OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Franco Balmamion

Franco Balmamion (Nole, 11 de gener de 1940) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1960 i 1972. Durant la seva carrera aconseguí una vintena de victòries, entre les quals destaquen dues victòries consecutives al Giro d'Itàlia, el 1962 i 1963, així com el campionat d'Itàlia en ruta de 1967.

## Palmarès

* 1962
** 1r al Giro d'Itàlia
** 1r a la Milà-Torí
** 1r al Giro dels Apenins
* 1963
** 1r al Giro d'Itàlia
** 1r al Campionat de Zúric
** 1r al Gran Premi de Suïssa
* 1965
** 1r al Critèrium de Caen
* 1967
** Campió d'Itàlia en ruta
** 1r a Cronostafetta i vencedor d'una etapa
** 1r del Giro de Toscana

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1961. 20è de la classificació general
* 1962. 1r de la classificació general. Porta 5 dies el mallot rosa
* 1963. 1r de la classificació general. Porta 6 dies el mallot rosa
* 1964. 8è de la classificació general
* 1965. 5è de la classificació general
* 1966. 6è de la classificació general
* 1967. 2n de la classificació general
* 1968. 7è de la classificació general
* 1969. Abandona
* 1970. 12è de la classificació general
* 1971. Abandona
* 1972. 38è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1963. Abandona (3a etapa)
* 1967. 3r de la classificació general
* 1969. 39è de la classificació general
* 1970. 12è de la classificació general
* 1971. Abandona (10a etapa)

## Referències

* ↑ «BALMAMION Franco». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «Palmarès de Franco Balmamion (Ita)». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Franco BALMAMION» (en italià). [Consulta: 4 desembre 2024].

## Bibliografia

* Sykes, Herbie. Double Eagle of the Canavese. Norwich, UK: Mousehold Press, 2008. ISBN 978-1-874739-49-4.

## Enllaços externs

* Palmarès de Franco Balmamion (francès)
# Guido Rossa

Guido Rossa (Cesiomaggiore, Vèneto, 1 de desembre de 1934 - Gènova, 24 de gener de 1979) va ser un obrer i sindicalista italià.
La seva primera feina va ser als 14 anys com a treballador en una fàbrica de coixinets de boles, després a la FIAT de Torí com a treballador de fresadora. El 1961 es va traslladar a Gènova per treballar a Italsider i, l'any següent, va ser elegit membre del sindicat FIOM-CGIL. Com a membre del Partit Comunista Italià, va ser sindicalista de la Confederació General Italiana del Treball (CGIL) al centre de treball d'Italsider a Gènova-Cornigliano. Va denunciar a la policia italiana que un dels seus col·legues, Francesco Berardi, feia propaganda a Italsider en nom de les Brigades Roges.
Com a represàlia, Rossa va ser assassinat per les Brigades Roges el 24 de gener de 1979, durant els Anys de Plom. Concretament, a les 6:35 del matí, quan va sortir de casa seva, a via Ischia 4 de Gènova, per anar a treballar amb el seu cotxe Fiat 850, un escamot format per Riccardo Dura, Vincenzo Guagliardo i Lorenzo Carpia l'esperava, en una furgoneta Fiat 238 aparcada darrere de casa, per disparar-lo mortalment.

## Referències

* ↑ Feliziani, Giancarlo. Colpirne uno per educarne cento: la storia di Guido Rossa (en italià). Limina, 2004. ISBN 9788888551524.
* ↑ «Chi era Guido Rossa: la sua morte segnò la rottura tra Br e fabbriche» (en italià). Corriere della Sera, 19-01-2023. Arxivat de l'original el 2019-01-23. [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ della Porta, Donatella. Clandestine Political Violence (en anglès). Cambridge University Press, 2013, p. 182, 275. ISBN 9780521195744.
* ↑ Orsini, Alessandro. Anatomy of the Red Brigades: The Religious Mind-set of Modern Terrorists (en anglès). Cornell University Press, 2011, p. 55, 85. ISBN 9780801461392.
* ↑ Bosi, Lorenzo. «8. Social-Revolutionary Violence in Western Europe. The case of the Red Brigades' trajectory during the 1970s and Early 1980s». A: Herman. Terrorism and Literature (en anglès). Cambridge University Press, 2018. ISBN 9781108699303.
* ↑ Giusti, Nazareno. Guido Rossa. Un operaio contro le BR (en italià). Round Robin Editrice, 2017. ISBN 9788898715756.
* ↑ Fasanella, Giovanni. Guido Rossa, mio padre (en italià). BUR, 2013. ISBN 9788858657676.
* ↑ Vecchio, Concetto. «Sabina Rossa e il killer del padre "Ormai ha pagato, liberatelo"» (en italià). la Repubblica, 16-10-2008. [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ «L'omicidio di Guido Rossa, 40 anni fa» (en italià). IlPost.it, 24-01-2019. [Consulta: 24 gener 2019].
# Volta ràpida

