OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gonzalo Mengual Segura

Gonzalo Mengual Segura (Alacant, 1878 - 1953) fou un polític i metge alacantí. Llicenciat en Medicina i especialitzat en oftalmologia, fou director de l'Hospital Provincial d'Alacant i membre del consell d'administració de la Caixa d'Estalvis d'Alacant. Fou regidor de l'ajuntament d'Alacant pel Partit Liberal el 1911 i el 1915, i el 1923 presidí la Liga de la Moralidad Pública. Es presentà a les eleccions municipals espanyoles de 1930 com a cap de l'Aliança Monàrquica i fou nomenat alcalde d'Alacant l'abril de 1930 per la dictadura de Dámaso Berenguer, però fou destituït el febrer 1931. Durant la Segona República Espanyola fou dirigent de la Dreta Regional Agrària i el 1932 fou detingut acusat de donar suport l'intent de cop d'estat del general Sanjurjo. Té un carrer dedicat prop de Montemar.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.367. ISBN 9788495484802.
* ↑ Gonzalo Mengual Segura a alicantevivo.org
Càrrecs públics :
| Precedit per: Florentino de Elizaicin y España | Alcalde d'Alacant 1930 - 1931 | Succeït per: Ricardo Pascual del Pobil y Chicheri |
# Theresa Weld

Theresa Weld Blanchard (Brookline, Massachusetts, 21 d'agost de 1893 – Boston, 12 de març de 1978) va ser una patinadora artística sobre gel estatunidenca que va competir a començaments del segle xx.
Com a patinadora individual guanyà sis edicions dels campionats nacionals i la medalla de bronze als Jocs Olímpics d'estiu d'Anvers, alhora que disputà els Jocs de 1924 i 1928. Formant parella amb Nathaniel Niles guanyà nou edicions dels campionats nacionals i va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics, el 1920, 1924 i 1928.

## Palmarès
### Individual

| Prova | 1914 | 1918 | 1920 | 1921 | 1922 | 1923 | 1924 | 1925 | 1926 | 1927 | 1928 |
| Jocs Olímpics | | | 3a | | | | 4a | | | | 10a |
| Campionats d'Amèrica del Nord | | | | | | 1a | | 3a | | | |
| Campionats dels Estats Units | 1a | 2a | 1a | 1a | 1a | 1a | 1a | 2a | 2a | 3a | |

### Parelles

(amb Niles)
| Prova | 1914 | 1918 | 1920 | 1921 | 1922 | 1923 | 1924 | 1925 | 1926 | 1927 | 1928 | 1929 | 1930 | 1932 |
| Jocs Olímpics | | | 4a | | | | 6a | | | | 9a | | | |
| Campionat del Món | | | | | | | | | | | 7a | | 6a | 8a |
| Campionats d'Amèrica del Nord | | | | | | 2a | | 1a | | 2a | | 2a | | |
| Campionats dels Estats Units | 2a | 1a | 1a | 1a | 1a | 1a | 1a | 1a | 1a | 1a | 2a | 2a | | |

## Referències

* ↑ «Theresa Weld-Blanchard Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 30 juliol 2017].
# Núria Marquès Soto

Núria Marquès Soto (Castellví de Rosanes, 4 de maig de 1999) és una nedadora paralímpica catalana.
Va néixer amb el fèmur de la cama esquerra més curt que el de la dreta. Als nou anys li van amputar el peu i li van col·locar una pròtesi, que li permetria caminar millor. Es va iniciar en la natació per recomanació mèdica, ja que aquest exercici li permetria enfortir l'esquena. Als onze anys va començar a competir i el 2014 va participar en el seu primer Mundial, aconseguint una plata i tres bronzes. El 2016 va participar en l'Europeu de natació de Funchal, que va completar amb una actuació destacada aconseguint dos ors, tres plates i dos bronzes. Al setembre d'aquest any va participar en els Jocs Paralímpics de Rio de Janeiro; allí va aconseguir el seu primer or en la prova de 400 metres lliure, on va marcar un temps de 4:42.56, dues centenes menys que l'australiana Ellie Colle, plata. També va aconseguir la plata en la prova dels 100 metres esquena.
El desembre de 2017 va aconseguir la medalla d'or en els 100 metres esquena del Campionat del Món de natació paralímpica, celebrat a Mèxic.

