OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santa Coloma d'Andorra

Santa Coloma d'Andorra, oficialment Santa Coloma, és un nucli de població del Principat d'Andorra situat a la parròquia d'Andorra la Vella. L'any 2009 tenia 2.994 habitants.
Igual que de la resta de la parròquia, les dades històriques conservades són molt generals. Se sap que Santa Coloma va ser canviada al segle X per Borrell II per altres territoris en la Cerdanya i l'Alt Urgell, possessions del bisbe d'Urgell. Va ser la primitiva parròquia d'Andorra, tal com apareix en l'acta de consagració de la Seu d'Urgell (1007) en la qual se cita Andorra cum Sancta Columba.
El poble és molt conegut per la seva església parroquial preromànica de Santa Coloma, esmentada ja el 839, amb el campanar cilíndric que constitueix la seva característica més destacada. El conjunt històric de Santa Coloma, inclosa la seva església i la de Sant Vicenç d'Enclar, va ser proposat com a Patrimoni de la Humanitat el 1999 en la categoria de patrimoni cultural.
La visita a l'església de Santa Coloma es complementa amb l'Espai Columba, inaugurat el 2019, on s'exposen les pintures romàniques originals.
També es troba a Santa Coloma l'anomenada Casa dels Russos, concebuda com a nucli d'un enclau georgista.
Santa Coloma d'Andorra és la seu de l'Arxiprestat d'Andorra. S'hi troba la seu social de diverses institucions de l'església andorrana, com per exemple Càrites.

## Vegeu també

* Futbol Club Santa Coloma

## Referències

* ↑ «Aprovat el Nomenclàtor d'Andorra». catala.ad. Servei de Política Lingüística (Govern d'Andorra), 20-10-2010. [Consulta: 30 novembre 2010].
* ↑ «Santa Coloma d'Andorra». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Població per poble». Departament d'Estadística d'Andorra. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2016. [Consulta: 30 novembre 2010].
* ↑ «Ensemble historique de Santa Coloma» (en francès). UNESCO World Heritage Centre, 22-02-1999. [Consulta: 3 novembre 2011].
* ↑ «Espai Columba». [Consulta: 26 agost 2021].
# Tabula dealbata

La Tabula dealbata era literalment una taula redactada pel pontifex Maximus durant el període que aquest càrrec tenia el control del dret romà. Estava exhibit al vestíbul de casa seva al final de cada any -d'aquí el nom d'Annals, que indica el nombre d'anys acompanyat dels seus fets- i s'hi trobava els noms dels jutges elegits (dits epònims) que romanien en el càrrec durant un any, però podien ser tornats a ser anomenats. També es redactava tots els esdeveniments de l'últim any, i per això, va tenir gran importància històrica. Tanmateix, cal recordar que la narrativa de molts esdeveniments no garantia la veracitat històrica. Tots els fets es descriuen des d'un punt de vista aristocràtic. Publi Mucia Escevola (pontifex Maximus) de l'any 130 aC els va reorganitzar i els va recollir en 80 llibres, conegut com a Annales maximi.

## Referències

* ↑ Ciceró, De Oratore, Llibre II, 12
# Albuñán

Albuñán és un municipi andalús de la Comarca de Guadix, a la província de Granada. Limita amb Guadix, Valle del Zalabí, Jerez del Marquesado i Cogollos de Guadix. Altres localitats properes són Alcudia de Guadix, Esfiliana, Lanteira i Alquife. Es troba al límit septentrional del Parc Natural de Sierra Nevada.Té els seus orígens en els assentaments ibers de la zona.

## Història

Segons la grafia àrab amb què el nom d'Albuñán apareix registrat a l'arxiu municipal de Guadix, el seu topònim (al-Bunyán) significa «l'edifici», sense que se sàpiga realment a quin en concret podria fer referència. Encara que no s'ha pogut esbrinar el període exacte de la seva fundació, tot i que se sap que aquest poble té origen medieval.
Com molts altres pobles de Granada, Albuñán va començar a créixer com a nucli urbà després de l'expulsió dels àrabs el segle XVI; a partir de llavors colons de diferents parts d'Espanya van ocupar les seves terres. A l'origen, Albuñán va ser una alqueria àrab, en la qual vivien famílies que es dedicaven al cultiu de cereals. Segons les cròniques del Marquès de la Cala tenia un petit castell fortalesa del qual en l'actualitat no es conserven restes. Després de la Reconquesta va passar a dependre del Bisbat de Guadix.
El lloc va ser concedit al Marquès de Villena. A partir d'aquell moment, va anar passant de titularitat fins a arribar al Marquès de Truxillos.

