OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de monuments d'Algirós (València)

Monuments i béns immobles catalogats com a béns d'interés cultural (BIC) i béns immobles de rellevància local (BRL) del districte d'Algirós de València.

## Monuments d'interés local

| Monument | Prot.$^?$ | Estil/època | Localització | Coordenades | Codi$^?$ | Imatge |
| Cementeri del Cabanyal | BRL | 1843 | València Camí del Cabanyal 23 | 39° 28′ 34″ N, 0° 20′ 18″ O﻿ / ﻿39.476111°N,0.338333°O﻿ / 39.476111; -0.338333 a prop | 46.15.250-E166 info | Cementeri del Cabanyal (València) |

## Espais etnològics d'interés local

| Monument | Prot.$^?$ | Estil/època | Localització | Coordenades | Codi$^?$ | Imatge |
| Ermita de Vera | BRL | s.XVIII | València Camí de l'Església de Vera | 39° 29′ 07″ N, 0° 20′ 16″ O﻿ / ﻿39.485416°N,0.337778°O﻿ / 39.485416; -0.337778 a prop | 46.15.250-E431 info | Ermita de Vera (València) |
| Molí de Vera i retaules ceràmics | BRL | s.XVI | València A la vora de la séquia de Vera | 39° 29′ 08″ N, 0° 20′ 16″ O﻿ / ﻿39.485589°N,0.337794°O﻿ / 39.485589; -0.337794 a prop | 46.15.250-E20 info | Molí de Vera (València) |
# Sonja Ashauer

Sonja Ashauer (São Paulo, 9 d'abril de 1923 - Ib. - 21 d'agost de 1948) va ser una física brasilera. Fou la primera dona brasilera en tenir un doctorat en física i la segona de graduar-se com llicenciada de física a Brasil.

## Biografia

Nascuda a São Paulo. Els pares d'Ashauer van ser Herta Graffenbenger i l'enginyer alemany Walter Ashauer. De 1935 a 1939, va portar a terme la seva educació secundària en el Gimnàs de São Paulo capital estatal. Animada pel seu pare, després de l'escola secundària, va estudiar física sota la tutoria de Gleb Wataghin en la Universitat de São Paulo, graduant-se el 1942. Va ser la segona física llicenciada a Brasil, la primera va ser Yolande Monteux qui es va graduar el 1938.
El gener de 1948, es va convertir en la primera dona del Brasil amb doctorat en física després d'estudiar tres anys en la Universitat de Cambridge sota la direcció de guanyador del premi Nobel Paul Dirac. Va ser reconeguda per haver estat una estudiant brillant. La seva tesi en el camp avantguardista de l'electrodinàmica quàntica, titulat: Problemes en electrons i radiació electromagnètica. Al març de 1948, va tornar a Brasil on va ser nomenada com a assistent de Wataghin. Ashauer va ser la primera dona del Brasil escollida membre de la Societat Filosòfica de Cambridge.
Més tard d'aquest any, després d'una grip adquirida en un dia plujós, va contreure pneumònia. Va ser portada a l'hospital però va morir sis dies més tard el 21 d'agost de 1948. La causa de la mort declarada en el certificat de defunció va ser «broncopneumònia, miocarditis, i fallida cardíaca».

## Publicacions

* Ashauer, Sonja (1948). Problems on Electrons and Electromagnetic Radiation Sonja Ashauer. University of Cambridge, 1948. Universitat de Cambridge.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «SONJA ASHAUER (1923 - 1948)» (en portugués). [Consulta: 27 octubre 2016].
* ↑ «Mulheres na ciência: reconhecimentos e esquecimentos» (en portugué). [Consulta: 12 novembre 2015].
# Luis Coronel de Palma

Luis Coronel de Palma, marquès de Tejada (Madrid, 1925 - 28 d'agost de 2000) fou un economista i diplomàtic espanyol, governador del Banc d'Espanya durant els darrers anys del franquisme.

