OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rozière

Un rozière és un globus mixt format per un globus de gas i un globus montgolfier. Deu el seu nom al seu inventor, Pilâtre de Rozier.

## Característiques

Té dos compartiments: un compartiment estanc que conté un gas més lleuger que l'aire, generalment heli, i un compartiment obert amb aire que s'escalfa amb un cremador que funciona generalment amb propà. El globus de gas proporciona una flotabilitat general i l'altitud es modifica controlant la temperatura de la secció d'aire calent (que escalfa igualment el gas). Aquesta tecnologia encara s'utilitza actualment perquè permet una major autonomia que la tècnica de control de l'altitud llançant gas (per baixar) o llast (per pujar).

## Història

És amb la intenció de poder creuar el Canal de la Mànega en globus que Pilâtre de Rozier va pensar l'any 1784 fer volar un globus cilíndric montgolfier penjat d'un globus esfèric inflat amb hidrògen. Va donar a aquesta embarcació original, de 22 metres d'alçada, el nom d'aero-globus. Hi anava a bord quan va morir el 17 de juny de 1785. Massa inflamable, l'hidrogen va ser substituït per heli.
El març de 1999 el globus rozière Breitling-orbiter III va fer un vol sense escala al voltant del món, establint els rècords següents:
* Durada del vol: 19 dies 21 hores 47 minuts
* Altitud màxima : 11.755 metres
* Velocitat màxima : 240 km/h
* Distància recorreguda : 45.755 quilòmetres
* Nombre de països sobrevolats : 26 països
El Breitling Orbiter III és un rozière, és a dir, un híbrid entre el globus montgolfière i el globus de gas. En el cas del Breitling Orbiter, un globus d'heli està tancat en un globus montgolfière (globus d'aire calent). A la nit, el pilot activa els seus cremadors per dilatar l'heli i així mantenir la seva altitud o guanyar-ne. Aquesta invenció permet vols més llargs, perquè no hi ha llast (sorra, aigua, ...) per prendre.
L'explorador Jean-Louis Etienne va dur a terme la primera travessa de l'Àrtida entre els dies 5 i 10 d'abril de 2010, en 121 hores. Va sortir des de l'arxipèlag noruec de Spitzberg. El científic francès, que llavors tenia 63 anys, va recórrer 3.130 quilòmetres fins a uns 250 quilòmetres al nord de Batagai a la Sibèria Oriental. Originalment havia d´aterrar a Alaska, però una tempesta de neu el va obligar a desviar-se del seu camí.

## A la literatura

El doctor Fergusson, a Cinc setmanes en globus de Jules Verne, controla l'altitud de la seva aeronau fent variar la temperatura del seu globus de gas; gràcies a un procediment que ha inventat.

## Notes i referències

* ↑ Richard Cawsey. Roziere Balloon list (en anglès), 8 de juliol de 2007.
* ↑ «Breitling-Orbiter:». Arxivat de l'original el 2008-05-02. [Consulta: 24 novembre 2011].
* ↑ Jules Verne Cinc setmanes en globus, 1863, amonesta X. (Cinc setmanes en globus sobre Wikisource)
# CHON

CHON és un acrònim mnemotècnic pels quatre elements més comuns en els organismes vius: carboni, hidrogen, oxigen, i nitrogen.
També es sol usar l'acrònim CHNOPS, que inclou el carboni, hidrogen, nitrogen, oxigen, fòsfor (P) i sofre, representa els sis elements químics més importants, les combinacions covalents dels quals conformen la majoria de molècules biològiques a la Terra. Tots d'aquests elements són no metalls. El sofre es troba en la cisteïna d'aminoàcids i a la metionina. El fòsfor es troba en els fosfolípids, una classe de lípids que són un component important en totes les membranes de les cèl·lules, atès que poden formar bicapes lípidiques, les quals mantenen ions, proteïnes, i altres molècules on calen per a les funcions cel·lulars, i impedeixen que vagin a àrees on no haurien de ser. Els grups de fosfat són també un component essencial de l'estructura dels àcids nucleics (nom genèric per l'ADN i l'ARN) i és requerit per formar ATP – la molècula que s'utilitza com a transferència energètica dins les cel·lules de totes les criatures vives.
Els asteroides carbònics són rics en elements de CHON. Aquests asteroides són el tipus més comú, i sovint col·lideixen amb la Terra com meteorits. Tals col·lisions eren especialment comúns als inicis de la història de la terra, i poden haver estat crucials en la formació dels oceans del planeta.
Els compostos més senzills que contenen tots els elements de CHON són l'àcid fulmínic i l'àcid isociànic (molt més estable).

