OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frank Victor Swift

Frank Victor Swift (Blackpool, 26 de desembre de 1913 - Múnic, 6 de febrer de 1958) fou un futbolista anglès dels anys 1930 i 1940.

## Trajectòria

Passà la totalitat de la seva carrera esportiva al Manchester City, exceptuant diversos partits com a convidat a altres clubs durant la II Guerra Mundial a club com el Liverpool o el Fulham FC. Amb el City guanyà la FA Cup l'any 1934. En total jugà al club entre 1933 i 1949. Amb la selecció anglesa jugà per primer el 1939, durant la Guerra Mundial. El seu darrer partit amb la selecció fou el 1949.
Un cop retirat esdevingué periodista del diari News of the World. Va morir al desastre aeri de Múnic, seguint al club Manchester United FC que acabava de disputar un partit a Belgrad.
Swift és considerat un dels millors porters de futbol anglesos de tots els temps. El 1998 fou escollit per la Football League a la llista de les 100 llegendes del futbol anglès.

## Referències

* ↑ Penney, Ian. The Maine Road Encyclopedia. Edinburgh: Mainstream, 1995, p. 188. ISBN 1-85158-710-1.
* ↑ «England FA Challenge Cup 1933-1934». rsssf.com, 23-06-2003. [Consulta: 30 setembre 2011].
* ↑ James, Gary. Manchester - A Football History. Halifax: James Ward, 2008, p. 213-218. ISBN 978-0-9558127-0-5.
* ↑ «Legends List in Full». BBC News, 05-08-1998. [Consulta: 28 octubre 2007].
* ↑ «XI at 11: England's Best Goalkeepers». Setanta Sports, 17-10-2007. Arxivat de l'original el 2007-10-26. [Consulta: 28 octubre 2007].
* ↑ «Football Legends list in full». BBC Sport, 05-08-1998 [Consulta: 10 gener 2009].

## Enllaços externs

* Perfil a englandstats.com
* Perfil a englandfc.com Arxivat 2008-05-14 a Wayback Machine.
# Pentanema helenioides

L'ala de corb (Pentanema helenioides) és una espècie de planta amb flors del gènere Pentanema dins la família de les asteràcies (Asteraceae). És una planta nativa de la zona d'Europa que va des del sud de França fins el centre i l'est de la península Ibèrica.
Addicionalment pot rebre els noms de àrnica, àrnica falsa i ínula blanca.

## Descripció

Planta perenne pluricaule erecta lanuginosa i blanquinosa de 20 a 50 cm d'alçada. Fulles ovato-lanceolades;lígules curtament piloses i glanduloses. Capítols florals en corimbe terminal. Flors grogues, floreix de juny a agost. Aquenis de 2 mm.
Viu en fenassars, herbeis mesoxeròfils en terres calcàries i de vegades en les silícies. Des del nivell del mar fins als 1300 m d'altitud.

## Referències

* 1 2 «Inula helenioides». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 26 gener 2025].
* ↑ «Pentanema helenioides (DC.) D.Gut.Larr., Santos-Vicente, Anderb., E.Rico & M.M.Mart.Ort.» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 26 gener 2025].
# Can Domènec

«Can Domènec» té aquests significats:
* Can Domènec (Bigues), masia del poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells (Vallès Oriental)
* Can Domènec (Cerdanyola del Vallès), masia a Cerdanyola del Vallès ocupada pel Museu d'Art de Cerdanyola
* Can Domènec (el Bruc), construcció al Bruc (Anoia)
* Can Domènec (el Papiol), masia del Papiol
* Can Domènec (Sabadell), mas al terme de Sabadell
* Can Domènec (Sant Feliu de Buixalleu), masia aïllada a Sant Feliu de Buixalleu (Selva)
* Jaciment arqueològic del Torrent de Can Domènec, jaciment al terme municipal de Cerdanyola del Vallès (Vallès Occidental)
* Turó de Can Domènec, muntanya al municipi de Llagostera, a la comarca catalana del Gironès
# Erika Lechner

Erika Lechner (Meransen, 28 de maig de 1947) és una conductora de luge italiana, ja retirada, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Grenoble, on guanyà la medalla d'or en la prova individual del programa de luge. Quatre anys més tard, als Jocs de Sapporo, abandonà en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata al Campionat del món de luge i una d'or al Campionat d'Europa.

