OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Begum

Begum (begüm, beyim) és el femení de bei. Fou utilitzat especialment a l'Índia en el període mogol, quan el portaren les princeses reials. El títol comportava una sèrie de beneficis i una pensió. Conservaven el títol fins i tot després de morir el pare o el marit. El costum de dur el títol per part de les dones de la noblesa es va mantenir a les famílies musulmanes de l'Índia fins al 1947. Al Pakistan després del 1947 totes les dones casades són anomenades begam excepte les més pobres i és equivalent a "senyora".

## Referències

* ↑ Mishra, Patit Paban. «Royal Women in the Mughal Empire». World History Encyclopedia, 31-10-2022.
* ↑ Civil Society and Citizenship in India and Bangladesh (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2021-12-30, p. 57. ISBN 978-93-89812-18-3.
* ↑ Haan, Francisca de. Women's Activism: Global Perspectives from the 1890s to the Present (en anglès). Routledge, 2013, p. 7. ISBN 978-0-415-53575-5.

## Vegeu també

* Khatun
# Berenice (neboda d'Herodes el Gran)

Berenice va ser filla de Costobar (Costobarus) i Salomé I (germana d'Herodes el Gran). Es va casar amb Aristòbul, el seu cosí. Aristòbul era descendent dels macabeus per la seva mare Mariamne I, i va avergonyir a la seva dona per la humilitat del seu naixement. Berenice es va queixar a Salomé i aquesta hostilitat va constituir una de les causes que va portar a Aristòbul a la mort. Va ser executat l'any 6 aC.
Amb Aristòbul va tenir cinc fills:
* Herodes I Agripa, rei de Batanea.
* Heròdies, que es va casar amb els seus oncles Herodes Filip, al que després va repudiar i amb Herodes Antipes, tetrarca de Galilea.
* Herodes Pòlio, rei de Calcis.
* Mariamne III, casada amb Antípater, fill d'Herodes el Gran.
* Aristòbul el jove, casat amb Iotapa d'Emesa.
En segones noces es va casar amb Teudió (Theudion) oncle matern d'Antípater, el fill gran d'Herodes el Gran. Probablement Teudió va ser executat també per la seva participació en el complot organitzat per Antípater contra la vida d'Herodes.
Llavors, vídua per segona vegada, Berenice va acompanyat a la seva mare a Roma junt amb Arquelau, que havia rebut confirmació d'August de l'herència paterna. Sembla que va seguir a Roma fins a la seva mort, gaudint del favor de l'emperador i l'amistat d'Antònia, esposa de Drus el vell.

## Referències

* ↑ Richardson, Peter (et al.). Herod : king of the Jews and friend of the Romans. Londres: Routledge, 2020, p. 289-290. ISBN 9780367594626.
# Boleslau II de Polònia

Boleslau II l'Atrevit (en polonès: Bolesław Śmiały, també conegut com a Szczodry, "el Generós"," i Okrutny, "el Cruel"; 1039-1081 o 1082) va ser duc de Polònia (1058-1076), i rei de Polònia (1076-1079).
Accedia a la corona reial de Polònia el 1076, junt amb el reconeixement del títol. Els governants de Polònia havien desitjat molt de temps regnar contínuament com feien els seus veïns reials a Hongria, però com els seus veïns de Bohèmia només se'ls hi concedia ocasionalment el reconeixement de rei per l'emperador.
Boleslau donava suport al papa Gregori VII en la darrera lluita amb Enric IV del Sacre Imperi Romanogermànic; però el 1079 Boleslau assassinava el Bisbe de Cracòvia, sant Estanislau Szczepanowski, en l'anticipació misteriosa del martiri similar de gairebé un segle més tard, el 1170, del d'Anglaterra Thomas Becket.
Com a resultat d'aquest fet, el rei Boleslau era deposat i forçat a exiliar-se a Hongria, on morí el 1081. Fou succeït al poder pel seu germà, Ladislau I el Sant.

## Referències

* ↑ «Boleslas II the Bold». A: André Vauchez. Encyclopedia of the Middle Ages (en anglès). Routledge, 2000. ISBN 978-1-57958-282-1 [Consulta: 25 març 2010].
* ↑ Poczet Krolow i Książat Polskich, Park, 2005.
# Bonifaci i Aglaida de Roma

Bonifaci de Tars i Aglaida de Roma foren dos personatges, probablement llegendaris, convertits al cristianisme. Són venerats com a sants per diverses confessions cristianes.

