OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Instal·lació de llançament de proves i míssils balístics Jabal Hamzah

La instal·lació de llançament de proves i míssils balístics es va construir a finals dels anys 50 del segle XX i és la instal·lació de míssils balístics més antiga del món en desenvolupament, situada a prop de Jabal Hamzah, a 62 km a l'oest i al nord-oest del Caire.

## Història

Després de la derrota d'Egipte a la guerra araboisraeliana de 1948, Egipte va iniciar el programa de míssils i es va interessar pels míssils balístics després de la presidència de Gamal Abdel Nasser i la crisi de Suez de 1956, ja que la importància dels míssils balístics havia sorgit per penetrar l'espai aeri israelià.
Egipte va intentar adquirir míssils balístics de la Unió Soviètica, però va fracassar i llavors Egipte es va centrar en el programa de coets propis que va ser desenvolupat per científics alemanys basats en la tecnologia alemanya de coets V-2, Wasserfall i la tecnologia de coets francesos Véronique el 1960.
Durant els anys 50 del segle xx, Egipte va construir la instal·lació de míssils balístics Jabal Hamzah per dur a terme proves de foc.

### Cronologia d'esdeveniments a la instal·lació de míssils balístics de Jabal Hamzah

* Juliol de 1962: quatre vols de prova exitosos de coets de combustible líquid d'una sola etapa de míssils balístics de curt abast Al-Zafir i Al-Kahir.
* 23 de setembre de 1971: llançament del coet Al Kahir.
* 6 d'octubre de 1973: llançament del coet Al Kahir.

## Descripció general

El 2010, es va publicar una anàlisi utilitzant imatges per satèl·lit de fonts comercials que mostren que entre 2001 i 2009, les instal·lacions de Jabal Hamzah van experimentar un augment en l'activitat i l'expansió a mesura que van tenir lloc noves construccions, inclosa una nova plataforma de llançament de míssils i un edifici de processament horitzontal.

## Referències

* 1 2 3 4 Bermudez Jr., Joseph S. «Pyramid Scheme: Egypt's Ballistic Missile Test and Launch Facility». Jane's Intelligence Review, 22, 2010, pàg. 48–52.
* 1 2 3 4 «Jabal Hamzah». Arxivat de l'original el 19 novembre 2017. [Consulta: 3 setembre 2014].
* 1 2 3 4 «Egypt - Missile». James Martin Center for Nonproliferation Studies. [Consulta: 4 setembre 2014].
* ↑ Mellen, Cyndi. Lessons from Nuclear Reversal: Why States Reverse Ballistic Missile Policy (Tesi) (en anglès). University at Albany, State University of New York, 27 d'abril de 010, p. 13–14 [Consulta: 26 gener 2020]. Arxivat 4 de març 2016 a Wayback Machine.
* ↑ «Reports have Egypt upgrading ballistic missile facility», 09-02-2010. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2017. [Consulta: 4 setembre 2014].
* ↑ Pollack, Joshua «BALLISTIC TRAJECTORY The Evolution of North Korea's Ballistic Missile Market». The Nonproliferation Review. Routledge Taylor and Francis Group, 18, 2, 7-2011, pàg. 416. DOI: 10.1080/10736700.2011.583120. ISSN: 1073-6700 [Consulta: 4 setembre 2014].
# Debby

Debby (1966 - 17 de novembre del 2008) va ser l'os polar més vell conegut. Va viure al Parc Zoològic d'Assiniboine a Winnipeg. L'agost del 2008 Guinness Book of World Records va certificar-la no només com l'ossa polar més vella coneguda, sinó també com un dels tres ossos més vells mai registrats. Debby va néixer a l'Àrtida de la Unió Soviètica el 1966, esdevenint orfe; quan va arribar a Winnipeg ja tenia un any. El novembre del 2008 va ser sacrificada als 42 anys.

## Referències

* ↑ Debby Bear de CBC.ca; 18 de novembre del 2008
# Samuele Marzoli

Samuele Marzoli (Fiorenzuola d'Arda, Piacenza, Emília-Romanya, 1 de març de 1984) és un ciclista italià, que fou professional del 2004 al 2009. Combinà el ciclisme en pista, amb la carretera.

