OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bad Oeynhausen

Bad Oeynhausen és una ciutat balneari dins el districte Minden-Lübbecke de Rin del Nord-Westfàlia, Alemanya. Té 48.666 habitants (2010).

## Geografia

Bad Oeynhausen és a la riba del riu Weser. S'hi troba el brollador d'aigua salada amb més gas carbònic del món, es diu Jordan Sprudel (o la Jordansprudel). En dies en calma el brollador emergeix fins a 40 metres d'alt. Es creu que aquesta aigua té propietats medicinals.

## Història

A la vila de Bergkirchen, que pertany a Bad Oeynhausen, hi va haver un santuari en època precristiana. L'any 753 Pipí el Breu, s'aturà a un lloc que en deien Rimiae i, per tant, Rehme s'accepta que és la part més antiga de la població.
A partir de l'arribada del ferrocarril, el 1849, es va iniciar l'activitat dels balnearis de la zona. Després de la Segona Guerra Mundial aquesta ciutat va ser la seu de la zona d'ocupació britànica d'Alemanya i era el quarter general de l'Exèrcit Britànic al Rin. La ciutat va tornar a ser controlada localment el 1954.

## Referències

* ↑ «Bevölkerung im Regierungsbezirk Detmold». it.nrw. Arxivat de l'original el 2010-03-25. [Consulta: 21 abril 2010]. (alemany)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (alemany)
* «Oeynhausen». A: Encyclopædia Britannica (en anglès). 11a ed, 1911.
# Cristina Tàrrega

Cristina Tárrega (València, 1967) és una periodista valenciana.
Va estudiar periodisme i va començar a treballar a la ràdio. Està casada amb el futbolista Mami Quevedo i tenen un fill.

## Ràdio

* Radio Intercontinental
* Cadena 40 Principales
* Onda Cero
* Cadena Dial, La caña que llevas dentro (1994)
* Cadena SER, El gusto es mío.

## TV

* 1995: Programa taurí de Canal +
* 1995: En casa con Rafaella amb Raffaella Carrà, Telecinco
* 1997-1999: Sola en la ciudad, Telemadrid
* 1999: Cristina, amiga mía, Antena 3
* 1999: Los comunes, dirigit per Jesús Hermida, Antena 3
* 1999: Póker de damas, com a tertuliana, Antena 3
* 1999: Crónicas marcianas, com a tertuliana, Telecinco
* 2000: Hablemos claro, Canal Sur
* 2000: Qué calor, Canal Sur
* 2000-2001: Debat Obert, Canal 9
* 2003: Día a día, dirigit per María Teresa Campos, Telecinco
* 2003: Mirando al mar, Antena 3
* 2004: Cada día, per María Teresa Campos, Antena 3
* 2005: Vive la vida, Telemadrid
* 2006-2008: Territorio Comanche, Telemadrid
* 2007-2008: Gent de Tàrrega, Canal 9

## Films

* Torrente 2: Misión en Marbella, de Santiago Segura, 2001

## External lnks

* Cristina Tàrrega in the IMDB
# Trespol

El trespol pot designar diverses parts d'un edifici:
* El paviment o terra d'una estança, d'una planta d'un edifici.
* El sostre d'una estança.
* Cavitat delimitada pel sostre del pis superior d'un habitatge i la teulada: golfa.
* Part superior d'un habitatge, a l'aire lliure, destinat normalment a estendre-hi la roba per a eixugar-la o assolellar-la: terrat.
* Coberta vegetal d'una cabana o edificació rústica.
# Saint-Sébastien-sur-Loire

