OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Mellado Triviño

Joan Mellado Triviño (Manresa, 9 d'octubre de 1968), és un jugador d'escacs català, que representa actualment la Federació Andorrana (des de 2007), i que té el títol de Mestre Internacional des de 1993.
A la llista d'Elo de la FIDE de l'agost de 2016, hi tenia un Elo de 2427 punts, cosa que en feia el jugador número 4 (en actiu) d'Andorra. El seu màxim Elo va ser de 2493 punts, a la llista de gener de 2000 (posició 592 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El 1988 va guanyar el campionat de Catalunya juvenil, l'any 1996 fou subcampió de Catalunya de partides ràpides.
Ha guanyat, entre altres torneigs, l'obert Ciutat de Mollerussa els anys 1991 i 1992, l'Obert actiu de Vallfogona de Balaguer, El 1995 participà en la primera edició del fort Torneig d'escacs d'Enghien, tot i que hi tingué una mala actuació.
Campió de l'Obert Vila de Benavent el 2006, l'any 2008 va guanyar el Campionat d'Andorra.
El 2014 fou segon al XXIV Obert Internacional d'Escacs de La Pobla de Lillet, rere Karen Movsziszian. El juliol de 2015 fou tercer de l'Obert d'Olot amb 7 punts de 9 (el campió fou Fernando Peralta).

## Referències

* ↑ «El manresà Joan Mellado només cedeix unes taules en les simultànies de l'Escacs Catalònia-Joviat». Regió 7, 10-07-2023 [Consulta: 16 gener 2025].
* 1 2 3 «Nota biogràfica». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 16 gener 2025].
* ↑ «Nota biogràfica de Joan Mellado Triviño» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 16 gener 2025].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Andorra"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 10 agost 2016].
* ↑ «Nota biogràfica de Joan Mellado Triviño» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 20 desembre 2012].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Joan Mellado Triviño «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2015-01-20. [Consulta: 20 desembre 2012].
* ↑ Campionat juvenil de Catalunya
* ↑ «Resum resultats XXIV Obert de La Pobla de Lillet». chess-results.com. [Consulta: 5 juliol 2015].
* ↑ «XVI Obert d'Escacs Actius "Ciutat d'Olot"». escacs.cat. [Consulta: 27 juliol 2015].
# Piragüisme als Jocs Olímpics d'estiu de 2024 - C-2 500m Femení

La prova de C-2 500m femenina de Piragüisme en aigües tranquil·les als Jocs Olímpics de París 2024 serà la 2a edició de l'esdeveniment en unes Olimpíades. La prova es disputarà entre el 6 i el 8 d'agost del 2024 a l'Estadi nàutic olímpic de l'Illa de França, situat al municipi francès de Vaires-sur-Marne.
Les xineses Xu Shixiao i Sun Mengya són les úniques i vigents campiones de la disciplina olímpica després de guanyar la medalla d'or als Jocs Olímpics de Tòquio 2020. La medalla de plata fou per les ucraïneses Anastasiia Chetverikova i Liudmyla Luzan, mentres que la medalla de bronze la va aconseguir l'embarcació formada per les piragüistes canadenques Laurence Vincent-Lapointe i Katie Vincent.

## Format

El sistema de competició consisteix en un format de 4 rondes (preliminars, quarts de final, semifinals i final), on les piragüistes competiran entre elles per anar avançant en les diferents curses. Les classificacions de cada ronda depenen de les embarcacions de cada cursa i de la posició final. La distància que hauran de recórrer són 500 metres en una canoa amb 2 piragüistes i les 3 primeres embarcacions que quedin en les primeres posicions a la final, guanyaran les medalles.

## Classificació

13 embarcacions s'han classificat per la prova olímpica. Les 8 primeres places es van atorgar en el Campionat del Món de Piragüisme en aigües tranquil·les que es va disputar a Duisburg entre el 23 i el 27 d'agost del 2023. La resta de places s'han guanyat en les competicions continentals amb 1 plaça aconseguida per cada federació. Les places s'han assignat als països i després han estat les federacions nacionals qui han corroborat, o no, l'atleta classificada.
| Esdeveniment | Data | Places | País |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 9 | Xina |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 9 | Espanya |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 9 | Canadà |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 9 | Alemanya |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 9 | Hongria |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 9 | Cuba |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 9 | Moldàvia |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 9 | Ucraïna |
| Classificació Àfrica | 23 - 26 novembre 2023 | 1 | Nigèria |
| Classificació Oceania | 14 - 18 febrer 2024 | 1 | - |
| Classificació Àsia | 18 - 21 abril 2024 | 1 | Kazakhstan |
| Classificació Panamèrica | 26 - 28 abril 2024 | 1 | Xile |
| Classificació Europa | 8 - 9 maig 2024 | 1 | Polònia |