## Referències

* ↑ El Español - Nuria Marqués logra su primer oro paralímpico en los 400 metros libre. 10 de setembre de 2016
* ↑ Marca - Nuria Marqués se baña en oro en Río ¡con sólo 17 años! - 10 de setembre de 2016
* ↑ RTVE - Nuria Marqués logra la plata en 100m espalda S9. 16 de setembre de 2016.
* ↑ «Núria Marquès aconsegueix la medalla d'or en els 100 metres esquena del Campionat del Món de natació paralímpica». 324.cat, 03-12-2017 [Consulta: 3 desembre 2017].
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - Individual masculí

La competició individual masculina va ser una de les tres proves del programa de patinatge artístic disputades durant els Jocs Olímpics d'Anvers de 1920. La prova es va disputar entre el 25 i el 27 d'abril de 1920 al Palau de gel d'Anvers i hi van prendre part 9 patinadors de 6 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Gillis Grafström (SWE) | Andreas Krogh (NOR) | Martin Stixrud (NOR) |

## Resultats

| Rank | Name | Nation | FO | PL | Punts | Punts totals |
| 1 | Gillis Grafström | Suècia | 1 | 1 | 7.0 | 2.838,50 |
| 2 | Andreas Krogh | Noruega | 3 | 3 | 18.0 | 2.634,00 |
| 3 | Martin Stixrud | Noruega | 4 | 2 | 24.5 | 2.561,50 |
| 4 | Ulrich Salchow | Suècia | 2 | 5 | 25.5 | 2.572,50 |
| 5 | Sakari Ilmanen | Finlàndia | 5 | 4 | 30.0 | 2.458,00 |
| 6 | Nathaniel Niles | Estats Units | 7 | 6 | 49.0 | 1.976,25 |
| 7 | Basil Williams | Regne Unit | 6 | 9 | 49.5 | 2.032,00 |
| 8 | Alfred Mégroz | Suïssa | 8 | 7 | 52.5 | 2.005,50 |
| 9 | Kenneth Beaumont | Regne Unit | 9 | 8 | 59.0 | 1.838,25 |
Àrbitre:
* Victor Lundquist
Jutges:
* August Anderberg
* Louis Magnus
* Max Orban
* Knut Ørn Meinich
* Herbert Yglesias
* Edourd Delpy
* Walter Jakobsson

## Referències

* Belgium Olympic Committee. Olympic Games Antwerp 1920: Official Report (en francès), 1957.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2009. [Consulta: 24 abril 2008].
# Martina Corazza

Martina Corazza (18 de juny de 1979) és una ciclista italiana, que fou professional del 2001 al 2012.

## Palmarès

* 1997
** Campiona d'Itàlia júnior en ruta
* 2007
** 1a al Sparkassen Giro Bochum
** 1a al Giro del Friül
** 1a al Gran Premi Riparbella-Montescudaio
* 2008
** Vencedora d'una etapa a la Ruta de França

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Maria d’Enghien

Maria d’Enghien (Gubbio, 1367 $^{(Gregorià)}$ - Lecce, 9 de maig de 1446 $^{(Gregorià)}$) va ser una noble italiana, comtessa de Lecce, princesa de Tàrent i reina de Nàpols. També va ser reina de Sicília, Jerusalem i Hongria pel seu casament amb Ladislau I de Nàpols (1406-14).
El 1384 va casar-se amb Raimundo Orsini i el 1393 tots dos van ser investits prínceps de Tàrent. Raimundo va morir el 1406, i aquell mateix any Maria va casar-se amb Ladislau I de Nàpols, de qui va ser la tercera muller. A la mort d'aquest el 1411, va ser empresonada per la seva cunyada, la nova reina Joana II de Nàpols durant un temps, i finalment va poder retirar-se a Lecce, on, juntament amb el seu fill Gianantonio Orsini dels Baus, príncep de Tàrent, va afavorir els interessos del rei de Catalunya-Aragó.