## Llegenda

La seva història està envoltada de llegendes inversemblants, que poden basar-se en la figura real d'un màrtir, sense més. Els detalls de la seva vida són, doncs, desconeguts.
Nascut a Tars, Bonifaci era intendent de la matrona Aglaé o Aglaida, de Roma; tots dos duien una vida llicenciosa a Roma fins que, sobtadament, es van penedir i van fer-se cristians. Bonifaci va fer una peregrinació a Terra Santa per recollir relíquies dels sants i portar-les. En tornar, Bonifaci passà per Tars i va trobar que havia començat una persecució als cristians, i Bonifaci va encoratjar una vintena d'ells que estaven essent jutjats a perseverar en la seva fe. Ell mateix es proclamà cristià i va increpar el jutge, Simplici, que el va empresonar i el va fer decapitar poc després.
El seu cos embalsamat fou enviat pels criats que l'acompanyaven a Roma, a la seva mestressa, que el va fer enterrar a un oratori a la rodalia de Roma. Aglaida repartí la seva fortuna entre els necessitats i es retirà a un convent, on visqué durant divuit anys.

## Veneració

El lloc d'enterrament de Bonifaci, a l'Aventí, esdevingué l'església dels Santi Bonifacio e Alessio. En 1603 hi foren trobades unes restes que se suposà que eren les del sant màrtir.
Tot i que suposadament havia mort el 306, no es coneix el seu culte fins al segle ix, i les actes són d'aquest moment, la qual cosa fa dubtar molt de la seva existència real.
L'Església Ortodoxa celebra els dos sants el 19 de desembre com a el màrtir Bonifaci de Tars en Cilícia i la justa Aglaida de Roma. L'Església Catòlica els inclogué al calendari de sants al segle xii, amb commemoració el 14 de maig. El 1969, però, en considerar-se fabulosa la història, foren retirats del calendari de sants.

## Referències

* 1 2 Butler, Alban; Burns, Paul. Butler's Lives of the Saints (en anglès). A&C Black, 1997, p. 77. ISBN 978-0-86012-254-8.
* ↑ Mulder-Bakker, Anneke B. The Invention of Saintliness (en anglès). Routledge, 2003-08-29, p. 98. ISBN 978-1-134-49865-9.
* ↑ Watkins, Basil. The Book of Saints: A Comprehensive Biographical Dictionary (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2015-11-19. ISBN 978-0-567-66415-0.
* ↑ Martyrologium romanum: ex decreto sacrosancti œcumenici Concilii Vaticani II instauratum auctoritate Ioannis Pauli PP. II promulgatum (en llatí). Libreria editrice vaticana, 2001, p. 675. ISBN 978-88-209-7210-3.
# Carmen Werner Bolín

Carmen Werner Bolín (Màlaga, 1906-2000) va ser una activista espanyola d'ideologia feixista.

## Biografia

Nascuda a Màlaga el 1906, era filla del setè comte de San Isidro. Estreta amiga de José Antonio Primo de Rivera, des de data primerenca va formar part de la Falange. El començament de la guerra civil la va sorprendre a Màlaga; si bé ella no va ser víctima de la repressió republicana, diversos membres de la seva família sí que van ser afusellats.
Delegada provincial de la Sección Femenina (SF) de Falange a Màlaga, durant algun temps també va dirigir la secció de Falange a la província malaguenya. Posteriorment Pilar Primo de Rivera la va nomenar regidora central de l'Organització Juvenil femenina i cap de la Secció de Jerarquies i Cultures de la SF. També va dirigir els cursos d'educació física de la SF, que van començar el 1938. A la capital malaguenya va comptar amb l'estreta col·laboració de l'escriptora Mercedes Fórmica.
D'origen parcialment alemany, Carmen Werner va ser una simpatitzant de l'Alemanya nazi. El 1937 va liderar una comitiva de la Sección Femenina que va viatjar a Alemanya, on van visitar instal·lacions de les Joventuts Hitlerianes prop de Darmstadt i van assistir al míting de Nuremberg.
El 1941 va contreure matrimoni, encara que va seguir ocupant llocs de rellevància a la Sección Femenina.