## Medaller històric

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Xina | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | Ucraïna | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Canadà | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Calendari oficial olímpic» (en anglès). Paris 2024. [Consulta: 23 maig 2024].
* ↑ «Tokyo 2020 Canoe Sprint Women's Canoe Double 500m Results» (en anglès). olympics.com.
* ↑ «How to qualify for canoe sprint at Paris 2024» (en anglès). olympics.com, 15-10-2022.
# Maria Dolça Masó Fontdecaba

Maria Dolça Masó Fontdecaba (25 de juny de 1930 — Figueres, 12 de gener de 2025) va ser una actriu de teatre de Figueres, reconeguda per la seva tasca escènica entre els anys 40 i 70. Va començar la seva trajectòria al Patro­nat de la Catequística, on va ser la primera dona a interpretar el paper de l'arcàngel Miquel als Pastorets. Posteriorment, va formar part de l'Agrupació Teatral Arlequín i va actuar sota la direcció de figures com Tony Montal i Joaquim Crumols, destacant especialment per la seva interpretació a La here­dora.
A més de la seva tasca teatral, Masó va participar en nombrosos actes com a rap­sode: en celebracions, concursos i homenatges, com el de Joan Maragall el 1960. Es va casar amb l'actor Josep Maria Gum­bau Basco, amb qui va compartir escenari en diverses obres. Nascuda en una família profundament catòlica, va viure a Figueres fins al final dels seus dies, destacant per la seva passió pel teatre i la família.

## Referències

* 1 2 Simon, Lluís. «Adeu a Maria Dolça Masó, coneguda dona de teatre de Figueres». El Punt Avui. [Consulta: 16 gener 2025].
# Calderada de la Seu d'Urgell

La Calderada de la Seu d'Urgell o Escudellada és una celebració que té lloc dins de la festivitat de Sant Antoni Abat, que és la festa dels pagesos, carnissers i cansaladers, el dia 17 de gener. Aquesta no és l'única calderada que es fa a la zona i a Catalunya. Si bé la de la Seu és força representativa, ja que és una festa força arrelada a la població i possiblement no se celebra enlloc amb la magnitud i l'extensió amb què es fa a la Seu, en què la jornada constitueix un autèntic dia de festa en homenatge i record a la pagesia i als artesans carnissers, de llarga tradició al país, tot i que la desaparició dels animals de treball podia fer pensar en l'extinció de la festa.
A la Seu d'Urgell, la calderada té lloc al passeig de Joan Brudieu, al centre de la ciutat. La festivitat consisteix en la celebració d'una missa a les dotze del migdia a la Catedral d'Urgell, amb la tradicional benedicció i repartiment del panet de Sant Antoni, la benedicció dels animals i els Tres Tombs, és a dir, la passejada pels carrers de la ciutat fins a arribar al passeig de Joan Brudieu, on es fan els Tres Tombs. Finalment, s'acaba amb la repartició de la tradicional escudella i la "pujada al pal". Es reparteixen fins a 3.000 plats d'escudella, preparats pel cuiner Josep Vilarrubla, amb uns 800 quilos d'ingredients, entre verdures, llegums i carn de porc i de vedella.
La Pujada al Pal és una mena de concurs que té lloc cada any i que consisteix que els participants arribin dalt de tot d'un pal ensabonat per aconseguir el gall que hi ha al capdamunt dins un cabàs.
A més, cada any, el dia anterior a la festa, la confraria de Sant Antoni Abat de la ciutat presenta a les autoritats urgellenques el nou banderer i després es nomena el banderer proposat per a l'any següent.