## Referències

* 1 2 «Maria d’Enghien». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Louda Ben Salah-Cazanas

Louda Ben Salah-Cazanas, nascuda el 1988, és un director de cinema i guionista francos-tunisià.

## Biografia

Louda Ben Salah-Cazanas va néixer l'any 1988. El seu pare és tunisià i la seva mare és francesa, va créixer a Lió on va estudiar ciències polítiques. Després d'una pràctica al departament de cultura del diari Libération, Ben Salah-Cazanas va començar a fer pel·lícules. El seu primer llargmetratge, Le Monde après nous, s'estrena mundialment a la secció Panorama del 71è Festival Internacional de Cinema de Berlín el juny de 2021 i s'estrena als cinemes francesos l'abril de 2022.
Quan es va casar, Louda Ben Salah-Cazanas va prendre el cognom de la seva esposa.

## Filmografia

* 2013 : Beau(x) regard(s) (curtmetratge)
* 2015 : #pouralex (curtmetratge)
* 2018 : Genève (curtmetratge)
* 2021 : Le Monde après nous

## Premis i distincions

* Crossing Europe 2021: nominació a la millor pel·lícula de ficció (Le Monde après nous)
* Festival Internacional de Cinema de Belgrad 2022: guardonat amb el Premi Focus (Le Monde après nous)
* XXXVI edició de la Mostra de València: Palmera de Plata a la millor pel·lícula (Le Monde après nous)

## Referències

* ↑ «Le Monde après nous». fifib.com..
* ↑ Fabien Lemercier. «Louda Ben Salah-Cazanas • Réalisateur de Le Monde après nous». cineuropa.org..
* ↑ Firouz Pillet. «Berlinale 2021 – Panorama : Le Monde après nous, de Louda Ben Salah-Cazanas, brosse le portrait d'une génération en puisant dans son propre parcours». j-mag.ch, 03-03-2021..
* ↑ «Panorama 2021: Zwischen Zweifel und Revolte. Kritische Blicke auf Machtverhältnisse». berlinale.de..
* ↑ «[INTERVIEW Louda Ben Salah-Cazanas]». cinephantasmagory.com..
* ↑ «Coup d'envoi de la 18e édition du Festival Crossing Europe de Linz». cineuropa.org..
* ↑ «Justin Kurzel's Nitram triumphs at Belgrade FEST». cineuropa.org..
* ↑ 'So She doesn't live', Palmera de Oro de La Mostra de València. Valencia Plaza, 22 d'octubre de 2021
# Partit Socialdemòcrata Estonià dels Treballadors

El Partit Socialdemòcrata Estonià dels Treballadors (estonià Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei, ESTP) fou un partit polític d'Estònia fundat el 1907 pels menxevics estonians del Partit Socialdemòcrata Obrer Rus. Els seus caps eren August Rei, Mihkel Martna i Karl Ast. A diferència del sector bolxevic, van donar suport a la independència de la República d'Estònia i es presentaren a l'Assemblea Constituent Estoniana de 1919, on van obtenir 41 escons. D'aleshores ençà participaren activament en la política; fins i tot foren el partit més votat a les eleccions legislatives estonianes de 1925 i un dels seus caps, August Rei, fou president de la república. El 1925 se li va integrar el Partit Socialista Independent dels Treballadors (Eesti Sotsialistlik Tööliste Partei) i patí algunes escissions que marxaren al Partit Comunista d'Estònia. Quan la Unió Soviètica va envair Estònia fou prohibit, com la resta de partits estonians, i els seus dirigents enviats a camps de concentració a Sibèria.
# Dalia Muccioli

Dalia Muccioli (Cesenatico, província de Forlì-Cesena, 22 de maig de 1993) és una ciclista italiana professional des del 2002. Actualment milita a l'equip Valcar PBM.