## Cultura
### Monuments

Els monuments d'Albuñán són:
* Església de l'Anunciació, construïda en el segle xvi, és una edificació d'una sola nau (arquitectura) de planta llatina, coberta amb teginat mudèjar de tirants i decoració geomètrica. En ambdós costats i mitjançant arcs de mig punt, se n'obren dues capelles a l'esquerra i una a la dreta. El creuer està cobert amb una cúpula sense tambor, mentre que els braços es resolen amb una volta de mig canó. Destaca en el seu interior el púlpit del segle xvii amb tornaveu sobredaurat i poligonal, dividit per motllures rectangulars. El retaule major, datat de l'any 1802, és igualment interessant pels seus tres peus i tres carrers que reposen en petites mènsules.
* L'ajuntament, la façana del qual és gòtica.

### Museus

El Museu Etnològic d'Albuñán recull la història i tradició cultural del poble, per mitjà d'antigues peces de la vida quotidiana i de treball.

### Festes

L'últim diumenge de maig celebra la Festa de les Flors. Al juny s'organitza la Mostra d'Etnografia; s'hi recrea un mercat del primer terç del segle xx amb llauradors i ramaders abillats amb roba de l'època i estands amb productes de la terra i cants i balls propis de la zona. Les seves festes populars se celebren el 4 d'octubre, dia de Sant Francesc d'Assís. Una altra festa important és la 'dels emigrants'.
# Extensió sanguínia

Una extensió sanguínia o frotis sanguini és una mostra de sang recoberta parcialment sobre un portaobjectes, de tal manera que les cèl·lules es disposen formant una sola capa d'elles.

## Part d'una extensió
### Cap

És la zona inicial de l'extensió i la més gruixuda, s'hi troben en major proporció de limfòcits i les hematies formen aglomerats (piles de monedes).

### Cos

És la zona intermèdia de l'extensió i el seu gruix és l'apropiat. Es troba una proporció adequada entre els diferents tipus de leucòcits.

### Cua

És la zona final de l'extensió i sol tenir un aspecte arrodonit. És la regió més fina i on es troba una proporció més gran de leucòcits grans.

## Utilitat

El seu estudi és essencial per l'anàlisi morfològic de les hematies i per la realització del recompte diferencial limfocitari. És imprescindible per la distinció d'una autèntica trombopènia a una psedotrombopènia produïda per agregats plaquetaris. A més a més, és útil per la comprovació de les alarmes que proporcionen les autoanalitzadors hematològics.
# Palau Novella

El Palau Novella o Monestir budista del Garraf és una antiga casa d'indians que actualment ha estat convertida en un monestir budista –Sakya Tashi Ling. Es troba al Parc Natural del Garraf, a la urbanització de la Plana Novella, al municipi d'Olivella (Garraf). És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A uns tres quilòmetres a llevant de Jafra, en un lloc relativament pla, hom troba l'heretat de la Plana Novella, a 280 metres d'altitud. És un edifici de caràcter eclèctic que té en el seu interior una sèrie de decoracions interessants com pot ser una sala neoàrab. Exteriorment imita un fortí amb un mur alt, amb garites a les cantonades i als costats de les portes. Quan s'entra al recinte, hi ha un pati que porta -cap a l'esquerra- al pati dels llimoners on hi ha el safareig gaudinià i -cap a la dreta- a les bodegues, el lagars, el pou i la capella. El nucli principal, de grans dimensions, té una estructura simètrica amb dos cossos laterals i un de central més simple, d'una alçada superior amb coberta de teula a dos vessants i una torreta de planta quadrada, que sobresurt i descansa damunt el carener de la teulada.

