OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alessandro De Marchi

Alessandro De Marchi (San Daniele del Friuli, Udine, Friül - Venècia Júlia, 19 de maig de 1986) és un ciclista italià, professional des del 2010. Combina el ciclisme en pista, modalitat en la qual ha aconseguit diversos campionats nacionals, amb la carretera. Actualment corre a l'equip Team Jayco AlUla.
En carretera destaquen tres victòries d'etapa a la Volta a Espanya i el Premi de la Combativitat del Tour de França de 2014.

## Palmarès en ruta

* 2007
** 1r al Trofeu Marlene-Bracciale Cronoman
** Vencedor d'una etapa al Giro Ciclistico Pesche Nettarine de Romagna
* 2008
** 1r al Gran Premi Folignano
** 1r al Trofeu Ciutat de Conegliano
* 2009
** 1r al Gran Premi Ciutat de Verona
** 1r al Giro a la Província de Biella
* 2013
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné
* 2014
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
** Vencedor del Premi de la Combativitat al Tour de França
* 2015
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 2018
** 1r al Giro de l'Emília
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 2021
** 1r a la Tre Valli Varesine
* 2024
** Vencedor d'una etapa al Tour dels Alps

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2011. 109è de la classificació general
* 2012. 98è de la classificació general
* 2016. 93è de la classificació general
* 2018. 65è de la classificació general
* 2021. Abandona (12a etapa)
* 2022. 92è de la classificació general
* 2023. 38è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2013. 71è de la classificació general
* 2014. 52è de la classificació general. Premi de la Combativitat
* 2017. 99è de la classificació general
* 2019. Abandona (9a etapa)
* 2020. 100è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2014. 67è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2015. 78è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2017. 70è de la classificació general
* 2018. 76è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2022. 103è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 2007
** Campió d'Itàlia de persecució per equips, amb Claudio Cucinotta, Giairo Ermeti i Matteo Montaguti
* 2010
** Campió d'Itàlia de persecució individual
** Campió d'Itàlia de persecució per equips, amb Alex Buttazzoni, Angelo Ciccone i Marco Coledan
* 2011
** Campió d'Itàlia de persecució per equips, amb Omar Bertazzo, Giairo Ermeti i Filippo Fortin
* 2012
** Campió d'Itàlia de persecució per equips, amb Alex Buttazzoni, Angelo Ciccone i Elia Viviani

## Referències

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa i biografia a museociclismo.it (italià)
* Alessandro De Marchi a ProCyclingStats
# Akregator

Akregator és una aplicació lliure de KDE. Suporta RSS i Atom. Les fonts es poden classificar per categories, de manera que pots veure totes les fonts de KDE en una categoria i les de Gnome en una altra. També té una potent cerca incremental.
L'Akregator es pot configurar perquè revisi les fonts en uns intervals regulars. L'usuari pot manualment demanar l'agafada de totes les fonts, individualment o les d'una categoria. Suporta icones i integra el motor KHTML per tal d'usar pestanyes i llegir les fonts sense sortir de l'aplicació. També es poden crear navegadors externs.
Akregator forma part de KDE i s'inclou dins del mòdul kdepim.

## Referències

* ↑ Albert, Jose. «Conociendo las aplicaciones de KDE con Discover – Parte 5». Ubunlog, 02-12-2022. [Consulta: 12 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Lloc web d'Akregator
* Sourceforge del projecte
# Suõmmkar

Suõmmkar és un grup de música finlandès-sami que canta en sami skolt. Son la primera banda que combina la música tradicional sami skolt amb música popular contemporània.

## Trajectòria

El grup es va formar el 2016 pel les vocalistes i compositores samis skolt Hanna-Maaria Kiprianoff i Anna Lumikivi, i el músic i musicòleg finlandès Marko Jouste, amb l'objectiu de revitalitzar i alhora modernitzar els leuʹdds, que son la versió sami skolt del joik.
El 2018 van publicar el primer àlbum Suõmmkar, en que es canten leuʹdds de manera tradicional (a cappella) o adaptats amb acompanyament instrumental, i també noves composicions de Lumikivi. Publicat 11 anys després del darrer disc de Tiina Sanila, és un dels pocs àlbums de música en llengua sami skolt que s'han publicat els darrers 30 anys. El 2020 el grup rebre la beca de suport del parlament sami de Finlàndia per gravar el segon disc.