## Vegeu també

* Gastronomia de l'Alt Urgell
* Escudella

## Referències

* ↑ L'Avui, La Seu d'Urgell ha celebrat aquest dissabte la festivitat de Sant Antoni.
* ↑ El Periódic d'Andorra, La Confraria de Sant Antoni Abat oferira 3.000 racions.
* ↑ La Seu d'Urgell, Arxivat 2012-01-29 a Wayback Machine. la Confraria de Sant Antoni Abat repartirà més de 3.000 racions.
# Can Miquel de les Planes

Can Miquel de les Planes és una masia de Gelida (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia construïda a l'any 1618, segons la data gravada a la llinda de la finestra central amb l'anagrama de Jesús, de planta rectangular i un cos, també rectangular, afegit a finals del segle passat, ambdós coberts a dues vessants, constant de planta i un pis. Cal esmentar el rellotge de sol, refet, el pati enmurallat i el portal dovellat de l'entrada principal. En els darrers temps ha estat restaurada una part de la casa, retornant-li el regust de segles passats, amb mobiliari i decoració escaient.

## Referències

* ↑ «Can Miquel de les Planes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Chaptico

Els chaptico eren un grup d'amerindis nord-americans, una subtribu dels algonquins, que vivien al llarg del marge occidental de la badia de Chesapeake, prop de Saint Mary City, a Maryland. A finals del segle xvii van absorbir la subtribu dels patuxent i es pensa que van integrar-se en tribus dels piscataway, a començament del segle xviii.

## Referències

* ↑ «Native Americans, Maryland» (en anglès). Maryland Manual On-Line. [Consulta: 18 febrer 2023].
# Isidor de Beirut

Isidor de Beirut (en llatí Isidorus, en grec Ἰσίδωρος) fou un jurista romà d'Orient.
Va dirigir la Constitutio Omnem, de Conceptione Digestorum el 533 a l'emperador Justinià I. Aquesta obra probablement seria un epítom del Codi de Justinià amb escolis. La Basilica, una obra jurídica de Lleó VI el Filòsof que incorpora un gran nombre de lleis i constitucions (codis) anteriors, inclou fragments de l'epítom, i els escolis s'haurien afegit com a comentaris.
Generalment se'l suposa mestre a Beirut i no a Constantinoble però no hi cap prova en aquest sentit. Diversos autors l'esmenten com un dels compiladors del Digest igualment sense cap prova documental i no figura entre els comissionats nomenats per l'emperador i probablement només va fer alguns afegits o comentaris a aquesta obra.

## Referències

* ↑ Isidorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 630
# Lleonci (jurista del segle VI)

Lleonci (en llatí Leontius, en grec Λεόντιος) fou un jurista romà d'Orient.
L'emperador Justinià I el va nomenar membre de la comissió dels deu que havia de compilar un Codi legal que unifiqués les legislacions existents. Lleonci portava el títols de vir eminentissimus, magister militum, consularis atque patricius. Més tard l'emperador el va utilitzar per altres compilacions legals però no fou membre de la comissió que va redactar la versió definitiva del Codi de Justinià, si bé un altre Lleonci sí que en fou membre.

## Referències

* ↑ 5.Leontius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 759
# Jordi Moscampar

Jordi Moscampar (en llatí Georgius Moschampar, en grec Γεωργίος ὁ Μοσχάμπαρ) fou un eclesiàstic romà d'Orient que tenia el càrrec de chartophylax magnae ecclesiae a Santa Sofia de Constantinoble. Fou contemporani i amic del patriarca de Constantinoble Gregori o Jordi II de Xipre (1283-1289).
Fou opositor declarat a la doctrina de l'església llatina sobre la processó de l'Esperit Sant en contra de Joan Vec o Bec. Va publicar diversos tractats per oposar-se a Vec al que aquest va replicar, però tant els escrits de Moscampar com els de Vec s'han perdut. Sembla que Moscampar va tenir poca importància, fins i tot entre els membres del seu propi partit.
Es conserva una carta que va escriure al seu amic Jordi de Xipre.

## Referències

* ↑ Moschampar, Georgius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1114
# Teodor Pròdrom (canonista)

Teodor Pròdrom (en llatí Theodorus Prodromus, Θεόδωρος) fou un escriptor romà d'Orient de lleis canòniques, que va escriure el llibre titulat ἐξήγησις (Exegesi) sobre els canons del concilis, repetidament esmentada com a font per Nicolau Comnè Papadopoli i altres autors antics.
Va viure molt abans que Teodor Balsamó però l'època no es pot precisar. Fabricius l'esmenta com τὸν τῶν ἱερῶν κανόνων πρῶτον σαφηνιστήν, autor d'una exposició de cànons i himnes apropiats pels diumenges, però en un altre moment assigna l'obra a Teodor Pròdrom (monjo).

