OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Karel Koželuh

Karel Koželuh (Praga, Imperi Austrohongarès, 7 de març de 1895 – Praga, Txecoslovàquia, 27 d'abril de 1950) va ser un dels millors esportistes de Txèquia en tennis, futbol i hoquei sobre gel durant les dècades de 1920 i 1930. Koželuh no va jugar mai en els tornejos més importants del tennis amateur, tot i que va ser un atleta complet de nivell molt elevat.

## Biografia

Va néixer a Praga, Imperi Austrohongarès (actualment Txèquia), en una família formada per vuit germans i dues germanes. Va començar a jugar a rugbi, llavors futbol, i fins als setze anys no va descobrir el tennis. El seu germà petit Jan Koželuh també fou tennista.
L'any 1914 es va unir a l'equip de futbol Sparta Praga, i posteriorment també va jugar en els equips DFC Prag (Praga), Teplitzer FK (Teplice) i Wiener AC (Viena). Va formar part de la selecció internacional de futbol d'Àustria i Txecoslovàquia. L'any 1925 va ser membre de la selecció nacional d'hoquei sobre gel txecoslovac en el campionat europeu, en el qual va marcar el gol de la victòria en la final.
Fou inclòs en l'International Tennis Hall of Fame l'any 2006.
Va morir en un accident de trànsit als afores de Praga el 27 d'abril de 1950.

## Carrera esportiva

Va esdevenir entrenador professional sent molt jove, però això li va impedir participar en torneigs amateurs com a jugador i només va poder disputar els pocs torneigs professionals que es disputaven en aquella època. Quan es va inaugurar el circuit professional als Estats Units, va ser un dels primers tennistes en unir-s'hi gràcies a les gestions de Vincent Richards, i hi va debutar l'any 1929 amb resultats positius.
Va tenir una gran rivalitat amb Bill Tilden, dominador en aquella època, amb qui va fer diverses gires als Estats Units i a Europa. Va guanyar la majoria dels diversos torneigs professionals més destacats com el United States Pro Championship, el Championnat International de France Professionnel, la Bristol Cup o el World Pro.

## Torneigs de Pro Slam
### Individual: 8 (4−4)

| Resultat | Núm. | Any | Torneig | Oponent | Marcador |
| Finalista | 1. | 1928 | U.S. Pro Tennis Championships | Vincent Richards | 6−8, 3−6, 6−0, 2−6 |
| Guanyador | 1. | 1929 | U.S. Pro Tennis Championships | Vincent Richards | 6−4, 6−4, 4−6, 4−6, 7−5 |
| Guanyador | 2. | 1930 | Championnat de France Professionnel | Albert Burke | 6−1, 6−2, 6−1 |
| Finalista | 2. | 1930 | U.S. Pro Tennis Championships (2) | Vincent Richards | 6−2, 8−10, 3−6, 4−6 |
| Guanyador | 3. | 1932 | U.S. Pro Tennis Championships (2) | Hans Nüsslein | 6−2, 6−3, 7−5 |
| Finalista | 3. | 1934 | U.S. Pro Tennis Championships (3) | Hans Nüsslein | 4−6, 2−6, 6−1, 5−7 |
| Finalista | 4. | 1935 | U.S. Pro Tennis Championships (4) | William Tilden | 6−0, 1−6, 4−6, 6−0, 4−6 |
| Guanyador | 4. | 1937 | U.S. Pro Tennis Championships (3) | Bruce Barnes | 6−2, 6−3, 4−6, 4−6, 6−1 |

## Referències

* ↑ «Karel Koželuh > Profile» (en anglès). cze.worldfootball.net. [Consulta: 27 març 2023].
* ↑ Bowers, Ray. «History of the Pro Tennis Wars» (en anglès), 03-12-2004. [Consulta: 31 març 2023].
# Aquari de Gijón

L'Aquari de Gijón és un aquari públic situat al passeig de la Platja de Ponent, en el nucli urbà de Gijón. Va ser inaugurat per les autoritats el 9 de juny i va obrir les portes al públic el 10 de juny de 2006. És gestionat per l'empresa Coutant Aquariums.
Compta amb 2.000 m² d'exposició, en la qual es troben 60 aquaris d'aigua dolça i salada, un auditori per a esdeveniments, una aula educativa d'uns 100 m², i una zona de recuperació de mamífers i rèptils marins. Dins dels 60 tancs existeixen unes 250 espècies d'animals entre peixos, invertebrats, mamífers, rèptils amfibis i ocells. Destaquen 8 taurons d'entre 1,5 i 2 metres de longitud arribats directament de Florida. En total, el nombre d'exemplars ronda els 5000 individus.