La volta ràpida (en anglès, fastest lap) és un terme que es fa servir tant a l'àmbit del motociclisme com a l'automobilístic per a designar la volta més ràpida aconseguida per un pilot durant una cursa.

## Funcionament

A la Fórmula 1, per exemple, quan un pilot aconsegueix la volta ràpida durant la cursa, és comú que a la retransmissió televisiva aparegui un símbol que indica la volta ràpida al costat del nom o el nombre del pilot (acostuma a ser de color lila). Aquest símbol pot ser un dibuix específic, com un raig o una etiqueta que diu "FL" (fastest lap). A més, alguns sistemes també mostren el temps de la volta ràpida juntament amb aquesta informació perquè els espectadors puguin veure ràpidament el rendiment del pilot en aquesta volta específica. A la Fórmula 1, s'atorguen punts addicionals al pilot i a l'equip que registra la volta ràpida, sempre que també hagin acabat entre els deu primers en la classificació final de la cursa.
En canvi, des de 1950, al mundial de motociclisme no hi ha bonificació amb punts addicionals, tot i que igualment se'n registra la classificació.
La volta ràpida és de màxima importància en la jornada de qualificació, el dia anterior a la cursa, ja que és el sistema segons el qual s'ordenaran els pilots en la graella de sortida de diumenge. Així, el pilot classificat amb el millor temps, obté la posició preferent (pole position) i sortirà el primer en la cursa.

## Rècords

| Negreta | Pilot en actiu durant la temporada del 2023 |
| Fórmula 1 Pos. Pilot Rècord 1 Michael Schumacher 77 2 Lewis Hamilton 65 3 Kimi Räikkönen 46 4 Alain Prost 41 5 Sebastian Vettel 38 6 Max Verstappen 30 Nigel Mansell 8 Jim Clark 28 9 Mika Häkkinen 25 10 Fernando Alonso 24 Niki Lauda | Mundial de motociclisme Pos. Pilot Rècord 1 Giacomo Agostini 117 2 Valentino Rossi 96 3 Ángel Nieto 81 4 Mike Hailwood 79 5 Marc Márquez 75 6 Dani Pedrosa 64 7 Mick Doohan 46 8 Max Biaggi 42 9 Jorge Lorenzo 37 10 Phil Read 36 |

## Referències

* ↑ «volta ràpida». Diccionari general de l'esport. TERMCAT. [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ Sanz, Charles. La historia de la Fórmula 1 y MotoGP a ritmo de vuelta rápida (en castellà), 07/06/2022. ISBN 979-8834933236.
* ↑ «¿Qué es la vuelta rápida en F1, cómo funciona y cuántos puntos consigue el piloto?» (en castellà). OK Diario, 20-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-11-24. [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ «¿Qué es la vuelta rápida en F1?» (en castellà). DAZN News, 07-09-2023. [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ Repsol, Box. «MotoGP scoring system: history and evolution» (en anglès americà). Box Repsol, 06-03-2023. Arxivat de l'original el 2024-01-18. [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ «posició preferent». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Velocitat de fase

La velocitat de fase d'una ona és la taxa en la qual la seva fase es propaga en l'espai. Aquesta és la velocitat a la qual la fase de qualsevol component en freqüència d'una ona es propaga (que pot ser diferent per a cada freqüència). Si prenem una fase en particular de l'ona (per exemple un màxim), aquesta semblarà estar viatjant a aquesta velocitat. La velocitat de fase està donada en termes de la velocitat angular de l'ona ω i del vector d'ona k per la relació:
    $v_{\mathrm {p} }={\frac {\omega }{k}}$
Cal tenir en compte que la velocitat de fase no és necessàriament igual a la velocitat de grup d'una ona, que és la taxa a la qual viatja l'energia emmagatzemada en l'ona.
La velocitat de fase de la radiació electromagnètica pot en certes circumstàncies ser superior a la velocitat de la llum en el buit, però això no implica que hagi transmissió d'energia per sobre d'aquesta velocitat.

