OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fortalesa de Lorí Berd

La fortalesa Lorí Berd (en armeni: Սև բերդ), és una fortalesa del segle X-XII situada a prop del poble de Lorí Berd i a quatre quilòmetres de la localitat d'Estepanavan a la província de Lorí d'Armènia. Va ser construïda per David Anholin entre 1005-1020. Més tard es va convertir a la capital del Regne de Lorí l'any 1065.

## Història

La fortalesa de Lorí va ser situada en un territori delimitat per unes goles profundes entre els rius Mishan i Dzoraget. Fundada al segle X la ciutadella ocupava una superfície de 9 hectàrees i estava defensada per un poderós mur d'uns 200 metres de longitud, Al llarg de la seva muralla es trobaven rases plenes d'aigua. La porta d'entrada va ser erigida en la part nord-est del castell. La ciutat que envoltava la ciutadella, tenia aproximadament una superfície de 25 hectàrees i també es trobava voltada per murs, dels quals únicament es conserven restes dels fonaments. També hi ha algunes restes de dos banys amb una canonada d'argila. Es troba a 1.516 metres sobre el nivell del mar.
Des del mur exterior es van construir dos ponts cap a la ciutat sobre la gola del riu. Un d'ells ha estat restaurat i conservat, mentre que de l'altre únicament hi ha algunes restes. Aquesta estructura d'un sol tram amb arc apuntat es va suavitzar en la part superior amb un petit arc que connecta ambdues corbes sense problemes importants.
L'any 1238 la fortalesa de Lorí va ser assetjada i capturada pels mongoles i despietadament saquejada. Durant els següents segles es va convertir en presa d'estrangers. La gent del poble la va deixar a poc a poc i al final del segle xviii, en l'emplaçament de la poderosa fortalesa no quedava més que un petit poble que al segle xx es va anar traslladant cap a l'oest de la ciutat antiga.
En les excavacions realitzades a la ciutat a partir de 1966, s'han trobat objectes quotidians i eines que donen una idea de la història i cultura del lloc en l'edat mitjana.
* Accés a la fortalesa.
* Vista d'una torre.
* Església de la fortalesa de Lorí
* Resta d'un mur del bany.

## Vegeu també

* Llista de castells d'Armènia

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Крепость Лориберд». Webcitacion.org. Arxivat de l'original el 2016-10-23. [Consulta: 3 setembre 2016].
* 1 2 Kiesling, Brady «An Archaeological/Touristic Gazatteer and Map Set for the Historical Monuments of Armenia» (en anglès). Rediscovering Armenia [Erevan/Washington DC], pàg. 65-66. Arxivat de l'original el 2006-05-03 [Consulta: 3 setembre 2016].
# Articuno

Articuno és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus gel i volador. És una de les aus llegendàries de Pokémon, juntament amb Moltres i Zapdos. Es tracta d'un ocell gran, conegut per la seva capacitat de controlar el fred. Articuno és un dels molts dissenys ideats per Game Freak i rematats per Ken Sugimori per a Pokémon Red i Blue. El seu nom japonès va ser canviat en la localització anglesa perquè tingués un nom més «intel·ligent i descriptiu». El nom és una combinació de la paraula anglesa arctic ('àrtic') i el mot castellà uno ('u'). Articuno va aparèixer per primera vegada a Pokémon Red i Pokémon Blue i ha tornat a sortir a tots els jocs de la sèrie principal publicats des d'aleshores, en particular als remakes de Red i Blue, Pokémon FireRed i LeafGreen, Pokémon Platinum i Pokémon HeartGold i SoulSilver. Al videojoc Pokémon Go ha sigut el primer Pokémon llegendari a aparèixer, juntament amb Lugia; per aconseguir-lo, primer se l'ha de derrotar en una incursió de màxima dificultat i després intentar atrapar-lo amb PokéBall Màster.
El 2020 es descrigué una espècie d'escarabat australià que fou anomenada Binburrum articuno en honor d'aquest Pokémon. Els mateixos autors descrigueren B. zapdos i B. moltres, en referència als dos altres ocells llegendaris de Kanto.