## Palmarès

* 2013
** Campiona d'Itàlia en ruta
* 2017
** Vencedora d'una etapa al Giro de la Campania

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# A13 (Luxemburg)

L'A13 o autopista A13 coneguda també com a Col·lector Sud / Connexió amb el Sarrre (en francès: Collectrice du Sud / Liaison avec la Sarre) per les seves respectives meitats occidental i oriental, és una autopista que viatja d'oest a est a l'extrem sud de Luxemburg. Té 42,310 quilòmetres (26,290 milles) de longitud i connecta Pétange amb Schengen prop de la frontera amb Alemanya, forma part de la ruta europea E29.

## Descripció

L'A13 va ser inaugurada en vuit seccions separades::
* Desembre de 1990: Bascharage - Sanem
* 1993: Pétange - Bascharage
* Octubre de 1993: Kayl - Burange
* Gener de 1994: Schifflange - Kayl
* 3 de juny de 1994: Sanem - Lankelz
* 3 de juny de 1994: Esch-sur-Alzette - Schifflange
* Juliol de 1995: Rodange - Pétange
* 24 de juliol de 2003: Hellange - Schengen

## Ruta

Cruïlles i estructures :
| | Rotonda |
| (J1) | Pétange |
| (J2) | Sanem |
| (J3) | Differdange |
| | Túnel Aessen |
| | Túnel Ehlerange |
| (J4) | Ehlerange |
| | Cruïlla de Lankelz |
| (J5) | Lallange |
| | Cruïlla d'Esch |
| (J6) | Schifflange |
| (J7) | Kayl |
| (J8) | Burange |
| | Cruïlla de Bettembourg |
| (J9) | Hellange |
| | Túnel Frisange |
| (J10) | Frisange |
| (J11) | Altwies |
| | Viaducte Altwies |
| | Túnel Mondorf-les-Bains |
| (J12) | Mondorf-les-Bains |
| | Túnel de Markusbierg |
| (J13) | Schengen |
| | Viaducte Schengen |
| | Frontera amb Alemanya |

## Referències

* ↑ «A13 Collectrice du Sud, Liaison avec la Sarre». Motorways-exits.
* ↑ «Les Itinéraires de Toutes les Routes du Réseau Routier» (en francès). Portail des Ponts et Chassés. [Consulta: 25 agost 2015].

## Vegeu també

* Llista d'autopistes de Luxemburg
# Aurelia Bustos Moreno

María Aurelia Bustos Moreno (Alacant, 1973) és una oncòloga, enginyera informàtica i investigadora experta en l'aplicació dels mètodes de la intel·ligència artificial en el tractament del càncer.