## Referències

* ↑ The acronym "S.P. Cohn" was also used in high school biology classes to represent the six chemical elements. Education. «CHNOPS: The Six Most Abundant Elements of Life». Pearson Education. Pearson BioCoach. [Consulta: 10 desembre 2010].
* ↑ Brosnan JT, Brosnan ME The Journal of Nutrition, 136, 6 Suppl, 6-2006, pàg. 1636S–1640S. DOI: 10.1093/jn/136.6.1636S. PMID: 16702333 [Consulta: free].
* ↑ Campbell, Neil A. Biology: Exploring Life. Boston, Massachusetts: Pearson Prentice Hall, 2006. ISBN 0-13-250882-6.
* ↑ Union, International Astronomical; Symposium, International Astronomical Union. Asteroids, Comets, and Meteors (IAU S229) (en anglès). Cambridge University Press, 2006-04-27. ISBN 978-0-521-85200-5.
* ↑ Morbidelli, A.; Chambers, J.; Lunine, J. I.; Petit, J. M.; Robert, F. «Source regions and timescales for the delivery of water to the Earth» (en anglès). Meteoritics & Planetary Science, 35, 6, 11-2000, pàg. 1309–1320. DOI: 10.1111/j.1945-5100.2000.tb01518.x.

## Vegeu també

* Abundància dels elements químics
* Bioquímica
* Química bioinorgànica

## Enllaços externs

* "Impacte de la Biosfera en la Terra", Universitat de Texas a Dallas
# Roberto Chiappa

Roberto Chiappa (Terni, Úmbria, 11 de setembre de 1973) va ser un ciclista italià especialista en pista. Va aconseguir dues medalles als Campionats del món en tàndem fent parella amb Federico Paris.Guanyador de nombrosos campionats nacionals, va participar en quatre edicions del Jocs Olímpics.

## Palmarès

* 1991
** Campió del món júnior en Velocitat
* 1992
** Campió d'Itàlia en Velocitat
* 1993
** Campió del món en Tàndem (amb Federico Paris)
** Campió d'Itàlia en Velocitat
** 1r al Gran Premi de Copenhaguen
* 1994
** Campió d'Itàlia en Velocitat
* 1995
** Campió d'Itàlia en Velocitat
* 1996
** Campió d'Itàlia en Velocitat
* 1997
** Campió d'Itàlia en Velocitat
* 1998
** Campió d'Itàlia en Velocitat
* 1999
** Campió d'Itàlia en Velocitat
* 2000
** Campió d'Itàlia en Velocitat
* 2001
** Campió d'Itàlia en Velocitat
* 2002
** Campió d'Itàlia en Velocitat
* 2003
** Campió d'Itàlia en Velocitat
** Campió d'Itàlia en Keirin
* 2004
** Campió d'Itàlia en Velocitat
** Campió d'Itàlia en Keirin
* 2005
** Campió d'Itàlia en Velocitat
** Campió d'Itàlia en Velocitat per equips
** Campió d'Itàlia en Keirin
* 2006
** Campió d'Itàlia en Velocitat
** Campió d'Itàlia en Velocitat per equips
** Campió d'Itàlia en Keirin
* 2007
** Campió d'Itàlia en Velocitat
** Campió d'Itàlia en Velocitat per equips
** Campió d'Itàlia en Keirin
* 2008
** Campió d'Itàlia en Velocitat
** Campió d'Itàlia en Velocitat per equips
** Campió d'Itàlia en Keirin
* 2009
** Campió d'Itàlia en Velocitat
** Campió d'Itàlia en Keirin
* 2010
** Campió d'Itàlia en Velocitat
** Campió d'Itàlia en Velocitat per equips

### Resultats a la Copa del Món en pista

* 1998
** 1r a Hyères, en Keirin
* 1999
** 1r a la Classificació general i a les prova de Ciutat de Mèxic, en Keirin
** 1r a Fiorenzuola d'Arda, en Velocitat
* 2000
** 1r a la Classificació general i a les prova de Ciutat de Mèxic, en Keirin
* 2001
** 1r a la Classificació general i a les proves de Szczecin i Ciutat de Mèxic, en Velocitat
* 2007-2008
** 1r a Los Angeles, en Keirin