## Referències

* ↑ «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ Pokémon Special Edition for Yellow, Red and Blue (en anglès). Nintendo Power, 1999, pàg. 78. ASIN B000GLCWWW.
* ↑ Shinoda, P. J. Pokémon Official Nintendo Player's Guide (en anglès). Nintendo Power, 1998, pag. 101. ISBN 978-4549669140.
* ↑ Amechazurra Falagán, Martín «Lugia y Articuno llegan a Pokémon GO para iOS y Android». Hobby Consolas, 23-07-2017 [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ Cooper, D. «ENMU Professor's Beetle Discovery Named After Three Legendary Bird Pokémon» (en anglès). Universitat de l'Est de Nou Mèxic, 10 març 2021. [Consulta: 12 agost 2021].

## Enllaços externs

* Articuno a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Partit Nacional Democràtic

El Partit Nacional Democràtic (Erovnuli Demkratiuli Partia) és un partit polític georgià fundat a finals del segle xix seguint les idees nacionalistes d'Ilià Txavtxavadze. El 1917 va celebrar el congrés de fundació i hi fou nomenat secretari del partit Spiridon Kedia, alhora que s'aprovava un programa de caràcter no socialista, partidari de la total independència de Geòrgia i, per tant, oposat tant a l'imperialisme rus com al bolxevisme, basant-ne l'ideari en el cristianisme, la defensa de la propietat privada i de la democràcia. El 1921, juntament amb Kereselidze i Kvinitadze, s'establiren a Romania on es mostraren força germanòfils.
El partit fou refundat el 1981, dirigit per Irina Xarishvili-Txanturia i Merab Mamardaixvili. Són partidaris de reposar en el tron georgià al candidat Jorge de Bagration-Mukhrani y Baviera (1944), resident a Madrid.
A les eleccions de 2004 es presentaren en coalició amb la Unió de Tradicionalistes Georgians.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial, en anglès i georgià Arxivat 2019-05-17 a Wayback Machine.
# Gai Memmi Gemel

Gai Memmi Gemel (llatí: Gaius Memmius L. f. Gemellus) va ser un magistrat romà, orador i poeta, del segle i aC. Era fill de Luci Memmi, l'orador. Formava part de la gens Mèmmia, una gens romana d'origen plebeu.
Era tribú de la plebs l'any 66 aC, quan es va oposar a la petició d'un triomf per Luci Licini Lucul·le al seu retorn de la guerra contra Mitridates VI Eupator.
Segons Ovidi, va escriure poemes eròtics considerats indecents. Va intentar tenir relacions amb la dona de Gneu Pompeu i l'any 60 aC, quan era edil curul, va seduir a la dona de Marc Licini Lucul.
Va ser pretor a Bitínia l'any 58 aC i es va alinear amb el partit senatorial. Va acusar Publi Vatini, cònsol de l'any 47 aC. Va oposar-se a Publi Clodi Pulcre i a Juli Cèsar i contra aquest darrer va intentar fer aprovar una moció per anul·lar els actes del seu consolat. L'any 54 aC va aspirar al consolat i va buscar el suport de Juli Cèsar però es va descobrir una coalició amb els oponents de Cèsar als comicis i aquest li va retirar el suport. Va ser acusat per Quint Curci d'ambitus (suborn) per a obtenir el càrrec, i va ser destituït. Com que no va obtenir el suport de Cèsar contra aquesta acusació, es va retirar a Mitilene on vivia el 51 aC.
Es va casar amb Fausta Cornèlia, filla de Sul·la. Va tenir un fill (almenys) de nom Gai Memmi. Es va divorciar després de la seva dona.
Va ser un expert en literatura i eloqüència, però la seva preferència pel model grec sobre el romà el va fer poc efectiu al fòrum, segons diu Ciceró. Lucreci li va dedicar el llibre De rerum natura. Sembla que Memmi va ser protector d'aquest poeta.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/1036?rgn=full+text;view=image;q1=Memmia+gensSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1026-1027. ]
# Francisco José Guinea López

Francisco José Guinea López (Madrid, 1953) és un físic espanyol, destacat en el camp de la Física de la Matèria Condensada i la física estadística, en particular en l'estudi dels sistemes fortament correlacionats i l'estructura electrònica i propietats del grafè amb els premis Nobel Andre Geim i Konstantín Novossiólov.
En 1975 es llicencià en física per la Universitat Complutense de Madrid, i es doctorat per la Universitat Autònoma de Madrid en 1980. De 1982 a 1984 va estudiar amb una beca Fulbright a la Universitat de Califòrnia a Santa Barbara. En 1985 treballà com a professor ajudant a la Universitat Autònoma de Madrid i en 1987 investigador a l'Institut de les Ciències Materials del Consell Superior d'Investigacions Científiques.
De 1991 a 1992 fou professor visitant a la Universitat de Michigan, en 1997 a la Universitat de Califòrnia a San Diego i en 2004 a la Universitat de Boston. A més, va ser editor associat de la revista Physical Review Letters de la Societat Americana de Física. També va obtenir la medalla d'or de la Reial Societat Espanyola de Física. En 2011 va obtenir el Premi Nacional d'Investigació Blas Cabrera.

