línia 1 i l'estació de Campanar.

## Vegeu també

* Hospital Clínic Universitari (València)
* Hospital Universitari i Politècnic La Fe

## Referències

* ↑ http://www.ayto-valencia.es/ayuntamiento/webs/estadistica/Cartografia/Dt04Ba2_Les_Tendetes.pdf
* 1 2 3 «Plana web oficial de la Fe». Arxivat de l'original el 2009-02-21. [Consulta: 3 març 2009].

## Enllaços externs

* Plana web oficial de la Fe Arxivat 2009-02-21 a Wayback Machine.
# Banda Paul

La Primera Nació Paul, més coneguda habitualment com a Banda Paul, és una banda índia amb base a Wabamun (Alberta) d'origen mixt Cree i Nakoda (Stoney). Van prendre part del Tractat Sis i tenen les reserves Buck Lake 133C i Wabamun Lake 133A, 133B i 133C que els foren concedides pel govern federal en 1892. Tanmateix la reserva índia Buck Lake fou delmada per la grip espanyola de 1918 i ara és abandonada en gran part.
El 2005 la nació tenia 1.926 membres, dels quals 1.110 vivien en les reserves.
Les terres de la banda Paul a Wabamun 133A i 133B es troben al llarg del llac Wabumun, aproximadament a 70 km a l'oest d'Edmonton. El llac és una destinació popular a Alberta per passar els caps de setmana i dies festius, i la banda opera l'Ironhead Golf i el Country Club per atraure aquest mercat.

## Referències

* 1 2 http://www.paulfirstnation.com/default.aspx?ID=Pre-Treaty%20History Arxivat 2016-04-05 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Banda Paul Arxivat 2014-08-08 a Wayback Machine.
# Barravento

Barravento és una pel·lícula dramàtica brasilera de 1962 dirigida per Glauber Rocha. Va ser el debut com a director de Rocha i és protagonitzada per Antônio Pitanga, Luíza Maranhão, Lucy Carvalho i Aldo Teixeira. La trama gira al voltant d'un ex-pescador que torna al llogaret en la qual es va criar per a intentar alliberar el poble del domini de la religió. És una de les pel·lícules més importants del moviment Cinema Novo, que aborda els problemes sociopolítics del Brasil. Es va rodar íntegrament en localitzacions de Salvador de Bahia, entre 1959 i setembre de 1960.

## Argument

Després de molts anys d'absència, Firmino torna a la comunitat en la qual es va criar: un poble de pescadors de sorell format per descendents d'antics esclaus negres arribats al Brasil des d'Àfrica. Habiten en una platja de la costa de Bahia.
Firmino intenta inculcar als nadius noves idees sobre la llibertat, però la comunitat no l’escolta, ja que continuen sent fatalistes, religiosos, analfabets i explotats pels comerciants de la ciutat. Només la vídua Cota s'acosta a ell i es converteix en la seva amant. Els pescadors segueixen les orientacions de la sacerdotessa i de Mestre, un antic protegit de Iemanjá, la deessa de la mar al candomblé, que és la religió que tots professen. Segons la creença, en la seva condició de protegit garanteix bon temps i pesca abundant a tots els que li acompanyin.
Davant l'avançada edat de Mestre, Iemanjá tria al jove Aruã com a nou protegit i, com és gelosa, per a no perdre l'"encant", el jove no podrà dormir amb cap dona. Això el fa sofrir ja que se sent atret per Naína, una noia blanca que viu al poble amb el seu pare Vicente, un devot de la deessa. Firmino creu que els nadius només canviaran d'actitud si demostra que Aruã no és un "sant" i demana a Cota que assetgi al noi.

## Repartiment

* Antônio Pitanga: Firmino Bispo dos Santos
* Luíza Maranhão: Cota
* Lucy Carvalho: Naína
* Aldo Teixeira: Aruã
* Lidio Silva: Mestre

## Distincions

La pel·lícula es va presentar en la Quinzena de Cineastes, en la selecció paral·lela del 22è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Referències

* ↑ Vincent Canby. «Film: Brazil's 'Barravento'» (en anglès), 20-02-1987.
* 1 2 «Barravento» (en portuguès). Arxivat de l'original el 2022-01-12. [Consulta: 12 enero 2022].
* ↑ Édition 1969 - Quinzaine des Réalisateurs (en francés)
# Bartolomeo Pacca

Bartolomeo Pacca (Benevent, 23 de desembre de 1756 – Roma, 19 d'abril de 1844) va ser un cardenal italià, que serví com a pro Secretari d'Estat del 1808 al 1814.