## Biografia

Llicenciat en Dret, va aprovar les oposicions per a notari i el Cos d'Advocats de l'Estat. Membre de l'Associació Catòlica Nacional de Propagandistes, durant el franquisme, entre altres càrrecs, el van nomenar cap del gabinet tècnic del Ministeri d'Hisenda i subdirector general d'estalvi i inversions. De 1961 a 1971 també fou procurador en Corts designat per l'Organització Sindical.
Entre 1970 i 1976 fou nomenat Governador del Banc d'Espanya. De 1976 a 1977 fou ambaixador d'Espanya a Mèxic. En tornar fou nomenat Director General de la Confederació Espanyola de Caixes d'Estalvis, càrrec del qual dimitirà en 1983, i en 1980 director de Finanzauto
En 1986 fou nomenat vicepresident del Banco Central, càrrec que va ocupar fins a la seva fusió amb el Banco Hispano Americano en 1991. Des de 1991 fins a seva jubilació en 1997 va figurar com a vicepresident del Banco Central Hispano. A més, també fou vicepresident d'Unión Fenosa i president de Cristaleria Española.
Des del 1968 era membre corresponent de la Reial Acadèmia de Ciències Econòmiques i Financeres. Fou condecorat amb la Gran Creu d'Isabel la Catòlica, la Gran Creu del Mèrit Civil i la Gran Creu del Mèrit Militar.

## Referències

* ↑ Luis Coronel de Palma, ex gobernador del Banco de España, El País, 30 d'agost de 2000
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Díaz, Luis Miguel; Martini, Jaime G. Relaciones diplomáticas México-España: 1821-1977. Editorial Porrúa, 1977, p. 508. ISBN 9789680862665.
* ↑ Coronel de Palma dimitirá como director general de la CECA, El País, 23 de març de 1983
* ↑ Luis Coronel, nuevo presidente de Finanzauto, El País, 27 de maig de 1980
* ↑ Los ex gobernadores del Banco de España Coronel y López de Letona, vicepresidentes del Central y Banesto, El País, 20 de març de 1986
* ↑ Luis Coronel de Palma, vicepresidente de Unión-Fenosa en representación del Central, El País, 9 de juny de 1988
* ↑ Biografia al web de la RACEF

## Enllaços externs

* Notícies sobre Luis Coronel de Palma a El País
# Relats sincers d'un pelegrí rus al seu pare espiritual

Relats sincers d'un pelegrí rus al seu pare espiritual més conegut com El pelegrí rus, és el títol d'un llibre rus escrit a finals del segle xix escrit per un autor anònim és un dels llibres més populars del cristianisme ortodox conjuntament amb la Filocalia. Llibre de reconeguda fama dins la pràctica contemplativa hesicasta en l'espiritualitat ortodoxa.
Narra de forma autobiogràfica el pelegrinatge físic i l'itinerari espiritual d'un pelegrí anònim o starets a través de la Rússia de mitjan segle XIX per tal d'obtenir el coneixement de l'oració interior contínua. Tria el camí de l'oració interior com a mètode per acostumar a l'esperit al recolliment, i facilitar que s'encengui en l'esperit la flama de la veritable oració i del veritable amor com a camí cap a Déu.

## Història

Aquest text es va publicar per primera vegada a Kazan cap a l'any 1865, amb una forma molt primitiva i molts errors d'ortografia. Fins al 1884 no es va fer una edició correcta i accessible d'aquesta obra. Era poc probable que tingués gaire ressò perquè coincidia amb el moviment socialista i naturalista. Va ser imprès de nou el 1930 sota la direcció del professor Visxeslàvtsev.
Els relats van ser publicats sense el nom de l'autor. Segons el prefaci de l'edició de 1884, el pare Paisius, abat del monestir de Sant Miquel Arcàngel dels mari de Kazan, hauria copiat el text d'un monjo rus de la muntanya Atos, el nom de la qual s'ignora.
Es poden trobar mencions al llibre en les obres Els germans Karamàzov (1880) de Fiódor Dostoievski i a Franni i Zooei (1961) de J. D. Salinger.