Saint-Sébastien-sur-Loire és un municipi francès, situat al departament del Loira Atlàntic i a la regió del País del Loira. L'any 2006 tenia 24.508 habitants. Limita amb els Nantes, Basse-Goulaine i Vertou.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 |
| 11.830 | 14.159 | 17.326 | 17.805 | 22.202 | 25.223 | 24.508 | 25.293 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1790 - 1791 | François de Lyrot | - | - |
| 1791 - 1792 | Sébastien Corgnet | - | - |
| 1792 - 1800 | Guillaume Perraud | - | - |
| 1800 - 1803 | Nicolas Viaud | - | - |
| 1803 - 1825 | Herbert Pradeland | - | - |
| 1825 - 1828 | Henri Gullman | - | - |
| 1828 - 1831 | André Trouchy | - | - |
| 1831 - 1859 | Fleurus Petitpierre | - | - |
| 1859 - 1865 | Pierre Pouré | - | - |
| 1865 - 1871 | Louis Mérot | - | - |
| 1871 - 1874 | Henri Cafin-Ménard | - | - |
| 1874 - 1888 | Louis Mérot | - | - |
| 1888 - 1912 | Henri Mérot | - | - |
| 1912 - 1938 | Armand Duez | AD | Diputat de Loire-Inférieure, 3e circumscripció de Nantes |
| 1938 - 1945 | Francis Charron | - | - |
| 1945 - 1947 | Aimée Verbe | - | - |
| 1947 - 1953 | Constant Piveteau | - | - |
| 1953 - 1983 | Marcellin Verbe | DVG | Conseller general (cantó de Nantes-10) |
| 1983 - 1991 | Yves Laurent | PS | Conseller general (cantó de Nantes-10) |
| 1991 - 1995 | Martine Laurent | PS | Conseller general (cantó de Nantes-10) |
| 1995 - | Joël Guerriau | DVD | Conseller general (cantó de Nantes-10) |

## Galeria d'imatges

* Grand Jaunaie
* Illa d'Héron
* Estació d'Anjou
# Bancada

La bancada és una peça generalment metàl·lica que fa de suport a un conjunt d'elements, ja siguin mecànics o elèctrics.
En les màquina eina la bancada realitza dues funcions principals. La primera és suportar la resta d'elements que conformaran la màquina, i alhora donar rigidesa al conjunt. En segon lloc, caldrà que absorbeixi les vibracions generades pel procés, i que no es volen transmetre a terra.

## Materials

Per poder realitzar aquestes funcions, cal que sigui un element resistent i rígid, ja que generalment aguantarà esforços considerables. Per aquest motiu hi ha diferents materials a utilitzar en la seva construcció. Les bancades fabricades d'una sola peça són de fosa. Els avantatges que aporta són la fabricació per emmotllament, l'esmorteïment de les vibracions i la gran variabilitat de formes que es poden crear. El desavantatge principal és la gran quantitat de material a utilitzar i sobretot el cost que comporta fer els motlles de grans dimensions requerits per tirades curtes o per maquinària a mida. Per aquests motius també s'està tendint a la fabricació de bancades mitjançant xapa soldada d'uns 3 o 5 mil·límetres. De les seves característiques cal destacar la major rigidesa, la utilització menys material en la seva fabricació i la possibilitat d'adaptar-se millor a geometries més complexes. Com a contrapartida es pot dir que en ser més rígides no absorbeixen tan bé les vibracions com les de fosa i s'han de disposar de sistemes més complexos d'esmorteïment per no transmetre-les a terra. Últimament també es tendeix a l'ús d'estructura tubular, per tal d'aconseguir un disseny més robust, però molt lleuger i molt adaptable als requeriments geomètrics de la màquina.

## Requeriments

A l'hora de dimensionar una bancada cal tenir en compte els següents requisits:
* El pes dels elements a suportar, i el seu desplaçament
* Disposició i subjecció de les guies que s'utilitzaran
* Fixacions o forats que caldrà realitzar sobre la bancada
Els elements característics que es munten sobre la bancada són les guies. Aquest elements permeten el desplaçament dels elements mòbils, que en el cas d'un torn, són el carro porta-eines i el capçal mòbil.
Les guies antigament es fabricaven amb la mateixa colada que la bancada i, per tant, eren de fosa, però eren poc residents al desgast. Per aquest motiu s'utilitzen les d'acer trempat o de grafit esferoïdal, i es fixen a la bancada posteriorment.

## Bibliografia

* Nikolaev, Anatoli. Máquinas Herramientas, Tomo III. Editorial Pueblo y Educación, 1985.
# Saint-Étienne-de-Montluc

Saint-Étienne-de-Montluc (en bretó Sant-Stefan-Brengoloù, en gal·ló Saint-Étienne-de-Montluc) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 6.587 habitants. Limita amb els municipis de Vigneux-de-Bretagne, Couëron, Le Pellerin i Cordemais.