## Biografia

Va néixer a Benevent, el 23 de desembre de 1756, fill d'Orazio Pacca, marquès de Matrice, i de Crispina Malaspina.
El papa Pius VII el va elevar al rang de cardenal al consistori del 23 de febrer de 1801. Va ser Pro-secretari d'Estat entre el 1808 i el 1814.
Va ser reclòs per Napoleó Bonaparte a la fortalesa de Fenestrelle del 1809 al 1813.
En el conclave de 1829, el rei de França exercí contra el cardenal Pacca el dret de veto. En 1832, el cardenal. Paccava enviar una carta als tres pelegrins de la llibertat (és a dir, Lacordaire, Montalembert i Lamennais) per a dir que malgrat el seu nom i el de la publicació, "L'Avenir", no havia estat esmentat explícitament en l'encíclica Mirari vos, la intenció del papa Gregori XVI era condemnar la tesi que defensava la revista.
Va morir el 19 d'abril de 1844 a l'edat de 87 anys. Va ser enterrat a l'església de Santa Maria in Campitelli. A l'any següent va arribar a París els dos volums de les seves "Œuvres complètes".
Va participar en els conclaves de 1823, de 1829 i de 1830-31.

## Notes

* ↑ Cf. Martina (2001:199).

## Bibliografia

Fitxa a catholic-hierarchy.org
* Giacomo Martina, Storia della Chiesa da Lutero ai nostri giorni, 3. L'età del liberalismo, Morcelliana, Brescia 2001
* Bartolomeo Pacca al Dizionario di Storia (italià)
* Bartolomeo Pacca a l'Enciclopedia Italiana (italià)
# Base no nucleofílica

Una base no nucleofílica és una base química que no té caràcter nucleofílic.
Una base molt nucleòfila és una base de Lewis que reacciona ràpidament amb un compost electròfil perquè l'energia d'activació de la reacció és baixa. És un concepte cinètic. Per una altra banda una base forta és una base que reacciona amb una base amb un equilibri químic molt desplaçat cap a la formació del producte de la reacció perquè el valor de l'energia lliure de Gibbs de la reacció és molt negativa. És un concepte termodinàmic. Per regla general les bases fortes també són composts molt nucleòfils. Les bases no nucleòfiles són bases que no posseeixen aquesta darrera característica, per la qual cosa són útils en síntesi orgànica quan es vol treure un hidrogen d'un compost i es vol evitar que hi hagi altres reaccions no desitjades de la base amb aquest compost. Exemples d'aquestes bases són la diisopropilamida de liti o DLA, la 2,2,6,6-tetrametilpiperidina de liti o LiTMP i la N,N-diisopropiletilamina o DIPEA.

## Referències

* ↑ Simpson, P. Basic Concepts in Organic Chemistry: A Programmed Learning Approach. Springer, 1993, p. 53. ISBN 9780412558306.
# Batalla de Le Mans

La batalla de Le Mans de 1871, que va tenir lloc a Le Mans (França) durant la guerra francoprussiana, va ser una victòria prussiana que va acabar amb la resistència francesa a la França occidental.

## Antecedents

Després de la seva victòria a la batalla d'Orleans, el príncep Frederic Carles de Prússia va marxar amb el seu exèrcit cap a l'oest, a la ciutat de Le Mans, on el general francès Antoine Chanzy es trobava al comandament de 150.000 soldats. El gruix de l'exèrcit professional francès havia estat capturat a la batalla de Sedan i al lloc de Metz, o es trobava assetjat al setge de París. Així, l'exèrcit de Chanzy estava compost principalment per reservistes i civils precipitadament reclutats, armats amb rifles obsolets o vells canons militars. Encara que molt superiors en nombre, els francesos no podien equiparar-se amb els experimentats soldats prussians, i Frederic Carles no va dubtar en atacar.

## Desenvolupament tàctic

L'exèrcit francès estava desmoralitzat i mal equipat, part de les seves municions estaven inservibles per la pluja i la neu, però tot i així Chanzy va disposar les seves tropes atrinxerades davant la ciutat. Els prussians van atacar el flanc esquerre francès, protegit pel riu Huisne. El flanc atacat va girar i va iniciar un contraatac que va aturar els prussians. Aquests van llançar un arriscat atac contra el flanc dret francès, desfent-lo. El general francès Jean Bernard Jauréguiberry va fracassar en el seu intent de reagrupar les tropes per organitzar el contraatac: la defensa francesa va haver de retrocedir a Le Mans.