## Referències

* ↑ Masoliver, Alexandre. Història del monaquisme cristià .... Montserrat: Publicacions de l'Abadia, 1978-1981. ISBN 8472022927.
* ↑ Victorino., Pérez Prieto,. Con cuerdas de ternura : para un encuentro con el Dios de Jesús de Nazaret. Madrid: Narcea, 2002. ISBN 9788427713925.
* ↑ Aleksei Pentkovsky. The Pilgrim's Tale. Paulist Pres, 1999. ISBN 978-08091-3709-1.
* ↑ Philip., Zaleski,. Prayer : a history. Mariner Books, 2005. ISBN 9780618773602.
# El Gorg

El Gorg és una muntanya de 907 metres d'altura, ubicada a la comarca del Camp de Túria, dins del terme municipal de Gàtova. És un dels cims més alts de la serra Calderona.

## Referències

* ↑ «Parc Natural de la Serra Calderona». Arxivat de l'original el 2021-09-23. [Consulta: 11 març 2013].
# Paravirtualització

La paravirtualització és una tècnica de programació informàtica que permet virtualitzar sistemes operatius per programari. El programari paravirtualitzador presenta una interfície de gestió de màquines virtuals. Cada màquina virtual es comporta com un computador independent, pel que permet usar un sistema operatiu o més d'un per computador emulat.
La intenció de la interfície modificada és reduir la porció del temps d'execució de l'usuari, usat en operacions que són substancialment més difícils d'executar en un entorn virtual comparat amb un entorn no virtualitzat. La paravirtualització prové filtres especialment definits per permetre als convidats i a l'amfitrió fer peticions i conèixer aquestes tasques, que d'altre mode serien executades en el domini virtual (on el rendiment de l'execució és pitjor.) Per tant, una plataforma de paravirtualizació reeixida pot permetre que el monitor de la màquina virtual (VMM) sigui més simple (per trasllat de l'execució de feines crítiques des del domini virtual a l'amfitrió de domini) i/o que redueixi la degradació del rendiment global de l'execució de la màquina dins de l'amfitrió virtual.
La paravirtualizació requereix que el sistema operatiu convidat sigui portat de manera explícita per a l'API. Una distribució d'un sistema operatiu convencional que no suporti paravirtualització no pot ser executada ni visualitzada en un monitor de màquina virtual VMM.
La paravirtualització és un terme nou per a una vella idea. el sistema operatiu VM d'IBM ha ofert tals característiques des de 1972 (i abans com a CP-67). En el món de màquines virtuals, això es coneix com a "codi de DIAGNÒSTIC", perquè usa un codi d'instrucció usat normalment sols per programari per a manteniment de maquinari i, per tant, indefinit.
El sistema operatiu de l'estació de treball paral·lela fa una crida al seu equivalent a una "hypercall". Totes són el mateix: una crida de sistema a l'hipervisor. Aquestes trucades requereixen suport al sistema operatiu hoste, el qual ha de tenir codi hipervisor específic per a fer aquestes crides.
El terme "paravirtualització" va ser usat inicialment en literatura investigativa en associació amb el de monitor de màquina virtual. El terme també és usat per descriure els hipervisors Xen, L4, Trang, VMware, Wind River i XtratuM. Tots aquests projectes fan servir o poden fer servir les tècniques de paravirtualització per suportar màquines virtuals d'alt rendiment en maquinari x86 implementant una màquina virtual que no implementi les parts difícils de virtualitzar de l'actual conjunt d'instruccions x86.

## Vegeu també

* OpenVZ
* QEMU
* VirtualBox
* VMware
* Xen

## Referències
### Notes

* ↑ "VM History and Heritage". IBM. http://www.vm.ibm.com/history/. Consultat 2007-10-10.

## Enllaços externs

* XtratuM
# Massís de Comalestorres

El Massís de Comalestorres és un massís que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a l'Alta Ribagorça, i dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
La seva cresta discorre de nord-oest a sud-est, separant el septentrional Barranc de Comalestorres de la Capçalera de Caldes, del meridional Barranc de Comaloforno de la riba dreta de la Ribera de Caldes. El Comaloforno (3.029,2 m), punt d'intersecció amb el Massís del Besiberri i sostre del massís, és l'extrem nord-occidental de la cresta. Cap al sud-est trobem el Portell de Comaloforno (2.761 m) i el Pic de Comalestorres (2.811,9 m). El massís continua davallant cap a la Presa de Cavallers.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Comaloforno. [Consulta: 22/09/2013]
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Portell de Comoloforno. [Consulta: 21/09/2013]
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pic de Comalestorres. [Consulta: 21/09/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Coll d'Art (Ogassa)