## Palmarès en pista

* 2003
** Campió d'Europa sub-23 en Scratch
** Campió d'Itàlia de Madison (amb Marco Villa)
** Campió d'Itàlia de Scratch
* 2004
** 1r als Sis dies de Fiorenzuola d'Arda, amb Giovanni Lombardi

## Palmarès en ruta

* 2008
** 1r a la Coppa Caivano
** 1r a la Copa Ciutat de Melzo

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Nicetes Escutariota

Nicetes Escutariota (en llatí Nicetas Scutariota, en grec Νικήτας) fou un religiós romà d'Orient de data incerta, nadiu de Crisòpolis o Escutàrion del Bòsfor, a l'altre costat de Constantinoble.
Va escriure:
* Homiliae III (Homilies en tres llibres).
* Scholia sive Annotationes in Nicetae Acominati Thesaurum Orthodox.
* Epistolae, De Arte Rhetorica.
* Alguns poemes i petits escrits.
Totes aquestes obres es conserven manuscrites.

## Referències

* ↑ 12.Nicetas Scutariota a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1184
# Danny Nelissen

Daniel Wilhelmus Maria "Danny" Nelissen (Sittard, Sittard-Geleen, 10 de novembre de 1970) va ser un ciclista neerlandès, que fou professional entre 1990 i 1999. La temporada 1995, en què fou amateur, aconseguí el Campionat del món d'aquesta modalitat.

## Palmarès

* 1988
** 1r al Giro de la Basilicata
* 1990
** Pròleg de l'Olympia's Tour
* 1992
** 1r al Gran Premi de Valònia
** 1r a l'Omloop Mandel-Leie-Schelde
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Aragó
** Vencedor d'una etapa a l'Euskal Bizikleta
* 1993
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Astúries
* 1995
** Campió del món en ruta amateur
** 1r de l'Olympia's Tour i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa al Tour de la Regió Valona
* 1998
** 1r a la Copa Sels
** Vencedor d'una etapa al Hessen-Rundfahrt

### Resultats al Tour de França

* 1993. 130è de la Classificació general
* 1996. 84è de la Classificació general
* 1997. No surt (12a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1997. 94è de la Classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.i
# Isabel Maria Teresa d'Àustria

Isabel Maria Teresa dels Sants d'Àustria (Madrid, 30 d'octubre de 1627-31 d'octubre de 1627) va ser una infanta d'Espanya, morta a les poques hores de néixer.
Va ser filla del rei Felip IV i de la seva primera muller, la reina Isabel de Borbó. La infanta va néixer al Reial Alcàsser de Madrid el 30 d'octubre de 1627, poc després de la mort seva germana Maria Eugènia. El seu naixement va ser prematur, com va passar amb altres dels seus germans. Va ser la quarta filla dels reis que naixia, tot i que abans, el 3 de novembre de 1626, la reina Isabel havia tingut un avortament involuntari.
Va rebre el baptisme d'urgència de la mà d'un prevere metge, però va morir a les 24 hores. L'endemà, les restes van ser conduïdes al Panteó d'Infants del monestir de San Lorenzo de El Escorial. La seva mort va causar una forta commoció a la família reial, a causa de la successió de morts de les infantes recent nascudes davant la manca d'un successor per al rei. Fins a 1629 la parella reial no tindria un fill, el príncep Baltasar Carles, que va sobreviure a la infantesa.

## Referències

* 1 2 Quevedo, José. Historia del Real Monasterio de San Lorenzo... del Escorial... (en castellà). Madrid: Establecimiento Tipográfico de Mellado, 1849, p. 367.
* 1 2 3 4 Flórez, Enrique. Memorias de las reynas catholicas (en castellà). vol. 2. Madrid: Antonio Marín, 1761, p. 932-933.
* 1 2 Susarte Molina, Francisco. Bodas y partos de las reinas de España (en castellà). Alacant: Instituto Alicantino de Cultura Juan Gil-Albert, 2000, p. 180.
* ↑ Morant, Isabel. Historia de las mujeres en España y América Latina: el mundo moderno (en castellà). Madrid: Cátedra, 2005, p. 412.
* ↑ Coolidge, Grace E. The Formation of the Child in Early Modern Spain (en anglès). Londres i Nova York: Routledge, 2016, p. 144.
# Pervomaiski (Xebékino)

Pervomaiski - Первомайский (rus) - és un poble (un possiólok) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 184 habitants. Pertany al districte (raion) de Xebékino.