## Referències

* ↑ «Roberto Chiappa» (en francès). Memoire du cyclisme. [Consulta: 28 desembre 2024].
* ↑ «Storia di Roberto Chiappa» (en italià). Museo del Ciclismo. [Consulta: 28 desembre 2024].
* ↑ «Roberto Chiappa» (en anglès). Olympedia. [Consulta: 28 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Carlos Pirán

Carlos José Pirán (Montevideo, 16 de novembre de 1934 - ibídem, 21 d'octubre de 2015) va ser un advocat i polític uruguaià, pertanyent al Partit Colorado.
En la seva joventut va ser funcionari en el Parlament uruguaià, al mateix temps que es va graduar com advocat en la Universitat de la República. El 1967, el president Óscar Diego Gestido el va designar com sots-secretari de la Presidència de la República (acompanyant al secretari Héctor Giorgi), càrrec que va mantenir sota el govern de Jorge Pacheco Areco, i va esdevenir un dels assessors més propers. El 1971 va passar a ser Secretari de la Presidència, en els últims mesos del període presidencial de Pacheco. En les eleccions d'aquest any va donar suport a la seva campanya de reelecció presidencial, que va resultar derrotada.
A les eleccions de 1984, que van marcar el final de la dictadura militar instaurada amb el cop d'estat del 27 de juny de 1973, va ser candidat a la Vicepresidència de la República, acompanyant la candidatura de Pacheco. A l'any següent, el nou president Julio María Sanguinetti el va designar Ministre d'Indústria i Energia, càrrec que va exercir durant un any, fins a abril de 1986. El seu nom es va esmentar novament com a candidat a vicepresident; però després d'una breu crisi interna en la UCB, va ser reemplaçat per Pablo Millor. En anys posteriors, es va allunyar del "pachequisme" i va acabar retirant-se de la vida política.

## Referències

* ↑ «Falleció Carlos Pirán». , 23-10-2015 [Consulta: 24 octubre 2015].
* ↑ «Luis Puig: "El mejor homenaje es continuar esa lucha"» (en castellà), 02-08-2004. [Consulta: 18 desembre 2019].
# Helmut Thaler

Helmut Thaler (Imst, 22 de gener de 1940) és un conductor de luge austríac, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Innsbruck on, fent parella amb Reinhold Senn, guanyà la medalla de plata en la prova per parelles del programa de luge. Quatre anys més tard, als Jocs de Grenoble, fou catorzè en la prova individual del programa de luge.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata i una de bronze al Campionat del món de luge i una de plata al Campionat d'Europa.

## Referències

* 1 2 «Helmut Thaler Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de desembre 2012. [Consulta: 18 febrer 2020].
# Filippo Fortin

Filippo Fortin (Venècia, 1 de febrer de 1989) és un ciclista italià, professional des del 2011. Actualment corre a l'equip Maloja Pushbikers. Abans de passar al professionalisme també va competir com a pistard.

## Palmarès en ruta

* 2011
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Xile
* 2015
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovàquia
* 2016
** 1r al Gran Premi Adria Mobil
** 1r al Belgrad-Banja Luka II
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Sèrbia
* 2017
** 1r al Gran Premi d'Izola
** 1r al Tour de Berna
** Vencedor d'una etapa al CCC Tour-Grody Piastowskie
** Vencedor d'una etapa a la Fletxa del sud
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Alta Àustria
* 2018
** 1r al Gran Premi Adria Mobil
** Vencedor d'una etapa al Roine-Alps Isera Tour
** Vencedor d'una etapa a la Fletxa del sud
** Vencedor d'una etapa de la Szlakiem walk Major Hubal
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Alta Àustria
** Vencedor d'una etapa al Czech Cycling Tour
* 2021
** Vencedor d'una etapa a l'Istrian Spring Trophy
* 2022
** Vencedor d'una etapa a la Belgrad-Banja Luka
* 2023
** 1r a l'In the footsteps of the Romans i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa a la Belgrad-Banja Luka
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Estònia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bulgària

## Palmarès en pista

* 2011
** Campió d'Itàlia de persecució per equips (amb Omar Bertazzo, Alessandro De Marchi i Giairo Ermeti)

## Referències

* ↑ «Maloja Pushbikers». UCI.org. Union Cycliste International. [Consulta: 21 març 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Oscar Mason

Oscar Mason (Varese, 25 de maig de 1975) fou un ciclista italià professional del 1998 al 2005. El seu major èxit for el Giro dels Abruços de 2003.