El Coll d'Art és un pas dels municipis d'Ogassa i Sant Joan de les Abadesses (Ripollès).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Franz Andrysek

Franz Andrysek (Viena, 8 de febrer de 1906 - Viena, 9 de febrer de 1981) fou un aixecador austríac que va competir durant la dècada de 1920 i 1930.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà la prova del pes ploma, per a aixecadors amb un pes inferior a 60 kg, del programa d'halterofília. En ella fou divuitè. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, guanyà la medalla d'or en la prova del pes ploma del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaca el Campionat d'Europa d'halterofília del pes ploma de 1929 i la medalla de bronze en el de 1934.

## Referències

* 1 2 3 «Franz Andrysek Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 9 de desembre 2009. [Consulta: 10 juliol 2018].
# Oliver Byrne

Oliver Byrne (1810-1880) va ser un matemàtic irlandès.

## Vida i obra

Poc es coneix de la seva vida, més enllà de que va ser un enginyer i matemàtic. Va exercir de topògraf reial a les illes Falkland, el que li devia deixar força temps lliure per escriure un bon nombre de llibres d'enginyeria i matemàtiques.
El 1864, ell i la seva esposa, van resultar greument ferits en una explosió de gas i ja no van recuperar mai la seva salut anterior. El 1873, enmig de grans polèmiques amb els seus editors, els germans Spon, es van retira a viure a Maidstone (Kent) on ell va morir set anys més tard. La seva dona. malgrat la seva mala salut i la seva ceguesa, va sobreviure fins al 1897.
Byrne és recordat per la seva traducció dels sis primers llibres dels Elements d'Euclides que es va publicar el 1847. Les il·lustracions geomètriques del llibre estaven colorejades per facilitar la comprensió dels teoremes. Els colors li van permetre fer les demostracions sense utilitzar gaires paraules.

## Referències

* ↑ Alexanderson, paràgraf 13.
* ↑ Alexanderson, paràgraf 14.
* ↑ O'Connor & Robertson, MacTutor
* ↑ Stedall, pàgina 90.

## Bibliografia

* Barnett, Janet Heine «Mathematics is a Plural Noun: The Singular Case of Oliver Byrne» (en (anglès)). Comptes Rendus de la Société canadienne d'histoire et de philosophie des mathématiques, Vol. 23, 2010, pàg. 26-46. ISSN: 0825-5924.
* Barnett, Janet Heine «The Dual Arithmetic of Oliver Byrne: “A New Art which entirely supersedes the use of logarithms”» (en (anglès)). Comptes Rendus de la Société canadienne d'histoire et de philosophie des mathématiques, Vol. 24, 2011, pàg. 12-30. ISSN: 0825-5924.
* Stedall, Jacqueline. The History of Mathematics: A Very Short Introduction (en (anglès)). Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19959968-4.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Oliver Byrne» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Alexanderson, Gerald L. «The First Six Books of the Elements of Euclid by Oliver Byrne». Mathematical Association of America, 2010. [Consulta: 23 novembre 2016].
# Partit Popular Democràtic (Ucraïna)

El Partit Popular Democràtic (ucraïnès Народно-демократична партія, Narodno-Demokratychna Partiya) és un partit polític d'Ucraïna fundat el 1996 de caràcter social-liberal. Es presentà a les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 1998, en les que va obtenir el 5% dels vots i 28 escons a la Rada Suprema. En el moment de les eleccions el líder del partit, Valeriy Pustovoitenko, era primer ministre d'Ucraïna.
En les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2002 el partit va formar part de l'aliança Per Ucraïna Unida, que va obtenir l'11,77% del vot popular i un total de 102 dels 450 escons al Parlament d'Ucraïna. A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2006 va formar part del "Bloc de Partits Democràtics Populars" (Блоку народно-демократичних партій) (juntament amb la Unió Democràtica i el Partit Democràtic d'Ucraïna), però aquesta aliança no va superar el lindar del 3% (només el 0,49% dels vots) i, per tant, obtingué representació. Després d'assumir la responsabilitat de la derrota Valeriy Pustovoitenko va dimitir com a líder del partit. En el seu lloc, el partit va ser dirigit per Lyudmyla Suprun. A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2007, el partit formà part d'Actius Regionals d'Ucraïna però no va obtenir representació parlamentària. Va intentar fusionar-se amb Centre Unit, però finalment no es va materialitzar.