## Vegeu també

* Dispersió (física)
# Roberto Visentini

Roberto Visentini (Gardone Riviera, 2 de juliol de 1957) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1978 i 1990.
En el seu palmarès destaca la victòria final al Giro d'Itàlia de 1986, edició en què s'imposà als seus compatriotes Giuseppe Saronni i Francesco Moser. En aquesta mateixa cursa aconseguí un total de cinc victòries d'etapa i la classificació dels joves el 1978, mentre que a la Volta a Espanya aconseguí dues victòries d'etapa. La Tirrena-Adriàtica de 1983 i dues edicions del Giro del Trentino també destaquen entre les seves victòries.

## Palmarès

* 1975
** Campió del món júnior en ruta
** 1r al Gran Premi Palio del Recioto
* 1978
** 1r de la Classificació dels joves al Giro d'Itàlia
* 1979
** Campió d'Itàlia de persecució
** 1r al Circuit de Faenza
* 1980
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Espanya
* 1981
** 1r al Giro del Trentino
* 1982
** 1r al Trofeu Baracchi (amb Daniel Gisiger)
* 1983
** 1r a la Tirrena-Adriàtica
** 1r a la Ruta d'Or i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1984
** 1r al Giro del Trentino
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa a la Tirrena-Adriàtica
* 1986
** 1r al Giro d'Itàlia i vencedor d'una etapa
** 1r a la Milà-Vignola
* 1987
** Vencedor de 2 etapes del Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1978. 15è de la classificació general. 1r de la Classificació dels joves
* 1979. 10è de la classificació general
* 1980. 9è de la classificació general
* 1981. 6è de la classificació general
* 1983. 2n de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1984. 18è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1985. Abandona
* 1986. 1r de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1987. Abandona. Vencedor de 2 etapes
* 1988. 13è de la classificació general
* 1990. 26è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1984. Abandona (14a etapa)
* 1985. 49è de la classificació general
* 1988. 22è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1980. 15è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes

## Referències

* ↑ «VISENTINI Roberto». [Consulta: 2 febrer 2024].
* ↑ EFE «Roberto Visentini, vencedor del Giro» (en castellà). El País [Madrid], 03-06-1986. ISSN: 1134-6582.
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Roberto VISENTINI» (en italià). [Consulta: 2 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Roberto Visentini a sitiodeciclismo.net
# 138a Brigada Mixta (Exèrcit Popular de la República)

La 138a Brigada Mixta va ser una unitat de l'Exèrcit Popular de la República que va prendre part en la Guerra Civil Espanyola.

## Historial

La unitat va ser creada el maig de 1937 a partir d'elements de la 2a Divisió de l'«Exèrcit de Catalunya», quedant sota el comandament del tinent coronel de la Guàrdia Civil Mauricio García Ezcurra. La brigada va ser assignada a la 33a Divisió, dirigint-se inicialment al front d'Andalusia i, posteriorment, al front de Guadalajara, on va passar la resta de la contesa.
Entre el 5 i el 7 d'abril de 1938 va prendre part en els combats que es van desenvolupar en l'anomenat «Vèrtex Cerro», a la província de Conca, fent front a catorze assalts enemics contra les seves posicions que van deixar greument danyada a la brigada. Uns mesos després, a l'agost, la 138a BM va prendre part en diverses accions que es van desenvolupar als Montes Universales.
Durant la resta de la contesa no va participar en operacions militars de rellevància.

## Comandaments
### Comandants

* Tinent coronel de la Guàrdia Civil Mauricio García Ezcurra;
* Major de milícies Ramón Pastor Llorens;
* Comandant d'infanteria José Ramos Chiva;
* Major de milícies José Ramón Poveda;
* Major de milícies Gabriel Carbajal Alcaide;

### Comissaris

* Modesto Cubas Perna, de la CNT;

### Caps d'Estat Major

* comandant d'infanteria Daniel Porras Gil;
* tinent de milícies Antonio García Manchón;

## Referències

* ↑ González Huix, 1995, p. 171.
* ↑ Engel, 1999.
* ↑ Alpert, 1989, p. 356.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 182.