## Palmarès

* 1997
** Campió d'Itàlia sub-23 en ruta
** 1r al Girobio
** 1r al Gran Premi Palio del Recioto
** Vencedor de 2 etapes del Triptyque ardennais
* 2003
** 1r al Giro dels Abruços

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1998. Abandona (14a etapa)
* 1999. 25è de la classificació general
* 2002. 56è de la classificació general
* 2003. Abandona (11a etapa)
* 2004. 30è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2003. No surt (4a etapa)
* 2005. Abandona (4a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl Arxivat 2016-04-24 a Wayback Machine.
* Fitxa a museociclismo.it
# Massimo Brunelli

Massimo Brunelli (Milà, 27 de juliol de 1971) va ser un ciclista amateur italià. Va destacar en la pista on va aconseguir el Campionat del món de persecució per equips de 1985 o un quart lloc, a la mateixa prova, als Jocs Olímpics de Los Angeles.

## Palmarès en pista

* 1983
** Campió d'Itàlia amateur en Persecució per equips
* 1984
** Campió d'Itàlia amateur en Persecució per equips
* 1985
** 1r al Campionat del Món en pista de la prova de Persecució per equips (amb Silvio Martinello, Gianpaolo Grisandi i Roberto Amadio)
* 1986
** Campió d'Itàlia amateur en Persecució per equips
* 1987
** Campió d'Itàlia amateur en Persecució per equips
** Campió d'Itàlia amateur en Puntuació

## Palmarès en carretera

* 1985
** Vencedor d'una etapa del Cinturó a Mallorca
* 1987
** 1r del Gran Premi Somma
* 1988
** 1r de la Coppa Caduti Nervianesi
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Pietro Bixio

Pietro Bixio (Gènova, 11 d'agost de 1875 - Busalla, 27 de juliol de 1905) fou un ciclista italià, professional des del 1895 fins al 1904 que es va dedicar a les curses de pista. Va aconseguir una medalla de bronze al Campionat del món de velocitat de 1902 per darrere del danès Thorvald Ellegaard i el neerlandès Harie Meyers.

## Palmarès

* 1895
** Campió d'Itàlia en Velocitat
* 1903
** Campió d'Itàlia en Velocitat
* 1904
** Campió d'Itàlia en Velocitat

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Greta Zocca

Greta Zocca (Vicenza, 27 de desembre de 1974) va ser una ciclista italiana. Del seu palmarès destaca el Campionat nacional en ruta de 2001.

## Palmarès

* 1994
** 1a al Gran Premi della Liberazione
* 1995
** 1a al Memorial Michela Fanini
** Vencedora d'una etapa al Giro de Sicília
* 1997
** 1a al GP Citta di Castenaso
** Vencedora d'una etapa als Tres dies de Vendee
* 1998
** 1a al Gran Premi della Liberazione
** 1a al Gran Premi Carnevale d'Europa
** 1a al Giro del Piave
** Vencedora de 3 etapes al Giro d'Itàlia
* 1999
** Vencedora d'una etapa al Gran Bucle
* 2000
** 1a al Gran Premi de Brissago
** 1a al Gran Premi della Liberazione
** 1a al Gran Premi Carnevale d'Europa
** Vencedora d'una etapa al Gran Bucle
* 2001
** Campiona d'Itàlia en ruta
** 1a al Gran Premi della Liberazione
** Vencedora de 4 etapes al Giro d'Itàlia
** Vencedora d'una etapa a l'Emakumeen Euskal Bira

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# A Woman's Face

A woman's face és una pel·lícula en blanc i negre estatunidenca, estrenada el 1941. Dirigida per George Cukor i protagonitzada per Joan Crawford, Melvyn Douglas i Conrad Veidt. El guió va ser escrit per Donald Ogden Stewart i Elliot Paul, basat en l'obra Il était une fois... de Francis de Croisset. Una altra versió de la història, una producció sueca, es va filmar l'any 1938 com a En kvinnas ansikte, protagonitzada per Ingrid Bergman.

## Argument

Explica la història d'Anna Holm, una xantatgista facialment desfigurada, que per la seva aparença, menysprea a tots els que es troba. Quan un cirurgià plàstic corregeix aquesta desfiguració, Anna es veu dividida entre l'esperança de començar una nova vida i un retorn al seu passat fosc. La major part de la pel·lícula s'explica en flashbacks mentre testimonis en una sala d'audiència donen els seus testimonis.

