OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estació de Budapest-Keleti

L'estació de Budapest-Keleti (en hongarès: Budapest Keleti pályaudvar) és la principal estació de ferrocarril de Budapest, Hongria.
Keleti pályaudvar equival a 'estació de l'Est'. A Budapest hi ha també les estacions de l'Oest (Nyugati) i del Sud (Déli).
Es troba a la plaça Baross, al final de l'Avinguda Rákóczi.
L'edifici és d'estil eclèctic i va ser construït entre 1881 i 1884. Els autors del projecte són els arquitectes Gyula Rochlitz i János Feketeházy. En el seu moment va ser considerada una de les estacions de ferrocarril més modernes d'Europa. La façana principal és presidida per dues estàtues que representen James Watt i George Stephenson, inventors de la màquina de vapor i de la locomotora de vapor, respectivament.
L'estació de Budapest-Keleti va ser l'epicentre d'un dels episodis més dramàtics de la crisi dels refugiats a Europa, a començaments de setembre de l'any 2015. Una gran quantitat de persones, principalment refugiats a causa de la Guerra civil siriana, es van concentrar al voltant de l'estació esperant poder agafar algun tren que els portés a Àustria o Alemanya. La circulació de trens va ser suspesa i moltes d'aquestes persones van haver de seguir a peu

## Referències

* ↑ «Getting to Budapest by Rail – Railway Stations in Budapest – Travel to Budapest, Hungary». www.budapest.com. [Consulta: 22 agost 2016].
* ↑ «Keleti Railway Station - Budapest Monument of art». www.budapest.com. Arxivat de l'original el 2016-08-23. [Consulta: 22 agost 2016].
* ↑ Efe. «Tanquen l'estació de trens de Budapest després de la sortida massiva de refugiats». [Consulta: 22 agost 2016].
* ↑ «Reobren l'estació de tren de Budapest sense permetre l'accés als refugiats». [Consulta: 22 agost 2016].
* ↑ Reuters. «Els refugiats de l'estació de Budapest inicien a peu una marxa cap a Àustria». [Consulta: 22 agost 2016].

## Enllaços externs

* Web dels ferrocarrils d'Hongria
* Dades de l'estació Keleti al web Rail Europe Arxivat 2016-08-23 a Wayback Machine.
# Casa Pinell (Santa Maria de Palautordera)

Casa Pinell és una casa de Santa Maria de Palautordera (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici, amb jardí, de planta rectangular amb paret mitgera. Consta de semisoterrani, planta baixa i dos pisos. La coberta és a dues vessants de carener paral·lel a la façana principal amb ràfec de bigues de fusta i rajoles decorades amb motius florals en verd. Les façanes estan arrebossades imitant carreus treballats. A la façana principal, la porta és rectangular de llindes planes sense decoració, excepte unes rosetes en vidrat verd. Una petita veta de rajoles separa les diferents plantes. Els buits són de llinda plana i estan emmarcats per motllures decorades amb petites aplicacions ceràmiques de color verd amb motius florals. Al primer pis hi ha tres obertures amb balcons grans i a les golfes, tres obertures amb petits balcons. Al costat sud hi ha un cos adossat cobert a tres vessants. En el semisoterrani hi ha una sortida al jardí i una galeria amb balustrada a la resta de plates. La galeria és de cinc buits d'arc de mig punt en la planta baixa i el primer pis i d'arc carpanell en el segon pis. La coberta a tres vessants del cos de les galeries és posterior a la construcció de la casa, abans hi havia una gran terrassa.

## Referències

* ↑ «Casa Pinell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2017].
# Jane Johnston Schoolcraft

Jane Johnston Schoolcraft o Obahbahmwawageezhagoquay "el so que fan les estrelles travessant el cel" (Sault Sainte Marie, Michigan, 1800-1841) fou una escriptora nord-americana, filla d'un irlandès i una anishinaabemowin. Rebé una bona educació i el 1823 es casà amb l'agent indi i estudiós de les tradicions índies Henry Schoolcraft. Va escriure diverses tradicions i llegendes ojibwa a l'antologia The Women's Great Lakes Reader, publicada el 1998. Va morir de malaltia.