## Zones d'exposició

L'equipament consta de dotze zones temàtiques visitables:
* Rius asturians.
* Zona cantàbrica.
* Costa cantàbrica.
* Atlàntic
* Illes del Carib.
* Cap de Forns.
* Pacífic-Índic.
* Mar Roig.
* Madagascar.
* Cap de Bona Esperança.
* Atlàntic subtropical.
* Port asturià.
# Llista de topònims de Llupià

Llista de topònims (noms propis de lloc) de Llupià (Rosselló).
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## església

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | Sant Tomàs de Llupià | Llupià | església Ús: església | Estil: arquitectura romànica Anomenat per: Tomàs apòstol Dedicat a: Tomàs apòstol | 42° 37′ 11″ N, 2° 46′ 11″ E﻿ / ﻿42.6198°N,2.76979°E﻿ / 42.6198; 2.76979 111.5 msnm | | Église Saint-Thomas de Llupia | |
| | Santa Maria de Vilarmilà | Llupià | església Ús: església | Estil: arquitectura romànica Dedicat a: Verge Maria | 42° 37′ 23″ N, 2° 47′ 38″ E﻿ / ﻿42.623°N,2.7939°E﻿ / 42.623; 2.7939 102.6 msnm | | Église Sainte-Marie de Vilarmila | |

## instal·lació

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | casa de la vila de Llupià | Llupià | instal·lació Ús: seu del govern local | | 42° 37′ 13″ N, 2° 46′ 10″ E﻿ / ﻿42.6202465546176°N,2.76951630956361°E﻿ / 42.6202465546176; 2.76951630956361 fr:66300 LLUPIA | | Town hall of Llupia | |
| | déchèterie de Llupia | Llupià | instal·lació Ús: deixalleria | | fr:Derrière le Dépôt du Conseil Départemental 66300 Llupia | | | |

## Misc

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | Recinte fortificat de Llupià | Llupià | muralla | | 42° 37′ 11″ N, 2° 46′ 10″ E﻿ / ﻿42.61975°N,2.7693611111111°E﻿ / 42.61975; 2.7693611111111 | | | |
# Ahmed Khan

Ahmed Khan (1 de novembre de 1912 - 13 de març de 1967) fou un jugador d'hoquei sobre herba indi que va competir durant la dècada de 1930. Era el pare del també jugador d'hoquei sobre herba Aslam Sher Khan.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ahmed Sher Khan». [Consulta: 17 agost 2021].
# Wydad Athletic Club Casablanca

Wydad Athletic Club Casablanca, també anomenat WAC Casablanca o Wydad Casablanca (àrab: نادي الوداد الرياضي, Nādī al-Widād ar-Riyāḍī), és un club de futbol marroquí de la ciutat de Casablanca. Wydad significa amor en àrab. És l'equip més antic del Marroc i amb més trofeus.

## Història

La secció de natació fou la primera secció del club, creada el 8 de maig de 1937. El primer president de la societat fou Haj Mohamed Benjelloun. Posteriorment aparegueren altres seccions com la de tennis el 1938 i el futbol el 1939. Actualment compta amb 14 seccions com el basquetbol, handbol, boxa, Lluita, ciclisme, bàdminton, atletisme, waterpolo o hoquei.