## Enllaços externs

* (ucraïnès) Web oficial Arxivat 1998-11-11 a Wayback Machine.
# Wilhelm Canaris

Wilhelm Franz Canaris (1887 - 1945) va ser un almirall alemany cap de l'Abwehr, el servei d'intel·ligència militar i membre de la resistència alemanya al nazisme.

## Biografia

Va néixer a Aplerbeck, prop de Dortmund. Fins a 1938 Canaris va creure que la seva família estava relacionada amb l'almirall i polític grec Constantine Kanaris, cosa que el va influir en la seva decisió d'unirse a la Marina però en realitat era descendent d'una família italiana anomenada Canarisi.
El 1905, Canaris entrà a la Marina imperial germànica i allí va servir al seu país durant la Primera Guerra Mundial
Després de l'arribada al poder d'Adolf Hitler el 1933, Canaris va ser nomenat cap del servei d'intel·ligència militar. Durant el període 1935-1936 va establir contactes a Espanya per tal d'organitzar-hi la xarxa d'espionatge alemany, ja que parlava perfectament castellà. Va ser decisiu perquè Alemanya intervingués en la guerra civil al costat de Francisco Franco, ja que el mateix Hitler dubtava d'involucrar-se en aquesta aventura.
Des de 1938 s'adonà que els plans de Hitler portarien a Alemanya a un desastre i secretament conspirà contra el Führer. Tractà d'obstaculitzar els intents de Hitler d'absorbir Txecoslovàquia i avisà a Franco que no permetés el pas dels alemanys per Espanya amb el propòsit de capturar Gibraltar (el que hauria estat l'Operació Fèlix). D'acord amb fonts escrites, la postura de Franco sobre aquest tema va ser estudiada i dictada per Canaris, d'altra banda els britànics obriren un compte a Suïssa amb una suma important destinada a Franco i els seus generals per a assegurar que Espanya es mantindria neutral.
Va estar involucrat en tres complots per assassinar Hitler, dos d'ells abans de la guera (1938 i 1939) i l'altre el de 20 de juliol de 1944. Entrà en contacte amb els serveis secrets britànics (M16)
Durant la Segona Guerra Mundial, Canaris visità el front i aconseguí proves dels crims de guerra i de l'actuació criminal de la SS i els Einsatzgruppen
Canaris intervingué en salvar a moltes víctimes del règim nazi incloent un gran nombre de jueus.
L'evidència era que Canaris era un agent doble i les sospites sobre ell de Heinrich Himmler van fer que Hitler el destituís reemplaçant-lo per Walter Schellenberg i després va ser posat sota arrest domiciliari.
Hitler el va mantenir viu un cert temps pensant en possibles acords amb els britànics però en veure que aquests acords no serien factibles va enviar Canaris a un tribunal militar que el va condemnar a mort essent executat el 9 d'abril de 1945 al camp de concentració de Flossenbürg.

## Ressò mediàtic

L'any 1954 es va rodar la pel·lícula Canaris inspirada en la seva biografia.

## Enllaços externs

* Wilhelm Canaris, A Photo Chronology Arxivat 2013-05-06 a Wayback Machine.
* Canaris.dk Arxivat 2021-01-25 a Wayback Machine., a website devoted to Canaris.
* Admiral Wilhelm Canaris at jewishvirtuallibrary.org.
# Luna Park

Luna Park és una pel·lícula en blanc i negre de l'Argentina dirigida per Rubén W. Cavallotti sobre el guió de Wilfredo Jiménez segons un argument de Sixto Pondal Ríos que es va estrenar el 17 de juny de 1960 i que va tenir com a protagonistes Elsa Daniel, Walter Vidarte, Enrique Fava, Mario Passano i Alba Solís. Va formar part de la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1960.

## Sinopsi

El somni d'un boxador de lluitar a l'estadi del Luna Park i els interessos al voltant d'aquest esport.