## Integrants

* Anna Lumikivi - leuʹdd, veu
* Hanna-Maaria Kiprianoff - leuʹdd, veu
* Marko Jouste - mandolina, guitarra barroca
* Pessi Jouste - violí
* Ari Isotalo / Elias Nieminen - percussió

## Àlbums

* 2018 Suõmmkar

### Senzills

* 2021 Ǩeäʹdǧǧ

## Referències

* 1 2 3 «Suõmmkar». web de globalmusic. Arxivat de l'original el 13 de novembre 2020. [Consulta: 7 novembre 2020].
* 1 2 3 Wesslin, Sara «Pääʹljes sääʹmǩiõl mättjummšest maaddârääiʹji leeuʹdid – Suõmmkar alttii ođđ äiʹǧǧpââʹj nuõrttsääʹmǩiõllsaž musikkmaaiʹlmest». yle.fi, 24-08-2018 [Consulta: 22 novembre 2020].
* ↑ Nisula, Katri «Suõmmkar elvyttää häviämässä olevaa lauluperinnettä». Sveriges radio, 18-07-2016 [Consulta: 22 novembre 2020].
* 1 2 «TYÖRYHMÄ ESITTELYSSÄ: ANNA LUMIKIVI». Karjalasta kolttien maille, 23-09-2020 [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ «Suõmmkar – Suõmmkar». Discogs. [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ Lehtola, Jorma «Saamen kielet puhkesivat laulamaan merkkivuoden kunniaksi». Apu, 28-08-2018 [Consulta: 22 novembre 2020].
* ↑ Paltto, Anni-Saara «Sámedikki kulturmearreruđat 2020 leat almmustahtton – geahča namaid dáppe». yle.fi, 28-01-2020 [Consulta: 22 novembre 2020].
# Richard Farnsworth

Richard W. Farnsworth (Los Angeles, Califòrnia, 1 de setembre de 1920 – Lincoln, Nou Mèxic, 6 d'octubre de 2000) va ser un actor estatunidenc.

## Carrera

Abans d'iniciar la seva carrera com a actor era especialista, especialment en els anys seixanta. Encara que sempre ha estat un actor de segona fila va ser nominat per l'Oscar al millor actor secundari el 1979 amb Arriba un genet. Apareix en la pel·lícula de Rob Reiner Misery i la minisèrie canadenca Anne of Green Gables on va interpretar el paper de Matthew Cuthbert.
Farnsworth té una estrella al Passeig de la Fama de Hollywood el 1560 de Vine Street.
Es va fer famós pel públic en general el 1999 per l'actuació commovedora en la pel·lícula de David Lynch Una història de debò, que va rebre una nominació a l'Oscar al millor actor.

## Mort

A principis dels anys noranta se li va diagnosticar càncer de pròstata. Abans de la pel·lícula Una història de debò se li va diagnosticar un càncer d'ossos en fase terminal. Va interpretar aquesta pel·lícula amb gran patiment.
Es va suïcidar el 2000 un any després de l'estrena de la pel·lícula, a l'edat de 80 anys, disparant-se un tret a l'interior del seu ranxo a Lincoln, Nou Mèxic. Va ser enterrat amb la seva dona Margaret Hill, que va morir el 1985 a Los Angeles.

## Filmografia

* A Day at the Races de Sam Wood (1937)
* The Adventures of Marco Polo, dirigida per Archie Maig (1938)
* Gunga Din de George Stevens (1939)
* Allò que el vent s'endugué, dirigida per Victor Fleming (1939)
* Això és l'exèrcit (This Is the Army), dirigida per Michael Curtiz (1943)
* Riu Vermell (Red River), dirigida per Howard Hawks (1948)
* El gran goril·la (Mighty Joe Young), dirigida per Ernest B. Schoedsack (1949)
* Arena, dirigida per Richard Fleischer (1953)
* Monte Walsh (1970)
* The Life and Times of Judge Roy Bean, dirigida per John Huston (1972)
* Els cowboys (1972)
* Un autre homme, une autre chance de Claude Lelouch 1977
* Arriba un genet (Comes a Horseman) (1978)
* Resurrection, dirigida per Daniel Petrie (1980)
* El millor (The Natural) (1984)
* Into the Night (1985)
* Anne of Green Gables (1985) - Sèrie de televisió
* Misery, dirigida per Rob Reiner (1990)
* The Two Jakes (1990)
* Havana (1990)
* Highway to Hell (1991)
* La fugida (The Getaway) (1994)
* The Straight Story (1999)