## Obres

* —— (1958). Convivencia social: formación familiar y social. Madrid.

## Notes

* ↑ Segons alguns autors, Carmen Werner i José Antonio Primo de Rivera haurien mantingut relacions sentimentals, o que hauria estat la seva amant.
* ↑ Segons ha indicat Mercedes Fórmica en les seves memòries, Carmen Werner creia que el paper de la dona havia de veure's circumscrit a l'esfera privada.

## Referències

* 1 2 Ferrán i Glenn, 2002, p. 80.
* ↑ Álvarez Rey, 2006, p. 39.
* ↑ Richmond, 2003, p. 159.
* ↑ Suárez Fernández, 1993, p. 54.
* 1 2 Bowen, 2000, p. 48.
* 1 2 Ferrán i Glenn, 2002, p. 84.
* ↑ Bowen, 2000, p. 46n.
* ↑ Bowen, 2000, p. 46.
* ↑ Bowen, 2000, p. 47.
* ↑ Sánchez López, 2007, p. 134.
* ↑ Richards, 2013, p. 374.

## Bibliografia

* Álvarez Rey, Leandro. Andalucía y la Guerra civil: estudios y perspectivas. Universidad de Sevilla, 2006.
* Bowen, Wayne H. Spaniards and Nazi Germany: Collaboration in the New Order. University of Missouri Press, 2000.
* Ferrán, Ofelia; Glenn, Kathleen M. Women's Narrative and Film in Twentieth-century Spain. Routledge, 2002. ISBN 0-415-93633-0.
* Richards, Michael. After the Civil War: Making Memory and Re-Making Spain since 1936. Cambridge University Press, 2013. ISBN 978-0-521-72818-8.
* Richmond, Kathleen J.L.. Women and Spanish Fascism: The Women's Section of the Falange 1934-1959. Routledge, 2003. ISBN 0-203-38072-X.
* Sánchez López, Rosario. Entre la importancia y la irrelevancia: Sección Femenina de la República a la transición. Editora Regional de Murcia, 2007. ISBN 978-84-7564-365-6.
* Suárez Fernández, Luis. Crónica de la Sección Femenina y su Tiempo. Asociación Nueva Andadura, 1993.
# Changchun Movie Wonderland

El Changchun Movie Wonderland (xinès simplificat: 长春影城主题公园, pinyin: Chǎngchūn Yǐngchéng Zhǔtí Gōngyuán, literalment 'Parc Temàtic del Cinema de Changchun') és un parc temàtic dedicat al cinema de la localitat de Changchun, a la República Popular de la Xina. Ocupa un espai de 540 acres.
El projecte comença el 2003 amb l'anunci d'una inversió inicial d'aproximadament 120 milions de dòlars per a la construcció del parc temàtic. El disseny està basat en el dels estudis Universal de Hollywood, cobreix una àrea d'un milió de metres quadrats i és el primer parc temàtic de la Xina dedicat a integrar cinema i turisme. La construcció es va dividir en tres etapes, i la inversió es va augmentar fins aproximadament 1.500 milions de renminbi. El parc va obrir en període de proves els mesos de setembre i octubre de 2005 a un preu de 128 renminbi per entrada. El govern local estimà rebre 1,5 milions de visitants cada any, i obtenir uns ingressos equivalents a 27,1 milions de dòlars. El 2015 s'anuncià una ampliació que ocuparia uns 7.000 acres, amb una inversió de 43.500 milions de renminbi, i la construcció de tres zones dedicades als cinemes xinés, europeu i americà.