## Palmarès

* Lliga marroquina de futbol:
** 1948, 1949, 1950, 1951, 1955, 1957, 1966, 1969, 1976, 1977, 1978, 1986, 1990, 1991, 1993, 2006, 2010, 2015, 2017, 2019, 2021
* Copa marroquina de futbol:
** 1970, 1978, 1979, 1981, 1989, 1994, 1997, 1998, 2001
* Lliga de Campions de la CAF:
** 1992, 2017
* Supercopa africana de futbol:
** 2018
* Recopa africana de futbol:
** 2002
* Copa afro-asiàtica de futbol:
** 1994
* Copa aràbiga de futbol:
** 1989
* Supercopa aràbiga de futbol:
** 1990
* Copa Mohamed V:
** 1979
* Campionat d'Àfrica del Nord de futbol
** 1948, 1949, 1950
* Copa d'Àfrica del Nord de futbol
** 1949

## Jugadors destacats

* Aziz Bouderbala
* Badou Zaki
* Moussa N'daw
* Rachid Daoudi
* Noureddine Naybet
* Lahcen Abrami

## Referències

* ↑ «Morocco - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Morocco - List of Cup Finals». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «North African Champions Cup». rsssf. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «North African Cup». rsssf. [Consulta: 9 abril 2024].

## Enllaços externs

* Imatges i vídeos (francès)
* Web de seguidors(àrab)/(francès)
* Videoblog(anglès)
# John Hancock

John Hancock (23 de gener de 1737 - 8 d'octubre de 1793) fou un destacat mercader, patriota i home d'estat nord-americà. Va tenir un paper essencial en la Revolució Americana i va ser president del Segon Congrés Continental durant la Declaració d'Independència dels Estats Units. A més, va ser el primer governador de l'Estat de Massachusetts. És recordat als Estats Units per la seva signatura elegant i elaborada en el document de la Declaració d'Independència, fins al punt que el nom «John Hancock» és avui dia sinònim de signatura en aquell Estat.
Inicialment, un ric mercader i actiu contrabandista, Hancock fou un dels líders de Boston durant la crisi que va portar al trencament de les relacions entre les Tretze Colònies i la seva metròpoli, el Regne Unit. Va servir durant més de dos anys a Filadèlfia al Congrés Continental, i després de la seva presidència va tornar a Massachusetts i va ser elegit governador electe del nou l'estat. Va emprar la seva influència per assegurar el vot positiu del seu estat a la Constitució dels Estats Units, l'any 1788.

## Referències

* ↑ Kindig, Thomas. «John Hancock» (en anglès). Signers of the Declaration of Independence, 19-02-2007. Arxivat de l'original el 2007-02-19. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ Smuggler Nation; how illicit trade made America. Peter Andreas Page 18
* ↑ Tyler, John W. Smugglers & patriots : Boston merchants and the advent of the American Revolution. Boston : Northeastern University Press, 1986. ISBN 978-0-930350-76-5.
# Baboo Nimal

Baboo Nimal (Khadki, 15 de març de 1908 - 21 de febrer de 1998) fou un jugador d'hoquei sobre herba indi que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Baboo Nimal Khan». [Consulta: 19 abril 2023].
# Castell de Dosrius

El Castell de Dosrius fou un castell situat al cim d'un turó (246 m) al nord de Dosrius, al Maresme, i en l'actualitat només en queden runes.

## Descripció

Queden restes de murs en un turonet al nord del poble. L'edifici no sembla haver estat gaire gran. Les poques restes que encara queden, mig amagades per la vegetació, defineixen la planta d'una torre rectangular, orientada d'est a oest, d'uns 16,5 x 10,7 m amb parets d'1 m d'ample.
Subsisteix una bona part de la paret nord, alçada amb un aparell de pedres de mida molt variada, disposades en filades no gaire regulars, tot i que força horitzontals, i lligades amb un morter de calç amb molta sorra, de color grisenc i no gaire consistent. Presenta, a més, senyals d'haver estat emblanquinada exteriorment, almenys en part.
Queden restes d'espitlleres i una sèrie de forats que permeten suposar que l'edifici tenia, almenys, dues plantes per sobre de la planta baixa.