## Referències

* ↑ 63.1.Theodorus Prodromus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1055
# Nicetes

Nicetes o Nicees (Niketas) és el nom dels següents personatges:
* Nicetes Coniata o Nicetes Acominat, historiador romà d'Orient.
* Nicetes Ardiaca, religiós i escriptor romà d'Orient.
* Nicetes Bizantí, monjo i escriptor romà d'Orient.
* Nicetes Escutariota, religiós romà d'Orient
* Nicetes I, patriarca de Constantinoble (766-780)
* Nicetes II, patriarca de Constantinoble (1186-1189)
* Nicetes Eugenià, poeta romà d'Orient del segle xii
* Nicetes Jordi, escriptor eclesiàstic romà d'Orient
* Nicetes Maronita, arquebisbe de Tessalònica.
* Nicetes de Nicea, religiós i escriptor romà d'Orient
* David Nicetes Paflagó, conegut simplement com a Nicetes Paflagó, bisbe romà d'Orient
* Nicetes Pectorat o Nicetes Estetat, religiós i escriptor romà d'Orient
* Nicetes Retor, religiós romà d'Orient.
* Nicetes Seide, religiós romà d'Orient.
* Nicetes de Serres, arquebisbe de Serres.
* Nicetes de Tessalònica, arquebisbe de Tessalònica.
* Niceti o Nicetes, bisbe de la ciutat anomenada Civitas Romatiana o Remessilanesis
* Nicees o Nicetes, bisbe d'Aquileia (454-485)
* Nicetes (metge), metge grec
* Nicetes (cosí d'Heracli), governador d'Egipte
# Ister de Calatis

Ister o Istre (en llatí Ister o Istrus, en grec antic Ἴστρος) fou un escriptor grec nascut a Calatis a l'Euxí. El menciona Esteve de Bizanci com a autor de l'obra περὶ τραγῳδίας. Encara que pel seu nom només l'esmenta Esteve, és possible que en faci una referència l'anònim autor de la vida de Sòfocles.

## Referències

* ↑ 2.Ister a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 634
# Coral la Lira

La Societat Coral la Lira de Sant Cugat del Vallès és una formació de veus masculines, la primera coral claveriana de la vila. La seva fundació és un misteri, perquè només es tenen els noms de la Junta legalitzadora del 1884 i d'alguns veterans que van arribar a les noces d'or.
L'any 1882 es va fundar, sota el nom de "Sociedad Coral La Lira Santcugatense" sota la direcció del mestre F. Barata i amb Ramon Musella de president. L'any 1883, Lluís Millet i Pagès, amb tan sols 17 anys n'agafa la direcció musical, inici de la seva llarga carrera.
Actualment encara continua activa, i segueix estant formada només per homes, canten cançons populars catalanes. L'any 2007 van complir els 125 anys, i ho va celebrar amb l'edició d'un llibre i amb una trobada de societats corals d'herència dels Cors de Clavé celebrada a l'Auditori de Sant Cugat.

## Referències

* ↑ Programa de les Bodes de Platino en 1957 a todocoleccion.net
* ↑ Història al web de la Coral la Lira
* ↑ http://www.ateneus.cat/biblioteca/societat-coral-la-lira-sant-cugat-del-valles-125-aniversari/%5BEnllaç+no+actiu%5D

## Enllaços externs

* Web de Las Lira de Sant Cugat
* Societat Coral La Lira de Sant Cugat del Vallès a Vespre a La 2
* Memòria d'activitats de La Lira, 2012 Arxivat 2020-10-23 a Wayback Machine. PDF
# Loren Murchison

Loren Murchison (Farmersville, 17 de desembre de 1898 - Lakewood, 11 de juny de 1979) va ser un atleta estatunidenc que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial.
Nascut a Texas, va guanyar diversos títols nacionals i de l'AAA en curses de velocitat entre 1918 i 1925. Destacà també en les curses indoor, en què guanyà 5 campionats de l'AAU i va establir nombrosos rècords del món en distàncies que varien dels 50 metres fins a les 300 iardes.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà tres proves del programa d'atletisme. En els 4x100 metres relleus, fent equip amb Charles Paddock, Jackson Scholz i Morris Kirksey, guanyà la medalla d'or, mentre en els 200 metres fou quart i en els 100 metres sisè. Quatre anys més tard, als Jocs de París, va disputar dues proves atlètiques. Revalidà la medalla d'or en els 4x100 metres relleus, aquesta vegada fent equip amb Louis Clarke, Frank Hussey i Alfred LeConey, mentre en els 100 metres va ser sisè.
El 1925 es va veure afectat per una meningitis que li deixà mig el cos paralitzat de cintura per avall durant la resta de la seva vida.