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 4 293 | 4 118 | 4 354 | 4 388 | 4 348 | - | 4 540 | 4 714 | 4 778 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 4 723 | 4 783 | 4 874 | 4 760 | 4 739 | 4 516 | 4 417 | 4 322 | 4 314 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 4 174 | 4 170 | 4 218 | 3 756 | 3 748 | 3 658 | 3 629 | 3 852 | 3 712 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 3 520 | 3 595 | 3 900 | 5 018 | 5 759 | 6 231 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| -1995 | Jean Redor | Divers droite |
| 1995- | Marcel Huou | Divers droite |

## Galeria d'imatges

* L'estació
* L'ajuntament
* Campanar de l'església Saint-Étienne
# Kadambes de Bayalnadu

Els kadambes de Bayalnadu o Bayalnad foren una branca de la dinastia Kadamba que va governar el districte de Wayanad (Bayalnadu) de la meitat del segle xi a la meitat del segle xii, com una dinastia feudatària.
Al segle xi els Gangues van perdre el Bayalnadu a mans dels Kadambes, uns feudataris del nord de Canara. Wayanad en aquell moment estava dividida en dues parts - Bira Bayalnad i Chagi Bayalnad. Una de les inscripcions a Mysore (al·ludint potser a la bellesa del país, que va atreure estrangers) parla del doble Bayalnad. La dinastia kadamba de Bayalnad va sorgir aleshores sota el seu cap Raviyammarasa amb Kirttipura al Punnad com la seva capital. Kanthirava (vers 1090) es descriu en una inscripció com a governant del Chagi-Bayalnad. Iravi-Challamma (1108) era governant del Bira-Bayalnad. vers el 1104 Vishnuvardhana Hoysala (vers 1104-1150) va envair Bayalnad però no el devia ocupar perquè el 1138 apareix governat pel rei kadamba Mukkanna.
El 1155 el general Bokkimayya o Bokkana del rei Narasimha I Hoysala (1152-1173) va sotmetre Tulu Nadu, Kongalva, Changalva i Bayalnadu. El 1161 va derrotar els kadambes a Bankapura el que va permetre al kalachuri Bijjala II que el 1157 s'havia independitzat dels Chalukya de Kalyani, prendre el poder a Banavasi.

## Referències

* ↑ The Kadamba Kula, A History of Ancient and Mediaeval Karnataka, By George M. Moraes, BX Furtado & sons, Bombay, 1931.
* ↑ «The Kadamba Kula». Internet Archive.
* ↑ Francis, Walter. Madras District Gazetteers: The Nilgiris. 1. New Delhi: Asian Educational Services, 1908, p. 90–94, 102–105. ISBN 978-81-2060-546-6.
* ↑ Nimkar, Madhu. «Kingdom of Kadambas». Atom, 18-09-2009.
# Justí Pepratx

Justí Pepratx (en francès Justin Pépratx; Ceret, 6 de maig del 1828 - Perpinyà, 11 de desembre del 1901) va ser un erudit catalanista, escriptor i traductor nord-català. Per a algunes de les seves obres, usà el pseudònim Pau Ferriol de Ceret.
Pepratx fou un dels membres més actius de la renaixença catalana a la Catalunya Nord. Va editar, a partir de 1880, els refranys populars nord-catalans aplegats en un volum: Ramellets de proverbis, maximas, refrans y adagis catalans. També va publicar el 1884, amb el pseudònim Pau Farriol (sic) de Ceret, un recull de versos catalans Espigas y flors, i el 1888 va aplegar peces de teatre versificades i cançons.
Aquest escriptor va ser qui va fer la traducció francesa de les obres de Jacint Verdaguer amb qui mantingué una correspondència abundant. La seua traducció de L'Atlàntida tingué cinc edicions successives. Li fou atorgat el títol de mantenidor dels Jocs Florals de Barcelona el 17 de desembre de 1883. Justí Pepratx esdevingué membre del Consistori el 1884, i fou designat per a pronunciar el discurs de gràcies. Fou nomenat cavaller de l'ordre reial de Carles III d'Espanya, el 1885. A Perpinyà, Pepratx va assistir, mants cops, a les assemblees municipals, literàries, financeres i econòmiques. Per al seu enterrament Verdaguer escrigué un article Enterro de Justí Pepratx publicat a Lo Pensament Català (el 5 de gener de 1902).
El seu fill, del mateix nom, fou un dels fundadors i el director de l'Estudiantina de Perpinyà.

