OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Capellania

La capellania o benefici eclesiàstic és una "institució feta amb autoritat de Jutge Ordinari i fundació de rendes competent amb obligació de Misses i algunes amb assistència a les Hores Canòniques. N'hi ha de col·latives, perpètues i altres ad nutum amovibles."
El capellà servia la capellania aixecant les càrregues, com la celebració de matrimonis, nombre de misses en festes particulars, una altra institució benèfica, i fins i tot, prestant el seu treball religiós al servei de personatges de la Noblesa.
Fonamentalment, eren obres pies instaurades a l'Església catòlica, mitjançant les quals el fundador, generalment una persona acabalada, deixava en el seu testament una quantitat de diners que es posava en renda, perquè amb els guanys es pagués la realització d'un nombre determinat de misses per la salvació de la seva ànima. D'origen medieval, les capellanies van tenir gran auge a Espanya, Portugal i els seus regnes a Amèrica durant els segles XVI, XVII i xviii. En això va tenir molt a veure la cultura del barroc que va fer èmfasi en la mort, el Purgatori i la salvació de l'ànima.
La contribució dels laics en les donacions de capellanies i obres pies i en les fundacions de capellanies va ser molt important, creant una estructura de suport i solidaritat mútua, intentant assegurar no només el benestar del donant en el "més enllà", sinó a més, el de la seva família i reunits en el "més ençà".
En virtut que la major part de les manifestacions piadoses tenien un substrat econòmic i que, d'altra banda, cada fidel comptabilitzava les indulgències obtingudes, alguns historiadors han encunyat el terme d'"economia espiritual" i plantegen que les activitats a favor de l'ànima constituïen una inversió per obtenir una posició millor en el més enllà.
La Capellania en l'actualitat es vincula a denominacions religioses, Cristianes, Musulmanes, Mormones, etc. Les Cristianes estan subdividides en diferents dogmes, Catòlics, Protestants, Testimonis de Jehovà, etc. La seva funció primordial és assistir espiritualment i físicament al necessitat. En casos de desastres naturals o causats per l'home. Moltes vegades calen els serveis d'aquests servidors, voluntàriament.
# Comuns Sumar

Comuns Sumar és una coalició electoral formada per Catalunya en Comú, Barcelona en Comú i Moviment Sumar que va néixer el 26 de març de 2024 amb l'objectiu de presentar-se a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2024. La seva cap de llista és Jéssica Albiach.
La candidatura va obtenir 180.528 vots, el 5,81% i 6 escons, dos menys dels que va obtenir En Comú Podem-Podem en Comú a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2021. El 30 de juliol va arribar a un acord de governabilitat el Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC) per investir al socialista Salvador Illa i Roca com a President de la Generalitat de Catalunya.
Eleccions al Parlament de Catalunya :
| Eleccions | Líder | Vots | % | Pos. | +/- | Escons | +/- | Govern |
| 2024 | Jéssica Albiach | 180.528 | 5,81% | 6 | | 6 / 135 | 2 | Oposició |

## Referències

* ↑ «La candidatura de Jéssica Albiach es presentarà a les eleccions catalanes sota la marca Comuns Sumar». RAC 1, 29-03-2024 [Consulta: 29 març 2024].
* ↑ «Resultats de les eleccions al Parlament de Catalunya del 12-M». Generalitat de Catalunya, 12-05-2024. [Consulta: 13 maig 2024].
* ↑ «El PSC i els Comuns tanquen un pre-acord d’investidura tot esperant la votació d’ERC». Vilaweb, 30-07-2024. [Consulta: 7 agost 2024].
# Catepanat de Baspracània