## Referències

* ↑ Cinco científicos reciben los Premios Nacionales de Investigación 2011, agenciasinc.es
* ↑ "El grafeno nos cambiará la vida", abc.es, 24 de maig de 2013
* ↑ Prof. Francisco Guinea López a nanociencia.imdea
* ↑ Cinco científicos destacados obtienen los Premios Nacionales de Investigación, El País, 3 d'octubre de 2011

## Enllaços externs

* La aventura del saber. Entrevista a Francisco Guinea, al web de RTVE
* Entrevista a Francisco José Guinea López
# Akaki Tsereteli

Príncep Akaki Tsereteli (georgià აკაკი წერეთელი) (1840-1915) fou un prominent poeta georgià i figura del moviment d'alliberament nacional.
Nasqué a la vila de Skhvitori (Imerècia) el 9 de juny de 1840 en una família aristocràtica. El seu pare era el príncep Rostom Tsereteli. Com manava la tradició, Akaki Tsereteli paassà la infantesa a Savane en una família de pagesos, amb una mainadera pagesa, per tal de sentir la vida dels pagesos de Geòrgia.
Es graduà al Gymnasium de Kutaisi el 1852 i en la Facultat de Llengües Orientals de la universitat de Sant Petersburg el 1863.
El príncep Tsereteli fou molt amic del príncep Ilià Txavtxavadze, líder intel·lectual georgià. Organitzaren protestes contra el tsar i reclamaren l'autodeterminació de Geòrgia.
Va escriure els llibres Medea (1894), Torniké eristhavi (El duc Thornic, 1884), Suliko (1895), Natela i Bashi-Achuki. Cap al 1890s edità el seu propi diari, Akaki's Tviuri Krebuli (Mensual d'Akaki).
Va morir el 26 de gener de 1915 i fou enterrat al panteó de georgians cèlebres de Mont Mtatsminda de Tbilisi.

## Enllaços externs

* Portal de Biografies georgianes Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Fakafifine

Fakafifine són persones de Niue, que van néixer assignat com a home al néixer però que tenen una expressió de gènere femenina. A Niue això s'entén com un tercer gènere, culturalment específic del país.

## Etimologia

El terme prové del niueà i es compon del prefix «faka-» (a la manera de) i el sufix «-fifine» (dona) i es defineix al Niue Language Dictionary com «comportar-se com una dona» o «ser efeminat». Un terme relacionat és «fakataane» que significa «comportar-se com un home».
Fakafifine s'inclou a l'acrònim MVPFAFF (māhū, vakasalewalewa, palopa, fa'afafine, akava'ine, fakaleiti i fakafifine), encunyat per Phylesha Brown-Acton, per a «millorar la consciència de la diversitat de gènere dels Pasifika a més del terme LGBTQI».

## Fakafifine destacades

* Phylesha Brown-Acton (naixement el 1976), activista pels drets humans.

## Referències

* ↑ Ravulo, Mafile'o i Yeates, 2019.
* ↑ «Transgender New Zealanders» (en anglès). Ministry of Health NZ.
* ↑ University of Hawaii at Manoa (Dept. of Linguistics). Niue Language Dictionary (en anglès). University of Hawaii Press, 1997, p. 76. ISBN 978-0-8248-1933-0.
* ↑ Hooper, 1998, p. 193-200.
* ↑ «From Fa'afafine to Fakaleitī: Understanding Pacific gender diversity» (en anglès). ABC, 30-08-2019.
* ↑ Brow-Acton i Maiava Carmel, 2014.

## Bibliografia

* Brown-Acton, Phylesha; Peteru, Maiava Carmel. Strengthening Solutions for Pasefika Rainbow ( PDF) (en anglès). Le Va Pasifika, 2014.
* Hooper, Robin «Review of Tohi Vagahau Niue/Niue Language Dictionary: Niuean-English, with English-Niuean Finderlist» (en anglès). Oceanic Linguistics, 37(1), 1998. DOI: 10.2307/3623286. ISSN: 0029-8115. JSTOR: 3623286.
* Ravulo, Jioji; Mafile'o, Tracie; Yeates, Donald Bruce. Pacific Social Work: Navigating Practice, Policy and Research (en anglès). Routledge, 2019. ISBN 978-1-351-38624-1.