## Història

El 1875, la família Raventós va vendre l'antiga masia Plana Novella, a més dels masos les Piques i el Corral, a Pere Domenèch i Grau -natural de l'illa Cristina i resident a Cuba- i la seva esposa Maria de Vilanova. El nou propietari feu incloure les seves possessions al benefici de la llei de colònies i així obtingué l'exempció de l'impost de consum i altres serveis per les famílies que hi habitaven. El terreny fou declarat colònia agrícola per Alfons XII el 1885. Les obres de construcció del palau van acabar el 29 d'octubre de 1890. Els propietaris només van gaudir-la sis anys, ja que es van arruïnar perquè l'any 1893 es va declarar la fil·loxera. Per això, el 1896 la finca va sortir a subhasta pública. Des de llavors el palau ha tingut diferents propietaris que han mantingut les seves portes tancades, fins que l'any 1996 s'hi va instal·lar una comunitat budista que ha restaurat l'edifici i hi ha creat un museu.

## Vegeu també

* Abisme, de Baldomer Gili i Roig, obra redescoberta dins del Palau i donada al Museu Jaume Morera-

## Referències

* 1 2 «Història». Ajuntament d'Olivella. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2010. [Consulta: 26 setembre 2010].
* 1 2 3 4 «Palau Novella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ Baldomer Gili
# Control d'autoritats

El control d'autoritats, en biblioteconomia i ciències de la informació, és el procés tècnic de mantenir el control d'encapçalaments (noms, títols, col·leccions, matèries) del catàleg d'una biblioteca, creant una llista d'autoritats.
El control d'autoritats compleix dues funcions importants:
* Permet que catalogadors desambigüin noms semblants o idèntics
* El control d'autoritats és usat per catalogadors per disposar materials que estan lògicament relacionats, encara que es presentin de forma diferent

## Referències

* ↑ «Why Does a Library Catalog Need Authority Control and What's it???». Implementing Authority Control. Vermont: Institute of Museum and Library Services, 2003. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2013. [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ Reitz, Joan M. «Authority control». ODLIS. Online Dictionary for Library and Information Science. Santa Barbara: ABC-CLIO, 2004. [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ Herrero Pascual, 1999, p. 121.

## Bibliografia

* Herrero Pascual, Cristina «El control de autoridades». Anales de documentación, 2, 1999, pàg. 121-136.

## Vegeu també

* Llista d'encapçalaments de matèria en català
* Catàleg d'autoritats de noms i títols de Catalunya

## Enllaços externs

* Catàleg d'Autoritats de Noms i Títols de Catalunya (CANTIC)
* Llista d'encapçalaments de matèria en català (LEMAC)
* Llista d'encapçalaments de noms i títols de la Biblioteca de Catalunya (LENOTI)
* Llista d'Autoritats de la Biblioteca del Congrés (anglès)
# Gaspard Laurent Bayle

Gaspard Laurent Bayle (Lo Vernet, 18 d'agost de 1774 - París, 11 de maig de 1816) va ser un metge francès.
Va estudiar medicina amb Jean-Nicolas Corvisart (1755–1821) i va ser col·lega de René Laennec (1781–1826). A partir de 1805 va exercir la medicina a l'Hôpital de la Charité de París. Va ser oncle del metge Antoine Laurent Bayle (1799–1859).
Bayle és recordat pel seu ampli treball en anatomia patològica, amb contribucions a la investigació del càncer i la tuberculosi. Com a resultat de 900 investigacions post mortem, va descriure sis tipus diferents de tuberculosi: ftisi ulcerosa, ftisi càlcul, ftisi cancerosa, ftisi tuberculosa, ftisi glandular i ftisi amb melanosi.
La seva obra escrita més coneguda va ser la investigació de 1810 sobre la tuberculosi pulmonar. També va escriure un tractat sobre malalties canceroses Tractat sobre malalties canceroses, publicat pòstumament (1833) pel seu nebot, Antoine Laurent Bayle.

