# Jeff Smith (motociclista)

Jeffrey Vincent Smith MBE, més conegut com a Jeff Smith (Colne, 13 de febrer de 1934), és un històric pilot de motociclisme anglès que va ser un dels corredors de motocròs i trial més famosos durant les dècades del 1950 i 1960. Entre els seus nombrosos èxits hi destaquen 2 Campionats del Món de motocròs de 500cc (1964 i 1965), 8 victòries al Motocross des Nations amb la selecció britànica, 9 Campionats britànics de motocròs (1955 a 1967) i 2 de trial (1953 i 1954), una victòria als Sis Dies d'Escòcia de trial (1955) i 8 medalles d'or als Sis Dies Internacionals d'Enduro.
El 1970 li fou atorgada la medalla de l'Orde de l'Imperi Britànic (MBE, Member of the Order of the British Empire) pels seus serveis en el terreny esportiu.

## Resum biogràfic

Jeff Smith començà a pilotar motocicletes de ben menut. A només 9 anys son pare, afeccionat al trial, li regalà una vella Triumph de dos temps. Com recorda Jeff en una entrevista, «Això coincidí amb els dos darrers anys de la Segona Guerra Mundial i la benzina estava racionada. De tant en tant mon pare me'n donava una mica i jo podia conduir pel camp, darrere de casa. Recordo tornar de l'escola i pilotar des de les quatre fins al capvespre».
Acabada la guerra el seu pare li comprà una BSA Bantam 125cc de dos temps, amb la qual Jeff va començar a disputar trials locals. Aviat va començar a pilotar la Norton de trial del seu pare, amb tants bons resultats que la fàbrica el fitxà com a pilot oficial el 1952. El 1953 fitxà per BSA, fent-hi de pilot oficial i de treballador a la fàbrica. Amb aquesta marca guanyà el Campionat britànic de trial les temporades de 1953 i 1954. Aviat va començar a alternar el trial amb el motocròs, disputant-ne algunes curses locals, fins que BSA li proposà de disputar el GP dels Països Baixos de motocròs com a membre de l'equip de fàbrica. Smith guanyà la cursa contra pronòstic, i al cap de poc va guanyar també el prestigiós Experts Grand National a Anglaterra.
Ja el 1955 va guanyar el Gran Premi de Gran Bretanya, començant així una fulgurant carrera internacional en aquest esport que durà fins a finals dels anys 60, coincidint amb el que sovint s'ha anomenat l'època daurada del motocròs. En aquells temps les curses eren esdeveniments multitudinaris, congregant gentades com ara els 100.000 espectadors aplegats al GP de Rússia de 1962, a Sant Petersburg, o els 90.000 assistents al GP de Txecoslovàquia de 1963, a Praga.

### Els dos campionats del món

La temporada de 1964 Smith, conduint la BSA B40 (un model que va passar dels 350cc inicials als 420cc), va guanyar sis Grans Premis d'un total de tretze, sense acabar-ne cap per sota de la tercera plaça. El títol, però, es va decidir al darrer GP atesa la forta resistència oposada per l'anterior campió, el suec Rolf Tibblin.
El 1965 el domini de Smith fou tan aclaparador que aconseguí matemàticament el títol a mitjan temporada. De fet, aquell campionat va ser el cant del cigne de les motocicletes de quatre temps, ja que a partir de 1966 la marca txeca ČZ encetava, pilotada per l'alemany de l'est Paul Friedrichs, una ratxa de tres títols consecutius amb motors de dos temps.
El 1966, per més que BSA s'hi aboqués amb un gran equip d'enginyers, la moto no va acabar de rutllar. A més, al juliol, Smith es veié involucrat en un tràgic accident en què matà el seu company d'equip, Jerry Scott, i el deixà a ell amb fractura de canell i clavícula, a banda de les lògiques seqüeles emocionals. Aquell any, gràcies als punts aconseguits abans de l'accident, va acabar la temporada en tercer lloc final. Jeff Smith mai no va tornar a guanyar el títol mundial malgrat seguir intentant-ho alguns anys i aconseguir encara el subcampionat el 1967.

### Retirada

El 1970, al final de la seva carrera esportiva, Smith encara va tenir temps de guanyar les dues primeres curses del nou torneig Trans-AMA, acabat de crear. Aquell mateix any li fou atorgat el títol honorífic de Membre de l'Imperi Britànic (MBE).
Un cop retirat de la competició, Smith es va establir als EUA i va ajudar a desenvolupar els models de motocròs del fabricant canadenc Can-Am, provant les motos pels voltants de Las Vegas. El nou model era tan competitiu que el 1974 va ocupar les tres primeres places finals del Campionat dels EUA de motocròs de 250cc.
El 1990, Smith va esdevenir director executiu de l'AHRMA, American Historic Racing Motorcycle Association ("Associació Americana de Curses de Motocicletes Històriques"), ocupant aquest càrrec durant un període de ràpid creixement de l'entitat, que va passar de 800 membres a més de 5.000. Finalment va deixar el càrrec l'any 1999, tot i que seguí formant part del consell d'administració de l'entitat. Ocupà també càrrecs directius dins de l'AMA durant anys.
Smith va seguir competint als EUA fins a edat ben avançada en curses de motocròs per a motos històriques, anomenades vintage, i en va guanyar diversos campionats a bord de màquines dels anys 1960, sobretot la seva mítica BSA. El seu fill i la seva filla també han estat campions de motocròs vintage. Cap a l'any 2000 Jeff Smith vivia amb la seva dona Irene (germana d'un altre famós pilot britànic, John Draper) a Wausau, Wisconsin.