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1979: Oscar al millor actor secundari per Arriba un genet
* 1984: Globus d'Or al millor actor dramàtic per The Grey Fox
* 1986: Globus d'Or al millor actor secundari en minisèrie o telefilm per Chase
* 2000: Oscar al millor actor per Una història de debò
* 2000: Globus d'Or al millor actor dramàtic per Una història de debò
# Antonella Bellutti

Antonella Bellutti (Bozen, Trentino - Alto Adige, 7 de novembre de 1968) és una ciclista italiana, ja retirada.
Especialitzada en el ciclisme en pista, concretament en la persecució. Del seu palmarès destaca, sobretot, les dues medalles d'or olímpiques. El 1996 en Persecució individual, i el 2000 en Puntuació. El 2002 va participar en els Jocs Olímpics d'hivern a la prova de Bobs a 2 on va acabar 7a.

## Palmarès en pista

* 1994
** Campiona d'Itàlia en Persecució
* 1995
** Campiona d'Itàlia en Persecució
** Campiona d'Itàlia en 500 m.
* 1996
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de 1996 en Persecució
** Campiona d'Itàlia en Persecució
** Campiona d'Itàlia en 500 m.
* 1997
** Campiona d'Europa en Òmnium Endurance
** Campiona d'Itàlia en Persecució
** Campiona d'Itàlia en 500 m.
** Campiona d'Itàlia en Puntuació
** Campiona d'Itàlia en Velocitat
* 1998
** Campiona d'Itàlia en Persecució
** Campiona d'Itàlia en 500 m.
* 1999
** Campiona d'Itàlia en 500 m.
** Campiona d'Itàlia en Puntuació
* 2000
** Medalla d'or als Jocs Olímpics del 2000 en Puntuació
** Campiona d'Itàlia en Persecució
** Campiona d'Itàlia en 500 m.
** Campiona d'Itàlia en Velocitat

### Resultats a la Copa del Món

* 1995
** 1a a Manchester, en Persecució
* 1996
** 1a a Cali i Atenes, en Persecució
** 1a a Cali, en 500 m.
* 1997
** 1a a Cali, Fiorenzuola d'Arda, Quartu Sant'Elena i Adelaida en Persecució
** 1a a Cali, Quartu Sant'Elena i Atenes en Puntuació
* 1998
** 1a a Cali, en Puntuació
** 1a a Cali, en Persecució
* 1999
** 1r a la Classificació general, en Puntuació
* 2000
** 1r a la Classificació general i a la prova de Ciutat de Mèxic, en Persecució
** 1r a la Classificació general, en Puntuació

## Palmarès en ruta

* 1997
** Vencedora d'una etapa al Giro del Trentino
* 1998
** Vencedora d'una etapa al Giro del Trentino
** Vencedora d'una etapa al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini

## Referències

* ↑ «Antonella Bellutti». Enciclopedia Treccani. Roma: Istituto della Enciclopedia Italiana.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Club de Foot-ball Tipografía Nacional

El Club de Foot-ball Tipografía Nacional fou un club guatemalenc de futbol de la ciutat de Guatemala.

## Història

Fou un dels clubs més destacats del futbol guatemalenc del segle XX pel que fa a títols assolits. Va ser fundat el 1924 per l'empresa nacional d'impressió Tipografía Nacional. Ingressà a la Lliga Capitalina el 1928, campionat que guanyà en tres ocasions entre 1938 i 1940. També guanyà tres lligues nacionals entre 1943 i 1953. El 1981, en finalitzar darrer a primera divisió, descendí a la divisió B (la segona categoria). Dues temporades més tard retornà a primera (Liga Mayor) però tornà a descendir la temporada 1992-93; en grau mesura per la falta de suport financer. Seguí perdent categories fins a desaparèixer definitivament el 2002.

## Palmarès

* Lliga guatemalenca de futbol: 3
** 1943, 1944-45, 1952-53
* Lliga Capitalina: 3
** 1938, 1939, 1940

## Referències

* ↑ (castellà) «"Al rescate de Tipografía Nacional"». Diario La Hora. Arxivat de l'original el 2004-03-16. [Consulta: 22 febrer 2007].
* ↑ Source: http://www.prensalibre.com.gt/pl/2007/diciembre/30/PDFs/PLMT30122007.PDF Arxivat 2021-01-25 a Wayback Machine.
* ↑ «Guatemala - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 1r octubre 2011].
# Rius de Menerbés

Rius de Menerbés (en francès i oficial Rieux-Minervois) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude. L'1 de gener del 2022 tenia 1.966 habitants.