## Vegeu també

* Liminalitat de gènere a la Polinèsia
# Alexandre II d'Imerècia

Alexandre II era fill de Bagrat II d'Imerècia (Bagrat VI de Geòrgia). Es va proclamar rei de Geòrgia en morir el seu pare però va ser enderrocat ràpidament pel rei de Kakhètia. En revolta permanent a Imerècia, el 1483 se'n va proclamar rei i es va fer coronar a Kutaisi però el 1485 Constantí II de Geòrgia li va prendre el poder. El 1489 va tornar al tron i el 1491 va ésser reconegut per Kartli. Va morir l'1 d'abril de 1510.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Feng Keng

Feng Keng (xinès tradicional: 馮鏗, pinyin: Féng Kēng), també coneguda com a Ling Mei (xinès tradicional: 岭梅, pinyin: Lǐng Méi; Chao'an, Chaozhou, Guangdong, 10 d'octubre de 1907 - 7 de febrer de 1931) va ser una poetessa i autora xinesa. Filla d'una professora, se la coneix com una dels Cinc Màrtirs de la Lliga d'Escriptors d'Esquerres arran de la seua execusió el 1931 al centre de detenció de Longhua.
Quan la revista Fòrum de la Xina va informar de la seua execució, també va publicar poemes i històries escrits per quatre dels assassinats, sent Keng una de les autores representades.

## Biografia

Provinent d'una família humil de professors, el 1925 comença a publicar els primers escrits, de caràcter líric. El 1926 es gradua, ensenyant a escoles rurals. El 1929 es muda a Xangai i entra al Partit Comunista per mediació de Du Guoxiang, i un any després ho fa a la Lliga d'escriptors esquerrans.
El 7 de febrer és executada juntament amb diversos detinguts esquerrans, formant part alhora dels Cinc Màrtirs de la Lliga d'Escriptors d'Esquerres i dels Vint-i-Quatre Màrtirs de Longhua, centre de detenció a Xangai on fou executada juntament amb la seua parella, Rou Shi. La seua obra roman quasi inèdita fins que el 1986 es publica un recull, Chongxin Qilai.

## Galeria

* Vestit de Feng Keng, desenterrat a Longhua el 1950.
* Retrat de Feng Keng.

## Referències

* ↑ Highbeam, 2007.
* ↑ Zhang, 1996, p. 320.
* ↑ Anderson, 1985, p. 128.
* 1 2 3 4 5 6 李海文 «东方旅社事件——记李求实等二十三位烈士的被捕和牺牲». 鲁迅研究月刊, 3-1997, pàg. 65-71 [Consulta: 28 gener 2015].
* ↑ Davies, 2013, p. 167.
* ↑ Yan, 2006, p. 191.
* ↑ Tong, 2009, p. 171.

## Bibliografia

* Anderson, Jennifer; Theresa Munford. Chinese women writers: a collection of short stories by Chinese women writers of the 1920s and 30s. China Books & Periodicals, 1985. ISBN 978-0835115421.
* Davies, Gloria. Lu Xun's Revolution. Harvard University Press, 2013. ISBN 978-0674072640.
* «Feng Keng (1907–1931)». Dictionary of Women Worldwide: 25,000 Women Through the Ages. Highbeam. Arxivat de l'original el 24 de febrer de 2016. [Consulta: 5 abril 2014].
* Yan, Haiping. Chinese Women Writers and the Feminist Imagination, 1905-1948. Routledge, 2006. ISBN 978-0415232883.
* Tong, Qingsheng. «Guo Songtao in London: An Unaccomplished Mission of Discovery». A: Elaine Yee Lin Ho, Julia Kuehn. China Abroad: Travels, Subjects, Spaces. Hong Kong University Press, 2009. ISBN 978-9622099456.
* Zhang, Yingjin. The City in Modern Chinese Literature and Film: Configurations of Space, Time and Gender. Stanford University Press, 1996. ISBN 978-0804726825.
# Demetri Gurieli de Gúria

Demetri Gurieli fou príncep (mthavari) de Gúria del 1660 al 1668.
Era fill de Simó Gurieli de Gúria (que governa per uns dies el 1627) i fou instal·lat al tron per Alexandre III d'Imerècia, que va deposar a Kai Khusrau I Gurieli de Gúria el 1660. El 1663 es va proclamar rei d'Imerècia després de la deposició de Artxil i per oposar-se al retorn de Bagrat, però va ser enderrocat el 1664. El 1668 va ser cegat i assassinat i va ser proclamat Jordi III de Gúria, fill de Kai Khusrau I Gurieli.