## Història

El castell de Dosrius apareix documentat el 1114 com a castell de "Duos Rivos" i el 1128 com a "Duorum Rivium".
Era un castell termenat que a mitjan segle xi es repartí les terres de l'efímer castell de Sant Vicenç de Montalt amb el castell de Mataró i passà, el 1114, sota la jurisdicció del monestir benedictí de Sant Pere de Casserres. N'era feudatària per aquest castell, que comprenia entre les seves terres Canyamars però no el Far, la família cognomenada "Dosrius", que el 1277 passà per matrimoni als Cartellà. Els Cartellà compraren el 1453 a Casserres el domini directe i alodial del castell i la baronia de Dosrius i s'intitularen barons de Dosrius i Canyamars i en aquesta mateixa època el llinatge es fusionà amb el de Sentmenat, que mantingué la jurisdicció fins a la fi de l'antic règim i que encara avui són propietaris de les restes del castell. El 1690, quan feia més d'un segle que havia estat suprimida la comunitat de Sant Pere de Casserres, el rei Carles II d'Espanya va crear el marquesat de Castelldosrius a favor de Manuel de Sentmenat Oms de Santa Pau.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Castell de Dosrius». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Castell de Dosrius». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
* «El castell de Dosrius a la Baixa Edat Mitjana».
# Roop Singh

Roop Singh (Jabalpur, 8 de setembre de 1910 - Gwalior, 16 de desembre de 1977) fou un jugador d'hoquei sobre herba indi que va competir durant la dècada de 1930. Era germà del també jugador d'hoquei sobre herba Dhyan Chand.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba. Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, revalidà la medalla d'or.
L'estadi Captain Roop Singh de Gwalior que porta el nom de Singh, va ser originalment un estadi d'hoquei abans que es convertís en un recinte de cricket el 1988. El Comitè Olímpic Alemany va enviar a Singh un mapa que mostrava un carrer de Múnic que portava el seu nom després de la seva actuació als Jocs Olímpics de 1936. També fou un dels tres esportistes indis, junt a Dhyan Chand i Leslie Claudius, que va veure com una de les estacions de metro de Londres, canviava de nom abans dels Jocs Olímpics d'estiu de 2012.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Roop Singh». [Consulta: 20 abril 2023].
* ↑ «Indian Hockey Association». Gwalior Plus. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 26 agost 2013].
* ↑ Encounters. bharatiyahockey.org.
* ↑ Rath, Satya Siddharth «Hockey legends make London tube station list». The Times of India, 06-04-2012 [Consulta: 26 maig 2018].
# Edith Baird

Edith Elina Helen (Winter-Wood) Baird (22 de febrer de 1859 - 1 de febrer de 1924) va ser una compositora d'escacs que en el seu moment va ser la compositora més prolífica de problemes d'escacs del món. Va publicar sota el seu nom de casada com a Sra. WJ Baird i de vegades era citada a la premsa com la "Reina dels escacs".

## Primers anys i família

Edith Elina Helen Winter-Wood va néixer a Boulogne a França, filla de Thomas Winter-Wood, escriptor, i Eliza Ann (Sole) Winter-Wood. Va aprendre a jugar als escacs molt aviat, ja que el seu pare, la seva mare i els seus germans grans Edward i Carslake eren jugadors d'escacs aficionats o de nivell de torneig.
El 1880 es va casar amb William James Baird, inspector general adjunt d'hospitals i flotes de la Royal Navy. Es van establir a Brighton, on va néixer la seva única filla, Lilian Edith. Lilian també va esdevenir compositora d'escacs.

## Composició d'escacs

A mitjans de la dècada de 1880, Baird va començar a compondre problemes d'escacs i en pocs anys es va guanyar una reputació en aquest camp. El 1888, va guanyar el tercer premi en un torneig de composició d'escacs de Sheffield, el primer de més de dues dotzenes de premis posteriors. El seu èxit més celebrat va arribar el 1893 quan va guanyar un torneig internacional de composició d'escacs contra diversos dels compositors d'escacs més notables de l'època. Es va convertir en la compositora de problemes d'escacs més prolífica del món, amb més de 2000 problemes al seu crèdit. Aquests es van publicar a diaris com el Times de Londres. Alguns d'aquests encara es consideren sòlids, molts es consideren elegants, i alguns són novetats com els problemes de lletres, en què les peces d'escacs han de formar les formes de les lletres.
Baird va publicar dos llibres dels seus problemes: Seven Hundred Chess Problems (1902) i The Twentieth Century Retractor (1907). El primer llibre li va costar 14 anys de completar.
Com a jugadora d'escacs, Baird va guanyar el Campionat Femení de Sussex el 1897 i tres vegades la medalla de plata del torneig.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 "Edith Elina Helen Baird - née Winter-Wood (1859 - 1924)". Chess Devon, 25 agost 2008.
* ↑ "No. 1 - Thomas Winter-Wood (1818-1905)". Chess Devon, 25 agost 2008.
* 1 2 3 Gittins, F.R., ed. The Chess Bouquet, or, The Book of the British Composers of Chess Problems. Fielden McAllan & Co., 1897, pp. 9–11.
* 1 2 Kavalek, Lubomir. "Chess". Washington Post, 20 juliol 2009.
* ↑ Seven hundred chess problems, selected from the composition of Mrs. W. J. Baird. London: Henry Sotheran and Co., 1902.
* ↑ The Twentieth Century Retractor, Chess Fantasies, and Letter Problems: Being a Selection of Three Hundred Problems by Mrs. W. J. Baird... Enriched with Shakespearean Quotations. London: Henry Sotheran and Co., 1907.