## Referències

* ↑ De Palmas, J.-P.; Lavaud, C. «Population de référence au 1er janvier 2022 : 6 080 731 habitants en Occitanie» (en francès), 19 desembre 2024. [Consulta: 1 febrer 2025].
# Biblioteca Nacional Central de Florència

La Biblioteca Nacional Central de Florència, oficialment i en italià Biblioteca Nazionale Centrale di Firenze és un biblioteca pública nacional i una de les dues biblioteques centrals d'Itàlia, juntament amb la Biblioteca Nacional Central de Roma. Es troba a Florència.

## Història

La biblioteca va ser fundada el 1714 quan Antonio Magliabecchi, un famós erudit italià, va llegar la seva col·lecció completa de llibres, que abasta aproximadament 30.000 volums, a la ciutat de Florència. Des de 1743 cal que una còpia de cada obra publicada a la Toscana se cedeixi a la biblioteca. Originalment coneguda com la Magliabechiana , la biblioteca es va obrir al públic el 1747. Les seves propietats es combinen amb les de la Biblioteca Palatina, el 1861, i el 1885, la biblioteca va ser rebatejada com la Biblioteca Nacional Central de Florència, o BNCF. Des de 1870, la biblioteca ha recollit les còpies de totes les publicacions italianes. Des de 1935, les col·leccions són allotjades en un edifici dissenyat per César Bazzaniu i Vincenzo Mazzei, situat al llarg del riu Arno de Santa Creu. Abans d'això, es trobaven en diverses sales que actualment pertanyen a la Galeria dels Uffizi.
El Sistema Nacional de Biblioteques (SBN), situat al BNCF, és responsable de l'automatització dels serveis de biblioteca i de la indexació de les explotacions nacionals.
El seu fons bibliogràfic consta de més de cinc milions de volums, entre manuscrits, incunables, mapes, partitures musicals i documents autògrafs.
Una gran inundació del riu Arno el 1966 va danyar gairebé un terç dels fons de la biblioteca, especialment, les seves publicacions periòdiques i col·leccions Magliabechi i Palatina. El Centre de Restauració es va establir posteriorment, al qual s'atribueix la recuperació de molts objectes de valor incalculable. No obstant això, encara queda molta feina per fer, i alguns articles s'han perdut definitivament.

## Referències

* ↑ «florencia.es». [Consulta: 23 novembre 2012].
* ↑ «elmundo.es». [Consulta: 5 juny 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Presa de Senterada

La presa de Senterada és un assut de captació d'aigües ubicat al riu Flamisell per abastir aigua per a la Central Hidràulica de la Pobla de Segur. La presa està situada al terme municipal de Senterada, al Pallars Jussà, dins del territori del poble de Senterada. La seva altitud és de 711 metres, i és a menys d'un quilòmetre al sud de Senterada, a tocar de la carretera N-260.
La presa de Senterada, construïda durant els anys 1919 i 1920, forma part del conjunt de la Central Hidràulica de la Pobla de Segur, i fou el primer projecte hidroelèctric de la Sociedad Productora de Fuerzas Motrices. Actualment la concessió d'ús d'aquest tram del Flamisell és a nom d'Hidrodata.
La funció de la presa és alimentar el canal de derivació amb aigua en condicions de ser turbinada per a la Central Hidràulica de la Pobla de Segur. Això s'assoleix mitjançant un procés en el que l'aigua passa a través d'unes comportes amb unes reixes que impedeixen l'entrada d'elements flotants, per seguidament conduir-la a un depòsit regulador de 1.200 metres cúbics on les graves i sorres en suspensió precipiten. A partir d'aquest dipòsit l'aigua cau per decantació a l'inici del canal de derivació soterrat de 8.660 metres de longitud que porta l'aigua a la cambra de càrrega de la central de la Pobla de Segur. En el seu recorregut es van excavar dotze túnels, el més llarg dels quals té 300 metres. El canal està cobert en aquelles parts que va en trinxera, i el pas sobre els barrancs es fa mitjançant aqüeductes com és el cas del Pont del Canal en el Barranc de Sant Joan.
La capacitat d'embassament és de 0,12 hectòmetres cúbics; la presa està formada per un mur transversal al riu que té 26,5 metres de longitud i una alçada sobre la llera del riu de 3,7 metres. La captació d'aigua es du a terme mitjançant 3 comportes de 3 metres d'ample, protegides per un reixat per impedir l'entrada d'elements flotants.
Per evitar erosions en el terreny provocats per l'aigua que cau pel sobreeixidor, a la base de la presa s'hi van col·locar prismes de cement amb la missió de dissipar l'energia de l'aigua provocant un augment de la turbulència.
La presa de Senterada és un exemple en funcionament dels sistemes de captació d'aigua pel proveïment d'aigua de les centrals hidràuliques amb poc cabal i gran alçada, els denominats salts hidroelèctrics.