## Enllaços externs

* Biografia (anglès)
# 1557
## Esdeveniments
### Països Catalans

* L'abat Pere Àngel Ferrer i Despuig substitueix Francesc Jeroni Benet Franc com a President de la Generalitat
* Lluís Folc I de Cardona-Aragó Fernández esdevé comte de Prades
* Santa Pola: Construcció del castell
* Tortosa: Cristòfor Despuig escriu Los col·loquis de la insigne ciutat de Tortosa

### Món

* El matemàtic gal·lès Robert Recorde inventa el signe igual ("=")
* Bangor (Gal·les): fundació de l'Ysgol Friars, l'"Escola dels Frares"
* Cuenca (Equador): fundació de la ciutat
* Japó: Ōgimachi és proclamat emperador en substitució de Go-Nara
* Macau: establiment dels portuguesos
* 3 de febrer - Espanya: Carles V, emperador romanogermànic es reclou al monestir de Yuste

## Naixements
### Països Catalans

* Ontinyent: Gaspar Guerau de Montmajor, catedràtic i escriptor de satires.
* Tortosa: Francesc Oliver de Boteller, 75è President de la Generalitat de Catalunya.

### Món

* 24 de febrer - Viena (Àustria): Mateu I, emperador romanogermànic (1612 - 1619)
* 31 de maig: Teodor I, tsar de Rússia (1584 - 1598)
* 11 Setembre - Sant Josep de Calassanç, fundador de l'ordre de les escoles pies.

## Necrològiques
### Països Catalans

* Infanta Guiomar d'Aragó, filla de Joana III de Cardona i d'Alfons d'Aragó, casada amb Frederic de Toledo, duc d'Alba

### Món

* 29 d'abril - Peteroa (Xile): Lautaro, cap maputxe que lluità contra els espanyols
* 11 de juny - Lisboa (Portugal): Joan III de Portugal, rei conegut com a Joan III el Piadós
* 1 de setembre - Sant-Maloù (França): Jacques Cartier, explorador francès a l'Amèrica del Nord (n. 1491).
* 27 de setembre - Japó: Go-Nara, emperador del Japó
* 19 de novembre - Florència: Maria de Cosme de Mèdici, princesa membre de la dinastia Mèdici (n. 1540).
* 13 de desembre - Venècia (Itàlia): Niccolo Fontana Tartaglia, matemàtic i enginyer
* Lieja (Principat de Lieja) - Jordi d'Àustria bisbe de Brixen], arquebisbe de València i príncep-bisbe de Lieja

## Referències

* ↑ Larousse, Éditions. «Encyclopédie Larousse en ligne - Jacques Cartier» (en francès). [Consulta: 13 setembre 2020].
* ↑ B.A, Domer J. Huffman, Jr. Direct Ancestors of Domer J. Huffman, Jr: & D.J.’s Odds & Ends (en anglès). Dorrance Publishing, 2016-11-14. ISBN 978-1-4809-2689-9.
# Sporting Club de Bel Abbès

El Sporting Club de Bel Abbès, o SC Bel Abbès fou un club de futbol algerià de la ciutat de Sidi Bel Abbès.
Va ser fundat el 1906 per Georges Lhermine i Edmond Veith i desaparegué el 1962, després de la independència d'Algèria.

## Palmarès

* Lliga d'Orà de futbol:
** 1921–22, 1922–23, 1923–24, 1924–25, 1925–26, 1926–27, 1927–28, 1946–47, 1951–52, 1952–53, 1953–54, 1954–55, 1955–56, 1956–57, 1957–58
* Lliga algeriana de futbol:
** 1960
* Copa algeriana de futbol:
** 1958, 1959, 1960
* Campionat d'Àfrica del Nord de futbol (USFSA):
** 1913
* Campionat de l'Àfrica del Nord francesa de futbol:
** 1922, 1924, 1925, 1926, 1927, 1953, 1954
* Copa de l'Àfrica del Nord francesa de futbol:
** 1951, 1955

## Referències

* ↑ Club profile – Footballdatabase
* 1 2 «Algeria - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Algeria - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «North African Champions Cup». rsssf. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «North African Cup». rsssf. [Consulta: 9 abril 2024].
# HMV

HMV Group (LSE HMV) (His Master's Voice, en català: La Veu del seu Amo), normalment abreujat en HMV, és una famosa marca de la indústria musical i, durant anys, el nom d'una companyia discogràfica del Regne Unit. El nom va ser encunyat en 1899 com el títol d'un quadre del gos Nipper escoltant un gramòfon de corda. Les seues tendes de distribució són actualment les primeres en vendes en el Regne Unit, però té una fera competència dins del Regne Unit per part de Virgin Megastores i, més recentment, de Music Zone...