## Palmarès
### Motocròs
#### Palmarès internacional

| Any | Motocicleta | Campionat del Món | Campionat del Món | Per equips | Per equips |
| Any | Motocicleta | 500cc | 250cc | MXDN | Trophée |
| 1954 | BSA | 4t | - | | |
| 1955 | BSA | 7è | - | | |
| 1956 | BSA | 11è | - | 1r | |
| 1957 | BSA | 4t | - | 1r | |
| 1958 | BSA | 6è | - | | |
| 1959 | BSA | 6è | 13è | 1r | |
| 1960 | BSA | - | 2n | 1r | |
| 1961 | BSA | - | 3r | 2n | 1r |
| 1962 | BSA | - | 2n | 2n | 1r |
| 1963 | BSA | 3r | - | 1r | |
| 1964 | BSA | 1r | - | 1r | |
| 1965 | BSA | 1r | - | 1r | |
| 1966 | BSA | 3r | - | | |
| 1967 | BSA | 2n | - | 1r | |
| 1968 | BSA | 8è | - | | |
| Total títols | Total títols | 2 | 0 | 8 | 2 |

##### Notes

* ↑ La classificació consignada a MXDN i Trophée fa referència a la posició final obtinguda per l'equip estatal
* ↑ Fins al 1957 inclòs no existia el Campionat del Món de 500 cc, ans el Campionat d'Europa
* ↑ Fins al 1961 inclòs no existia el Campionat del Món de 250 cc, ans el Campionat d'Europa (conegut també com a Coup d'Europe)

#### Resultats al Campionat britànic

Font:
| Any | Motocicleta | 500cc | 250cc |
| 1955 | BSA | 1r | - |
| 1956 | BSA | 1r | - |
| 1958 | BSA | 3r | - |
| 1959 | BSA | 7è | - |
| 1960 | BSA | 1r | 7è |
| 1961 | BSA | 1r | - |
| 1962 | BSA | 1r | 5è |
| 1963 | BSA | 1r | - |
| 1964 | BSA | 1r | - |
| 1965 | BSA | 1r | - |
| 1966 | BSA | 3r | - |
| 1967 | BSA | 1r | - |
| 1968 | BSA | 5è | - |
| 1969 | BSA | - | 9è |
| 1970 | BSA | - | 3r |
| Total títols | Total títols | 9 | 0 |
* ↑ Fins al 1959 inclòs no existia el Campionat britànic de 250 cc.

### Trial

* 2 Campionats britànics de trial (1953 - 1954)
* 1 victòria als Sis Dies d'Escòcia de trial (1955)
* 2 victòries al Scott Trial (1954, 1959)
* 3 victòries al British Experts Trial (1955 - 1956, 1963)
* 4 victòries al Bemrose Trophy Trial (1953 - 1954, 1956, 1960)

#### Resultats al Campionat britànic

Font:
| Any | Motocicleta | Posició |
| 1951 | BSA | 10è |
| 1952 | BSA | 11è |
| 1953 | BSA | 1r |
| 1954 | BSA | 1r |
| 1955 | BSA | 2n |
| 1956 | BSA | 4t |
| 1957 | BSA | ? |
| 1958 | BSA | 6è |
| 1959 | BSA | 5è |
| 1960 | BSA | 5è |
| 1961 | BSA | 6è |
| 1962 | BSA | 6è |
| 1963 | BSA | 13è |
| Total títols | Total títols | 2 |

### Enduro

* 11 participacions en els Sis Dies Internacionals d'Enduro, guanyant-hi 8 medalles d'or.

## Referències

* ↑ «Jeffrey Smith» (PDF) (en francès). memotocross.fr. Arxivat de l'original el 6 de febrer 2020. [Consulta: 6 gener 2020].
* 1 2 «Jeff Smith. A Golden Story» (en anglès). diamonddon.com. Arxivat de l'original el 21 de novembre 2008. [Consulta: 21 maig 2010].
* 1 2 3 4 Hailwood, Mike; Walker, Murray; Smith, Jeff; Currie, Bob; Puig Bultó, Oriol. «Moto-cross». A: Motos. Carreras de velocidad. Moto-Cross. Trial (en castellà). Barcelona: Editorial Hispano Europea, 1975, p. 229-360. ISBN 84-255-0245-4.
* ↑ «500GP 1960 - 1969 World Championship» (en anglès). mxbikes.com. Arxivat de l'original el 29 de setembre 2012. [Consulta: 21 maig 2010].
* ↑ Berry 2011: «Tragedy at Boltby» p. 65
* ↑ «Profile - Jeff Smith» (en anglès). bestsports.com.br. [Consulta: 28 juny 2010].
* ↑ Berry, Ian. «Scrambles and Motocross Winners 1951-1974». A: Out Front! British Motocross Champions 1960-1974 (en anglès). High Wycombe: Panther Publishing, 2011, p. 12-13. ISBN 978-0-9564975-3-6.
* ↑ «Great Britain» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 12 gener 2023].