## Referències

* 1 2 «Erika Lechner Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2015. [Consulta: 17 febrer 2020].
# Equisets

Equisetum és un gènere de plantes vasculars sense llavors, l'únic gènere actual de la família Equisetaceae i de l'ordre Equisetales dintre dels pteridòfits. Reben el nom comú de equisets o cues de cavall. El nom d'Equisetum prové del llatí equus (cavall) i seta (crin).
En la flora del Carbonífer i part del Permià la família Equisetaceae va ser molt important i tenien individus amb alçades de fins a 30 metres, però actualment només n'hi al món 32 espècies, vuit d'aquestes autòctones dels Països Catalans: E. telmateia, E. arvense, E. sylvaticum, E. palustre, E. fluviatile, E. hyemale, E. ramosissimum i E. variegatum.

## Característiques

Són plantes sense flors ni fruits, igual que les falgueres. Els esporangis se situen en els esporangiòfors, disposats en agrupacions en forma de pinya anomenades estròbils al capdamunt de les tiges, ja siguin a les mateixes tiges on hi ha les fulles o bé en tiges especials sense fulles, segons l'espècie.

## Taxonomia
### Subgènere Equisetum

* Equisetum arvense - Cua de cavall petita
* Equisetum bogotense -
* Equisetum diffusum -
* Equisetum fluviatile -
* Equisetum palustre -
* Equisetum pratense -
* Equisetum sylvaticum -
* Equisetum telmateia - Cua de cavall grossa

### Subgènere Hippochaete

* Equisetum giganteum -
* Equisetum myriochaetum -
* Equisetum hyemale -
* Equisetum laevigatum -
* Equisetum ramosissimum - Cua de cavall ramosa, trencanua
* Equisetum scirpoides -
* Equisetum variegatum -

### Alguns híbrids
#### Híbrids entre espècies del subgènere Equisetum

* Equisetum × litorale Kühlew ex Rupr. = Equisetum fluviatile × Equisetum arvense
* Equisetum × dycei C.N.Page = Equisetum fluviatile × Equisetum palustre
* Equisetum × willmotii C.N.Page = Equisetum fluviatile × Equisetum telmateia
* Equisetum × rothmaleri C.N.Page = Equisetum arvense × Equisetum palustre
* Equisetum × robertsii Dines = Equisetum arvense × Equisetum telmateia
* Equisetum × mildeanum Rothm. = Equisetum pratense × Equisetum sylvaticum
* Equisetum × bowmanii C.N.Page = Equisetum sylvaticum × Equisetum telmateia
* Equisetum × font–queri Rothm. = Equisetum palustre × Equisetum telmateia

#### Híbrids entre espècies del subgènere Hippochaete

* Equisetum × moorei Newman = Equisetum hyemale × Equisetum ramosissimum
* Equisetum × trachydon A.Braun = Equisetum hyemale × Equisetum variegatum
* Equisetum × schaffneri Milde = Equisetum giganteum × Equisetum myriochaetum
* Equisetum × ferrissii Clute = Equisetum hyemale × Equisetum laevigatum
* Equisetum × nelsonii (A.A.Eat.) Schaffn. = Equisetum laevigatum × Equisetum variegatum

## Referències

* ↑ Font i Quer, Pius; Bolòs, Oriol de. Iniciació a la botànica. 2a. edició. Fontalba, 1979. ISBN 84-85530-08-X.
* 1 2 de Bolòs, Oriol [et al.].. Flora manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 1993. ISBN 84-7306-400-3.
* ↑ Duran, Núria. «Cua de cavall - Equisetum telmateia (fam. equisetàcies)». A: Plantes medicinals: identificació i propietats. Barcelona: Pòrtic, 2007, pàg. 15. ISBN 978-84-7306-631-0.
* 1 2 3 Cua al diccionari de l'Institut d'Estudis Catalans
# Llenega grisa

