OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Taletes

Tales de Creta o Taletes (en grec antic Θαλῆς, Θαλήτας, Thales o Thaletas) fou un cèlebre músic, taumaturg i poeta líric grec. Amb el nom de Tales l'esmenten Aristòtil, Estrabó, Plutarc i Pausànias, però Taletes va ser el nom que es va imposar en època més moderna. Se li atribueix la introducció des de Creta a Esparta dels principis o elements de la música i el ritme, inexistents en el sistema de Terpandre; va fundar la segona escola musical espartana.
Era nadiu de Creta, de la ciutat de Gortina encara que algunes tradicions el fan nadiu de Cnossos o Elir. Obeint un oracle, els espartans el van convidar al seu país i va esdevenir el cap de la nova escola musical espartana (κατάστασις). Segons Elià, que l'anomena "purificador", va anar a Esparta seguint l'oracle de la Pítia de Delfos. Pausànias diu que va ser cridat per curar o "harmonitzar" els espartans, que estaven enfrontats socialment, i alliberar el país d'una pestilència. Per fer això va recórrer a la música. Segons Marcià Capel·la feia servir una lira. Taletes era un "mestre de la veritat" amb poders meravellosos, segons els antics, i així va poder modificar una situació desfavorable amb la seva paraula i amb la música, sistema utilitzat a l'antiguitat per a donar major força a una acció màgica-religiosa, i era utilitzada en els rituals de purificació. L'escola musical de Taletes va introduir a Esparta una classe de música associada amb ritus religiosos del seu país natal on la tranquil·litat i l'adoració solemne d'Apol·lo era predominant junt amb animades danses, de manera similar a l'adoració de la Magna Mater Frígia. Va compondre fonamentalment peans i hiporquemes. Va utilitzar tant la lira com la flauta. Per alguns autors antics va ser comparat amb el també cretenc Epimènides, ja que tots dos efectuaven ritus catàrtics seguint tradicions locals.
Per la fixació de la seva cronologia cal considerar tres dades: Glauc diu que va ser posterior a Arquíloc. Pausànias diu que Polimnest d'Esparta va compondre versos en honor de Taletes, i Plutarc diu que la segona escola musical va ser liderada per Taletes, Xenòdam, Xenòcrit de Locres Epizefiris, Polimnest i Sacades. Per tant, Taletes era més jove que Arquíloc i Terpandre però més vell que Polimnest i Alcman, i per una sèrie d'altres especulacions es pot considerar que va florir entre 690 i 660 aC. Tot i això, Diògenes Laerci el fa contemporani d'Hesíode, Homer i Licurg.
Plutarc i altres autors l'esmenten també com a poeta líric i Suides dona el nom d'alguna de les seves obres: μέλη i ποιήματά τινα μυθικά, però a part del títol no se n'ha conservat cap fragment.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 283. ISBN 8481641618.
# Mario Hoyer

Mario Hoyer (Ronneburg, 26 de juliol de 1965) és un corredor de bobsleigh alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Calgary on, formant parella amb Bernhard Lehmann, va guanyar la medalla de bronze en la prova de bobs a 2 del programa de bobsleigh.

## Referències

* ↑ Mario Hoyer a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Lexikon Sportler in der DDR. Berlín: Neues Leben, 2009, p. 189. ISBN 978-3-355-01759-6.
# Hotel Congost

Hotel Congost és una obra noucentista de Figaró-Montmany (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat situat dins el teixit urbà. És un edifici de grans proporcions, de planta rectangular i coberta composta. Consta de planta baixa i dos pisos d'alçada, però aprofita el desnivell del terreny per tenir soterrani. Sobresurt una torre-mirador coberta a doble vessant, on hi ha una finestra d'arc de mig punt partida amb tres buits, que dona unitat al pis superior de l'edifici, on s'hi troben altres finestres similars. Hi ha obertures amb emmarcaments de maó. Tots els capcers tenen un frontó.