## Repartiment

* Elsa Daniel …Matilde
* Walter Vidarte …Carmelo Maciel
* Enrique Fava …Marelli
* Mario Passano …Kid Vargas
* Alba Solís …Andrea Reyes
* Oscar Valicelli
* Isidro Fernán Valdez …Bruno
* Nora Massi …Sra. de Vargas
* Rey Charol …Senegal
* Juan Buryúa Rey
* Pablo Racioppi …Zunino
* Alberto Barcel
* Emilio De Grey …Ferrari
* Pedro Buchardo …Céspedes
* Nieves Ibar …Madre de Matilde
* Hugo Astar …Extra
* Mirko Alvarez …Cafetero
* Pepe Armil …Oftalmólogo
* Domingo Garibotto …Vendedor de tienda
* Eduardo Vener
* Luis Orbegoso
* Ricardo Jordán
* Aldo Mayo

## Comentaris

Clarín va opinar:
| « | ”Els intèrprets semblen no haver tingut suficient control o adequada direccióny se situen per sota dels seus antecedents.” | » |
Manrupe i Portela escriuen:
| « | ”Creua de testimonial amb trama policial, cau en l'error de molts films menors de l'època: necessitat de mostrar una mica de crítica social. No obstant això, correctament filmat.” | » |

## Notes

* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1960 al web del Festival
* 1 2 Manrupe i Portela, 1995, p. 342.

## Referències

* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2001, p. 342. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre Luna Park a cinenacional
# Carmel Charles

Mary Carmel Charles (15 de juliol de 1912 – 1999) va ser una escriptora i l'última parlant de nyulnyul, una llengua aborigen d'Austràlia Occidental. Va néixer en la tribu dels nyulnyuls a la regió de Kimberley d'Austràlia Occidental en la comunitat Beagle Bay.
El text en el llibre de Charles, Winin, és bilingüe i en la part posterior del petit llibre hi ha una guia per a la pronunciació de les paraules nyulnyul i llistes de paraules traduïdes a l'anglès.
Es tracta d'una història tradicional escrita per a nens. Està situada "Al Temps dels somnis...", quan l'emú volava més alt que tots els altres ocells, i vivia a la Via Làctia. Les altres aus que volaven prop de terra eren gelosos. El brolga va dir-li a l'emu que si les seves ales es feien més petites, seria capaç de volar encara més alt, i perquè l'emú volia volar més alt que deixa que les altres aus retallessin les seves ales. Amb ales petites, l'emú no podia volar gens i sempre va romandre d'aquesta manera.
En el llibre de Charles se cita:
| « | "Vaig néixer a Missió de Beagle Bay. La meva mare Angela Mandora i el meu pare em van criar. Vaig anar a l'escola en la missió fins als quinze anys. Les monges em van ensenyar. Ara no hi ha ningú més que conegui l'idioma, només uns pocs, una o dues persones, però ells no el saben bé. M'agradaria que els nens aprenguessin l'idioma nyulnyul. Recordo que quan jo era jove, els meus pares em van explicar històries sobre els vells dies de l'emú i una brolga. Vaig començar a treballar amb Bill McGregor a Beagle Bay. Això és només una de les històries i m'alegro que finalment es publiqui. Estic orgullós que l'emú és en un llibre. Faré vuitanta-dos el 15 de juliol".. | » |
| — Mary Charles, Winin : Why the Emu Cannot Fly 1993 |||

## Bibliografia

* Winin : Why the Emu Cannot Fly (Magabala Books, 1993) illustrated by Francine Ngardarb Riches, translated by Bill McGregor

## Notes

* 1 2 3 Charles, Mary. Winin - Why the Emu Cannot Fly. Broome, WA: Magabala Books, 1993. ISBN 978-1-875641-07-9.
* ↑ «Mary Carmel Charles». Magabala Books. Arxivat de l'original el 2007-08-28. [Consulta: 14 novembre 2007].Arxivat 2007-08-28 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Llista dels darrers parlants coneguts de llengües
# Muć

Muć és un poble i municipi de Croàcia situat al comtat de Split-Dalmàcia. El 2023 tenia una població estimada de 3.450 habitants.

## Referències

* ↑ «Split-Dalmacija (County, Croatia) - Population Statistics, Charts, Map and Location» (en anglès), 29 desembre 2024. [Consulta: 15 gener 2025].