## Conseqüències

La batalla va acabar completament amb la resistència francesa a l'oest del país. L'exèrcit prussià es trobava exhaust després de la seva campanya pel Loira i amb les seves línies d'aprovisionament amenaçades, de manera que Frederic Carles va renunciar a perseguir Chanzy. No obstant això, l'exèrcit d'aquest, després de la derrota de Le Mans, va quedar tan desmoralitzat i cansat que va deixar de ser una força efectiva, i els combats al llarg del Loira es van acabar.

## Referències

* ↑ Geoffrey Wawro, The Franco-Prussian War: The German Conquest of France in 1870-1871; Cambridge University Press; ISBN 978-052161743-7
# Benjamin Banneker

Benjamin Banneker (Comtat de Baltimore, 9 de novembre de 1731 - Oella, 19 d'octubre de 1806) fou un astrònom, compilador d'almanacs i inventor estatunidenc.
Era un negre lliure, fill d'un esclau alliberat pel seu amo, que posseïa una granja prop de Baltimore, a la riba del riu Patapsco. La seva avia, Molly Welsh, una anglesa blanca, el va ensenyar a llegir i escriure amb la seva Biblia, l'únic llibre que tenien a casa.
Fou principalment un autodidacte en astronomia i matemàtiques. El 1761 es feu notar per construir un rellotge de fusta que mantenia el temps precís.
Començà a fer càlculs astronòmics el 1773, i va predir encertadament un eclipsi de Sol el 1789 i publicà anualment des de 1791 fins a 1802 l'almanac i les efemèrides de Pennsilvània, Delaware, Maryland i Virgínia. El 1790 fou adscrit a la comissió que faria l'aixecament de plans per l'edificació de Washington DC i va treballar en aquest projecte amb el topògraf Andrew Ellicott.
També va escriure'n assaigs condemnant l'esclavitud i la guerra.

## Referències

* ↑ Marsh, 2003, p. 1-2.
* ↑ Eglash, 1997, p. 308.
* ↑ Weatherly, 2006, p. 28.
* ↑ Welch, 2008, p. 11-13.
* ↑ Welch, 2008, p. 32-38.
* ↑ Wright, 2001, p. 923 i ss.
* ↑ Weatherly, 2006, p. 81-83.

## Bibliografia

* Eglash, Ron «The African Heritage of Benjamin Banneker» (en anglès). Social Studies of Science, Vol. 27, Num. 2, 1997, pàg. 307-315. ISSN: 0306-3127.
* Marsh, Carole. Benjamin Banneker (en anglès). Gallopade International, 2003. ISBN 978-0-635-02129-8.
* Weatherly, Myra. Benjamin Banneker: American Scientific Pioneer (en anglès). Compass Point Books, 2006. ISBN 0-7565-1579-3.
* Welch, Catherine A. Benjamin Banneker (en anglès). Lerner Publications Co, 2008. ISBN 978-0-8225-7167-4.
* Wright, Jay «Benjamin Banneker helps to build a city» (en anglès). Callaloo, Vol. 24, Num. 3, 2001, pàg. 923-927. ISSN: 0161-2492.

## Vegeu també

Llista d'astrònoms

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Benjamin Banneker» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Bedini, Silvio A. «Banneker, Benjamin» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 4 gener 2025].
# Bernard Panafieu

Bernard Louis Auguste Panafieu (Châtellerault, 26 de gener de 1931 - Carpentràs, 12 de novembre de 2017) fou un cardenal francès, arquebisbe emèrit de Marsella des de 2006 i fins a la seva mort, el 2017.

## Biografia

Va ingressar al seminari d'Albi i prosseguí la seva formació al gran seminari Saint-Sulpice a Issy-les-moulineaux.
Va ser ordenat prevere el 22 d'abril de 1956 per a la diòcesi d'Albi.

### Prevere

Després d'un primer ministeri parroquial com a vicari a Saint-Sauveur-de-Mazamet, es va dedicar al món de la joventut, primer com a capellà de l'escola secundària a La Perouse a Albi i després com a capellà de la parròquia universitària i responsable capellà de l'educació pública. Entre 1967 i 1970 es va convertir en capellà d'estudiants a Tolosa. Va tornar a la seva diòcesi d'Albi, on va ser nomenat sacerdot major de Brassac, càrrec que acompanyà durant l'any 1973 amb el secretari general del Consell de Sacerdots d'Albi.