## Història

La construcció de l'hotel està lligada a la importància que va adquirir el Figaró com a centre d'estiueig des de finals del segle xix. La seva estètica és propera al Noucentisme, tot i que utilitza alguns elements de tipologia Modernista. En desconeix la datació exacta de la casa i el seu autor.

## Referències

* 1 2 «Hotel Congost». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 juliol 2018].
# Jaume Suau Pons

Jaume Suau Pons (1887 - 1964) fou un advocat i polític mallorquí, batle de Palma i diputat a les Corts Espanyoles.
Fou batle de Palma el 1915 (per reial ordre), el 1917 (per elecció consistorial) i el 1930. A les eleccions generals espanyoles de 1936 fou elegit diputat per les Illes Balears pel Partit Republicà de Centre.

## Enllaços externs

* Llista d'alcaldes de Palma Arxivat 2011-02-12 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
Càrrecs públics :
| Precedit per: Felip Fuster de Puigdorfila Nicolau Alemany i Pujol Rafael Ignasi Cortès Aguiló | Batle de Palma 1915-1916 1917 1930 | Succeït per: Francesc Puigserver i Reutierre Francesc Rover Motta Llorenç Bisbal Barceló |
# Arcadia Planitia

Arcadia Planitia és una formació geològica de tipus planitia a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 64.17 latitud N i 210.43 ° longitud E, que fa 2.245 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1973 i fa referència a una característica d'albedo localitzada a 45 latitud N i 120 ° longitud O.

## Referències

* ↑ "Arcadia Planitia". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Teorema dels zeros de Hilbert

El teorema dels zeros de Hilbert, anomenat de vegades Nullstellensatz, és un teorema central de geometria algebraica que relaciona els ideals amb les varietats algebraiques. Fou demostrat pel matemàtic alemany David Hilbert.

## Enunciat

Existeixen diverses formulacions equivalents del teorema dels zeros de Hilbert.
Teorema 1
Si K és un cos i, $(a_{i})_{1\leq i\leq n}\in K^{n}$, llavors l'ideal I := (X$_1$−a$_1$, ...,X$_n$−a$_n$) és un ideal maximal de K[X$_1$, ...,X$_n$].
$K[X_{1},\dots ,X_{n}]/\ I$
Es considera el morfisme d'anells suprajectiu $\phi :K[X_{1},\dots ,X_{n}]\rightarrow K$:
    $P\mapsto P(a_{1},\dots ,a_{n})$
$\phi$ és un morfisme d'anells suprajectiu: $\forall \lambda \in K\ P(X_{1},...X_{n}):=\Pi _{i=1}^{n}(X_{i}-a_{i})+\lambda \in K[X_{1}....,X_{n}]\ et\ \phi (P)=\lambda$.
Es té $K[X_{1},...X_{n}]/\ Ker(\phi )\approx K$, amb K un cos, per tant $Ker(\phi )$ és un ideal maximal.
Ara es demostra que $Ker(\phi )=(X_{1}-a_{1},...,X_{n}-a_{n})$
Sia $P\in K[X_{1},...,X_{n}]$ i es divideix per $X_{1}-a_{1}$. Es té $P=(x_{1}-a_{1})Q_{1}+R_{1}\ avec\ R_{1}\in K[X_{2},...,X_{n}]$ Per recurrència sobre n, es té: $P=(X_{1}-a_{1})Q_{1}+(X_{2}-a_{2})Q_{2}+....+(X_{n}-a_{n})Q_{n}+R_{n}\ avec\ R_{n}\in K$
$P\in Ker(\phi )\Leftrightarrow R_{n}=0\Leftrightarrow P\in (X_{1}-a_{1},....,X_{n}-a_{n})$
Teorema 2
Sia K un cos, L una K-àlgebra de tipus finit.
Si L és un cos, llavors L és una extensió algebraica de K.
Teorema 3 (Nullstellensatz)
Sia K és un cos algebraicament tancat, es té:
Si M és un ideal maximal de l'anell de polinomis en n indeterminades K[X$_1$, ...,X$_n$], llavors existeix $(a_{1},\dots a_{n})\in K^{n}$ tal que $M=(X_{1}-a_{1},\dots ,X_{n}-a_{n})$, és a dir, llavors M és un ideal maximal de punt.
$K[X_{1},\ldots ,X_{n}]\,$
$L:=K[X_{1},\ldots ,X_{n}]/\ M$ és una K-àlgebra de tipus finit, i L és un cos perquè M és maximal.
Segons el teorema 2, L és una extensió algèbrica de K el qual és ell mateix algèbricament tancat.
Per tant, es té K=L.
Per tant, $\forall i\,\ \exists a_{i}\in K\ tal\ que\ {\bar {X}}_{i}={\bar {a}}_{i}\Rightarrow {\bar {X}}_{i}-{\bar {a}}_{i}=0\Rightarrow X_{i}-a_{i}\in M$.
$(X_{1}-a_{1},\ldots ,X_{n}-a_{n})\subset M$
Teorema 4 (Existència dels zeros)
Si K és un cos algèbricament tancat, llavors per a tot ideal propi J de K[X$_1$, ...,X$_n$], es té que la varietat algebraica que genera, V(J) no és buida. Encara més, I(V(J)) = rad J, on rad indica el radical de l'ideal J.
$M=(X_{1}-a_{1},\ldots ,X_{n}-a_{n})\,$
$(a_{1},\ldots ,a_{n})\in V(I)\Rightarrow I\neq \varnothing .$
# Tswa