## Repartiment

* Joan Crawford: Anna Holm
* Melvyn Douglas: Dr. Gustaf Segert
* Conrad Veidt: Torsten Barring
* Osa Massen: Vera Segert
* Reginald Owen: Bernard Dalvik
* Albert Bassermann: Cònsol Barring
* Marjorie Main: Emma
* Donald Meek: Herman
* Connie Gilchrist: Christina Dalvik
* Richard Nichols: Lars Erik
* Henry Daniell: El procurador
* George Zucco: L'advocat
* Henry Kolker: El jutge
* Gilbert Emery, Robert Warwick: Els jutges-adjunts

## Referències

* ↑ En Kvinnas Ansikte a Internet Movie Database (anglès).
* ↑ «A Woman's Face», 09-05-1941. [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ A Woman's Face a Catàleg de l'American Film Institute (anglès).
* ↑ «A Woman's Face (1941)» (en anglès). [Consulta: 31 gener 2025].
# Alessandra D'Ettorre

Alessandra D'Ettorre (Castelvecchio Calvisio, província de L'Aquila, 8 de maig de 1978) va ser una ciclista italiana, professional del 2006 al 2013. Va combinar la carretera amb el ciclisme en pista.

## Palmarès en ruta

* 1996
** Campiona del món júnior en ruta
* 2000
** Campiona d'Europa sub-23 en Ruta
* 2006
** Vencedora d'una etapa al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini
* 2007
** Vencedora d'una etapa al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini
* 2008
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Polònia
* 2009
** 1a al Gran Premi Cham-Hagendorn

## Palmarès en pista

* 2006
** Campiona d'Itàlia en puntuació
** Campiona d'Itàlia en scratch

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Liudmila Garajànskaia

Liudmila Mikalàieuna Garajànskaia (en belarús: Людміла Мікалаеўна Гаражанская, en rus: Людмила Николаевна Горожанская), (província de Brest, 17 de juny de 1970) va ser una ciclista en pista belarussa. Va guanyar una medalla al Campionat del món de Puntuació. Va participar en els Jocs Olímpics d'Atlanta on va quedar sisena a la prova de la mateixa especialitat.

## Palmarès

* 1994
** Medalla de Bronze al Campionat del Món en Puntuació

### Resultats a la Copa del Món

* 1995
** 3a a Tòquio, en Puntuació
* 1997
** 3a a Trexlertown, en Puntuació

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Lumbricus rubellus

Lumbricus rubellus o cuc de terra roig, és una espècie de cuc anèl·lid relacionat amb Lumbricus terrestris. Normalment és de color marró vermellós o viola vermellós, dorsalment iridescent i groc pàl·lid ventralment. Normalment fan de 25 a 105 mm de llargada amb uns 95-120 segments.

## Hàbitat

Lumbricus rubellus de manera natural viu en sòla amb molta matèria orgànica i preferiblement amb fems (Edwards and Lofty 1972). Requereix un sòl tou per fer els forats i prou humit pel bescanvi dels gasos (Wallwork 1983).

## Paper en l'ecosistema

Lumbricus rubellus és un animal sapròfag que s'alimenta de matèria orgànica (Wallwork 1983). En l'ecosistema els cucs de terra com aquest incrementen la taxa de transferència entre els nivells tròfics fent que les plantes puguin accedir més fàcilment als nutrients. Són consumidors primaris.
La presència de ucs de terra com Lumbricus rubellus incrementen la concentració de la vitamina B₁₂ en el sòl. Per tant, s'incrementa el rendiment agrícola de l'ordi i de la matèria orgànica del sòl.

## Ús medicinal

En la medicina tradicional xinesa, els extractes de l'abdomen de Lumbricus rubellus es fan servir en un preparat anomenat Di Long, o Drac de terra per tractar el reüma i malalties de la sang.

## Referències

* Edwards, C.A., and Lofty J.R. 1972. Biology of earthworms. Halsted Press, New York, NY.
* Reynolds, J.W., and Dindal, D.L. 1977. The earthworms (Lumbiridea and Sparganophilidea) of Ontario. The Hunter Rose Company, Toronto, Ontario.
* Wallwork, J.A. 1983. Earthworm biology. Edward Arnold Publishers Ltd, London, England.