## Biografia

Llicenciada en Medicina per la Universitat Miguel Hernández d'Elx, Aurelia Bustos va realitzar el MIR en l'especialitat d'oncologia. La seva experiència clínica i com a investigadora en assajos clínics sobre càncer li va portar a ampliar la seva àrea de coneixements a l'enginyeria informàtica, amb l'objectiu d'impulsar noves vies de desenvolupament de la recerca en aquest àmbit. Després d'obtenir el títol d'Enginyeria Informàtica a la Universitat Oberta de Catalunya El 2006, — segon premi nacional al millor expedient acadèmic en aquesta especialitat— i, al mateix temps que es doctorava en Intel·ligència Artificial a la Universitat d'Alacant, va compaginar sempre la seva formació amb el seu treball com a metgessa a l'Hospital General d'Elx i a l'Hospital Universitari de Sant Joan a Alacant. Durant tots aquests anys s'ha dedicat a diversos projectes en els quals combina la seva trajectòria professional com a metgessa juntament amb la seva experiència en informàtica biomèdica. En destaca la creació de Medbravo, una organització i xarxa social que desenvolupa la tecnologia i la infraestructura per a clíniques i pacients, centrada en l'aplicació dels mètodes d'intel·ligència artificial a la recerca en càncer.
Medbravo va ser seleccionada entre més de 300 start-up europees en i-Health, i va quedar El 2016 entre les cinc primeres finalistes al programa Future internet Challenge on i-Health (FITXI) promogut per la Comissió Europea.
El juny de 2019 Aurelia Bustos va ser guardonada amb l'Ordre del Mèrit Civil, i a l'octubre d'aquell mateix any va rebre de la Generalitat Valenciana la Distinció al Mèrit Científic «per la seva important labor en l'àmbit de la recerca mèdica i dels seus esforços per aplicar les tecnologies més avançades a la lluita contra el càncer». Des de 2020 és membre del comitè d'experts en intel·ligència artificial de la Conselleria d'Innovació de la Generalitat Valenciana.

## Referències

* ↑ «Entrevista: Dra. Aurelia Bustos Moreno». Colegio Oficial de Médicos de Alicante, 01-12-2019. [Consulta: 13 juliol 2020].
* 1 2 3 4 «Presidencia de la Generalitat. Decreto 226/2019, de 7 de octubre, del Consell, de concesión de la Distinción de la Generalitat al Mérito Científico a Aurelia Bustos Moreno». Diario Oficial de la Generalidad Valenciana, 8653, 19-10-2019, pàg. 43015. ISSN: 0212-8195 [Consulta: 13 juliol 2020].
* 1 2 3 «Innovación elige a 13 expertos para la estrategia de IA valenciana». economia3, 20-01-2020. [Consulta: 13 juliol 2020].
# Anna Hübler

Anna "Annie" Hübler (Múnic, 2 de gener de 1885 – Múnic, 5 de juliol de 1976) va ser una patinadora artística sobre gel alemanya que va competir a començaments del segle xx. Va ser campiona olímpic i dues vegades campiona del món, sempre en la modalitat de parelles junt a Heinrich Burger. Fou la primera dona alemanya en guanyar un or olímpic.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla d'or en la prova parelles del programa de patinatge artístic junt a Heinrich Burger. Aquell mateix any es proclamaren campions del món per parelles, títol que repetirien el 1910.

## Palmarès
### Parelles

Sempre amb Heinrich Burger.
| Competició | 1907 | 1908 | 1909 | 1910 |
| Jocs Olímpics | | 1r | | |
| Campionat del món | | 1r | | 1r |
| Campionat d'Alemanya | 1r | | 1r | |

## Referències

* 1 2 «Heinrich Burger Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 3 setembre 2016].

## Bibliografia

* Marita A. Panzer: Annie Horn (1885–1976). Olympiasiegerin im Eiskunstlauf der Paare. A: Marita A. Panzer/Elisabeth Plößl: Bavarias Töchter. Regensburg 1997, S. 194-197
# Andreu Puig

Andreu Puig (Vic, segle xvii – ?) fou matemàtic que va treballar com a professor de matemàtiques a Barcelona. Va ser autor d'una Aritmètica especulativa que va gaudir de molta requesta a l'època.
Aquesta obra, escrita amb un llenguatge retòric més propi de les aritmètiques del segle xvi que no pas de les del xvii, es divideix en sis llibres. Al primer hi trobem un recull de definicions i proposicions que formen part dels llibres VII, VIII i IX dels Elements d'Euclides; al segon s'aborden les qüestions relacionades amb el canvi de moneda; al tercer es tracta la regla de tres (simple i composta) i es resolen problemes de regla de companyia, arrendaments, testaments, al·ligacions, barates, etc.; al quart s'expliquen les progressions, es resolen problemes amb la regla de falsa posició i es donen les regles per calcular arrels quadrades i cúbiques; el cinquè llibre s'anomena Álgebra racional, i s'hi ensenya a sumar i multiplicar polinomis, es resolen problemes de proporcionalitat entre nombres i es dona un algorisme per trobar arrels aproximades d'equacions polinòmiques, i, per acabar, en el sisè llibre s'expliquen algunes de les proposicions del llibre X dels Elements d'Euclides —cosa poc habitual a les aritmètiques espanyoles del segle xvii— que tracten de la quantitat irracional.