## Bibliografia

* Alpert, Michael. El ejército republicano en la guerra civil. Siglo XXI Editores, 1989.
* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. ISBN 84-922644-7-0.
* González Huix, Francisco J. El puerto y la mar de Tarragona durante la Guerra Civil, 1936-1939. Institut d'Estudis Tarraconenses «Ramon Berenguer IV», 1995.
# Moble d'oficina

Mobles d'oficina són una categoria de mobles adaptada al treball en oficines. La categoria comprèn mobles comuns, com ara taules i cadires, però adaptats al context professional, així com mobles amb una funció específica: barra de recepció, armaris d'arxius, calaixers, escriptoris, arxius… El maquinari ofimàtic no en forma part, però sí el mobliliari i els accessoris per a rebre impressores, ordinadors, pantalles, cablatge… També conté mobiliari específic, com ara parets de partició, cabines de centres d'atenció telefònica, sales de reunió.
Sobretot per als escriptoris i les cadires, l'ergonomia, la salut i la seguretat antiincendis hi té un paper més important en mobles domèstics. Hi ha normes ISO per exemple per a dispositius per a l'ajust d'alçada de cadires giratòries i butaques o els requisits de disposició i postura de l'estació de treball.
Es fan servir les mateixes primeres matèries, com per a qualsevol mobiliari: fusta, tauler de fibra, acer, alumini, plàstic, teixits. A la primeria del segle xx la placa i els tubs d'acer s'hi va afegir, per la seva funcionalitat. A mitjan segle xx s'hi va afegir el plàstic.

## Referències

* ↑ «DIN 4550 - 1992-05 - Office furniture; self-supporting energized devices for the height adjustment of swivel chairs and armchairs; safety requirements and testing». DIN Media. [Consulta: 28 gener 2025].
* ↑ «ISO 9241-5:2024 Ergonomics of human-system interaction Part 5: Workstation layout and postural requirements» (en anglès). ISO. [Consulta: 28 gener 2025].
# Marco Giovannetti

Marco Giovannetti (Milà, 4 d'abril de 1962) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1985 i 1994. Com a ciclista amateur va guanyar una medalla d'or als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984, celebrats a Los Angeles, en la prova dela 100 km contrarellotge per equips.
L'any 1986, ja com a professional, s'alçaria amb el triomf a la classificació per joves del Giro d'Itàlia, això no obstant, el seu èxit més important arribaria l'any 1990 quan guanyaria la Volta ciclista a Espanya, derrotant contra tot pronòstic als grans favorits com Pedro Delgado, Pello Ruiz Cabestany o Anselmo Fuerte. Aquell mateix any també finalitzaria en tercera posició al Giro d'Itàlia.
També cal destacar una quarta posició a la Volta ciclista a Espanya de 1992, any en què també finalitzaria quart del Giro d'Itàlia.

## Palmarès

* 1982
** 1r al Giro del Casentino
* 1984
** Medalla d'or als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 en la prova de 100 km contrarellotge per equips, amb Marcello Bartalini, Eros Poli i Claudio Vandelli
** 1r al Giro del Casentino
* 1986
** 1r de la Classificació dels joves al Giro d'Itàlia
* 1987
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
** Vencedor de 2 proves del Trofeo dello Scalatore
* 1990
** 1r a la Volta a Espanya
* 1992
** Campió d'Itàlia en ruta
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1986. 8è de la classificació general. 1r de la Classificació dels joves
* 1987. 6è de la classificació general
* 1988. 6è de la classificació general
* 1989. 8è de la classificació general
* 1990. 3r de la classificació general
* 1991. 8è de la classificació general
* 1992. 4t de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1993. 23è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1989. 26è de la classificació general
* 1990. 1r de la classificació general
* 1991. 18è de la classificació general
* 1992. 4t de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1986. Abandona (12a etapa)
* 1990. Abandona (5a etapa)
* 1991. 30è de la classificació general

## Referències

* ↑ «GIOVANNETTI Marco». [Consulta: 28 desembre 2023].
* ↑ «Olympedia – Marco Giovannetti». [Consulta: 28 desembre 2023].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Marco GIOVANNETTI» (en italià). [Consulta: 28 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Marco Giovannetti a sitiodeciclismo.net
# Luci Aureli Cota (cònsol 65 aC)