## Enllaços externs

* Article on Lumbricus rubellus
* EST project for L. rubellus
# Odobenus

Odobenus és un gènere de mamífers carnívors de la família dels odobènids. Conté una espècie vivent, la morsa (O. rosmarus), que viu a bona part de l'Àrtida, i una d'extinta, O. mandanoensis, del Plistocè mitjà del Japó. El seu origen geogràfic ha estat objecte de debat durant molt de temps. La hipòtesi que gaudeix de més consens és que aparegueren al nord-oest de l'oceà Pacífic i que en algun moment del Plistocè mitjà passaren a l'Atlàntic nord a través de l'Àrtic. El nom genèric Odobenus significa ‘caminador amb les dents’ i es refereix a les observacions de morses que fan servir els ullals per sortir de l'aigua.

## Referències

* ↑ Entrada «Odobenus (walrus)» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 10 desembre 2023].
* ↑ Keighley et al., 2021, «The surprising evolutionary heritage of the Atlantic walrus as chronicled by the fossil record» (R. W. Boessenecker i M. Churchill).

## Bibliografia

* Keighley, X.; Olsen, M. T.; Jordan, P.; Desjardins, S. P. A. The Atlantic Walrus: Multidisciplinary Insights into Human-Animal Interactions (en anglès). Academic Press, 2021. ISBN 978-0-12-817430-2.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Felipe de Aguado y Requejo

Felip de Aguado y Requejo (San Martín de Rubiales, Ribera del Duero, Província de Burgos, 15 de juliol de 1684 - Barcelona, 3 de novembre de 1737) fou un eclesiàstic espanyol, i bisbe de Barcelona entre els anys 1734 i 1737.
Doctorat a Sevilla, s'havia format al Col·legi Mayor de San Ildefonso i a la Universitat d'Alcalá. Durant el seu mandat va potenciar el Seminari Conciliar de Barcelona, del qual en va redactar unes noves constitucions el 25 d'octubre de 1737, i que van estar en vigor fins al 1784. I exigí que els capellans donessin un tribut consignat en els seus respectius testaments. Hom denominava aquest tribut “la luctuosa”. Va ser nomenat bisbe el 30 d'agost de 1734, i ordenat bisbe de Barcelona el 7 de novembre d'aquell mateix any. En només els tres anys que va regir la seu de Barcelona va facilitar l'erecció de diverses edificacions, com el nou temple de l'Hospital de pelegrins d'en Pere Desvilar, vulgarment anomenat de l'Almoina o de Santa Marta, o el cenobi de carmelites descalços de Vilanova i la Geltrú, i del col·legi de les Escoles Pies de Mataró. Fou, també, benefactor del Seminari Tridentino, ampliant el seu edifici.

## Referències

* ↑ Valladares y Mejía, Gavino de. Constituciones del Seminario Episcopal de Barcelona (en castellà). Barcelona: por Francisco Suriá y Burgada ..., 1784, p. 3. OCLC 806437394.
* ↑ Martí i Bonet, J. M. «Felipe de Aguado i Reguejo (1734-1737)». Els papes i la Diòcesi de Barcelona. Episodis històrics per [Barcelona], 2010, pàg. 111. Arxivat de l'original el 6 d’octubre 2022 [Consulta: 8 octubre 2022].
* ↑ López Vilaboa, Máximo «Los 22 obispos de la Ribera. La comarca ha sido la cuna de numerosos religiosos que han desempeñado cargo de importancia en la Iglesia a lo largo de la historia tanto en España como en América». Diario de Burgos, 08-11-2015 [Consulta: 8 octubre 2022].
* ↑ Castellano, Juan Luis; Dedieu, Jean-Pierre; López-Cordón, María Victoria (eds.). La Pluma, la mitra y la espada: estudios de historia institucional en la edad moderna. Madrid: Universidad de Bordeus, 2000, pàg. 182. ISBN 84-95379-08-2 [Consulta: 8 octubre 2022].
* ↑ «Bishop Felipe Aguado y Requejo» (en anglès). Catholic Hierarchy, 25-02-2024. [Consulta: 21 gener 2025].
* ↑ Martí Bonet, Josep Maria; Cabassa, Montserrat (col.); Pallàs, Gemma (col.); Alarcón, Joana (col.). «Aguado Requejo, Felipe de (San Martín de Rubiales, 1684 - Barcelona, 1737)». A: Los 120 Obispos de la Diócesis de Barcelona. Barcelona: Bubok Publishing S.L, 2020, pàgs. 110-111. ISBN 78-84-685-4425-0 [Consulta: 5 octubre 2022]. Arxivat 4 October 2022$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Bishop Felipe Aguado y Requejo †». Catholic Hierarchy. [Consulta: 8 octubre 2022].