La llenega grisa (Hygrophorus agathosmus), també anomenada mocosa perfumada i llenega mascarda, del grec hygrós que vol dir humit, phorós que vol dir portador, agathós, que vol dir bo i osmé que vol dir olor), és una espècie de bolets de la família de les Hygrophoraceae en l'ordre dels Agaricales.
N'és característica l'olor d'ametlles amargues.
Popularment també s'anomena mucosa flairosa, mucosa perfumada.Es característica l'olor d'ametlles amargues.
# Mollerics vers

Els Mollerics vers o mollerics veritables són bolets de mida mitjana, de barret llis, de color homogeni o clapat i de cutícula separable que pot tenir fibril·les innates. La cama acostuma a presentar granulacions clares que enfosqueixen amb l'edat. La carn és de cremosa a groga. Sempre apareixen vora coníferes, sovint gregaris i en un nombre elevat de bolets.

## Espècies

Pel que fa a Catalunya, les espècies de mollerons alberencs més corrents són:
* Suillus bellinii, moixí
* Suillus granulatus, molleric o molleric granellut
* Suillus bovinus, molleric de bou
* Suillus mediterraneensis, molleric de carn groga
* Suillus collinitus, molleric de peu rosa
* Suillus bellinii f. luteus, moixí groc

## Referències

* 1 2 Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* ↑ Llistosella, Jaume. «Mòdul Fongs. Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya. Generalitat de Catalunya i Universitat de Barcelona.», 2013.
* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
# Trinidad Miró Mira

Trinidad María Miró Mira (Alcoi, 30 de setembre de 1960) és una política i musicòloga valenciana. Fou Consellera de Cultura i Esport de la Generalitat Valenciana en la VII Legislatura (2007-2011).

## Biografia

Ha estat professora de ballet clàssic i dansa espanyola, així com directora del Conservatori Municipal d'Alcoi. Militant del Partit Popular, el 1999 fou escollida regidora de l'ajuntament d'Alcoi, ocupant els càrrecs de regidora de cultura (1999-2003) i tercera tinent d'alcalde (2003-2007). Ha estat escollida diputada a les eleccions a les Corts Valencianes de 2007 per la província de València i a les eleccions de 2011 per la d'Alacant.

## Enllaços externs

* Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
# Ilse Geisler

Ilse Geisler (Kunowice, 10 de gener de 1941), posteriorment coneguda amb el nom de casada Ilse Vorsprach, és una conductora de luge alemanya, ja retirada, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Innsbruck, on guanyà la medalla de plata en la prova individual del programa de luge. En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata i una de bronze al Campionat del món de luge.

## Referències

* 1 2 «Ilse Geisler Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 23 febrer 2020].
# Partit Popular Evangèlic

El Partit Popular Evangèlic (en neerlandès Evangelische Volkspartij, EVP) fou un partit polític neerlandès fundat el 7 de març de 1981 per antics membres de la Crida Demòcrata Cristiana i progressistes evangèlics que havien abandonat el Partit Antirevolucionari, oposats al seu tarannà conservador. Empra analogies del Nou Testament amb l'ecologisme i pacifisme actuals, i el sermó de la muntanya per a demanar justícia, pau i solidaritat, cercant una alternativa tant al capitalisme com al comunisme.
A les eleccions legislatives neerlandeses de 1982 va obtenir un escó i es mantingué a l'oposició. Es va dividir dos sectors. L'ala esquerran era partidària d'apropar-se al Partit Polític dels Radicals (escindit del Partit Popular Catòlic el 1968) i els seus aliats, el Partit Socialista Pacifista i el Partit Comunista, als que donaren suport a les eleccions europees de 1984. Els centristes eren partidaris de fer-ho amb el Partit del Treball i la CDA. A les eleccions de 1986 va perdre el seu únic escó, cosa que els va forçar a col·laborar amb els seus tres aliats, de tal manera que a les eleccions del 1989 es presentaren dins el nou partit GroenLinks, tot i que fou l'últim grup en integrar-s'hi. El març de 1991 es va dissoldre.