### Bisbe

Nomenat bisbe auxiliar de Jean-Baptiste Sauvage, bisbe d'Annecy el 18 d'abril de 1974, sent consagrat el 9 de juny següent per Claude Dupuy. El 30 de novembre de 1978 va ser nomenat arquebisbe titular d'Ais de Provença, i el 24 d'agost de 1994, l'arquebisbe coadjutor de Marsella. Es va convertir en l'arquebisbe titular el 22 de d'abril de 1995, i es va retirar per raons d'edat el 12 de maig del 2006.

### Cardenal

Va ser creat cardenal pel Papa Joan Pau II en el consistori del 21 d'octubre de 2003 amb el títol de cardenal prevere de San Gregorio Barbarigo Alle Tre Fontane. Per tant, participà en el conclave de 2005 que va triar el Papa Benet XVI, però, després d'haver passat el límit d'edat (80 anys) el 26 de gener de 2011, no va poder participar en el que escollí el Papa Francesc al conclave de 2013.
Dins de les Conferència Episcopal de França, va ser membre de la Comissió de ministeris ordenats. Dins de la cúria romana ha estat membre del Consell Pontifici per al Diàleg Interreligiós i del Consell Pontifici per a la Justícia i la Pau.

## Honors

    Comanador de la Legió d'Honor
    Membre de l'Acadèmia de Marsella

## Notes
### Enllaços externs

* Biografia a la pàgina de l'episcopat francès Arxivat 2002-10-26 a Wayback Machine. (francès)
* Fitxa a catholic-hierarchy.org (anglès)
* Fitxa a www.gcatholic.org (anglès)
* The Cardinals of the Holy Roman Church Arxivat 2009-07-03 a Wayback Machine. a la pàgina Arxivat 2011-01-31 a Wayback Machine. (anglès)
# Bernat Sastre Barceló

Bernat Sastre Barceló (1881 o 1882 - 1965, Llucmajor, Mallorca) fou un guàrdia civil i regidor de l'ajuntament de Llucmajor, una vegada retirat, durant la dictadura franquista. Assolí la presidència de l'ajuntament entre 1943 i 1944.
Sastre era guàrdia civil i fou destinat a diferents llocs de la península. El 1899 essent guàrdia segon fou premiat per la participació en una acció contra el contraban a Biscaia. El 1920 estava destinat a les Illes Balears, era cabo i rebé un premi a la constància. El 1931 era sergent a la Comandància de les Illes Balears i fou ascendit a sotsoficial. El 1932 estava destinat a Múrcia, fou ascendit a alferes i destinat a Castelló. Quan es produí el cop d'estat del 18 de juliol de 1936 es posà de part dels revoltats. Una vegada jubilat residí a Llucmajor i fou nomenat regidor de l'ajuntament. Amb la dimissió de Jaume Morey el 1943 fou designat batle fins al 1944.

## Referències

* 1 2 «Crónica de Baleares. Lluchmayor». Paris-Baleares, 10-1965, pàg. 10.
* ↑ «Movimiento del Personal». La Correspondencia Militar, 05-04-1899, pàg. 2.
* ↑ «Premios de constancia». Diario Oficial del Ministerio de la Guerra, 30, 08-02-1921, pàg. 442.
* ↑ «Ascensos». Diario Oficial del Ministerio de la Guerra, 17-03-1931, pàg. 837.
# Bersée

Bersée és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 2.215 habitants. Limita al nord-est amb Cappelle-en-Pévèle, a l'est amb Auchy-lez-Orchies, al sud-est amb Coutiches al sud amb Faumont, a l'oest amb Mons-en-Pévèle i al nord-oest amb Mérignies.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.514 | 1.520 | 1.570 | 1.806 | 1.989 | 2.120 | 2.166 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1986- | Henri Caudrelier | |
# Biars (Landes)

Biars (en francès Bias) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 248 | 269 | 320 | 395 | 505 | 514 | 696 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | René Teule | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 18 desembre 2010].
| Etapa precedent Mamisan | Camí de Sant Jaume Via de Solac | Etapa següent Sent Julian de Bòrn |
# Bois-Grenier

Bois-Grenier és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.405 habitants. Limita al nord-est amb La Chapelle-d'Armentières, a l'est amb Ennetières-en-Weppes, al sud-est amb Radinghem-en-Weppes, al sud amb Le Maisnil, a l'oest amb Fleurbaix i al nord-oest amb Erquinghem-Lys.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 655 | 751 | 1.004 | 1.218 | 1.356 | 1.450 | 1.405 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Delepaul | |
# Bouvines