## Referències

* ↑ Alarcón, Dulce. «Changchun Movie Wonderland a Good Morning Kuya». UNTV News and Rescue, 09-07-2014. [Consulta: 22 desembre 2019].
* 1 2 Kleiman, Joe. «7,000 Acre Movie Park Slated For Haikou City, China». IMP InPark Magazine. Arxivat de l'original el 2019-12-22. [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ «Disney Eyes Chinese Hollywood». Xinhuanet.
* ↑ Grasso, June. Japan's "New Deal" for China: Propaganda Aimed at Americans before Pearl Harbor. Routledge, 2018-12-07. ISBN 9781351252706.
* ↑ (xinès) JILIN Provincial Communication Department 8-10-2007 a Wayback Machine (archived 8-10-2007)
* ↑ MacauArtNet. "MacauArtNet 27-09-2007 a Wayback Machine (archived 27-09-2007)." "China's first film park debut in northeast." Retrieved on 2007-01-29.
* ↑ Peoples Daily Online. "Peoples Daily Online." Changchun Film ThemePark Info. Retrieved on 2007-01-18.
* ↑ Kleiman, Joe. «7,000 Acre Movie Park Slated For Haikou City, China». IMP InPark Magazine. Arxivat de l'original el 2019-12-22. [Consulta: 22 desembre 2019].
# Chen Shuozhen

Chen Shuozhen (Xinès: 陳碩真; morta el 653) va ser una dona de la dinastia Tang de Muzhou (a l'actual Chun'an, Zhejiang), que va dirigir un aixecament camperol el 653. Durant la rebel·lió, es va declarar Emperador Wenjia (文佳皇帝), convertint-se en la primera dona líder rebel de la història xinesa a assumir el títol d'Huangdi (Emperador). Shuozhen va tocar campanes i va cremar encens mentre marxava a la guerra. Es deia que tenia poders màgics, i la seva gent creia que era una deïtat.

## Biografia

Chen Shuozhen va néixer d'un entorn humil i d'esclavitud. En els primers anys de Tang Gaozong, la zona de Zhejiang, va passar per períodes successius de fam. Els pagesos vivien en condicions precàries, per la fam i també per l'opressió dels nobles, per això, hi va haver un descontentament creixent amb els senyors feudals i l'Imperi. Chen Shuozhen apareix en aquesta situació, atrient la simpatia de les víctimes de la fam, robant als aristòcrates per ajudar el poble.
L'any 653 dC, menys de quatre anys després de la mort de l'emperador Taizong, es va produir un aixecament camperol a gran escala a Zhejiang durant els quatre anys del Yonghui de Tang Gaozong. Chen Shuozhen va ser la líder d'aquesta rebel·lió, va afirmar que havia tornat al món des del cel i es va convertir en un home. Va reunir un gran nombre de creients. A principis de 653, va començar el seu propi exèrcit i va afirmar ser "l'emperador Wenjia"; i va nomenar el seu cunyat (Zhang Shuzeng) com a primer ministre.
L'emperador Wenjia va mobilitzar dues mil persones a capturar Chenzhou i el comtat de Yuqian, també va atacar Zhangzhou però va fracassar. Després de diverses batalles i sagnants batalles, els insurgents van morir i van resultar ferits, i finalment tot l'exèrcit va ser exterminat. Chen Shuozhen també va ser assassinada el novembre d'aquell any, i desenes de milers de persones es van rendir.
El regnat de l'emperador Wenjia va durar només dos mesos, amb l'última de les seves 14.000 tropes rendides a finals del 653. La seva història sobreviu, però, ja que es diu que va inspirar l'aixecament de Fang La al final de la dinastia Song del Nord i segueix sent prominent en el folklore de Zhejiang.

## Referències

* ↑ Woo, X L. Empress Wu the Great: Tang dynasty China. Algora Publishing, 2008. ISBN 978-0-87586-660-4.
* ↑ Zizhi Tongjian, vol. 199.
* ↑ Lily Xiao Hong Lee, Sue Wiles. Biographical Dictionary of Chinese Women, Volume II (en anglès). Routledge, 2015, p. 716. ISBN 9781317515623.
* ↑ «Chen Shuozhen, the first woman who proclaimed himself emperor in Chinese history» (en anglès). [Consulta: 13 novembre 2021].
# Clara Eaton Cummings