## Referències

* 1 2 «About Us History». HMV Group. Arxivat de l'original el 2008-12-19. [Consulta: 15 gener 2009].
* ↑ «Management». HMV Group. Arxivat de l'original el 2009-02-03. [Consulta: 15 gener 2009].
* ↑ «FAQ». HMV Group. Arxivat de l'original el 2009-03-30. [Consulta: 15 gener 2009].
* 1 2 3 «Fast Facts». HMV Group. Arxivat de l'original el 2009-01-19. [Consulta: 15 gener 2009].
# Estadi Muhammadu Dikko

L'Estadi Muhammadu Dikko és un estadi esportiu de la ciutat de Katsina, a Nigèria.
Va ser inaugurat l'any 2013 amb el nom Estadi Karkanda. El 2016 se li canvià el nom pel de l'emir Muhammadu Dikko. El club El-Kanemi Warriors FC de Maiduguri va jugar en aquest estadi els seus partits com a local entre els anys 2015 i 2016 durant la insurgència de Boko Haram. Actualment hi juga el club Katsina United.

## Referències

* ↑ «Stadiums in Nigeria». World Stadiums, 14-03-2014. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2016. [Consulta: 14 març 2014].
* ↑ «Opinion: No Masari, Renaming 'KARKANDA STADIUM' is wrong -By Al-Amin Batsari», 16-06-2016. Arxivat de l'original el 5 d’octubre 2016. [Consulta: 16 març 2022].
* ↑ «Nigeria: El-Kanemi Retain Home Ground in Katsina - allAfrica.com». Arxivat de l'original el 2016-02-18.
# Casa al carrer del Forn, 15 (Hostalric)

L'edifici situat al Carrer del Forn, 15 d'Hostalric (Selva) és una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

En l'espai que ocupaven tres antigues cases i aprofitant el pany de muralla del segle xiv, s'hi ubicà una estructura cúbica feta de ferro, fusta i pedra. L'estructura, que s'adapta perfectament a l'entorn natural (des de fora i des de dins, a l'estil de la casa Kaufman de Frank Lloyd Wright) està oberta per tots els costats amb grans obertures que ofereixen unes vistes increibles a l'entron natural de la Tordera i el poble d'Hostalric.
Al carrer del Forn, la façana és encara la de les tres cases que van ser enderrocades. Aquí hi ha l'accés a l'habitatge, precedit per un pati interior. A la façana que dona al riu, amb la muralla, és des d'on es pot apreciar l'estructura cúbica. Tres cases en estat ruïnós van ser enderrocades per construir-hi un habitatge nou que s'articula perfectament amb la muralla del segle xiv.

## Referències

* 1 2 3 «Carrer del Forn, 15». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 novembre 2014].
# Edward Benton Banai

Edward Benton Banai o Bawd way wi dun Banaise (Lac Courte Oreilles, Wisconsin, 1934) és un activista i escriptor anishinaabemowin. És membre actiu de la Midewiwin Lodge, fou un dels fundadors de l'AIM amb els germans Clyde Bellecourt i Vernon Bellecourt, i Dennis Banks, i durant molt temps un dels seus líders espirituals en l'ocupació de Wounded Knee del 1973. Actualment n'és membre de l'executiva i director de la Red School House a Saint Paul (Minnesota). Ha escrit The Mishomis Book: the voice of the ojibway (1979), història del seu poble, i Generation to generation (1991).