## Referències

* ↑ «The oncologic conceptions of the great clinician, phtisiologist, pathologist and statistician Gaspard-Laurent Bayle (1774-1816)». Journal of BUON, vol. 16, 2, 2011, pàg. 378–80. PMID: 21766520.
# Copa del Món d'esquí alpí

La Copa del Món d'esquí alpí és una competició d'esquí alpí organitzada per la Federació Internacional d'Esquí (FIS) i disputada a manera de circuit per diverses estacions d'esquí.
La competició es disputa anualment des de la temporada 1966-67 durant es període hivernal a l'hemisferi nord. Té lloc a diverses estacions d'esquí d'Europa i Amèrica del Nord, tot i que, ocasionalment, s'han disputat proves a Àsia.
Els competidors competeixen per obtenir els millors resultats en quatre disciplines, eslàlom, eslàlom gegant, super gegant, descens i combinada. S'adjudiquen punts als trenta millor classificats de cada prova, 100 pel primer, 80 pel segon, 60 pel tercer, 50 pel quart, fins a arribar al trentè classificat que obté un punt. Al final de la competició, l'atleta amb més puntuació guanya la Copa del Món. A més, s'atorguen premis als millors de cada disciplina per separat i a la millor selecció. Els circuits són diferents per a la categoria masculina i la femenina, excepte a la final de la copa de món que es disputa a una única seu.
És la competició més important d'aquest esport després de la dels Jocs Olímpics d'Hivern, fins i tot més que la del Campionat del Món d'esquí alpí, organitzada cada dos anys.

## Competicions

* Finals Copa del Món d'esquí alpí Grandvalira Andorra 2019
* Copa del Món d'esquí alpí masculina
* Copa del Món d'esquí alpí femenina
* Copa del Món d'esquí alpí masculina per especialitats
* Copa del Món d'esquí alpí femenina per especialitats

## Enllaços externs

* FisAlpineWorldCup.com Copa del Món FIS d'Esquí Alpí - Pàgina web oficial del FIS
# Trude Beiser

Trude Beiser, coneguda a partir del seu casament amb el nom de Trude Jochum-Beiser, (Lech am Arlberg, Àustria, 2 de setembre de 1927) és una esquiadora austríaca retirada que competí entre 1946 i 1952.
En retirar-se de l'activitat esportiva es convertí en entrenadora d'esquí i obrí un restaurant a la seva ciutat natal.

## Carrera esportiva

Especialista en esquí alpí als Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 disputats a Sankt Moritz (Suïssa) participà en les proves de descens, on aconseguí la medalla de plata; i en la prova de combinada, on aconseguí la medalla d'or. Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1952 disputats a Oslo (Noruega) aconseguí guanyar la medalla d'or en la competició de descens.
Al Campionat del Món d'esquí alpí, a més de les proves guanyades en les olimpíades i que són considerades vàlides per al Campionat del Món, aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova de descens i la medalla de plata en la prova d'eslàlom gegant l'any 1950.

## Referències

* ↑ «Trude Jochum-Beiser Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com», 17-04-2020. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 2 febrer 2022].
* 1 2 «The Spokesman-Review - Cerca d’arxius de Google Notícies». [Consulta: 2 febrer 2022].
* 1 2 «Biography - Trude BEISER-JOCHUM» (en anglès). Olympics.com. [Consulta: 2 febrer 2022].
* 1 2 «BEISER-JOCHUM Trude - Athlete Information». [Consulta: 2 febrer 2022].
# Resi Hammerer

Resi Hammerer (Hirschegg, 18 de febrer de 1925 - 14 de juny de 2010) fou una esquiadora austríaca, especialista en esquí alpí, que va competir en els anys posteriors a la Segona Guerra Mundial.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Sankt Moritz, on disputà tres proves del programa d'esquí alpí. Guanyà la medalla de bronze en la prova del descens, rere la suïssa Hedy Schlunegger i la seva compatriota Trude Beiser, segona i tercera respectivament. Aquesta tercera posició li va valer guanyar la medalla de bronze en el descens del Campionat del Món d'esquí alpí. En l'eslàlom fou setena i en la combinada dotzena. També va ser quatre vegades campiona d'Àustria i va guanyar diverses curses internacionals.
El 1949 va començar a produir la seva pròpia roba d'esquí i va obrir una botiga de moda esportiva a Bregenz. Durant les dècades de 1950 i 1960 va obrir sucursals a Viena i Linz. A més de la roba d'hivern, es va fer coneguda internacionalment per les seves col·leccions de vestits tradicionals, per les quals va rebre diversos premis.