Luci Aureli Cota (en llatí: Lucius Aurelius Cotta) va ser un magistrat romà. Era fill del tribú de la plebs Luci Aureli Cota i nebot de Gai Aureli Cota i de Marc Aureli Cota.
Va ser pretor l'any 70 aC quan es va aprovar la lex Aurelia judiciaria que va encarregar els judicis a una cort formada per senadors, cavallers i els tribuns de l'erari, que tenia per objectiu principal privar al senat romà del dret exclusiu d'actuar com a jutges, i que altres estaments de l'estat participessin en les funcions judicials.
L'any 65 aC van ser elegits cònsols Publi Corneli Sul·la i Publi Autroni Pet, però Cota i Luci Manli Torquat els acusaren a tots dos del delicte d'ambitus. Els van condemnar i els dos acusadors van ser elegits cònsols en el seu lloc.
No gaire després Autroni Pet va entrar a la primera conjuració de Catilina per matar als cònsols i a molts senadors, conspiració que va ser descoberta i frustrada. L'any 64 aC Cota va ser censor, però juntament amb el seu col·lega va renunciar per l'oposició i les maquinacions dels tribuns de la plebs. L'any 63 aC, després d'haver-se desarticulat la conspiració de Catilina, Cota va proposar al senat una supplicatio per Ciceró, amb el qual sembla que eren amics. Més endavant va ser un dels que va proposar al senat una moció pel retorn de l'orador.
Durant la guerra civil Cota va ser partidari de Juli Cèsar, puix que era parent de la seva mare, Aurèlia. Quan Cèsar va obtenir el triomf total, va córrer el rumor que Cota, que llavors era quindecemvir, proposaria el conferiment a Cèsar del títol de Rex amb la justificació de què els parts, contra els que Cèsar preparava la guerra, només podien ser derrotats per un rei. Aquesta proposta mai es va fer efectiva.
Després de l'assassinat de Cèsar el 44 aC, Cota, ple de desesperació, no va assistir a les sessions del senat i va abandonar la política. Ciceró l'elogia com a persona de considerable talent i gran prudència.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 868.
# Lucinda Brand

Lucinda Brand (Dordrecht, Holanda Meridional, 2 de juliol de 1989) és una ciclista neerlandesa professional des del 2009 i actualment a l'equip Trek-Segafredo (femení). Ha obtingut diverses medalles als Campionats del Món en Contrarellotge per equips i un Campionat del món de ciclocròs. S'ha proclamat dos cops campiona nacional en ruta.

## Palmarès

Ciclisme en carretera
* 2012
** Vencedora d'una etapa al Tour féminin en Limousin
** Vencedora d'una etapa a la Ruta de França
* 2013
** Campiona dels Països Baixos en ruta
* 2014
** 1a a l'Energiewacht Tour i vencedora d'una etapa
** 1a al Gran Premi de Plouay
* 2015
** Campiona dels Països Baixos en ruta
** 1a a l'Open de Suède Vårgårda TTT
** Vencedora d'una etapa a l'Energiewacht Tour
** Vencedora de 2 etapes al Giro d'Itàlia
* 2016
** 1a a la Fletxa d'Erondegem
** 1a al Ladies Tour of Norway i vencedora d'una etapa
** Vencedora d'una etapa al Lotto Belgium Tour
* 2017
** Campiona del món en contrarellotge per equips
** 1a a l'Omloop Het Nieuwsblad
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2019
** Campiona del món en contrarellotge per equips
* 2021
** 1a a la Volta a Turíngia i vencedora de dues etapes
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Ardecha
* 2022
** 1a la Volta a Suïssa i vencedora de dues etapes
* 2023
** 1a al BeNe Ladies Tour i vencedora d'una etapa
* 2024
** 1a a la Dwars door het Hageland
** Vencedora d'etapa a la Volta a Turíngia

### Resultats a les Grans Voltes
#### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2009: 56a posició
* 2010: 35a posició
* 2011: 15a posició
* 2012: 21a posició
* 2013: 32a posició
* 2014: 22a posició
* 2015: 14a posició i vencedora de les 3a i 7a etapa
* 2016: 62a posició
* 2017: 7a posició i vencedora de la 8a etapa
* 2018: 4a posició
* 2019: 6a posició
* 2021: 31a posició i guanyadora de la classificació de la muntanya
* 2022: 17a posició
* 2024: 57a posició