## Enllaços externs

* Biografia (anglès)
# Carlos Alberto Batres González

Carlos Alberto Batres González (nascut a Ciutat de Guatemala, 2 d'abril del 1968), és un àrbitre de futbol guatemalenc. Batres és àrbitre internacional FIFA des de 1996. Fins ara ha dirigit partits en grans esdeveniments com la Copa del Món 2002. El febrer del 2010 va ser assignat per arbitrar al Mundial 2010.
# Barguja

Barguja és un nucli de població de l'antic municipi de Toloriu, al terme municipal del Pont de Bar, a l'Alt Urgell a una petita vall del Serrat del Cogulló. Ha pertangut a la parròquia de El Querforadat i a l'antic municipi de Bar.
Està situat a la riba dreta del torrent de Barguja, un afluent del Segre per l'esquerra, i a 1360 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* ↑ «::Dadescat». Arxivat de l'original el 2010-05-26. [Consulta: 7 maig 2010].
* ↑ «Barguja». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Barguja». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Estadi Reales Tamarindos

L'Estadi Reales Tamarindos és un estadi esportiu de la ciutat de Portoviejo, Equador.
És la seu del club Liga Deportiva Universitaria de Portoviejo. Va ser inaugurat l'any 1970 i té una capacitat per a 21.000 espectadors.
Fou una de les seus de la Copa Amèrica de futbol de 1993.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Worldstadiums.com. Arxivat de l'original el 2018-06-21. [Consulta: 5 juny 2009].
* ↑ «Copa América 1993». Martín Tabeira rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].
# Casa de Francesca Bracons

La Casa de Francesca Bracons és una obra amb elements noucentistes de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Singular edificació noucentista amb clares referències italianitzants, caracteritzada per una llanterna amb cúpula decorada amb teula de ceràmica en escates. Aquesta llanterna es recolza sobre un cos octogonal que té la funció de distribuïdor al voltant del qual s'articula tot un complex sistema de teulades amb faldons i semi-faldons que cobreixen els altres cossos de la casa i els atris o pòrtics de les façanes. La teulada és de teula alacantina o plana.
Cal destacar també l'organització de la seva planta a l'entorn d'un vestibul de sostre elevat; els porxos sobresurten del pla de la façana; les cobertes de tota la casa i tota una sèrie de detalls ornamentals de gust clàssic.
Diversos atris amb porxo de columnes dòriques estan situats en les obertures de les façanes d'accés, laterals i posteriors, emfatitzant una relació espacial entre les estances interiors i el jardí.
La tanca es feta amb pilastrons de planta quadrada rematats amb una motllura en escòcia amb aire inacabat. La part vegetal té una protecció de fusta amb un disseny noucentista.
És un dels millors exemples de xalet d'estiueig noucentista de Sant Cugat. Els dos cedres del jardí: un de la varietat de l'Atlàs i l'altre de la varietat de l' Himàlaia, són els millors de Sant Cugat del Vallès.

## Història

Casa projectada l'any 1919 per l'arquitecte de Sarrià, Joaquim Lloret i Homs per a la senyora Francesca Bracons i Panadès, veïna de Barcelona.
Joaquim Lloret i Homs, arquitecte tant noucentista com racionalista, fou autor entre altres dels edificis següents: la casa Fàbregas del carrer Quarters, 8 de Montcada i de la casa Fàbregas de Pedralbes (Barcelona). Sobretot, és conegut com autor del Centre Oftàlmològic Barraquer al carrer Muntaner de Barcelona. També són obra seva les cases Bosch i Canet de Sarrià. Tots els edificis indicats estan inclosos en els catàlegs de patrimoni arquitectònic de Montcada i de la ciutat de Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Casa de Francesca Bracons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].
# Missovoi

Missovoi (en rus: Мысовой) és un poble (un possiólok) del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 494 habitants.
# Antoni Marí Marí

Antoni Marí Marí, també conegut com a Carraca (Sant Joan de Labritja, 1956) és un polític eivissenc, batle de Sant Joan de Labritja i senador per Eivissa-Formentera en la VIII Legislatura.

## Biografia

El 1977 començà a treballar com a funcionari a l'ajuntament de Sant Joan de Labritja. Va ser membre i portaveu del Grup de Defensa des Amunts el 1990-1991 fundador i directiu del club de futbol Penya Independent de Sant Joan.
Afiliat al Partido Popular en 1989, a les eleccions municipals espanyoles de 1999 fou escollit alcalde de Sant Joan de Labritja, càrrec que ha renovat a les eleccions municipals de 2015. A les eleccions municipals espanyoles de 2003 va obtenir un total del 83% dels vots emesos, la qual cosa suposà el segon alcalde més votat de l'Estat espanyol.
També ha estat vocal de la Federació d'Entitats Locals de les Illes Balears (FELIB). A les eleccions generals espanyoles de 2004 fou escollit senador per Eivissa-Formentera. De 204 a 2008 ha estat portaveu del Grup Territorial del PP de Senadors per Balears i membre de les comissions parlamentàries d'Entitats Locals i Medi Ambient.