## Referències

* ↑ «Znamenka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Генеральный план Шебекинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Iuri Koriakov. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 29 gener 2022].
# Michele Scartezzini

Michele Scartezzini (Isola della Scala, Verona, Vèneto, 10 de gener de 1992) és un ciclista italià, professional des del 2014. Combina el ciclisme en pista, amb la carretera. Actualment corre a l'equip Sangemini-MG.Kvis.

## Palmarès en pista

* 2010
** Campió d'Europa júnior en Puntuació
* 2012
** Campió d'Itàlia en Madison, amb Elia Viviani
* 2013
** Campió d'Itàlia en Madison, amb Elia Viviani
** Campió d'Itàlia en Persecució per equips
* 2016
** 1r als Sis dies de Fiorenzuola d'Arda, amb Elia Viviani

## Palmarès en ruta

* 2012
** 1r al Memorial Morgan Capretta
* 2013
** 1r al Trofeu Banca Popolare di Vicenza
** 1r al GP Sportivi Poggio alla Cavalla

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Oracions

Oracions (1897) és un llibre de prosa poètic escrit per l'artista modernista Santiago Rusiñol, amb música d'Enric Morera per a determinats passatges i amb trenta-dos dibuixos realitzats per Miquel Utrillo per il·lustrar els capítols de l'obra. La gènesi d'Oracions s'esdevé durant l'estada dels artistes a Granada, precisament Rusiñol comença a dur-la a terme havent tornat del viatge. Respecte a Miquel Utrillo, fa els dibuixos durant la primavera de 1897, i durant aquest temps també realitza el cartell d'anunci i la propaganda. Anterior a la publicació d'Oracions és l'acte que se celebra a la Sala de Càtedres de l'Ateneu Barcelonès en què Rusiñol llegeix alguns capítols, es projecten les il·lustracions de Miquel Utrillo amb megàscop i els acompanya Enric Morera amb la música que ha compost per a l'obra i el baríton Puiggener n'interpreta algunes cançons.
Oracions és l'obra més representativa de l'Art Total del Modernisme i la seva recepció en els medis culturals català i hispànic és immillorable, a jutjar pels comentaris de personalitats com Miguel de Unamuno o Joan Maragall i molts d'altres. Pel que fa als dibuixos d'Utrillo, Maragall n'escriu entusiasmat a Rusiñol: “Digues a l'Utrillo que sempre torno a mirar (és un vici que he agafat) L'Alba, La Rosada, El Dia (allò és la terra del cel), Les Cascades, L'Arc de Sant Martí (ple de sentit), La Boira, El Partenon, i aquell sobirà Cant Pla".
Les fonts d'inspiració d'Utrillo han estat diverses. Una de les obres més idealistes de Rusiñol, l'al·legoria de La Música, s'entreveu a Al Dia; la silueta i les gàrgoles de Notre-Dame de París per a A les catedrals gòtiques- presents, també, a Impresiones de Arte, dibuixades per Ignacio Zuloaga- pertanyen el record d'Utrillo; el viatge a Granada es fa palès amb l'Alhambra com a font inspiradora del text que li és dedicat- una recreació fantasiosa i decorativista del Pati dels Lleons- i l‘avinguda de xiprers del Generalife al text dedicat a A la Lluna. Altres dibuixos són fruit de la inspiració directament simbolista d'Utrillo: Al Mar i A la Boira, Als Jardins abandonats i Als xiprers. Alguns provenen de la influència neogòtica, Als Infants, mentre que d'altres són fruit de la imaginació de l'artista, com succeeix amb Al Mar i A les Estrelles. L'ofici, plenament consolidat, d'Utrillo s'observa en la delicadesa, en el dibuix i en l'esclat de color d'Al Alba, A les Cascades i A les Piràmides. Al cartell del llibre, els xiprers procedeixen directament de la visió del Generalife, mentre que la figura femenina que llegeix les Oracions rusiñolianes participa de les característiques del dibuix simbolista d'Utrillo. Els dibuixos d'Oracions constitueixen el moment culminant de la vocació creativa d'Utrillo.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 VV. AA.. Miquel Utrillo i les arts. Sitges, Ed. Ajuntament de Sitges, 2009, p. 33.
* 1 2 3 VV. AA.. Miquel Utrillo i les arts. Sitges, Ed. Ajuntament de Sitges, 2009, p. 34.