## Referències

* ↑ Galí, Josep «Los grandes aprovechamientos hidráulicos de la Sociedad Productora de Fuerzas Motrices» (pdf) (en castellà). Técnica. Associació d'enginyers industrials de Barcelona. [Barcelona], número 39, març 1922, pàgines 66-67 [Consulta: 28 octubre 2019].

## Bibliografia

* «Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. Presa de Senterada». [Consulta: 29 octubre 2019].
* La producció Hidràulica al Pirineu (pdf). Universitat de Lleida, 2011 [Consulta: 29 octubre 2019].
# Henry Larsen

«Henry Larsen» té aquests significats:
* Henry Larsen (explorador) (1899–1964), explorador de l'Àrtida
* Henry Larsen (remer noruec) (1891-1969). Remer noruec, medallista als Jocs de 1920
* Henry Larsen (remer danès) (1916–2002). Remer danès, medallista als Jocs de 1948
* Henry Kristian Larsen (1914–1986), jugador d'hoquei sobre gel danès
* Henry Louis Larsen (1890–1962), General de la Marina dels Estats Units i Governador de Guam
# Andrea Collinelli

Andrea Collinelli (Ravenna, Emília-Romanya, 2 de juliol de 1969) és un ciclista italià, ja retirat, que va competir a finals del segle XX. Destacà especialment en el ciclisme en pista, on aconseguí els majors èxits.
El 1996 va prendre part als Jocs Olímpics d'Estiu d'Atlanta, on guanyà la medalla d'or en la prova de persecució individual del programa de ciclisme. També guanyà dues medalles d'or, dues de plata i dues de bronze al Campionat del món de ciclisme en pista. El 2000 havia de participar en els Jocs Olímpics de Sydney, però va donar positiu en un control antidopatge realitzat durant els campionats nacionals.

## Palmarès en pista

* 1996
** Medalla d'or als Jocs Olímpics d'Atlanta en Persecució individual
** Campió del Món en Persecució per equips (amb Adler Capelli, Cristiano Citton i Mauro Trentini)
* 1997
** Campió del Món en Persecució per equips (amb Adler Capelli, Cristiano Citton i Mario Benetton)
** 1r als Sis dies de Bassano del Grappa (amb Cristiano Citton)
* 1998
** 1r als Sis dies de Grenoble (amb Adriano Baffi)
* 1999
** 1r als Sis dies de Grenoble (amb Adriano Baffi)
** 1r als Sis dies de Fiorenzuola d'Arda (amb Mario Cipollini)
* 2000
** Campió d'Itàlia de Madison (amb Silvio Martinello)
** 1r als Sis dies de Fiorenzuola d'Arda (amb Silvio Martinello)

### Resultats a la Copa del Món

* 1995
** 1r a Manchester, en Persecució
* 1996
** 1r a Cottbus, en Persecució
* 1997
** 1r a Fiorenzuola d'Arda, en Persecució
* 1998
** 1r a Berlín, en Madison
** 1r a Hyères, en Persecució per equips
* 2000
** 1r a Ciutat de Mèxic i Torí, en Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 1997
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
** Vencedor d'una etapa del Circuit des Mines

## Referències

* ↑ «COLLINELLI Andrea». [Consulta: 31 desembre 2022].
* 1 2 «Olympedia – Andrea Collinelli». [Consulta: 31 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Andrea COLLINELLI» (en italià). [Consulta: 31 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl Arxivat 2014-08-09 a Wayback Machine.
# Cofidis (ciclisme femení)

L'equip de ciclisme femení Cofidis és un equip de ciclisme femení francès establert el 2021. És de categoria UCI Women's ProTeam, la segona divisió del ciclisme femení. És la secció femenina de l'equip homònim masculí.

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
La taula següent mostra el rànquing de l'equip a la UCI World Tour femení, així com la seva millor ciclista en el rànquing individual.