## Obres

* Société pour le développement et la défense du commerce et de l'industrie des Pyrénées-Orientales - Rapport sur le but et les avantages de la Société. Perpinyà: M$^{lle}$ Antoinette Tastu, 1870.
* Ramellets de proverbis, maximas, refrans y adagis catalans (1880) («exemplar digitalitzat».)
* Espigas y flors (1884) (conté prop de cent comparacions populars) («exemplar digitalitzat». Arxivat de l'original el 2015-10-01. [Consulta: 1r octubre 2015].)
* L'Estudiantina catalana (1885) («exemplar digitalitzat».)
* Canigó: Etude bibliographique du nouveau poème catalan de Jacinto Verdaguer(1887) («exemplar digitalitzat».)
* Pa de casa: llibret de versos d'en Pau Farriol de Ceret (1888) («exemplar digitalitzat».)

### Traduccions

De Jacint Verdaguer al francès:
* L'Atlàntida: L'Atlantide (1884)
* Le Roussillon: fragment du poème inédit Lo Canigó (1886)
* Lo somni de Sant Joan. Llegenda del Sagrat Cor de Jesús: Le songe de Saint Jean. Légende du Sacré Coeur de Jésus (1888)
* Jesús infant: La fugida d'Egipte: Jésus enfant : poème catalan (1896)
* Flors del Calvari. Llibre de consols: Fleurs de Calvaire. Livre de consolations (1897)

## Referències

* ↑ Vidal, Pierre; Calmette, Joseph. Bibliographie Roussillonnaise. Perpinyà: imprimerie de Charles Latrobe, 1906. Extret de: «Bibliographie Roussillonnaise». Bulletin de la Société Agricole, Scientifique et Littéraire des Pyrénées-Orientales, vol. 47, 1906, pàg. 1-558.
# Ulises Rosales del Toro

Ulisses Rosales del Toro (Província d'Oriente, 8 de març de 1942) és un militar cubà, fins al 2011 Membre del Buró Polític del Comitè Central del Partit Comunista de Cuba. Ostenta la condecoració d' Heroi de la República de Cuba.

## Biografia

Fill de camperols pobres descendent d'espanyols, des de 1957 va combatre en l'Exèrcit Rebel durant la Revolució Cubana. Va ser Cap de l'Exèrcit Occidental de Cuba i va servir a Algèria en 1963 (la primera expedició militar cubana en l'exterior). En 1967 va participar en una missió guerrillera a Veneçuela, i després en la Guerra Civil angolesa, on va ser Cap de l'Agrupació de Tropes del Sud i participà en la batalla de Cuito Cuanavale (1988). De 1981 a 1997 va ser Cap del Estat Major General de les Forces Armades Revolucionàries de Cuba. En 1997 va ser nomenat Ministre del Sucre i posteriorment Ministre de l'Agricultura. Després, per acord del Consell d'Estat, va ser alliberat d'aquest Ministeri; i com a Vicepresident del Consell de Ministres de Cuba, va ser designat per atendre els Ministeris de la Indústria Alimentària, del Sucre i de l'Agricultura, càrrec que va ocupar de 1997 a 2009. En 2009 fou nomenat vicepresident del consell de ministres. En 2017 els seus fills foren nomenats directius de l'empresa pública Habaguanex S.A.

## Referències

* ↑ Ser cada vez más capaz, entrevista a Granma quan fou condecorat
* ↑ Un general con las puertas abiertas, martinoticias, 16 d'abril de 2012
* ↑ Govern de cuba
* ↑ El Gobierno envía a Ulises Rosales del Toro a la toma de posesión del presidente de Irán Arxivat 2018-01-13 a Wayback Machine., diariodecuba,com, 3 d'agost de 2017
* ↑ Familia del general Ulises Rosales del Toro toma posesión en Habaguanex S.A., cibercuba.com, 11 de març de 2017

## Enllaços externs

* Ulises Rosales del Toro a Ecured, editada sota llicència Creative Commons
# Palau episcopal (Cracòvia)

El Palau Episcopal de Cracòvia (en polonès Pałac Biskupi w Krakowie) és la seu de la cúria metropolitana de Cracòvia, Polònia, i la residència tradicional dels bisbes de Cracòvia des de finals del segle XIV. És el segon palau més gran de la ciutat després de Wawel, antiga seu dels monarques polonesos. Forma part d'un conjunt monestir de l'⁣orde religiós franciscà. El Palau Episcopal és conegut sobretot per ser la residència del papa Joan Pau II durant les seves estades a la ciutat. Solia donar les seves benediccions i parlar amb els seus seguidors des d'una finestra a sobre de l'entrada principal a la nit.