El Catepanat de Baspracània (grec medieval: Κατεπανάτον της Βαασπρακανίας, Katepanàton tis Vasprakanias) fou el nom romà d'Orient donat al territori administratiu de l'antic regne de Vaspurakan després de la seva incorporació a l'imperi.
El 1021, el rei de Vaspurakan, Senekerim-Joan Artsruní, veient-se incapaç de mantenir a ratlla els seus veïns musulmans, cedí el seu regne a l'emperador romà Basili II a canvi d'extenses terres i el càrrec de governador del tema de Sebaste. En un primer moment, Basili II deixà la nova província en mans de Basili Argir, però ben aviat l'hagué de rellevar per la seva incompetència. El protoespatari Nicèfor Comnè fou elegit per succeir a Basili Argir com a governador (estrateg o catepà) i ràpidament imposà l'autoritat romana al territori. Segons l'historiador armeni Aristakès de Lastiver, contemporani seu, Nicèfor conquerí el principat d'Artxeix, situat a la riba septentrional del Llac Van, i l'incorporà a la seva província. Tanmateix, l'historiador àrab cristià Yahya d'Antioquia, que també visqué en aquest període, atribueix la gesta al mateix emperador Basili II.

## Referències

* ↑ «Définition catépanat - L'Obs». Arxivat de l'original el 23 de febrer 2019. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ Varzós, 1984, p. 39.
* 1 2 3 Lilie et al., 2013, «Nikephoros Komnenos» (#25676).

## Bibliografia

* Lilie, R.-J.; Ludwig, C.; Pratsch, T.; Zielke, B. Prosopographie der mittelbyzantinischen Zeit Online (en alemany). De Gruyter, 2013. DOI 10.1515/pmbz.
* Varzós, K. «Η Γενεαλογία των Κομνηνών (A)» (PDF) (en grec). Centre d'Estudis Bizantins de la Universitat de Tessalònica, 1984. Arxivat de l'original el 2019-04-01. [Consulta: 18 gener 2020].

## Vegeu també

* Catepà
* Catepanat d'Itàlia
# Santoral

El santoral és el calendari litúrgic que indica la data en la qual se celebren les festivitats en honor d'un sant o una altra figura religiosa. El calendari actualment en ús per l'Església Catòlica és una versió modificada del costum paleocristià de commemorar la mort dels màrtirs en el seu aniversari; amb la contínua canonització de creients al llarg dels segles, tots els dies de l'any commemoren almenys un sant.
No solament la mort dels màrtirs es recorda avui d'aquesta manera; també els sants morts per causes naturals, així com les festivitats com la Pàsqua, la Pentecosta o l'Epifania, relacionades amb esdeveniments de la vida de Jesús i de la història de l'Església.
En l'època medieval era freqüent indicar les dates dels esdeveniments en relació amb el calendari eclesiàstic, indicant, per exemple, el «tercer dia de l'advent» o la «nit de Sant Joan».
De la mateixa manera, el nom de pila dels infants solia assignar-se segons la festivitat que se celebrés el dia del seu naixement o baptisme; encara que això és menys freqüent avui en dia, en alguns països de tradició catòlica o ortodoxa es conserva el costum de saludar i felicitar les persones el dia del seu sant.

## Vegeu també

* Rosari
* Enciclopèdia Catòlica
* Missa nupcial
* Lletania dels sants

## Enllaços externs

* Santoral català
# Estació de Montcada i Reixac - Sant Joan

Mapa línia Barcelona-Ripoll :
Montcada i Reixac - Sant Joan és una estació de ferrocarril fora de servei propietat d'adif situada a Montcada i Reixac a la comarca del Vallès Occidental. L'estació es troba a la línia Barcelona-Ripoll per on circulen trens de la línia R3 de Rodalies de Catalunya operat per Renfe Operadora.
Aquesta estació de l'antiga línia de Barcelona a Sant Joan de les Abadesses (actualment el tram Ripoll - Sant Joan de les Abadesses és una via verda) va entrar en servei l'any 1886 quan es va obrir un nou ramal per evitar pagar un cànon a MZA per utilitzar la línia de Girona, des de Granollers Centre, per arribar a Barcelona. Aquest nou ramal de Sant Martí de Provençals a Llerona finalment només es va construir fins a Montcada on enllaça amb la línia de Manresa. Es va tancar al servei de viatgers l'estiu del 1992, poc abans dels Jocs Olímpics de Barcelona´92.