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | +/- | Govern |
| 1981 | 45,189 | 0.52 | 0 / 150 | Nou | Extraparlamentari |
| 1982 | 56,466 | 0.69 | 1 / 150 | 1 | Oposició |
| 1986 | 21,998 | 0.24 | 0 / 150 | 1 | Extraparlamentari |

## Referències

* ↑ «Evangelische Volkspartij (EVP)» (en neerlandès). Documentatiecentrum Nederlandse Politieke Partijen (DNPP), 10-09-2017. [Consulta: 22 gener 2018].
* ↑ de Bas, Jan Cornelis. De muis die even brulde : de Evangelische Volkspartij 1981-1991 (en neerlandès). Kampen: Kok, 1999, p. 435. ISBN 9789043500906.
# Köse Dağ

Köse Dağ (Köse Dagh o Köse-Dagh) és un pas a uns 80 km al nord-oest de Sivas en direcció a Erzincan.
És famós per la batalla decisiva lliurada en aquest lloc el 26 de juny de 1243 en què els rumí foren derrotats per l'Imperi Mongol comandats pel general Baydju. Aquest havia ocupat Erzurum en ple hivern (1242) i havia obert la via cap a l'Àsia Menor a la primavera. Giyath al-Din Kaykhusraw II se'n va adonar tard del perill. Va convocar les seves forces i les dels seus vassalls i aliats (Geòrgia, Trebisonda, mercenaris llatins) que en conjunt eren superior a les del general mongol Baidju (aquestes potser uns 15.000 homes, els seljúcides no se sap però més). La impaciència d'alguns oficials va impedir que la reunió de totes les forces fos efectiva. Els mongols van recórrer a la seva tàctica habitual de fingir la fuita i després atacar, que va tornar a funcionar i va aniquilar a les forces seljúcides. Els mongols van ocupar Sivas i Kayseri. Khaykhusraw va fugir cap a Anatòlia occidental, a Antalya, disposat a fugir per mar, però el seu visir Muhadhdhab o Muhadjdjab al-Din va signar un acord amb els mongols pel que Rum esdevenia vassall i pagaria un alt tribut, i per això després de saquejar Kayseri, no van seguir endavant podent Khaykhusraw conservar el poder.

## Referències

* ↑ (anglès) Claude Cahen, “Köse Dagh” Encyclopaedia of Islam, ed. by P. Bearman, et al. (Brill 2007)

## Bibliografia

* C. P. Atwood, Encyclopedia of Mongolia and the Mongol Empire, pàg 555
# Etilenglicol

El glicol o etilenglicol (nomenclatura IUPAC: età-1,2-diol), fórmula química: C₂H₆O₂, és un compost orgànic molt usat en la indústria de l'automòbil com anticongelant i com a precursor de polímers. En la seva forma pura, és un líquid inodor, incolor, xaropós i de gust dolç. L'etilenglicol és tòxic i la ingestió pot ser mortal.
No s'ha de confondre l'etilenglicol amb el dietilenglicol, ni amb el polietilenglicol.

## Producció

Charles-Adolphe Wurtz, el 1859, va ser el primer a preparar-lo. Fins a la Primera Guerra Mundial no va tenir ús comercial quan Alemanya el va fer servir en explosius. Aquesta molècula ha estat observada en l'espai exterior.
Actualment es produeix des de l'etilè, via l'òxid d'etilè aquest reacciona amb l'aigua i produeix etilenglicol:
    C₂H₄O + H₂O → HOCH₂CH₂OH

## Usos

Un 60% com anticongelant i la resta com a precursor de polímers (polièster i resines).