## Història

Abans de la construcció del palau, el bisbat de Cracòvia estava situat a Wawel des de l'any 1000, on encara hi ha restes d'edificis anteriors. El palau, erigit en la seva ubicació actual a ul. Franciszkańska 3, davant de la històrica església franciscana de Cracòvia, es va esmentar per primera vegada al segle XIV. Va ser consumida per un incendi l'any 1462 i després reconstruïda. El palau va ser reconstruït amb una nova escala i portals rústics pel bisbe Piotr Gembicki el 1642-1647. Va ser renovat després de la invasió sueca el 1655 i restaurat de nou el 1817-1820 per Szczepan Humbert. El 1850, un incendi a tota la ciutat va cremar la majoria dels mobles i exposicions de records nacionals. L'arquitecte Tomasz Pryliński va supervisar la renovació del palau el 1881–1884. Malgrat la seva història convulsa, inclosos incendis i diverses calamitats nacionals com les particions, el palau sempre va complir el seu propòsit original.
El març de 2022 l'arquebisbe Marek Jedraszewski va acollir alguns refugiats de la invasió russa d'Ucraïna el 2022 per viure amb ell allà.

## Referències

* 1 2 3 Magiczny Kraków. «Pałac Biskupi i "Okno Papieskie" (Bishop's Palace and the Pope's window)» (en polonès). Wirtualne Panoramy Krakowa (Virtual panoramas of Krakow). Miejska Platforma Internetowa (Official website of the City magistrate), 20-07-2010. [Consulta: 6 desembre 2012].
* ↑ «Palace of Kraków Bishops (ul. Franciszkańska 3)». Old Town. Krakowskie Biuro Festiwalowe (official website). Arxivat de l'original el April 18, 2013. [Consulta: 13 desembre 2012].
* ↑ «Bishop's Palace in Kraków». Krakow Adventure.com. Arxivat de l'original el 1 October 2020. [Consulta: 7 desembre 2012].
* ↑ Vorhees, Mara. Krakow Encounter I. Lonely Planet, 2010, p. 49. ISBN 978-1741048612.
* ↑ Tadié, Solène. «She prays to St. John Paul II daily, now this Ukrainian refugee has found shelter in his home». Catholic News Agency, 23-03-2022. [Consulta: 9 maig 2022].
# Kevin Peeters

Kevin Peeters (Lier, 5 de febrer de 1987) és un ciclista belga, professional del 2006 al 2015.

## Palmarès

Palmarès de Kevin Peeters.
* 2014
** 1r al Gran Premi Criquielion
** Vencedor d'una etapa als Dos dies de Gaverstreek

## Referències

* 1 2 «Cycling Museum - Kevin PEETERS» (en anglès). procyclingstats.com. [Consulta: 13 gener 2025].
* 1 2 «Cycling Museum - Kevin PEETERS» (en anglès). Cycling Museum. museociclismo.it. [Consulta: 13 gener 2025].
# Ca l'Espinal

Ca l'Espinal és una casa del municipi de Santa Coloma de Cervelló (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge important, destacat per si mateix sobre els altres, a la cantonada dels carrers Monturiol i Malvehí. Encara que, respecte al patró de planta baixa i un pis, sobresurt d'entre les altres cases per estar al capdamunt d'un carrer amb forta pujada, tret que es repeteix en altres elements singulars de la colònia (Cripta, Escola, etc.). Tot i estar signat per Berenguer i Mestre, la influència de Gaudí és palesa, amb influència del gòtic (un dels estils pel qual Gaudí sentia predilecció) visible en el balconet torratxa del xamfrà, en les finestres (simples i geminades) del primer pis i en la gran finestra decorada de la planta baixa. Si bé tot aquest historicisme s'ha resolt mitjançant el maó i les línies rectes. La façana, de conglomerat de pedra està dividida en franges horitzontals de maó i coronada amb una espectacular sanefa que repeteix el motiu ornamental de la torre i personalitza la barana del terrat.