## Bibliografia

* VV.AA.. Miquel Utrillo i les arts. Sitges: Ajuntament de Sitges, 2009.
Viccionari
# Rinoplàstia

La rinoplàstia (del grec: ρινός rhinos, nas; πλασσειν plassein, formar) és una intervenció quirúrgica en la qual es resolen principalment els problemes estètics del nas com ara la gepa òssia, l'os que sobresurt del dors del nas a semblança d'una gepa, les desviacions cap a la dreta o esquerra de la totalitat del nas i les malformacions congènites que es veuen sobretot en pacients amb seqüeles de llavi i paladar fes.
Quan es busca una solució de la funció del nas per desviació dels ossos interns, generalment ens estem referint a una septoplàstia. Tot i que aquest últim és un procediment diferent, ambdues operacions es poden fer el mateix dia. També es pot donar el cas que calgui realitzar una rinoplàstia funcional, és a dir, un procediment que modifica l'esquelet osteocartilaginós del nas amb la finalitat de millorar la respiració nasal; per exemple, en la reconstrucció de la vàlvula interna, vàlvula externa, col·lapse alar, o la laterorínia severa.
Actualment la rinoplàstia busca que el nas cerqui l'harmonia facial del pacient. És a dir, que un resultat òptim, generalment, fa que el nas segueixi els trets estructurals de la cara. Un dels objectius principals del cirurgià és produir nassos que llueixin com "no operats".
Tradicionalment qui realitzava la septoplàstia era l'otorrinolaringòleg i resolia els problemes funcionals, mentre que la rinoplàstia estètica era realitzada pel cirurgià plàstic o el cirurgià maxil·lofacial. La veritat és que separar funció i estètica és complicat. Una operació estètica pot tenir conseqüències funcionals si es realitza amb desconeixement de la part funcional, i viceversa. De fet el septe –o envà nasal– conté material autòleg (cartílag quadrangular, làmina perpendicular de l'etmoide i os vòmer) que pot ser preciós per a la reparació estètica. La intervenció en dos temps elimina aquesta possibilitat, per la qual cosa s'aconsella sempre resoldre tots els problemes estètics i funcionals en el mateix acte operatori. L'ideal és que la intervenció la realitzi un cirurgià amb àmplia experiència per resoldre dos problemes en un sol temps quirúrgic, o bé un equip multidisciplinari.
Des de la dècada del 1980, les tècniques de rinoplàstia han evolucionat molt. La rinoplàstia clàssica, o rinoplàstia tancada, és un procediment bastant cec. La rinoplàstia oberta permet una exposició i visualització completa de l'esquelet nasal, el que permet que la correcció sigui molt més precisa. Com inconvenients, té una mínima cicatriu a la columnel·la nasal i un major edema postoperatori. Aquesta cirurgia s'ha popularitzat a la joventut, ja que ha tingut una gran acceptació social, a diferència d'altres procediments de la cirurgia plàstica, i es realitza en una proporció molt semblant tant en homes com en dones.
La rinoplàstia secundària és aquella que es realitza en pacients que han tingut cirurgia de nas prèvia i s'han de sotmetre a una nova intervenció per resoldre problemes que no s'han resolt a la primera cirurgia, o complicacions d'aquesta. També reben el nom de rinoplàstia revisional.
# Isabella (comèdia de l'art)

Isabella és un personatge de la commedia dell'arte dins del grup dels «innamorati» (enamorats). Es considera una creació de l'actriu Isabella Andreini, que visqué al segle xvi , i pot emparentar-se amb altres enamorades, com Beatrice, Rosaura, Angélica, o amb la Florinda, creada per l'actriu Virginia Ramponi-Andreini, àlies "La Florinda", (en el seu conjunt, parelles mudables dels Leandro, Florindo, Lindoro, etcètera).
En el seu conjunt, aquestes parelles de «innamorati» de la «comèdia de l'art», protagonitzen les aventures i vicissituds dels joves que com Florindo i Isabella, sofreixen l'assetjament o l'oposició familiar dels «vecchi», els vells com Pantalone o Il Dottore, o tipus furiosos i rocambolescos de la talla de Il Capitano. En defensa del seu amor comptaran amb l'ajuda dels zanni, els criats, elenc essencial de la tradicional i més popular «commedia dell'arte».