## Referències

* ↑ «HAMMERER Rese - Athlete Information». [Consulta: 15 desembre 2020].
* 1 2 3 Resi Hammerer a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Österreichische Skistars von A-Z : emotion made in Austria. Hall in Tirol: Ablinger Garber, 2008, p. 135-136. ISBN 978-3-9502285-7-1.
# Marie-Theres Nadig

Marie-Theres Nadig (Flums, 8 de març de 1954) és una esquiadora alpina suïssa, ja retirada, que destacà als Jocs Olímpics d'Hivern de 1972.
Destacà als 17 anys en la seva participació en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1972 realitzats a Sapporo (Japó), on aconseguí guanyar contra tot pronòstic les medalles d'or en les proves de descens i eslàlom gegant. Favorita per repetir el títol en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1976 realitzats a Innsbruck (Àustria), en la seva participació en la prova de descens i eslàlom patí dues caigudes i en la prova d'eslàlom gegant finalitzà en cinquena posició. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1980 realitzats a Lake Placid (Estats Units) aconseguí guanyar la medalla de bronze en la prova de descens, mentre que tant en l'eslàlom gegant com en l'eslàlom especial patí sengles caigudes. Les medalles aconseguides en els Jocs Olímpics són vàlides per al Campionat del Món d'esquí alpí.
Al llarg de la seva carrera Nadig aconseguí guanyar 24 proves de la Copa del Món d'esquí alpí i va pujar al podi en 57 ocasions. Guanyà la classificació general l'any 1981.
Un cop retirada, entre el 1999 i el 2005 va exercir com a seleccionadora nacional.

## Victòries a la Copa del Món

| Temporada | disciplina |
| 1980 | Descens |
| 1981 | General |
| 1981 | Descens |
| 1981 | Combinada |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Marie-Theres Nadig». [Consulta: 15 novembre 2023].
* ↑ «Marie-Theres Nadig». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC.
* ↑ «Swiss Ski trennt sich von Marie-Theres Nadig - Skiinfo», 29-06-2016. Arxivat de l'original el 2016-06-29. [Consulta: 25 octubre 2022].

## Enllaços externs

* (anglès) www.fis-ski.com - Marie-Theres Nadig Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
# Karl Molitor

Karl Molitor (Wengen, 29 de juny de 1920 - Grindelwald, 25 d'agost de 2014) fou un esquiador alpí suís que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de St. Moritz, on va disputar tres proves del programa d'esquí alpí. Guanyà la medalla de plata en la combinada i la de bronze en el descens, mentre en l'eslàlom fou vuitè.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de bronze al Campionat del Món d'esquí alpí de 1939 i vuit campionats nacionals, tres en eslàlom (1942, 1946 i 1948), tres al combinada (1945, 1946 i 1948) i dos en descens (1939 i 1946). Al prestigiós Lauberhornrennen aconseguí un total d'onze victòries.
Poc després dels Jocs de 1948 es retirà i es casà amb la també esquiadora Antoinette Meyer. Plegats van portar una botiga d'esports fins al 1987. També va treballar com a entrenador d'esquí i guia de muntanya i va formar part del comitè de descens i eslàlom de la Federació Internacional d'Esquí.

## Referències

* ↑ «Molitor, Karl» (en francès). [Consulta: 20 gener 2023].
* 1 2 3 «Olympedia – Karl Molitor». [Consulta: 20 gener 2023].
* ↑ «MOLITOR Karl - Athlete Information». [Consulta: 20 gener 2023].
# Roger Staub

Roger Staub (Arosa, 1 de juliol de 1936 - Verbier, 30 de juny de 1974) fou un esquiador alpí suís que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Cortina d'Ampezzo, on fou quart en el descens del programa d'esquí alpí. Quatre anys més tard, als Jocs de Squaw Valley, va disputar tres proves del programa d'esquí alpí. En l'eslàlom gegant guanyà la medalla d'or i en el descens fou cinquè, mentre en l'eslàlom fou desqualificat.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món de 1958, de plata en el descens i de bronze en l'eslàlom gegant i la combinada, així com nou campionats nacionals.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Roger Staub». [Consulta: 25 gener 2023].
# Francisco Álvarez Martínez

Francisco Álvarez Martínez (Ferroñes, Llanera (Astúries), 14 de juliol de 1925 - 2022) va ser un cardenal espanyol, que serví com a arquebisbe de Toledo.