Bouvines és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 723 habitants. Limita al nord-est amb Gruson, al sud-est amb Cysoing i a l'oest amb Sainghin-en-Mélantois. El 1214 fou escenari de la batalla de Bouvines.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 556 | 560 | 611 | 577 | 683 | 772 | 723 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1991-2007 | Jean Noël | |
| 2007- | Alain Bernard | |
# Braine-le-Comte

Braine-le-Comte (en való Brinne-e-Hinnot, neerlandès 's-Gravenbrakel) és un municipi belga de la província d'Hainaut a la regió valona. Està compost per les seccions de Hennuyères, Henripont, Petit-Rœulx-lez-Braine, Ronquières i Steenkerque.

## Agermanaments

* Braine (Aisne)
* Codroipo
* Vadu Izei
# Branko Grünbaum

Branko Grünbaum (Osijek, 2 d'octubre de 1929 - Seattle, 14 de setembre de 2018) va ser un matemàtic iugoslau, establert als Estats Units.

## Vida i Obra

Grünbaum va néixer a Osijek, Iugoslàvia (avui Croàcia), fill de pares jueus. El seu pare dirigia una aserradora francesa que va fer fallida el 1935. La família va sobreviure a l'ocupació nazi durant la Segona Guerra Mundial i, el 1948, acabada la guerra, es va matricular a la universitat de Zagreb per estudiar matemàtiques. No obstant, donat l'antisemitisme que continuava imperant al seu país, l'any següent tota la família, incloent la seva promesa catòlica Zdenka, va emigrar a Israel. Després d'un altre any treballant i aclimatant-se a les noves condicions de vida, es va matricular a la universitat Hebrea de Jerusalem en la qual es va doctorar el 1957 amb una tesi sobre els espais de Minkowski, dirigida per Aryeh Dvoretzky.
A continuació va obtenir una beca per estar dos anys a l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton. Els anys següents van ser difícils, el seu status a Israel era complicat per estar casat amb una gentil i, finalment, va deixar el país el 1966 acceptant una plaça docent a la universitat de Washington a Seattle. Va romandre en aquesta institució fins a la seva retirada el 2001, tot i que va continuar fent recerca fins a la seva mort el 2018.
Grünbaum va ser autor de més de dues-centes publicacions científiques incloent llibres notables i influents com Convex Polytopes (1967) o Tillings and Patterns (1987), amb Geoffrey Shephard. El seus treballs van ser en el camp de la geometria, posant ordre en l'estudi dels poliedres, dissenyant el diagrama de Venn simètric de cinc àrees o abordant el problema dels tres colors i estudiant les tessel·lacions.

## Referències

* ↑ Šiftar, 2019, p. 217.
* ↑ Choi, 2018, p. x.
* ↑ Falcó, 2022, p. 80-81.
* ↑ McKenzie i Cipra, 2006, p. 45.
* ↑ Spencer, 1993, p. 211.

## Bibliografia

* Falcó, Javier. Matemáticas Experimentales (en castellà). Ediciones SM, 2022. ISBN 978-84-139-2929-3.
* McKenzie, Dana; Cipra, Barry. Whath's Happening in the Mathematical Sciences (en anglès). American Mathematical Soicety, 2006. ISBN 978-0-8218-3585-2.
* Šiftar, Juraj «Branko Grünbaum (1929. – 2018.)» (en croat). Matematičko fizički list, Vol. 69, Num. 275, 2019, pàg. 217. ISSN: 1332-1552.
* Spencer, Richard. «The State of the Three Color Problem». A: J. Gimbel, J.W. Kennedy, L.V. Quintas (eds.). Quo Vadis, Graph Theory? (en anglès). North Holland, 1993, p. 211-248. ISBN 0-444-89441-1.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Branko Grünbaum» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Choi, Rose. «Branko Grünbaum (1929-2018)» (en anglès). University of Washington, 2018. [Consulta: 28 octubre 2023].
* Malkevitch, Joseph. «Branko Grünbaum Remembered - A Great Geometer!» (en anglès). American Mathematical Society. [Consulta: 28 octubre 2023].
* Muñoz García, Amelia. «La calidad matemática y lingüística de Branko Grünbaum» (en castellà). Radio Sefarad. [Consulta: 28 octubre 2023].