## Personalitat

Com és habitual en els innamorati, i a diferència dels altres tipus de personatges, Isabella és un dels que es mostra sense màscara, més humana que el conjunt de manyagues, bufones i titelles tradicionals en la comèdia de l'art, però amb una personalitat elemental i en suma, plana, sense força ni definició psicològica especial. Forma un conjunt gairebé indissoluble amb Florindo, el seu innamorati, prototip del jove honest i sobri segons el disseny de Carlo Goldoni.

## Referències

* ↑ Dieterich, Genoveva. Diccionario del teatro. Madrid, Alianza Editorial, 2007, p. 79 y 80. ISBN 9788420661735.
* ↑ Arcaini, Roberta (1995). "I comici dell'Arte a Milano: accoglienze, sospetti, riconoscimenti" in Cascetta and Carpani (eds.) La scena della gloria: drammaturgia e spettacolo a Milano in età spagnola, p. 290. Vita e Pensiero. ISBN 8834316991
* ↑ . «Enamorados de la Comedia del Arte». arescronida, 3 enero 2009. [Consulta: 3 juny 2017].
* ↑ Dela Fuente y Amezua, 2002, p. 105-108.
* ↑ Salvat, Ricard. El teatro como texto, como espectáculo. Barcelona, Montesinos, 1983, p. 44. ISBN 8485859561.
* ↑ Oliva, César y Torres Monreal, Francisco. Historia básica del arte escénico. Cátedra, Madrid, 2002, p. 126. ISBN 84-376-0916-X.
* ↑ Gómez, 1997, p. 428.

## Bibliografia

* Fernández Valbuena, Ana Isabel. La Comedia del Arte. Madrid, Ediciones Fundamentos, 2006, p. XLIX. ISBN 8424510739.
* Gómez García, Manuel. Diccionario del teatro. Madrid, Ediciones Akal, 1997, p. 428. ISBN 8446008270.
* ; Amezúa; de la Fuente Diccionario del teatro iberoamericano. Salamanca, Ediciones Almar, 2002, p. 108. ISBN 8474550637.
* Rudlin, John; Oliver Crick. Commedia dell'arte (en inglés). Routledge, 2001. ISBN 978-0-415-20409-5.
# Edoardo Severgnini

Edoardo Severgnini (Milà, 13 de maig de 1904 - Milà, 29 de gener de 1969) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1929 i 1939. Es va especialitzar en el ciclisme en pista, concretament en el mig fons, on va aconseguir dues medalles de bronze als Campionats del món i cinc campionats italians. El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Amsterdam, on va ser eliminat en sèries en la prova de velocitat individual.

## Palmarès en pista

* 1932
** 1r als Sis dies de Filadèlfia (amb Willie Grimm)
* 1934
** Campió d'Itàlia de mig fons
* 1936
** Campió d'Itàlia de mig fons
* 1937
** Campió d'Itàlia de mig fons
* 1938
** Campió d'Itàlia de mig fons
* 1939
** Campió d'Itàlia de mig fons

## Referències

* ↑ «Olympedia – Edoardo Severgnini». [Consulta: 10 febrer 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Edoardo SEVERGNINI» (en italià). [Consulta: 10 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa 2 a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Cerstin Schmidt

Cerstin Schmidt (Zwickau, 5 de març de 1963), posteriorment Almonat, és una conductora de luge alemanya, ja retirada, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Calgary, on guanyà la medalla de bronze en la prova individual del programa de luge.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i dues de plata al Campionat del món de luge, dues d'or i una de plata a la Copa del món de luge i una d'or, una de plata i dues de bronze al Campionat d'Europa.