## Toxicitat

És moderadament tòxic per via oral, LDLO = 786 mg/kg per humans. El major perill és el seu gust dolç que fa que l'enverinat en consumeixi grans quantitats respecte altres verins. Després de la ingestió es forma àcid oxàlic que és tòxic.

## Referències

* ↑ J. M. Hollis, F. J. Lovas, P. R. Jewell, L. H. Coudert «Interstellar Antifreeze: Ethylene Glycol». The AstroPhysical Journal, 571, 20-05-2002, pàg. L59–L62. DOI: 10.1086/341148.
* ↑ Safety Officer in Physical Chemistry. «Safety (MSDS) data for ethylene glycol». Oxford University, 23-11-2009. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2011. [Consulta: 30 desembre 2009].
* ↑ Ethylene glycol. National Institute for Occupational Safety and Health. Emergency Response Database. August 22, 2008. Retrieved December 31, 2008.

## Enllaços externs

* WebBook page for C2H6O2
* ATSDR - Case Studies in Environmental Medicine: Ethylene Glycol and Propylene Glycol Toxicity Arxivat 2013-02-15 a Wayback Machine.
* National Pollutant Inventory — Ethylene glycol fact sheet Arxivat 2009-09-12 a Wayback Machine.
* Medical information
# Mario Vicini

Mario Vicini (Martorano, Cesena, 21 de febrer de 1913 - Martorano, Cesena, 6 de desembre de 1995) va ser un ciclista italià que fou professional entre1935 i 1953. En aquests anys va aconseguir 10 victòries, les més importants de les quals foren el Campionat d'Itàlia en ruta de 1939 i tres etapes al Giro d'Itàlia. A banda també va assolir una 2a posició al Tour de França de 1937.

## Palmarès

* 1935
** 1r del Giro de la Província Romanyola
** 1r del Gran Premi de Camaiore
* 1936
** 1r del Giro de les Quatre Províncies
* 1938
** 1r del Giro de la Toscana
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1939
** Campió d'Itàlia en ruta
** 1r al Giro del Laci
* 1940
** 1r de la Copa Marin
** Vencedor de 2 etapes del Giro d'Itàlia
* 1953
** 1r de la Copa Signorini

### Resultats al Tour de França

* 1937. 2n de la classificació general
* 1938. 6è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1936. 17è de la classificació general
* 1937. Abandona
* 1938. Abandona. Vencedor d'una etapa
* 1939. 3r de la classificació general
* 1940. 4t de la classificació general i vencedor de dues etapes
* 1946. Abandona
* 1947. 7è de la classificació general
* 1948. Abandona
* 1949. Abandona
* 1950. 18è de la classificació general

## Referències

* ↑ «VICINI Mario». memoire-du-cyclisme.eu. [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Mario VICINI» (en italià). [Consulta: 14 agost 2022].
# Gofraid mac Amlaíb meic Ragnaill

Gofraid mac Amlaíb meic Ragnaill (mort el 1075) va ser un cabdill nòrdic-gaèlic, monarca viking del regne de Dublín, el primer escandinau després de la caiguda de l'enclavament de Dublín a les mans de la dinastia irlandesa de Uí Cheinnselaig el 1052, i possible nebot de Echmarcach mac Ragnaill. No se sap a ciència certa quant de temps la dinastia dels Uí Ímair van conservar el tron dublinès, però després de la mort de Diarmait mac Maíl na mBó el 1072, sembla que Gofraid va governar el regne, potser amb suport de Toirdelbach Ua Briain. Els Annals irlandesos no ofereixen argument sobre el fet, al marge d'un breu obituari el 1075 sobre Gofraid, citant la mort del «rei dels estrangers i rei de Dublín». Els Annals d'Inisfallen esmenten:
| « | Gofraid net de Ragnall, rei d'Áth Cliath, va ser expulsat per Tairdelbach Ua Briain, va morir allèn dels mars, havent reunit una gran flota per tornar a Irlanda. | » |
Al marge de com va obtenir el tron, cert és que va tenir l'oportunitat de restablir la dinastia escandinava a Dublín malgrat les hostilitats dels regnes irlandesos veïns. No va ser fins a Godred Crovan que els nòrdic-gaèlics van tornar a governar Irlanda.