Clara Eaton Cummings (Plymouth, New Hampshire, 13 de juliol de 1853 - Concord, New Hampshire, 28 de desembre de 1906) va ser una botànica, curadora i professora universitària estatunidenca.
Es va convertir en una especialista en flora criptogàmica, i va exercir com a professora de botànica criptogàmica a Hunnewell, interessant-se per les molses, les herbes hepàtiques i els líquens de l'Amèrica del Nord i de l'estranger. Després d'haver estudiat al Wellesley College des de 1876, va mostrar un talent en el camp de la botànica que mantingué com a empleada al museu de la universitat. Treballà com a curadora entre 1878 i 1879, i aquest darrer any fou nomenada instructora de botànica, càrrec que va conservar fins al 1886. En aquest moment, Cummings va viatjar a Europa, i entre 1886 i 1887 va estudiar a Zúric, abans de tornar al Wellesley College com a professora adjunta, ocupació que va mantenir fins que, el 1905 va ser nomenada catedràtica de botànica d'Hunnewell i aquest any es va fer càrrec del departament de botànica. L'any següent, però, es va ajustar el seu títol professional per reflectir millor la seva especialitat. En aquest paper, Cummings va publicar nombrosos treballs, inclosos treballs sobre els líquens d'Alaska i Labrador (regions d'interès particular per a ella) i un Catalogue of Musci and Hepaticae of North America, North of Mexico (1885). Com a taxonomista, la seva visió era conservadora i Cummings va fer pocs canvis radicals en aquest camp. Una editora associada de Plant World va recollir molses i líquens a Nova Anglaterra i Califòrnia en particular, però també va visitar Jamaica on va reunir exemplars de plantes. Cummings era actiu a la societat botànica i fou nomenat membre de l'American Association for the Advancement of Science, així com president de la Society of Plant Morphology and Physiology (1904) i membre del Club Botànic Torrey.

## Referències

* 1 2 Ogilvie, Marilyn Bailey. «Cummings, Clara Eaton». A: Women in Science: Antiquity Through the Nineteenth Century: a Biographical Dictionary with Annotated Bibliography. MIT Press, 1986, p. 62–63. ISBN 978-0-262-65038-0 [Consulta: 9 maig 2020].
* 1 2 «Cummings, Clara Eaton (1855-1906)». Global Plants. JSTOR. [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ Bailey, Martha J. «Cummings, Clara Eaton». A: American women in science: a biographical dictionary. Santa Barbara, California: ABC-CLIO, 1994, p. 74. ISBN 9780874367409.
* ↑ Ogilvie, Marilyn Bailey. «Cummings, Clara Eaton (1853-1906)». A: The biographical dictionary of women in science: pioneering lives from ancient times to the mid-20th century. Nova York: Routledge, 2000, p. 308. ISBN 9780415920384.
# Bousbecque

Bousbecque (neerlandès: Boesbeke) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 4.599 habitants. Limita al nord amb Wervik, al nord-est amb Halluin, a l'oest amb Wervicq-Sud, al sud amb Linselles i al sud-est amb Roncq.

## Demografia

Evolució de la població INSEE i Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 540 | 1 540 | 1 649 | 1 883 | 1 937 | 1 917 | 1 912 | 1 900 | 1 860 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 862 | 1 892 | 1 995 | 2 017 | 2 147 | 2 214 | 2 382 | 2 615 | 2 774 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 3 044 | 3 274 | 3 313 | 2 948 | 2 962 | 3 017 | 3 067 | 2 913 | 3 172 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 3 254 | 3 345 | 3 446 | 3 914 | 3 912 | 4 157 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Pierre Brand | |
# Brent Everett

Dustin Germaine O'Farril (Moose Jaw, Saskatchewan, 10 de febrer del 1984) és un actor porno gai canadenc conegut amb el nom artístic de Brent Everett. És famós per haver protagonitzat vídeos pornogràfics per a diversos estudis dels Estats Units.
Everett és un dels més populars actors porno joves de començaments de segle xxi. Des de les seves primeres pel·lícules, a començaments del 2003 (quan tenia només 18 anys), ha estat protagonista de molts vídeos per a un ample ventall d'estudis.