## Bibliografia

* Berry, Ian. «Jeff Smith: From Barr Beacon to the Top of the World». A: Out Front! British Motocross Champions 1960-1974 (en anglès). High Wycombe: Panther Publishing, 2011, p. 43-70. ISBN 978-0-9564975-3-6.
* Hailwood, Mike; Walker, Murray; Smith, Jeff; Currie, Bob; Puig Bultó, Oriol. Motos. Carreras de velocidad. Moto-Cross. Trial (en castellà). Barcelona: Editorial Hispano Europea, 1975. ISBN 84-255-0245-4.
* «Jeff Smith. 1964-65 500cc world motocross champion» (en anglès). motorcyclemuseum.org. AMA. [Consulta: 21 maig 2010].

## Enllaços externs

* Entrada sobre Jeff Smith en un blog britànic (anglès)
* Vídeo de la seva victòria al GP de Bèlgica de 1964 a Namur (anglès)
* Vídeo de la seva victòria al GP de Gran Bretanya de 1965 a Hawkstone Park (anglès)
Campions britànics de trial :
1950 - Alves
1951 - Nicholson
1952 - Nicholson
1953 - Smith
1954 - Smith
1955 - Jackson
1956 - Brittain
1957 - Brittain
1958 - Jackson
1959 - Miller
1960 - Miller
1961 - Miller
1962 - Miller
1963 - Miller
1964 - Miller
1965 - Miller
1966 - Miller
1967 - Miller
1968 - Miller
1969 - Miller
1970 - Farley
1971 - Farley
1972 - Rathmell
1973 - M. Lampkin
1974 - Rathmell
1975 - Rathmell
1976 - Rathmell
1977 - Shepherd
1978 - M. Lampkin
1979 - Rathmell
1980 - M. Lampkin
1981 - Rathmell
1982 - Vesterinen
1983 - Saunders
1984 - Saunders
1985 - Saunders
1986 - Saunders
1987 - Saunders
1988 - Saunders
1989 - Saunders
1990 - Saunders
1991 - Saunders
1992 - Saunders
1993 - Colley
1994 - D. Lampkin
1995 - Colley
1996 - D. Lampkin
1997 - D. Lampkin
1998 - D. Lampkin
1999 - D. Lampkin
2000 - D. Lampkin
2001
2002 - D. Lampkin
2003 - Jarvis
2004 - Colley
2005 - Jarvis
2006 - Jarvis
2007 - Jarvis
2008 - Jarvis
2009 - Dabill
2010 - Dabill
2011 - Dabill
2012 - Dabill
2013 - Brown
2014 - Dabill
2015 - Dabill
2016 - Dabill
2017 - Price
2018 - Dabill
2019 - Price
2020 - Roberts
2021 - Martyn
2022 - Martyn
2023 - Peace :
Campions del Món de MX3$^1$ :
1952 - Leloup
1953 - Mingels
1954 - Mingels
1955 - Draper
1956 - Archer
1957 - Nilsson
1958 - Baeten
1959 - Lundin
1960 - Nilsson
1961 - Lundin
1962 - Tibblin
1963 - Tibblin
1964 - Smith
1965 - Smith
1966 - Friedrichs
1967 - Friedrichs
1968 - Friedrichs
1969 - Åberg
1970 - Åberg
1971 - De Coster
1972 - De Coster
1973 - De Coster
1974 - Mikkola
1975 - De Coster
1976 - De Coster
1977 - Mikkola
1978 - Mikkola
1979 - Noyce
1980 - Malherbe
1981 - Malherbe
1982 - Lackey
1983 - Carlqvist
1984 - Malherbe
1985 - Thorpe
1986 - Thorpe
1987 - Jobé
1988 - Geboers
1989 - Thorpe
1990 - Geboers
1991 - Jobé
1992 - Jobé
1993 - Martens
1994 - Hansson
1995 - Smets
1996 - King
1997 - Smets
1998 - Smets
1999 - Bartolini
2000 - Smets
2001 - Everts
2002 - Everts
2003 - Smets
2004 - Demaria
2005 - Breugelmans
2006 - Demaria
2007 - Demaria
2008 - Breugelmans
2009 - Renet
2010 - Campano
2011 - Bill
2012 - Walkner
2013 - Gerčar :
$^1$Del 1957 al 2002, era el Campionat del Món de Motocròs 500cc, 650cc el 2003 i MX3 d'ençà del 2004 (en cursiva, els Campionats d'Europa previs al mundial). :