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R3». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 26 de març 2010. [Consulta: 22 juliol 2010].
* ↑ Alcaide González, Rafael. «El ferrocarril como elemento estructurador de la morfología urbana: El caso de Barcelona 1848-1900». Scripta Nova. Universitat de Barcelona, 01-08-2005. [Consulta: 23 juliol 2010].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Renfe Operadora
# Manuel Ducassi

Manuel Ducassi (Madrid, 1819 - 1844) fou un compositor espanyol reconegut com a notable professor de violoncel al Conservatori de Madrid.
És autor de les òperes:
* Semiramide ricosnosciuti;
* Tennisto è Polivete;
* Gabriela de Vergi, de les quals només l'última arribà a estrenar-se.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 18, 2a part, pàg. 2328 (ISBN 84-239-4581-2)
# Samuel

«Samuel» té aquests significats:
* Llibres de Samuel, llibre de l'Antic Testament de la Bíblia cristiana i el vuitè llibre de la Tanakh jueva
* Personatges:
** Samuel (profeta), últim jutge d'Israel, venerat al cristianisme, al judaisme i a l'islam.
** Samuel d'Aní (Ani, començaments del segle xii - 1180), monjo i historiador armeni que va escriure una Cronografia de la història d'Armènia
** Samuel de Bulgària, emperadors de l'Imperi Búlgar (997 -1014)
** Harold Samuel (Londres, 1879 – 1937), pianista i compositor anglès
# Chadli Bendjedid

Chadli Bendjedid (àrab: [شاذلي بن جديد] Error: {{Lang}}: paràmetre invàlid: |tr= (ajuda)) (Bouteldja, 14 d'abril de 1929 - Alger, 6 d'octubre de 2012) va ser un militar i polític algerià, President d'Algèria entre el 9 de febrer de 1979 i l'11 de gener de 1992. Nascut el 14 d'abril de 1929, va servir com a oficial en l'Exèrcit francès abans de desertar i integrar-se al Front Nacional d'Alliberament (FLN) en l'inici de la Guerra de la Independència. Va ser Ministre de Defensa des de novembre de 1978 a febrer de 1979, i va ser nomenat President del país a la mort d'Houari Boumédiènne.
Com a President, va reduir el paper de l'Estat en l'economia i va alleugerir la vigilància del mateix sobre els ciutadans. A finals dels anys 1980, quan l'economia del país va entrar en crisi a conseqüència de la Crisi del Petroli, van créixer les protestes contra el FLN que governava en un sistema de partit únic. Llavors va iniciar el procés de democratització cap a un sistema multipartidista. Però, en l'any 1991, una intervenció militar va paralitzar el procés de les eleccions municipals per evitar el triomf del Front Islàmic de Salvació, forçant Bendjedid a proclamar la seva dimissió, i donant inici a la Guerra Civil Algeriana.
Bendjedid va ser hospitalitzat a París al gener del 2012 per tractar-se d'un càncer, i hi tornà en el mes de maig i a l'octubre del mateix any. El 3 d'octubre va ingressar en la unitat de cures intensives de l'hospital militar d'Ain-Naadja, a l'Alger, on va morir el 6 d'octubre.

## Referències

* ↑ AFP «Former Algerian President Chadli Bendjedid dies». Al Arabiya. AFP [Alger], 06-10-2012 [Consulta: 6 octubre 2012].
* ↑ «Algeria ex-president Chadli Bendjedid dies». BBC, 06-10-2012 [Consulta: 6 octubre 2012].
# Messi Màxim

Messi Màxim, en llatí Messius Maximus, íntim amic de Plini el Jove, fou un notable romà possiblement nascut a Verona, i certament va tenir una gran influència en aquella ciutat. Estava casat amb una dona veronesa, segons Plini el Jove, que li va recomanar a Arrià, un amic seu de la ciutat d'Altinum, a la regió de Venetia. Més endavant el van enviar com a comissionat a l'Acaia per arranjar els afers de les ciutats lliures de la província, i Plini li va enviar una carta a imitació de la que Ciceró va escriure al seu germà Quint, per indicar-li de quina manera havia de complir els deures d'aquesta missió. Va escriure un llibre que Plini va elogiar d'una manera extravagant. Plini el va consultar sovint per als seus propis escrits. Es conserven més d'una dotzena de cartes de Plini a Messi Màxim.