## Enllaços externs

* Obres a Internet Archive
# Claudio Antón de Luzuriaga

Claudio Antón de Luzuriaga (Soto en Cameros, 30 d'octubre de 1792 Biarritz, 23 de juny de 1874) va ser un diplomàtic i polític espanyol.

## Biografia

La seva mare era originària d'Agurain (Àlaba). Es va formar en l'internat de l'Escola Pia en Villacarriedo i inicialment va estudiar per capellà, però l'esclat de la Guerra del francès el va fer abandonar la carrera eclesiàstica. Va estudiar dret a Valladolid i Madrid i es graduà en 1818. El 1819 entra al Col·legi d'Advocats de Madrid i amb l'arribada dels Cent Mil Fills de Sant Lluís en 1823 ha de fugir a Cadis. Després s'instal·là a Guipúscoa i en 1831 fou membre de la Junta de Comerç de Sant Sebastià. Va combatre del costat isabel·lí en la primera guerra carlina i el 1834 fou fiscal del civil de l'Audiència de Barcelona.
Fou elegit diputat a Corts des de 1839 per Guipúscoa en la labor del qual va desenvolupar una intensa defensa foralista. Ministre d'Estat en 1854 sota el seu amic Baldomero Espartero, i de Justícia i Ultramar a l'any següent. President del Tribunal Suprem entre 1855 i 1856. Il·lustre codificador, va participar en el projecte de Codi Civil de 1851. Va ser també acadèmic de Ciències Morals i Polítiques.

## Referències

* ↑ Ficha biográfica. Auñamendi Eusko Entziklopedia. Consultat el 7 de juliol de 2015.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Claudio Antón de Luzuriaga a xtec.es
# Can Clapés (Breda)

Can Clapés és una masia de Breda (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia aïlla, al costat esquerre de la carretera de Breda- Riells, i molt a prop de Can Bosch.
De grans dimensions, amb planta baixa, pis i golfes. La casa ha patit dues etapes constructives ben diferenciades: una el 1671 i una altra el 1971. La coberta a doble vessant i amb teula àrab i ràfec amb rajoles amb rombes de color marró i blanc, i amb bigues de fusta.
La façana és de pedra de riera picada. La part més recent de la masia té bastants obertures. A la façana principal, amb orientació a l'oest, n'hi ha set. Les finestres tenen dovella i ampit de pedra. Les portes també dovellades. A la porta principal hi ha un escut amb una inscripció: "Joan Clapès, 1971".
La zona construïda al segle xvii té una torre que originàriament era utilitzada com a quadra i en una de les portes hi ha una data incrita: 1671.

## Història

Les dades verificades situen la construcció l'any 1650 i posteriorment al 1971, quan s'enderroca pràcticament tota i es construeix de nou. Possiblement la masia Can Cortina era més antiga, ja que, als fogatges dels segles XV i XVI ja hi apareix la família Cortina. A més hi ha un document sobre l'hospital de Breda que diu:”...1355 ja existia un hospital a Breda, puix que Guilleume Cortina (de Can Cortina de Pagès), en el seu testament, fet aquell any, li fa una deixa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Clapés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].
# Alquenona