## Biografia

Va ser ordenat prevere l'11 de juny de 1950. Va realitzar els seus estudis al seminari diocesà d'Oviedo, realitzant el doctorat en dret canònic a les universitats pontifícies de Salamanca i Comillas.
Va ser nomenat bisbe de Tarassona el 14 d'abril de 1973, sent consagrat el 3 de juny de 1973 a la catedral de Tarassona de mans de Luigi Dadaglio, nunci apostòlic a Espanya.
El 7 de juliol de 1975 va ser nomenat administrador apostòlic de la diòcesi de Calahorra i La Calzada-Logronyo. Finalment, el 20 de desembre següent va ser nomenat bisbe, prenent possessió de la seu el 16 de gener de 1977.
El 12 de maig de 1989 va ser nomenat bisbe d'Oriola-Alacant, prenent-ne possessió el 17 de juny següent.
Designat per a ocupar la seu primada de Toledo el 23 de juny de 1995, prengué possessió de la seu el 24 de setembre del mateix any. Entre el 26 de juny de 1996 i el 15 de setembre següent també va ser administrador apostòlic de Conca.
El Papa Joan Pau II el creà cardenal al consistori celebrat el 21 de febrer de 2001, rebent el títol de cardenal prevere de Santa Maria "Regina Pacis" a Monte Verde
A la Cúria Pontifícia va ser membre dels Consells Pontificis per als Laics i per a la Promoció de la Unitat dels Cristians. A més pertany al Consell de Presidència i a la Comissió Permanent de la Conferència Episcopal Espanyola.
El Papa Joan Pau II acceptà la seva renúncia per motius d'edat el 24 d'octubre de 2002.
Participà en el conclave de 2005 que escollí el Papa Benet XVI.

## Referències

* Francisco Álvarez Martínez a www.catholic-hierarchy (anglès)
* Biografia oficial (italià)
# Verge de Covadonga

La Verge de Covadonga (en asturià) o Covadonga (en castellà), coneguda popularment com La Santina, és una imatge de la Mare de Déu que es troba en una cova a Covadonga, concejo de Cangues d'Onís, Principat d'Astúries. És la patrona d'Astúries i una de les set Patrones de les Comunitats Autònomes d'Espanya. La cova és un important centre de peregrinació mariana a Espanya.
Segons la tradició, la Mare de Déu va ajudar els cristians capitanejats per Don Pelayo, provocant un despreniment de roques en la coneguda com batalla de Covadonga, que va delmar l'exèrcit àrab. Aquesta victòria és llegendàriament considerada com l'inici de la Reconquesta i la reinstauració dels reis cristians a la Península.

## Referències

* ↑ «Covadonga Santina Virgen Covadonga Asturias», 05-02-2007. [Consulta: 19 gener 2025].
* 1 2 «Santa Eulalia» (en castellà). [Consulta: 9 octubre 2024].
* ↑ «Our Lady of Covadonga, Patron of September 7». [Consulta: 19 gener 2025].
# Renda variable

Els instruments de renda variable són especialment aquells que són part d'un cabal, com les accions de les companyies anònimes.
La denominació «variable» es relaciona amb la variació que pot haver en les sumes percebudes per concepte de dividends. En tant, els dividends poden ser en efectiu o en accions.
En general, els instruments de renda variable reporten als seus tenidors guanys o rendiment en el llarg termini, en canvi d'un major risc.
Les accions són representatives del capital d'una empresa. Per tant, els accionistes són copropietaris i, per tant, solidaris amb la responsabilitat de la companyia, exercint el seu paper en les assemblees generals ordinàries i extraordinàries, que trien a les autoritats i decideixen sobre els canvis i expansió d'activitats que els proposa la junta directiva.
En el mercat borsari, els accionistes poden resultar beneficiats o perjudicats. D'aquesta manera, si una empresa és conduïda amb eficiència i açò és estimat pel mercat, els accionistes rebran majors dividends i l'o els títols que emeta aqueixa societat tendiran a augmentar de preu. Si, en canvi, l'acompliment és erroni, disminuiran els dividends i la cotització de l'acció d'aqueixa signatura en la Borsa.
A l'Estat els mercats operen en euros des del 4 de gener de 1999.

## Vegeu també

* Renda fixa

## Referències

* ↑ Calvet, Caterina. Manual bàsic de Banca. Sabadell: Edicions Comercials, 1999 [Consulta: 25 agost 2013].