## Enllaços externs

* GURIA. The Gurieli Dynasty. GENEALOGY (anglès)

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Festival de Cinema d'Abu Dhabi

El Festival de Cinema d'Abu Dhabi (àrab: مهرجان أبو ظبي السينمائي, Mahrajān Abū Ẓabī as-Sīnimāʾī), conegut anteriorment com el Festival de Cinema d'Orient Mitjà, va ser un festival de cinema internacional inaugurat l'any 2007.
L'esdeveniment se celebrava el mes d'octubre a la ciutat de Abu Dhabi, capital de la Unió dels Emirats Àrabs. L'ADFF tenia com a objectiu mostrar les millors pel·lícules de la regió juntament amb destacades produccions de reconeguts cineastes internacionals. El primer festival va debutar amb 152 pel·lícules i 186 presentacions en cinc seus d'Abu Dhabi. L'esdeveniment va donar inici en 2007 amb el suport de Mohammed Khalaf Al Mazroui com a Director General i Nashwa Al Ruwaini com a Director Executiu. En 2008, Imad DeirAtany, cineasta libanès, es va unir a l'equip de treball.
El 2011, el Festival de Cinema d’Abu Dhabi va llançar el fons de desenvolupament i postproducció SANAD per a cineastes del món àrab. Amb l'objectiu de fomentar el cinema independent i basat en l'autor, els cineastes elegibles ara tenen accés a subvencions econòmiques, tallers de guió i reunions personals amb mentors i experts de la indústria.
Va ser oficialment clausurat després de vuit edicions el 2015. El comunicat oficial va expressar el següent: "En reenfocar les seves activitats cinematogràfiques per a reflectir el ràpid creixement a la regió, Mitjana Zone Authority ha anunciat que el Festival de Cinema d'Abu Dhabi arriba a la seva fi per a centrar-se en futures iniciatives específiques per a secundar encara més als cineastes locals i àrabs i atreure més produccions cinematogràfiques a Abu Dhabi". El festival va donar pas al SANAD, una iniciativa per a promoure les produccions cinematogràfiques a la regió.

## Referències

* ↑ «About SANAD». Arxivat de l'original el 2015-04-18. [Consulta: 28 maig 2018].
* ↑ De Valckis, Marijke. Film Festivals: History, Theory, Method, Practice (en anglès). I. Routledge, 2016. ISBN 9780415712460 [Consulta: 4 novembre 2018].
* ↑ AFAC and Abu Dhabi Film Festival Partner to Support Arab DocumentariesThrough the SANAD FilmLab Arxivat 2011-09-03 a Wayback Machine.
* 1 2 Vivarelli, Nick. «Abu Dhabi Film Festival Scrapped After Eight Editions». Variety, 07-05-2015.

## Enllaços externs

* Resum de l'edició del 2014 a YouTube
* Festival de Cinema d'Abu Dhabi a catalanfilms,cat
# Màmia IV Gurieli

Màmia IV Gurieli fou mthavari de Gúria del 1726 al 1744, del 1760 al 1765 i del 1768 al 1778.
Nascut cap al 1717, era el fill gran de Jordi III de Gúria de Gúria i Imerècia, i el va succeir el 1726. El 1744 fou derrocat pel seu germà Jordi IV de Gúria, però va recuperar el poder el 1760. El 1765 el germà va tornar a arrabassar-li el tron, però un altre cop el va recuperar el 1768. El 1732 es va casar amb Rodam (després de 1762), filla gran d'Alexandre V d'Imerècia. Va morir el 1778 i el va succeir Simó II Gurieli, fill de Jordi IV Gurieli.

## Enllaços externs

* GURIA. The Gurieli Dynasty. GENEALOGY (anglès)

## Referències

Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Mikheil Djixkariani

Mikheil Djixkariani (Sukhumi, 1 de novembre de 1969) és un exfutbolista professional georgià que va jugar com a davanter.