## Història

Fou construïda al mateix temps que la resta de la Colònia Güell. Hi ha una dada fiable de la data de la seva culminació en els forjats de l'entrada (1900).
Tot i que l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya l'anomena la Casa del Metge i suposa que aquesta era, si més no en principi, la residència del metge de la colònia, la majoria de fonts anomenen Casa del Metge l'edifici del costat i no aquest.

## Referències

* 1 2 «Casa del Metge». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 febrer 2016].
* ↑ «Casa del Metge. Santa Coloma de Cervelló | Mapes de Patrimoni Cultural», 25-11-1991. [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «Colònia Güell: Casa del Metge - Santa Coloma de Cervelló - Pobles de Catalunya». [Consulta: 8 gener 2025].
# Sanguinet

Sanguinet (en francès Sanguinet) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.130 | 1.334 | 1.354 | 1.368 | 1.695 | 1.984 | 3.026 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Michel Etchar | UMP |
| 2008-2009 | Gilles Laborde | PS |
| 2009 (jul-oct) | Henri Giloteaux | |
| 2009- | Bernard Laine | PS |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 19 desembre 2010].
| Etapa precedent Lo Teish | Camí de Sant Jaume Via de Solac | Etapa següent Biscarròssa |
# Bava Kama

Bava Kama (en hebreu: בבא קמא) és el primer tractat de l'ordre Nezikín de la Mixnà i el Talmud. Originalment va ser la primera part del tractat Nezikín dedicada al dret civil rabínic, i cobreix els diversos aspectes de la responsabilitat legal i la indemnització.

## Estructura del tractat
### Introducció

El tractat desenvolupa en els primers sis capítols els aspectes generals i les ordres específiques de la responsabilitat legal sense intenció criminal prèvia. La Torà té tres categories de danys (Nezikín) que requereixen una compensació pel dany causat a altres persones o als seus béns: el bou, el pou (Èxode 21.33-34) i el foc (Èxode 22:5), els danys causats pel bou són de tres tipus: la banya (Èxode 21.28-30), la dent, i la cama (Èxode 22:4). La Torà també distingeix entre el bou innocent, que no hi havia fet mal prèviament a cap home o animal, i el bou amonestat, l'amo del qual ha estat informat de la perillositat de l'animal (Èxode 21.35-36), en el segon cas, l'amo ha de pagar per la totalitat dels danys causats, mentre que en el primer, l'amo del animal és responsable de pagar només la meitat d'aquesta suma. El tractat parla sobre els danys criminals, ja sigui per robatori o per violència.

### Parts del tractat

La Mixnà té tres tipus de danys (Nezikín): el bou, el pou, i el foc. Cadascun d'aquests danys, compleix amb una legislació específica, tots tenen en comú una tendència natural al dany i, per tant, han de ser vigilats de prop, sota pena de reemborsament amb els millors béns immobles.
El bou es refereix al danys causats pel pas del bestiar, i el dany causat per les seves dents, per exemple, a degut al consum indegut d'aliments al camp del veí.
El pou significa que quan un home cava un clot i no el cobreix adequadament, i a degut a això, un animal de granja cau en el clot, l'animal pot ser un ruc o un bou, l'amo del clot ha de pagar una compensació pel valor de l'animal a l'amo del bou, però pot quedar-se amb el cadàver de l'animal.
Els reemborsaments per danys han d'efectuar-se en condicions precises; als tribunals de justicía, en presència de testimonis confiables, i segons criteris de localització, naturalesa dels danys, tipus de béns danyats, etc.

## Referències

* ↑ «Jewish Encyclopedia: Baba Kamma» (en anglès).
* ↑ «Daf Yomi: Baba Kama» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-06-28. [Consulta: 28 juny 2018].
* ↑ «Halakhah.com» (en anglès).
Nezikín (סדר נזיקין)
Bava Kama
Bava Metzià
Bava Batra
Sanedrí
Makot
Xevuot
Eduyot
Avodah Zarah
Pirkei Avot
Horayot :