Una alquenona és un tipus de cetona molt resistent a la degradació amb diferent nombre de dobles enllaços. A la naturalesa solem trobar-les amb 36, 37 i 38 àtoms de carboni i solen ser produïdes pels organismes que constitueixen el fitoplàncton. Un exemple d'alquenona seria la heptatriaconta-[15E,22E]-dien-2-ona, que és produïda per un cocolitofòrid anomenat Emiliana huxleyi.
Les alquenones presents en l'ambient marí són emprades com a biomarcadors per tal d'obtenir, mitjançant la seva concentració, informació sobre la temperatura superficial de l'aigua en el moment en què va viure l'organisme que la va sintetitzar. Això és degut al fet que els cocolitofòrids sintetitzen un tipus d'alquenona o un altre depenent de la temperatura del medi en què viu. La relació entre les diferents alquenones i la temperatura superficial de l'aigua ve donada per:
$Uk37=0.0033SST+0.043$
On Uk37 és un coeficient que relaciona les diferents alquenones i la temperatura del mar en superfície. Això permet conèixer la temperatura de l'oceà en altres temps perquè van ser atrapades al sediment marí.
# Francisco Javier Rodríguez Pinedo

Francisco Javier Rodríguez (20 d'octubre de 1981) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 2006.

## Referències

* ↑ «Maza». kicker.de. [Consulta: 20 octubre 2015].
* ↑ Francisco Javier Rodríguez Pinedo a National-Football-Teams.com (anglès)
# Ahsan Muhammad Khan

Ahsan Muhammad Khan (7 d'abril de 1916 - valor desconegut) fou un jugador d'hoquei sobre herba indi que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Ahsan Muhammad Khan Khan». [Consulta: 20 abril 2023].
# Paul Biedermann

Paul Bidermann (Halle, 7 d'agost de 1986) és un nedador alemany d'estil lliure. És l'actual posseidor del rècord mundial en els 200 i 400 metres lliures.

## Trajectòria
### Jocs Olímpics de 2008

Biedermann va guanyar la final dels 200 m lliures del Campionat d'Europa de Natació de 2008, amb un temps de 1:46.59. Amb els temps de 3:47.69. en els 400 m., i 1:46.37. en els 200 m. lliures, es va classificar per als Jocs Olímpics de Pequín. En aquests jocs, va quedar en cinquena posició en la final dels 200 metres lliures, amb un temps d'1:46.00, i 17è en la general dels 400 metres amb un temps de 3:48.03.

### Campionat Mundial de 2009

El 26 de juliol de 2009, Biedermann va guanyar la final dels 400 metres lliures del Campionat Mundial de Natació de 2009 a Roma, superant al campió olímpic dels 1500 m, Oussama Mellouli en els darrers 50 metres, amb un temps de 3:40.07, baixant per quasi tres segons la seva marca personal i superant el rècord mundial d'Ian Thorpe per només una centèsima.
El 28 de juliol va guanyar el seu segon or;en els 200 metres lliures i va superar a Michael Phelps amb un temps rècord d'1: 42.00, superant la seva marca personal per més de quatre segons, i registrant un nou rècord mundial.

### Campionat Mundial en Piscina Curta de 2010

En el campionat mundial de 2010, va enduar-se l'or en els 400 m. lliures, superant de nou a Oussama Mellouli en una cursa gairebé idèntica a la de l'any anterior a Roma. En la final dels 200 m. lliures, va acabar cinquè, amb una diferència de més d'un segon del guanyador Ryan Lochte.

### Campionat Mundial de 2011

Va guanyar tres medalles de bronze en els 200 i 400 m. lliures, a més del relleu 4x100 combinat.

## Referències

* ↑ «Paul Biedermann» (en anglès). Sport-references. Arxivat de l'original el 13 d'agost de 2011. [Consulta: 23 juliol 2012].
* ↑ Mark Meadows, Ian Simpson. «Biedermann smashes 400 freestyle world record» (en anglès), 26-07-2009. Arxivat de l'original el 2014-12-10. [Consulta: 23 juliol 2012].
* ↑ «Brilliant Biedermann beats Phelps» (en anglès). BBC Sports, 28-07-2009. [Consulta: 23 juliol 2012].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2020-11-27 a Wayback Machine. (en alemany).
# Shabban Shahab-ud-Din

Shabban Shahab-ud-Din (8 de novembre de 1909 - 6 de gener de 1983) fou un jugador d'hoquei sobre herba indi que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Shabban Shahab-ud-Din». [Consulta: 20 abril 2023].