Tswa (Xitswa) és una llengua bantu sud-oriental del sud de Moçambic. Està emparentada amb el ronga i el tsonga, amb les que forma la família Tswa–Ronga.
El tswa és parlada majoritàriament a les àrees rurals a l'oest d'Inhambane. Es divideix en els dialectes hlengwe (Lengwe, Shilengwe, Lhengwe, Makwakwe-Khambana, Khambana-Makwakwe, Khambani), Tshwa (Dzibi-Dzonga, Dzonga-Dzibi, Dzivi, Xidziwi) Mhandla, Ndxhonge, Nhayi, Gwamb. El seu dialecte més important, el Hlengwe, s'estén cap a l'oest fins al sud de Zimbabwe; Maho (2009) considera que es tracta d'una llengua diferent. Els altres dialectes principals són Dzibi (Dzivi) i Dzonga. D'acord amb algunes estimacions, hi ha poc més d'un milió de BaTswa, però no tots poden parlar rswa. Molts moçambiquesos, inclosos els funcionaris del cens, sovint wl consideren un dialecte del Tsonga (shangaan).

## Alfabet

Tswa usa una variant de l'alfabet llatí usada prèviament pel tsonga. És basat parcialment en aquell que usaren els colons portuguesos i missioners metodistes a la regió. El primer traductor important del tswa a l'anglès va ser J. A. Persson, qui va consolidar l'alfabet específic pel tswa específicament.
| Lletra: | A | B | C | D | E | G | H | I | J | K | L | M | N | Ṅ | O | P | R | S | Ŝ | T | U | V | W | X | Y | Z | Ẑ |
| Valor: | a | b~β | tʃ | d | e~ɛ | ɡ | h | i | dʒ | k | l | m | n | ŋ | ɔ~o | p | r | s | ʂ | t | u | v | w | ʃ | j | z | ʐ |
La lletra 'q' s'utilitza de vegades en paraules importades del zulu, en aquest cas és pronunciada de diverses maneres, els clics de zulu no són nadius del tswa. També hi ha moltes compostes, incloent les fricatives laterals.
Com la majoria de les llengües bantus, totes les síl·labes acaben en vocal o nasals. La tonalitat és important en la pronunciació correcta, però poques vegades es transcriu.