## Teories

Alguns historiadors com Jean Renaud identifiquen Gofraid mac Amlaib meic Ragnaill com a pare de Fingal Godredson, monarca del Regne Viking de Man. Altres l'emparenten amb Sitric mac Amlaíb, possiblement un germà. Sitric era un viking del regne de Dublín que al costat de dos nets de Brian Boru va intentar envair el regne de Mann, amb un tràgic final, ja que van morir a l'intent.

## Vegeu també

* Llista de reis de Dublín

## Referències

* ↑ Ó Cróinín, 1995, p. 258.
* ↑ Anales de Inisfallen: 1075.4
* ↑ Hudson, 2005, p. 463.
* ↑ Annals d'Ulster: AU 1073.5; AU 1075.1

## Bibliografia

* Hudson, Benjamin. Ua Briain, Tairrdelbach, (c. 1009–July 14, 1086 at Kincora) - Medieval Ireland: an encyclopedia (en anglès). Routledge, 2005. ISBN 0-415-94052-4.
* Ó Cróinín, Dáibhí. Early Medieval Ireland 400–1200. Longman History of Ireland (en anglès). Londres: Longman, 1995. ISBN 0-582-01565-0.
* Renaud, Jean. Les Vikings et les Celtes (en francès). Éditions Ouest-France Université Rennes, 1992. ISBN 27373090108.
# Tijana Zinajić

Tijana Zinajić (nascuda el 15 de desembre de 1973) és una actriu i directora de cinema i de teatre eslovena.
Tijana va estudiar direcció de teatre a l'Acadèmia de Teatre, Ràdio, Cinema i Televisió de Ljubljana. Va dirigir en diversos teatres eslovens, i també va crear molt en teatres no institucionals. També ha actuat en pel·lícules, sèries de televisió i obres de teatre.

## Vida privada

És mare de quatre fills. Té tres fills amb la seva exparella, l'actor Matija Vastl, i la seva filla petita amb el director Gregor Andolšek.

## Filmografia

| Any | Títol | Rol/s | Actor | Director | Guionista | Productor | Notes |
| 2003 | Pod njenim oknom | Meta | Sí | | | | |
| 2014 | Zgodbe iz sekreta | Azra | Sí | Sí | Sí | Sí | Director, guionista i Gregor Andolšek també va ser el productor |
| 2022 | Prasica, slabšalni izraz za žensko | / | | Sí | | | |

## Referències

* ↑ Tijana Zinajić a sigledal.org.
* ↑ https://odkrito.svet24.si/clanek/govorice/tijana-zinajic-zlahka-obvladuje-kariero-in-stiri-otroke-616294 Arxivat 2018-06-20 a Wayback Machine., vpogled: 20. 6. 2018.
# Nino Bibbia

Nino Bibbia (Bianzone, 15 de març de 1922 - Sankt Moritz, 28 de maig de 2013) fou un esportista italià especialitzat en nombrosos esports d'hivern. Va sobresortir en tobogan i bobsleigh, però també va competir en hoquei sobre gel i salt d'esquí. Va ser el primer medallista olímpic d'hivern d'Itàlia. Durant la seva carrera esportiva aconseguí 231 victòries.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern que es van disputar a Sankt Moritz, on guanyà la medalla d'or en la competició de tobogan. En aquests mateixos Jocs també va disputar dues proves del programa de bobsleigh. Fou sisè en la prova de bob a quatre i vuitè en la de bob a dos.
El 10è revolt de la Cesana Pariol, la pista on es van celebrar les competicions de bobsleigh, luge i tobogan als Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 porta el seu nom.