## Biografia

En els seus primers anys com a actor porno Everett fou classificat com a twink. Tanmateix, en els últims anys el seu cos s'ha fet més musculós i, per tant, ja no pot classificar-se en aquesta categoria. Té diversos tatuatges característics, com el del seu braç dret, que és una figura d'un pergamí amb tres caràcters xinesos que poden llegir-se sil·làbicament com el seu nom de naixement: Dustin. A més a més, té tatuades dues línies gruixudes i paral·leles a l'avantbraç esquerre.
Al començament de la seva carrera, Everett practicà sexe sense protecció (conegut com a bareback), com a la pel·lícula en què debutà, Barebacking Across America, quan tenia només 18 anys, o a moltes d'altres on feu escenes de sexe sense ús de condó amb la seva parella d'escena, Chase McKenzie, que aleshores era la seva parella sentimental.
En moltes de les seves actuacions, Everett fa de passiu i d'actiu, per això se'l pot considerar com a versàtil. Brent Everett no ha signat encara cap contracte d'exclusivitat amb cap estudi important de la indústria pornogràfica gai, com sí que ho han fet molts altres actors com el cèlebre Matthew Rush. Aquesta condició li ha permès canviar d'un estudi a un altre i li ha fet possible aparèixer de model de portada de Freshmen el setembre de 2003, a més de la revista PlayGuy.
Amb l'objectiu d'estendre i promoure la seva carrera en la indústria pornogràfica, ha llançat el seu propi web de subscripció. El lloc web, que està ctiu des de finals de 2004, ofereix curts de vídeo, descàrrega d'imatges, xous de càmera web en directe i una botiga en línia on ven la seva roba interior emprada. Els xous de càmera web estan disponibles per veure'ls en diferit. Everett també ha creat la seva pròpia companyia amb el nom de Triple X Studios, on ell es reserva el paper protagonista a les pel·lícules en què actua, o bé les produeix o dirigeix.
L'agost de 2006, l'estudi Channel 1 Releasing anuncià que Everett apareixeria en almenys tres de les seves noves produccions: Sized Up, Starting Young i Bottom on the 9th.

## Referències

* ↑ Kent, Norm. «Selling Sex - Turning Porn into Profit». SouthFloridaGayNews.com, 17-05-2010. [Consulta: 12 desembre 2011].
* ↑ St, Jason. «Gay Porn Star Brent Everett and Boyfriend Steve Pena Take It Up the Aisle». EDGE Boston, 22-09-2008. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 12 desembre 2011].
* ↑ Gaybuzz.fr: Brent Everett dans Préf Arxivat 17-5-2013 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ HIM magazine: Killian Wells vs The STRFKR - Out artist track disses those who bed to go ahead

## Enllaços externs

* Brent Everett - Lloc web oficial
# Casa Senyorial d'Odziena

La Casa Senyorial d'Odziena (en letó: Odzienas muižas pils; en alemany:Schloss Odensee) és una mansió construïda al voltant de 1850 en estil neogòtic a la regió històrica de Vidzeme, a la parròquia de Vietalva municipi de Pļaviņas del nord de Letònia. Va ser destruïda per un incendi el 1905 i solament es va restaurar parcialment. L'edifici ha estat abandonat des de 1960.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Los Almendros-Son Pacs

Los Almendros-Son Pacs és un barri de la ciutat de Palma del districte Ponent. Es troba del·limitat pels barris de Son Serra-La Vileta, Son Rapinya, Son Xigala i Son Vida.

## Història

El barri va ser urbanitzat en dos fases. Durant la dècada del 1960 es va urbanitzar la zona de Son Pacs, uns terrenys on el s. XVI hi havia un rafal. La urbanització de Los Almendros va tenir lloc una dècada més tard, en els terrenys on abans estaven les cases de la possessió de Son Quint, que havia estat una de les més importants de Palma, tant per la seva extensió (700 quarterades repartides entre els termes municipals de Palma, Puigpunyent i Calvià) com per les seves cases. En fer-se la urbanització es van derrocar les cases, malgrat l'oposició popular.

## Població

A 1-1-2018 hi havia 2.968 persones empadronades i una densitat de 200,5 persones per hectàrea. De cada 100 persones empadronades, 13 han nascut a l'estranger, 6 en països extracomunitaris.

## Referències

* ↑ Urbanismo propone derribar y reedificar 7.700 pisos degradados, Diario de Palma, 13 de gener de 2015
* ↑ Sebastià Serra Busquets, Jordi Pons Bosch. Història de la immigració de l'estat espanyol a les Illes Balears, p.70.
* ↑ «Gestió de la Diversitat Cultural de Palma». Arxivat de l'original el 2019-08-07. [Consulta: 14 agost 2019].

## Enllaços externs

* Son Pacs a possessionsdepalma.net