## Obres

* Arithmetica especulativa, y practica y arte de algebra: en la qual se contiene todo lo que pertenece al arte menor, ò mercantil, y à las dos algebras, racional è irracional, con la explicación de todas las proposiciones, y problemas de los libros quinto, septimo, octavo, nono y dezimo del principe de la mathematica Euclides. N'existeixen diverses edicions, totes fetes a Barcelona, per Antoni Lacavalleria (1672), Rafel Figueró (1711 i 1715), Josep Giralt (1715) i Joan Jolis (1745). També se'n va publicar una edició facsímil per l'editorial Maxtor a Valladolid el 2001.

## Referències

* ↑ «Andreu Puig». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bernat, Pasqual. Científics d'Osona. Diccionari històric i biobibliogràfic dels científics nascuts o vinculats a Osona. Vic: Patronat d'Estudis Osonencs, 2010 (Osona a la Butxaca, 28). ISBN 978-84-936936-5-7.
# A4 (Luxemburg)

L'A4 o autopista A4 coneguda també com l'Autopista d'Esch-sur-Alzette (en francès: Autoroute d'Esch-sur-Alzette) és una autopista al sud de Luxemburg. Té 16,302 quilòmetres (10,130 milles) de longitud i connecta la Ciutat de Luxemburg, amb Esch-sur-Alzette a prop de la frontera amb França.

## Descripció

L'A4 va ser inaugurada en sis seccions separades:
* 1969: Pontpierre – Lallange
* 1972: Leudelange-Nord – Leudelange-Sud
* 1974: Merl – Leudelange-Nord
* 1976: Leudelange-Sud – Pontpierre
* 1988: Lallange – Lankelz
* 1992: Lankelz – Raemerech.

## Ruta

Cruïlles i estructures :
| | Ciutat de Luxemburg |
| | Cruïlla de Cessange |
| (J1) | Leudelange (Nord) |
| (J2) | Leudelange (Sud) |
| (J3) | Pontpierre |
| / / | Pontpierre serveis |
| (J4) | Foetz |
| | Cruïlle d'Esch |
| (J5) | Lallange |
| | Cruïlle de Lankelz |
| | Esch-sur-Alzette |

## Referències

* ↑ «A4 Autoroute d'Esch. Luxembourg - Esch-sur-Alzette». [Consulta: 25 agost 2015editor= Motorways-exits].
* ↑ «Les Itinéraires de Toutes les Routes du Réseau Routier» (en francès). Portail des Ponts et Chassés. [Consulta: 25 agost 2015].

## Vegeu també

* Llista d'autopistes de Luxemburg
# Miquel Bellido Ribés

Miquel Bellido Ribés (Castelló de la Plana, 20 d'octubre de 1922 - 2 de març del 2000) fou un metge i polític valencià, senador en la V Legislatura
Va nàixer a Castelló de la Plana, fill del també metge Juan Bautista Bellido i cunyat del farmacèutic Manuel Calduch pel matrimoni amb la seva germana María Teresa Bellido. Estudià medicina a la Universitat de València i s'especialitzà com a anestesista a la Universitat de Barcelona. Ha estat cap clínic d'Anestesiologia i Reanimació de l'Hospital General de Castelló (1967-1992).
Com a militant del PSPV-PSOE, fou primer tinent d'alcalde del Castelló democràtic i regidor de cultura en el període 1979-1987. Posteriorment, va ser senador per Castelló a les eleccions de 1993. També ha estat president de l'Ateneu de Castelló.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.67. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa del Senat