## Referències

* ↑ Joan Marí Marí Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. a l'Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera
* ↑ Fitxa del Senat
# Tønder

Tønder (en alemany Tondern) és una ciutat danesa del sud de la península de Jutlàndia, és la capital del municipi de Tønder que forma part de la regió de Syddanmark, ambdós creats l'1 de gener del 2007 com a part d'una reforma territorial. El riu Vidå neix a uns 4 km a l'est de la ciutat.

## Història

El geògraf Al-Idrissí esmenta a la meitat del segle xii una localitat que anomena Tu(r)ndira que podria ser Tønder o la veïna vila de Møgeltønder que és a 4 km.
Tønder va rebre el 1243 els privilegis de port de la Lliga Hanseàtica, va ser un dels pocs ports de la costa del ducat de Schleswig durant l'edat mitjana. A causa de la baix altura del lloc la vila va patir diverses inundacions, durant la del 1532 l'aigua va arribar a 1,8 metres a l'església de St. Llorenç, 5,3 metres més del normal. Durant la dècada del 1550 el port va perdre l'accés directe al mar a causa dels dics construïts a l'oest de la ciutat.
Als plebiscits de Schleswig del 1920 que van retornar Nordslesvig a Dinamarca el 76,5% dels habitants de Tønder van votar per romandre a Alemanya i només el 23,5% va votar l'opció d'integrar-se a Dinamarca.

## Fills il·lustres

* Siegfried Saloman (1816-1899) violinista i compositor musical.

## Referències

* ↑ «Nach der Volksabstimmung» (en alemany). Deutsches Historisches Museum.

## Vegeu també

* Llista de ciutats de Dinamarca
# Petxenga

Petxenga (en rus: Печенга, en finès i suec: Petsamo) és un possiólok de l'óblast de Múrmansk, a Rússia.

## Història

La zona de Petxenga històricament estava habitada per l'ètnia sami. El 1533 va passar a ser part de Rússia. El 1920 se'l va annexionar Finlàndia amb el Tractat de Tartu. A la Guerra d'Hivern va ser envaïda per la Unió Soviètica, però fou retornada a Finlàndia al Tractat de Moscou de 1940. No obstant això, després de la subsegüent Guerra de Continuació fou cedida a l'URSS a l'Armistici de Moscou de 1944 i definitivament després de la fi de la Segona Guerra Mundial al Tractat de París de 1947.
Aquest assentament va ser fundat amb el monestir de Petxenga el 1533 pel monjo Sant Tiphon de Petxenga de Nóvgorod.
El 1589 aquest monestir de fusta va ser arrasat pels suecs, el monestir va ser traslladat a prop de la frontera noruega, va ser destruït una vegada més el 1764 i reconstruït el 1880 i encara existeix actualment.
Després de la Segona Guerra Mundial aquesta zona era zona militar. L'explotació del níquel li ha portat molta contaminació.

## Referències

* ↑ http://www.roca.org/OA/90/90h.htm Arxivat 2001-02-28 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Skolt Sámi History Arxivat 2007-10-10 a Wayback Machine.
* Website of Pechengsky District Arxivat 2018-01-14 a Wayback Machine.
# Casa de la Ciutat (Mataró)

La Casa de la Ciutat és un edifici del municipi de Mataró (Maresme) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil aïllat. Consta de planta baixa, dos pisos i golfes. La reforma del segle xix va canviar totalment el caràcter de l'edifici, que actualment es podria considerar de tipus neoclàssic, amb frontons triangulars sobre els tres balcons principals; amb medallons amb els rostres de mataronins il·lustres a les llindes (Jaume Creus, per la religió; Antoni Puig i Blanch, per les lletres; i Damià Campeny per les arts); balustrades i coronament escultòric. Flanquejant l'entrada hi ha dues fornícules amb estàtues que representen la prudència i la justícia, obra de Josep A. Santigosa (1879). El vestíbul és decorat amb pintures de Jordi Puiggalí, amb escenes de la història de la ciutat. La sala de sessions té un bonic enteixinat. El model d'edifici sembla tret de l'ajuntament de Barcelona, amb el que té moltes similituds.