## Clubs

Djixkariani va jugar principalment a Geòrgia (en un principi com a integrant de la URSS) i Rússia. Va començar a jugar als equips georgians (soviètics aleshores) del Dinamo Tbilissi, Dinamo Batumi i Samtredia però el seu millor moment el va viure des del 1990 al 1993 al Tskhumi Sokhumi, on va arribar a ser nomenat futbolista georgià de l'any 1992. Entre el 1993 i el 1995 va passar pel Wormatia Worms Alemany i l'FC Dinamo Kíiv d'Ucraïna per anar després a jugar a Rússia va jugar a FC KAMAZ Naberezhnye Chelny, FC Torpedo-ZiL Moskva, FC Sokol-Saratov, FC Krasnoznamensk i FC Neftyanik Ufa. Finalment va tornar a Geòrgia per retirar-se a l'Ameri Tbilissi.

## Selecció

Va ser convocat dos cops per la selecció georgiana. Un amistós al 1991 contra Moldàvia on va marcar un gol i un partit de classificació per a l'Eurocopa del 1996, que va guanyar Geòrgia a Tirana contra Albània.

## Referències

* ↑ https://www.footballdatabase.eu/es/match/resumen/1041697-albanie-georgie

## Enllaços externs

* https://es.besoccer.com/jugador/m-jishkariani-191949
* https://www.transfermarkt.es/mikheil-jishkariani/profil/spieler/43029
# Teimuraz I de Kakhètia

Teimuraz I (Taimuraz Khan), nascut el 1587, era fill gran de David I de Kakhètia i de Kethavan. Educat a Esfahan va ser proclamat a la mort del seu oncle Constantí I de Kakhètia i va ser reconegut per Pèrsia.
En 1613 Abbas I el Gran el va imposar a Kakhètia, i Luarsab II a Kartli com a governants titelles però el 1614 van fugir a Imerècia cercant protecció otomana. El 1614 Abbas I va enviar un fort exèrcit a Kakhètia sota comandament d'Isa Khan que va ocupar el país i després va passar a Imerècia, ocupant Grem fent milers de presoners i repoblant el país amb turcmans i tàtars. El 1615 Teimuraz va tornar a Geòrgia derrotant aprofitant noves hostilitats entre otomans i safàvides i va derrotar un exèrcit safàvida, però quan els otomans van posposar la invasió de Pèrsia, Abbas va enviar un exèrcit per derrotar Teimuraz i després de signar la pau a Serav el 1618 va intensificar els esforços d'invasió i va nomenar Simó II de Kartli.
Revoltat Jordi Saakadze a Kartli, el 1623, va ser proclamat rei de Kakhètia i de Kartli, i, deposat Simó II de Kartli va prendre el control total d'aquest regne el 1630. Perduda Kartli devant Rustam Khan va fugir a Imerècia el 1633. Va retornar i recuperà el control de Kakhètia el 1634. Fou perdonat i el 1638 fou reconegut valí de Kakhètia.
Va negociar el protectorat rus i va fer aliança amb Rússia el 23 d'abril del 1639. Rustam de Kartli va envair el país el 1648 i va haver de fugir altre cop a Imerècia. Va visitar Rússia el 1657 on va continuar negociacions i va ser rebut el juny de 1658 pel tsar Alexei Mikhailovitch a Moscou. També va negociar amb Pèrsia, i va anar allí però alhora que hi era, un nebot seu va voler apoderar-se de Kakhètia i llavors Teimuraz va ser engarjolat. Finalment es va fer monjo amb més de 70 anys.
Fou un poeta i home de lletres autor de "Diàleg entre la primavera i la tardor" "Vard bulbuliani" i d'altres.
Casat una primera vegada amb Anna (+ 1609), filla de Mamia II Gurieli, de Gúria i casat de segones amb Khwarashan Darejan (+1659), filla de Jordi X de Kartli.
Va morir captiu a Astarabad el gener de 1663.

## Referències

* ↑ Bläsing, Uwe; Arakelova, Victoria; Weinreich, Matthias. Studies on Iran and The Caucasus: In Honour of Garnik Asatrian (en anglès). Brill, 2015, p. 93.
* ↑ Mitchell, Colin P. New Perspectives on Safavid Iran: Empire and Society (en anglès). Taylor & Francis, 2011, p. 70. ISBN 9781136991943.

## Enllaços externs

* Genealogia
Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Rioni

El Rioni (en georgià: რიონი, Rioni, i en grec: Φᾶσις, Phasis o Fasis) és un riu de Geòrgia que neix al Caucas, a la regió de Ratxa-Letxkhumi i Kvemo Svanètia, creua les regions de la Dvalètia i l'Imerècia i desaigua al mar Negre prop de Poti. És el tercer riu més llarg de Geòrgia.

## Referències

Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.