## Conceptes bàsics de la gramàtica

El tswa és una llengua bantu i, per tant, té un sistema de classe nominal i un sistema verbal fàcilment recognoscible per als parlants bantus a tota Àfrica oriental i meridional. En general, el sistema és el mateix que en la majoria dels idiomes bantus. Els següents detalls són més específics.

### Sistema de classe nominal

En compte de gèneres hi ha vuit classes que tenen un paper similar, però més complex, on cada substantiu comença amb un prefix de classe com a continuació:
| Conjugació | Singular | Plural | Usos |
| 1 | mu- | ba- | principalment noms de persones |
| 2 | mu- | mi- | objectes impersonals |
| 3 | gi- | ma- | objectes impersonals, particularment fruita |
| 4 | xi- | ẑi- | eines, mitjans, idiomes, diminutius, defectes, substantius verbals |
| 5 | yi- | ti- | particularment noms d'animals |
| 6 | li- | ti- | qualitats mentals, estats mentals, substantius verbals |
| 7 | wu- | - | substantius abstractes |
| 8 | ku | - | infinitius |

## Referències

* ↑ Tswa a The Joshua Project

## Bibliografia

* (anglès) J. A. Persson, An English-Tswa dictionary, Inhambane Mission Press, Cleveland, Transvaal, 1928, 249 p.
* (anglès) J. A. Persson, Outlines of Tswa grammar, with practical exercises, Central Mission Press, Cleveland, Transvaal, 1932, 209 p.
# Max Angst

Max Angst (Eglisau, 3 de juliol de 1921 - 21 de gener de 2002) fou un pilot de bob suís que va competir durant la dècada de 1950. Era germà del també pilot de bob Heiri Angst.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Cortina d'Ampezzo, on disputà les dues proves del programa de bob. En la prova del bobs a dos guanyà la medalla de bronze formant equip amb Harry Warburton, mentre en la del bobs a quatre fou quart. En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del món de bob.

## Referències

* 1 2 «Max Angst Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2 de desembre 2016. [Consulta: 1r gener 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 1r gener 2020].
# Margaritifer Terra

Margaritifer Terra és una formació geològica de tipus terra a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 19.71 latitud N i 350.56 ° longitud E, que fa 2.733,22 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1979 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Margaritifer Terra". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Tempe Terra

Tempe Terra és una formació geològica de tipus terra a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 54.08 latitud N i 309.16 ° longitud E, que fa 1.954,94 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1979 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Tempe Terra". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Lunae Planum

Lunae Planum és una formació geològica de tipus planum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 24.07 latitud N i 305.43 ° longitud E, que fa 1.817,66 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1979 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Lunae Planum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Planum Chronium

Planum Chronium és una formació geològica de tipus planum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -55.71 latitud N i 147.89 ° longitud E, que fa 576.38 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1985 i fa referència a una característica d'albedo localitzada a 58 latitud S i 90 ° longitud O.

## Referències

* ↑ "Planum Chronium". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Thaumasia Planum

Thaumasia Planum és una formació geològica de tipus planum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -14.97 latitud N i 299.89 ° longitud E, que fa 799.6 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1994 i fa referència a una característica d'albedo localitzada -30 latitud S i 75 ° longitud O.

## Referències

* ↑ "Thaumasia Planum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Blunck, Jürgen. Exposition Press. Mars and its Satellites, A Detailed Commentary on the Nomenclature. 2$^a$, 1982.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Claritas Rupes

Claritas Rupes és una formació geològica de tipus rupes a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -17.5 latitud N i 256.2 ° longitud E, que fa 952.87 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1991 i fa referència a una característica d'albedo localitzada a 25 latitud S i 110 ° longitud O.

## Referències

* ↑ "Claritas Rupes". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Morpheos Rupes

Morpheos Rupes és una formació geològica de tipus rupes a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -35.54 latitud N i 129.06 ° longitud E, que fa 404.15 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1982 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Morpheos Rupes". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Pityusa Rupes

Pityusa Rupes és una formació geològica de tipus rupes a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -60.65 latitud N i 32.03 ° longitud E, que fa 430.14 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1985 i fa referència a una característica d'albedo localitzada a 58 latitud S i 319 ° longitud O.