## Referències

* ↑ «Nino Bibbia 91-jährig im Engadin verstorben» (en german). Die Südostschweiz, 29-05-2013 [Consulta: 29 maig 2013].
* ↑ «L'olimpionico Nino Bibbia compie 90 anni» (en italian). tio.ch. [Consulta: 19 octubre 2012].
* ↑ «Nino Bibbia, primo oro italiano alle Olimpiadi invernali» (en italian). corriere.it. Arxivat de l'original el 22 de maig 2018. [Consulta: 19 octubre 2012].
* 1 2 Nino Bibbia a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Olympic Timeline: St. Moritz 1948». Omega SA. Arxivat de l'original el 23 September 2012. [Consulta: 29 maig 2013].
# Campionat d'escacs de Bangladesh

El Campionat d'Escacs de Bangladesh és un torneig d'escacs estatal de Bangladesh per determinar el campió del país.

## Quadre d'honor

    Any Campió masculí Campió femení 1974Miah Abdus SalekNo celebrat 1975Mirza Akmal HossainNo celebrat 1976Mirza Akmal HossainNo celebrat 1977No celebratNo celebrat 1978Rezaul HaqueNo celebrat 1979Niaz MurshedRani Hamid 1980Niaz MurshedRani Hamid 1981Niaz MurshedRani Hamid 1982Niaz MurshedRani Hamid 1983Jamilur RahmanRani Hamid 1984Younus HasanRani Hamid 1985Sayed Ahmed SohelYesmin Begum 1986Zillur Rahman ChampakYesmin Begum 1987Zillur Rahman ChampakNo celebrat 1988Ziaur RahmanRani Hamid 1989Rezaul HaqueSyeda Shabana Parveen Nipa 1990Syed Tahmidur RahmanRani Hamid 1991Reefat Bin-SattarTanima Parveen 1992Reefat Bin-SattarRani Hamid 1993Reefat Bin-SattarZakia Sultana 1994Ziaur RahmanTanima Parveen 1995Reefat Bin-SattarSyeda Shabana Parveen Nipa 1996Ziaur RahmanRani Hamid 1997Enamul HossainSyeda Shabana Parveen Nipa 1998Ziaur RahmanRani Hamid 1999Ziaur RahmanRani Hamid 2000Reefat Bin-SattarNazrana Khan Eva 2001Ziaur RahmanRani Hamid 2002Ziaur RahmanSyeda Shabana Parveen Nipa 2003Reefat Bin-SattarSyeda Shabana Parveen Nipa 2004Ziaur RahmanRani Hamid 2005Ziaur RahmanShamima Akter Liza 2006Enamul HossainRani Hamid 2007Abdullah Al RakibRani Hamid 2008Ziaur RahmanRani Hamid 2009Ziaur RahmanSharmin Shirin Sultana 2010Minhaz Uddin AhmedShamima Akter Liza 2011Ziaur RahmanRani Hamid 2012Niaz MurshedSharmin Shirin Sultana 2013Abdullah Al RakibNo celebrat 2014Ziaur RahmanShamima Akter Liza 2015Minhaz Uddin AhmedShamima Akter Liza 2016Enamul HossainNazrana Khan Eva 2017Enamul HossainSharmin Shirin Sultana 2018Ziaur RahmanRani Hamid 2019Niaz HurshedRani Hamid 2021Enamul HossainFerdous Jannatul 2022Enamul HossainAnjun Noshin 2024Manon Reja NeerAnjun Noshin

## Referències

* ↑ «IM Mohammad Uddin wins 41st Saif Powertec 41st Bangladesh National A». chessdom.com. [Consulta: 23 novembre 2015]. (anglès)

## Enllaços externs

* Llista dels campions Arxivat 2015-11-23 a Wayback Machine.
* Llista de les campiones Arxivat 2015-11-23 a Wayback Machine.
* Actualitzacions de notícies d'escacs internacionals