## Composició de l'equip

2025 :
2024 :
2023 :
2022 :

## Notes i referències

* ↑ «Cofidis dévoile son équipe féminine pour 2022» (en francès). [L'Équipe], 02-01-2024. [Consulta: 21 setembre 2021].
* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Vegeu també

* Cofidis
# Arzens

Arzens és un municipi francès de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude. L'1 de gener del 2022 tenia 1.196 habitants.

## Referències

* ↑ De Palmas, J.-P.; Lavaud, C. «Population de référence au 1er janvier 2022 : 6 080 731 habitants en Occitanie» (en francès), 19 desembre 2024. [Consulta: 1 febrer 2025].
# Ramon Franch Baiges

Ramon Franch Baiges (Cambrils, 22 d'abril de 1930 - Cambrils, 28 de febrer de 1988) va ser un agricultor i polític català, diputat al Parlament de Catalunya.

## Biografia

Va treballar com a agricultor i tenia la seva pròpia empresa agrària. Va ser president (durant 12 anys) i vicepresident de la Cambra Agrària de Cambrils, i durant vuit anys vocal de la junta rectora de la Cooperativa Agrària de Cambrils, vocal durant quatre anys de la Unió de Federacions Agràries d'Espanya, vocal de la Cambra Agrària Provincial i president de la Unió de Sindicats Agraris de Catalunya-Joves Agricultors.
A les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980 fou elegit diputat per la circumscripció de Tarragona dins les llistes de Centristes de Catalunya-UCD. Dins del Parlament de Catalunya fou president de la comissió d'investigació sobre el conjunt d'actuacions del Consell Executiu en relació amb l'empresa Rània, SA. No es va presentar a les eleccions de 1984.
Va morir a Cambrils el 28 de febrer de 1988.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la I Legislatura p. 65
* ↑ Diari de Tarragona, 03-03-1988.
* ↑ Revista Cambrils, 3-1988, pàg. 15.
# Llista de topònims de Vilanova de la Ribera

Llista de topònims (noms propis de lloc) de Vilanova de la Ribera (Rosselló).
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## cementiri

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | cementiri nou de Vilanova de la Ribera | Vilanova de la Ribera | cementiri | | 42° 41′ 42″ N, 2° 48′ 33″ E﻿ / ﻿42.695°N,2.8091°E﻿ / 42.695; 2.8091 | | | |
| | cementiri vell de Vilanova de la Ribera | Vilanova de la Ribera | cementiri | | 42° 41′ 41″ N, 2° 48′ 33″ E﻿ / ﻿42.6946°N,2.8093°E﻿ / 42.6946; 2.8093 | | | |

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Commons (més fotos) |
| Manadell | Calce Pesillà de la Ribera Vilanova de la Ribera Bao | curs d'aigua | Desemboca: Tet Llarg: 6.3km | 42° 43′ 19″ N, 2° 46′ 12″ E﻿ / ﻿42.721944444444446°N,2.77°E﻿ / 42.721944444444446; 2.77 42° 41′ 20″ N, 2° 48′ 54″ E﻿ / ﻿42.68888888888889°N,2.815°E﻿ / 42.68888888888889; 2.815 | |
| Sant Joan Evangelista de Vilanova de la Ribera | Vilanova de la Ribera | església | Dedicat a: Joan Evangelista | 42° 41′ 38″ N, 2° 48′ 11″ E﻿ / ﻿42.693779°N,2.803°E﻿ / 42.693779; 2.803 57.9 msnm | Église Saint-Jean-l'Évangéliste de Villeneuve-la-Rivière |
| Serrat del Jutge | Baixàs Vilanova de la Ribera | serra | | 42° 43′ 19″ N, 2° 47′ 48″ E﻿ / ﻿42.721839°N,2.79661°E﻿ / 42.721839; 2.79661 | |
| Tet | Pirineus Orientals | riu | Desemboca: mar Mediterrània Llarg: 115.8km Conca: 1369km² | 42° 42′ 48″ N, 3° 02′ 23″ E﻿ / ﻿42.713333333333°N,3.0397222222222°E﻿ / 42.713333333333; 3.0397222222222 | Têt |
| casa de la vila de Vilanova de la Ribera | Vilanova de la Ribera | instal·lació Ús: seu del govern local | | 42° 41′ 35″ N, 2° 48′ 04″ E﻿ / ﻿42.6929859775075°N,2.80105822116808°E﻿ / 42.6929859775075; 2.80105822116808 fr:AV DU CANIGOU, 66610 VILLENEUVE-LA-RIVIERE | Town hall of Villeneuve-la-Rivière |