## Millors marques

* 100 metres llisos. 10.5" (1924)
* 200 metres llisos. 21.5" (1924)

## Referències

* 1 2 3 4 «Loren Murchison Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 18 maig 2018].
* ↑ Birkinshaw, Grant. A History of Indoor Track and Field 1849 – 2013. Edit Vallardi, 2014, p. 56. ISBN 978-88-95684-65-9.
* ↑ This author met Murchison in the early 1970s and heard his story directly from him. My father was his doctor. Original date claimed was 1925 but other sources suggest the later date of 1927/28.
* ↑ Associated Press «Loren Murchison Suffers Relapse in Fight For Life». Chicago Tribune. Associated Press, 12-12-1927.
* ↑ Loren Murchison a trackfield.brinkster.net
# Fabio Baggio

Fabio Baggio (Bassano del Grappa, 1965) és un sacerdot italià dels Missioners de Sant Carles col·laborador del Papa Francesc i un dels màxims responsables del Vaticà en matèria de migracions. Ha defensat en diversos indrets l'obertura de les portes legals a migrants i refugiats.
És llicenciat en Teologia i Història i doctor en Història de l'Església per la Pontifícia Universitat Gregoriana. Ha estat professor en diverses universitats. Va ser consultor per migracions de la Conferència Episcopal de Xile i director de Migracions de l'Arquebisbat de Buenos Aires. També ha estat director del centre de migracions Scalabrini de les Filipines del 2002 al 2010 i del Scalabrini International Migration Institute de la Universitat Urbiniana de Roma des del 2010. Des del des de gener del 2017 és subsecretari de la Secció de Migrants i Refugiats del Dicasteri al servei del desenvolupament humà integral del Vaticà al costat de Michael Czerny.

## Referències

* ↑ Confidencial, Religión. «Fabio Baggio, subsecretario de Refugiados del Vaticano: “No podemos responder que no al inmigrante”» (en castellà), 18-12-2017. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «Migrantes; el Papa nombra a Czerny y Baggio subsecretarios de Desarrollo - La Stampa» (en italià), 14-12-2016. [Consulta: 27 gener 2020].
* ↑ Cádiz, Diario de. «“El Papa Francisco llama a abrir más puertas legales a migrantes y refugiados”» (en espanyol europeu), 14-11-2019. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ Omega, Alfa y. «Fabio Baggio, la voz y las manos del Papa en el Mediterráneo» (en castellà), 26-11-2018. Arxivat de l'original el 2020-01-25. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «Nuestro equipo» (en castellà). Arxivat de l'original el 2020-01-25. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ Aderanti Adepoju. International Migration and National Development in Sub-Saharan Africa: Viewpoints and Policy Initiatives in the Countries of Origin. BRILL, 2008, p. 297–. ISBN 90-04-16354-9.
* ↑ «Fabio Baggio: “Puentes de Solidaridad nació en el corazón del Papa”» (en castellà), 29-04-2019. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «Fabio Baggio: «Primero hay que evitar que mueran»» (en castellà), 25-09-2019. [Consulta: 10 gener 2020].

## Enllaços externs

* Entrevista a Fabio Baggio a Ecclesia ISSN 0012-9038, Nº. 3991, 2019, pág. 14.
# Álvaro Gómez Becerra

Álvaro Gómez Becerra (Càceres, 26 de desembre de 1771 - Madrid, 23 de gener de 1855) fou un polític espanyol, ministre i cap de govern durant la minoria d'edat d'Isabel II d'Espanya.