## Història

L'actual edifici fou construït el 1635 per Jaume Vendrell i reformat sota les ordres de Miquel Garriga i Roca el 1867, sense cap mena de respecte per l'edifici original. A aquesta reforma del segle xix se li han afegit les contemporànies, que encara han malmès més la construcció original.

## Referències

* 1 2 «Casa de la Ciutat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 abril 2015].
# Michael Dorris

Michael Dorris (Louisville, Kentucky, 1945 - Nova York, Nova York, 1997) era un escriptor estatunidenc d'origen modoc, irlandès i francès. Doctorat en filosofia per la Universitat Yale el 1971, fou professor d'estudis amerindis a la Universitat de Dartmouth. Va escriure novel·les, assaigs i cançons, i va obtenir alguns premis importants. Autor de Morning girl (1992), Rooms in the house of stone (1993), A yellow raft in blue water(1987), Paper trail (1994), Guests (1994), The broken cord (1989), The Crown of Columbus (amb Louise Erdrich, 1991). Va estar casat un temps amb l'escriptora d'origen anishinaabemowin Louise Erdrich del 1981 al 1995. Es va suïcidar a casa seva el 1997 tot combinant drogues i alcohol.

## Bibliografia

* "Michael Dorris." Newsmakers 1997, Issue 4. Gale Research, 1997.
* Contemporary Authors Online, Gale, 2005.
* Gleick, Elizabeth. "An imperfect union." Time, April 28, 1997 v149 n17 p68(2)
* "Michael Anthony Dorris." Notable Native Americans. Gale Research, 1995.

## Lligams

* 1989 Entrevista d'àudio amb Michael Dorris - RealAudio Arxivat 2005-09-25 a Wayback Machine.
# Jutge Internacional per Composicions d'escacs

Jutge Internacional de Composicions d'Escacs és un títol atorgat per la FIDE mitjançant la Comissió Permanent de la FIDE per a Composicions d'Escacs (PCCC) a persones que han jutjat diversos torneigs de problemes o estudis d'escacs i que són considerats capaços de jutjar tals premis al més alt nivell.
El títol va ser concedit per primer cop el 1956, a Henrik Kasparian. En el passat, diversos jugadors d'escacs sobre el tauler també han estat Jutges Internacionals; entre ells hi ha per exemple els Campions del món d'escacs sobre el tauler Mikhaïl Botvínnik i Vassili Smislov, i els jugadors d'elit David Bronstein, Paul Keres, Iuri Averbach i Wolfgang Unzicker, tot i que més recentment en el temps, el títol és obtingut en general per persones molt desconegudes fora del món dels problemes d'escacs. Molts compositors de problemes i estudis notables són o han estat també Jutges Internacionals, com és el cas de Henrik Kasparian.

## Vegeu també

* Títols d'escacs
* Títols de la FIDE
* FIDE Album

## Referències

* ↑ «International judges - WFCC» (en anglès). [Consulta: 2 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Estatuts de la PCCC – L'Annex III esmenta quins són els requisits per al títol.
* Llista completa de Jutges Internacionals per Composicions d'escacs, al lloc web de la «Permanent Comission for Chess Compositions (PCCC)». Arxivat de l'original el 25 d’octubre 2007. [Consulta: 17 juny 2010]. (anglès)
# Torre del Reformador

La Torre del Reformador és una torre de 71.85 metres (235.73 peus) construïda amb ferro galvanitzat i està situada en la 7a avinguda, 2 carrer zona 9 de la Ciutat de Guatemala. Va ser reconstruïda el 1935, per a commemorar el centèsim aniversari del naixement de Justo Rufino Barrios, qui fou President de Guatemala i instituí un munt de reformes. L'estructura bàsica és una rèplica de la Torre Eiffel. Estava construïda originalment amb una campana en la seua punta, però en 1986 se substituí per un reflector.