#### Resultats al Tour de França

* 2023: 52a posició
* 2024: 8a posició
Ciclocròs
* 2017-2018
** Campiona dels Països Baixos de ciclocròs
* 2018-2019
** Campiona dels Països Baixos de ciclocròs
* 2020-2021
** Campionat del món de ciclocròs
** 1a a la Copa del món de ciclocròs
* 2021-2022
** Campionats d'Europa de ciclocròs
** 1a a la Copa del món de ciclocròs
* 2023-2024
** Campiona dels Països Baixos de ciclocròs
* 2024-2025
** 1a a la Copa del món de ciclocròs

## Referències

* ↑ «TREK - SEGAFREDO» (en anglès). UCI. [Consulta: 5 novembre 2024].
* ↑ «Lucinda Brand vence en el Campeonato del Mundo de ciclocrós de Ostende» (en castellà). eitb, 30-01-2021. [Consulta: 5 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Lucinda Brand a ProCyclingStats
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
Campions del Món de ciclisme - Contrarellotge per equips mixtos :
2019:  Bouwman, Mollema, van Emden, Brand, Markus, Pieters (NED)
2021:  Arndt, Martin, Walscheid, Brennauer, Klein, Kröger (GER)
2022:  Bissegger, Küng, Schmid, Chabbey, Koller, Reusser (SUI)
2023:  Bissegger, Küng, Schmid, Chabbey, Koller, Reusser (SUI)
2024:  Matthews, O'Connor, Vine, Brown, Chapman, Roseman-Gannon (AUS) :
# XD-Picture Card

La xD-Picture Card és un format propietari de targeta de memòria de Fujifilm i Olympus que les utilitzen per a les seves càmeres de fotos digitals. Actualment se les pot trobar en 8 diferents models: 16MB, 32MB, 64MB, 128MB, 256MB, 512MB, 1GB i 2GB.

## Compatibilitat

En ser una targeta propietària només funciona amb càmeres Olympus i Fujifilm, però pot ser utilitzada per altres dispositius utilitzant adaptadors proveïts pel fabricant, els quals possibiliten el seu ús com a disc USB o que pugui ser connectat a un ordinador portàtil mitjançant un adaptador de targeta PCMCIA.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de xD-Media Arxivat 2006-07-21 a Wayback Machine. (anglès)
# Félix de Llanos y Torriglia

Félix de Llanos y Torriglia (San Fernando (Cadis), 1868 – Madrid, 28 de gener de 1949) fou un polític, escriptor i historiador espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia Espanyola i de la Reial Acadèmia de la Història.

## Biografia

Es llicencià en dret a la Universitat Central de Madrid. Ingressà com a funcionari al Ministeri d'Hisenda d'Espanya, on va ser cap de negociat i lletrat del Banco Hipotecario de España, del que en fou subgovernador el 1923. El 1922 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història i el 1945 de la Reial Acadèmia Espanyola.
Va fer estudis sobre història, especialitzant-se en història política contemporània i biografies de grans personatges històrics. Fou acadèmic corresponent de l'Acadèmia de Ciències de Lisboa i de la Hispanic Society of America. Fou guardonat amb la comanda de l'Orde d'Alfons XII, la gran creu l'Orde de Crist i de l'Orde de la Corona (Bèlgica). També va rebre la Medalla al Mèrit en el Treball.

## Obres

* Cánovas, Silvela y el Código Penal
* Isabel Clara Eugenia, la novia de Europa
* Aclaraciones finales en lo de la Beltraneja
* Catalina de Aragón, reina de Inglaterra
* Cataluña e Irlanda
* De dónde murió Isabel la Católica : errores notorios y dudas que subsisten
* Fiestas hispanobelgas
* Así llegó a reinar Isabel la Católica (Premi Fastenrath, 1927)

## Referències

* ↑ Félix de Llanos, al web de la RAH
* ↑ Gonzalo Pasamar Alzuria, Ignacio Peiró Martín. Diccionario Akal de Historiadores españoles contemporáneos. Editorial Akal, 2002, p.357.

## Enllaços externs

* Félix de Llanos Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine. a Cervantes Virtual