## Biografia

Fill d'un carreter, va estudiar dret a la Universitat de Salamanca sota la protecció de Gonzalo María de Ulloa. Participà activament en la guerra del francès com a president de l'Associació Patriòtica de Càceres. Va formar part de la Junta de Govern de 1809 i de la regència de 1812. En 1813 fou nomenat jutge de primera instància i cap polític d'Extremadura.
Durant el Trienni Liberal fou elegit diputat per Extremadura i president de la Cambra des l'1 de juny de 1822 fins al 30 de juny de 1822, i del 7 de setembre de 1823 fins al 27 de setembre de 1823. Després de l'entrada dels Cent Mil Fills de Sant Lluís va exiliar-se a Gibraltar i després a Malta, on va residir fins a 1830, i d'allí va marxar a Marsella.
Va tornar el 1834, després de l'amnistia a la mort de Ferran VII d'Espanya. En març de 1836 fou escollit novament diputat per Càceres i en setembre de 1835 fou ministre de Gràcia i Justícia en el gabinet de Miguel Ricardo de Álava, càrrec que va repetir de 1840 a 1841 en els governs de Vicente Sancho y Cobertores i Baldomero Espartero i Joaquín María Ferrer Cafranga. També fou senador per Badajoz en 1837-1838, 1838-1839, 1839 i 1840 i per Toledo en 1842, així com senador vitalici en 1847.
Fou escollit cap de govern i ministre de Justícia de maig a juliol de 1943, càrrec del qual fou substituït per Joaquín María López López alhora que es declarava la majoria d'edat d'Isabel II d'Espanya. En 1848 fou bandejat a Conca.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Álvaro Gómez Becerra a mcnbiografias
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Álvaro Gómez Becerra a xtec.es
# Llista de muntanyes del Baix Vinalopó

Llista de muntanyes a la comarca del Baix Vinalopó, al País Valencià.
| Nom | Altura | Municipi | Unitat de relleu | Coordenades |
| la Vella | 834 m. | Crevillent | Serra de Crevillent | 38° 16′ 41″ N, 0° 51′ 31″ O﻿ / ﻿38.2779368°N,0.8585963°O﻿ / 38.2779368; -0.8585963 |
| Puig de Sant Gaietà | 816 m. | Crevillent | Serra de Sant Juri | 38° 15′ 50″ N, 0° 53′ 43″ O﻿ / ﻿38.2639371°N,0.8952201°O﻿ / 38.2639371; -0.8952201 |
| Puntal de Matamoros | 788 m. | Crevillent | Serra de Crevillent | 38° 17′ 10″ N, 0° 50′ 15″ O﻿ / ﻿38.2861625°N,0.8374025°O﻿ / 38.2861625; -0.8374025 |
| el Tabaià | 403 m. | Elx | Serra del Tabaià | 38° 19′ 38″ N, 0° 42′ 00″ O﻿ / ﻿38.3273182°N,0.6999117°O﻿ / 38.3273182; -0.6999117 |
| Alt de les Moreres | 390 m. | Crevillent | Serra de Crevillent | 38° 16′ 15″ N, 0° 48′ 48″ O﻿ / ﻿38.2708434°N,0.813196°O﻿ / 38.2708434; -0.813196 |
| Alts de Castro | 358 m. | Elx | | 38° 16′ 57″ N, 0° 46′ 29″ O﻿ / ﻿38.2824608°N,0.7747639°O﻿ / 38.2824608; -0.7747639 |
| Alts de Castro | 358 m. | Crevillent | | 38° 16′ 57″ N, 0° 46′ 29″ O﻿ / ﻿38.2824608°N,0.7747639°O﻿ / 38.2824608; -0.7747639 |
| Puntal Gros | 275 m. | Elx | Serra de les Pedreres | 38° 19′ 08″ N, 0° 40′ 40″ O﻿ / ﻿38.3189015°N,0.6776609°O﻿ / 38.3189015; -0.6776609 |
| Serra Grossa | 232 m. | Elx | Serra Grossa | 38° 18′ 38″ N, 0° 38′ 41″ O﻿ / ﻿38.3105208°N,0.6446079°O﻿ / 38.3105208; -0.6446079 |
| el Far de Santa Pola | 143 m. | Santa Pola | Serra de Santa Pola | 38° 12′ 31″ N, 0° 31′ 02″ O﻿ / ﻿38.2085271°N,0.5171111°O﻿ / 38.2085271; -0.5171111 |

## Enllaços externs

* Visor Cartogràfic de la Generalitat Valenciana: https://visor.gva.es/visor/