## Referències

* 1 2 «Cerstin Schmidt Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 d'abril 2011. [Consulta: 24 febrer 2020].
# Jin Di

En una onomàstica xinesa Jin es el cognom i Din el prenom.
No confondre amb l'actriu Jind Di (n. 1993)
Jin Di (xinès simplificat: 金迪) (Shanghai 1933 - Pequín 2022 ) Actriu de teatre i cinema xinesa, guionista i gestora i directora d'un canal de televisió. Va ser una de les vint-i-dues estrelles (actors i actrius) del cinema xinès dels anys 60, inclosa en la llista que va proposar el Ministeri de Cultura del moment i que d'alguna forma va ser aprovada pel primer ministre Zhou Enlai.

## Biografia

Jin Di, de nom real Jin Huiqin ( 金慧琴 ) ve néixer el 25 de febrer de 1933 a Shanghai (Xina). Va morir a Pequín el 3 d'abril de 2022.

#### Trajectòria teatral

El 1950 va començar a treballar com a ballarina en una companyia teatral de la ciutat d'Anshan, província de Liaoning, al nord-est de la Xina i el 1952 va entrar a estudiar interpretació teatral a l'Acadèmia de Belles Arts Lu Xun a Shenyang, també a la província de Liaoning. El 1953 va iniciar la seva carrera teatral al "民艺术剧院演员" (Teatre Popular del Nord-est) en obres com "尤利乌斯·伏契克" (Julius Fuchik) ”美丽的姑娘" (Beautiful Gir) i 日出 (Sunrise).

#### Carrera cinematográfica

El 1958 va treballar al costat de l'actriu Tian Hua en la película Blooming Flowers and Full Moon del director Wei Guo. Un film de propaganda política, produïda per Changchun Film Studio. i el 1959 va interpretar amb exit el paper de Kong Shuzhen, una jove rural, a 我们村里的年轻人, traduïda a l'anglès com "The Young People Among Us" o "Youth in Our Village" , basada en una novel·la de l'escriptor Zhao Shuli.
Durant el període de la Revolució Cultural va deixar d'actuar i no va tornar al cinema fins a l'any 1975. Es va incorporar a l'Emei Film Studio i successivament va interpretar papers en pel·lícules com "My Ten Classmates" i "The Forgotten Corner of Love". El 1984, va col·laborar amb Hong Yi i altres per crear el guió de la pel·lícula "The Wild Geese Flying North" , on va interpretar el paper protagonista. El 1985 va ser enviada a la població de Shenzhen per encarregar-se de posar en marxa i dirigir un canal de televisió per satèl·lit. Com a directora va realitzar les sèries de televisió 升华 (Sublimation) (豪华聚餐会) (Luxury Dinner Party) i la pel·lícula musical 歌舞荧屏——深圳 (Song and Dance Screen - Shenzhen).

## Filmografia destacada

| Any | Títol xinès | Títol anglès | Paper | Director |
| 1958 | 花好月圆 | Blooming Flowers and Full Moon | Yuan Xiao-Jun | Wei Guo |
| 1959 | 我们村里的年轻人 | Youth in Our Village | Kong Shu-Zhen | Su Li |
| 1959 | 笑逐颜开 | Beam with Smiles | Luo Yu-Hua | |
| 1963 | 我们村里的年轻人续集 | Youth in Our Village 2 | Kong Shu-Zhen | Su Li |
| 1975 | 我的十个同学 | My Ten Classmates | | |
| 1975 | 被爱情遗忘的角落 | A Love-Forsaken Corner | Mare de Ying Di | Yalin LI i Qi Zhang |
| 1984 | 大雁北飞 | Wild Geese Flying To North | | |
| 1990 | 出家奴 | The Wedding Maidens | Xin Liang | Jin Wang |
| 2021 | 演员 | | | |

## Referències

* ↑ Yaping, Ding. General history of Chinese film. 1: 1896-1949. London New York: Routledge, Taylor & Francis Group, 2022. ISBN 978-1-032-06952-4.
* ↑ «百度百科——全球领先的中文百科全书». [Consulta: 4 juliol 2024].
* 1 2 3 «金迪» (en xinès (Xina)). [Consulta: 4 juliol 2024].
* ↑ «Hua hao yue yuan». [Consulta: 5 setembre 2024].