## Referències

* ↑ "Pityusa Rupes". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Rupes Tenuis

Rupes Tenuis és una formació geològica de tipus rupes a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 82.62 latitud N i 300.77 ° longitud E, que fa 669.03 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1988 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Rupes Tenuis". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Arcadia Dorsa

Arcadia Dorsa és una formació geològica de tipus dorsum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 66.81 ° latitud N i 245.58 ° longitud E, que fa 1.952,65 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 2003 i fa referència a una característica d'albedo localitzada a 45 ° latitud N i 120 ° longitud O.

## Referències

* ↑ "Arcadia Dorsa". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Auxo Dorsum

Auxo Dorsum és una formació geològica de tipus dorsum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -55.21 ° latitud N i 318.92 ° longitud E, que fa 82.05 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1991 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Auxo Dorsum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Hamlyn Publishing Group Ltd. Larousse Encyclopedia of Mythology traduït per Aldington, R. i Ames, D., 1976.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Dorsa Brevia

Dorsa Brevia és una formació geològica de tipus dorsum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -68.1 ° latitud N i 80.79 ° longitud E, que fa 650.99 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1976 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Dorsa Brevia". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# U-Boot tipus IX

Els submarins tipus IX són submarins militars oceànics alemanys utilitzats per la Kriegsmarine alemanya durant la Segona Guerra Mundial. Van ser dissenyats entre 1935 i 1936 com a submarins oceànics i, per tant, amb una gran autonomia i reserves de queviures i armament, així com capacitat d'operar lluny de les bases durant les llargues patrulles de combat. El seu disseny també comportava certs desavantatges, ja que eren poc maniobrables i necessitaven un temps considerable en les maniobres d'immersió o pujada a la superfície. Destaquen per haver realitzat alguns atacs a vaixells prop la costa est dels Estats Units d'Amèrica, intentant atacar les línies de subministraments i tropes dirigides als fronts europeus.
L'armament principal era de 6 tubs llançatorpedes, 4 a proa i 2 a popa. En total portaven 22 torpedes: 6 ja carregats als tubs, 6 addicionals preparats per ser recarregats a les cambres de torpedes i 10 més ubicats en l'espai d'emmagatzematge sota la coberta. Aquesta munició elevada permetia realitzar múltiples atacs abans de tornar a una base o ser aprovisionats. Les variants minadores podien transportar de 44 a 66 mines en funció del model.
L'armament secundari consistia en un canó naval de calibre 105/45, amb una munició d'uns 110 projectils. També disposava de diversos canons automàtics, en configuracions diferents a mesura que la guerra va anar avançant.

## Especificacions tècniques
### Tipus IX B

Dades d'uboat.netː
* Desplaçament: 1.051 tones en superfície, 1.178 t en immersió, màxim de 1.430 tones
* Eslora: 76,50 m
* Mànega: 6,76 m
* Calat: 4,70 m
* Alçada total: 9,60 m
* Propulsors: 2 motors dièsel en superfície amb un total de 4.400 cavalls de vapor, 2 motors elèctrics amb un total de 1.000 cavalls en immersió
* Velocitat màxima: 18,2 nusos a superfície; 7,3 en immersió
* Autonomia: 12.000 milles nàutiques a superfície a una velocitat de 10 nusos, 64 milles a 4 nusos en immersió
* Tubs llançatorpedes: 4 a proa (Ø 53,3 cm), 2 a popa
* Canó de coberta: canó de calibre 105 mm i canó de 45 calibres, 110 obusos
* Profunditat d'immersió: 230 m (màxima)
* Tripulació: de 48 a 46
* Unitats de la classe: 14

## Referències

* ↑ Helgason, Guðmundur. «Technical information for type IX B». uboat.net. [Consulta: 12 gener 2014].

## Vegeu també

* U-Boots
* U-Boot tipus VII
* Karl Dönitz