## Enllaços externs

* Biografia
# Laura Molenaar

Laura Molenaar (26 de febrer de 2002) és una ciclista neerlandesa, amb arrels catalanes ja que visqué la seva infantesa a Olot i que actualment corre per a l'equip VolkerWessels Women Cyclingteam en categoria continental. El seu germà Alex Molenaar també és ciclista professional.
La seva victòria més destacada és la Volta a Polònia on gràcies a una escapada a la segona etapa va vèncer l'etapa i la general final de la prova.

## Palmarès

* 2024
** 1a a la Volta a Polònia femenina i vencedora d'una etapa

### Resultats a les Grans Voltes
#### Volta a Espanya

* 2024: 84a posició

## Referències

* ↑ «La Volta CV es territorio Elisa Balsamo» (en castellà). elsterrato. [Consulta: 3 desembre 2024].
* ↑ «LAURA MOLENAAR» (en anglès). UCI. [Consulta: 3 desembre 2024].
* ↑ «Molenaar Wins Solo on Tour de Pologne Women Stage Two for career first win» (en anglès). procyclinguk, 29-06-2024. [Consulta: 3 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a procyclingstats.com
* Fitxa a firstcycling.com
# Arthur Cumming

Arthur Warren Jack Cumming (Marylebone, Londres, 8 de maig de 1889 – Hammersmith, Londres, 9 de maig de 1914) va ser un patinador artístic sobre gel anglès que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en la prova figures especials del programa de patinatge artístic. Fou superat en la classificació pel rus Nikolai Panin.
Posteriorment guanyà dos campionats britànics individuals, abans de la seva prematura mort per culpa d'una infecció de tètanus provocada per un accident de motocicleta el maig de 1914.

## Resultats
### Individual masculí

| Competició | 1911 | 1912 | 1913 |
| Campionat del món | 5è | | |
| Campionat del Regne Unit | 1r | | 1r |

### Parelles

| Competició | 1912 | 1913 |
| Campionat del món | 7è (amb Mrs. Cadogan) | 7è (amb Mrs. Cadogan) |

### Figures Especials

| Competició | 1908 |
| Jocs Olímpics | 2n |

## Referències

* ↑ «Arthur Cumming Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d'abril 2012. [Consulta: 3 setembre 2016].
# A6 (Luxemburg)

L'A6 o autopista A6 coneguda també com l'Autopista d'Arlon (en francès: Autoroute d'Arlon) és una autopista a l'oest de Luxemburg. Té 20,791 quilòmetres (12,919 milles) de longitud i connecta la Ciutat de Luxemburg, amb Kleinbettingen, junt de la frontera amb Bèlgica a on es troba amb l'A4, que condueix a Brussel·les a través d'Arlon i Namur.

## Descripció

L'A6 va ser inaugurada en tres seccions separades:
* 1976: Cruïlla de Cessange - Strassen
* 1978: Cruïlla de Gasperich - Cruïlla de Cessange
* 1982: Strassen - Bèlgica (A4 (Bèlgica) a Kleinbettingen

## Ruta

Cruïlles i estructures :
| | Frontera de Bèlgica |
| (J1) | Steinfort |
| / / | Capellen serveis |
| (J2) | Mamer |
| (J3) | Bridel |
| (J4) | Strassen |
| (J5) | Helfent |
| | Cruïlla de Cessange |
| | Cruïlla de Gasperich |

## Referències

* ↑ «A6 Autoroute d'Arlon.». Motorways-exits. [Consulta: 25 agost 2015].
* ↑ «Les Itinéraires de Toutes les Routes du Réseau Routier» (en francès). Portail des Ponts et Chassés. [Consulta: 25 agost 2015].

## Vegeu també

* Llista d'autopistes de Luxemburg