## Referències

* ↑ Maximus, Messius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 998
# Plaça de la Reina

Plaça de la Reina és una plaça de la Ciutat Vella de València, situada entre el carrer de la Pau, el carrer de Sant Vicent i la Seu, que hi té la seua entrada principal. Hi fita també el carrer de la Corretgeria.

## Nom

La Plaça de la Reina està dedicada a la reina Maria de la Mercè d'Orleans, breu esposa del rei Alfons XII. Durant la Segona República (1931-1939), aquesta plaça rebé el nom de Francesc de Vinatea.

## Característiques

La plaça està formada per un passeig central per a vianants, amb uns bancs i zones de gespa, envoltat per una carretera que fa de cercle. Al cap hi ha la catedral amb una estàtua de bronze d'aquesta.
A la plaça hi ha una sèrie de comerços, en general d'aliments, entre els quals destaca la Xocolateria Valor. Molt a prop de la plaça es troba l'església de Santa Caterina. Hi ha un aparcament públic soterrani.
A més, la plaça constitueix la referència per numerar els edificis de la ciutat de València, i no la Plaça de l'Ajuntament. S'hi troba, a més, el quilòmetre zero de les carreteres radials de València, competència de la Generalitat Valenciana.

## Història

Amb la idea de disposar d'una plaça Major en la ciutat, la plaça es va crear l'any 1878 a conseqüència de l'enderrocament del grup de cases que tenia forma triangular, i que formaven l'antic carrer Saragossa. El 23 de gener de 1878, dia de les noces dels reis, l'Ajuntament de València, entre altres actes, va començar l'enderrocament d'aquestes illes de cases. Ho va fer l'alcalde accidental, el Marqués del Tremolar, empunyant una piqueta de plata i col·locant diverses plaques commemoratives recordant l'acte i les noces del rei Alfons XII.
L'any 1930 es va instal·lar a la plaça el primer semàfor de la ciutat de València, que era accionat a mà pel primer guàrdia urbà que tingué la ciutat.
Al llarg del segle xx han existit diversos projectes de reforma de la plaça, però malgrat això la seua transformació urbanística no respon a una planificació ordenada. Actualment, la plaça de la Reina és un dels espais públics de la ciutat que més controvèrsia genera pel que fa a la seua ordenació urbanística.

## Comunicacions

La Plaça de la Reina es troba ben comunicada amb la resta de la ciutat per la gran quantitat d'autobusos de línia EMT València que tenen la seua parada al centre de la plaça. A més, enllaça amb el carrer Sant Vicent i amb la plaça de l'Ajuntament, que són enclavaments molt importants de comunicació de la ciutat.

## Galeria d'imatges

* Vista general de la plaça
* Plantà d'una falla a la plaça
* Vista de la plaça i de la Catedral des de la torre de Santa Caterina
* Edifici La Isla de Cuba i campanar de Sant Martí, a l'eixida del carrer Sant Vicent

## Referències

* 1 2 «La Plaza de la Reina y Santa Catalina» (en castellà). Juan Antonio Soler Ases, 19-04-2012.
* ↑ «Reinventando la plaza de la Reina» (en castellà). Las Provincias, 13-10-2014.
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Resolució 395 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 395 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou aprovada per unanimitat el 25 d'agost de 1976 després d'haver escoltat diversos punts dels Ministres d'Afers Exteriors de Grècia i Turquia pel que fa a una disputa territorial al mar Egeu, el Consell va observar la tensió en curs i va exhortar ambdós bàndols a la moderació i a començar en negociacions. També va informar els dos països que la Cort Internacional de Justícia estava prou qualificada per poder resoldre les disputes legals romanents.
Grècia havia acusat Turquia de dur a terme operacions sismològiques en la plataforma continental reclamada per Grècia. Mentrestant, Turquia havia protestat contra l'assetjament i la intimidació d'un vaixell oceanogràfic turc.

## Referències

* ↑ Wellens, Karen; T.M.C. Asser Instituut. Resolutions and statements of the United Nations Security Council (1946-1989): a thematic guide. BRILL, 1990, p. 23. ISBN 978-0-7923-0796-9.
* ↑ Bölükbaşı, Deniz. Turkey and Greece: The Aegean Disputes. Routledge Cavendish, 2004, p. 261–262. ISBN 978-1-85941-953-3.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)
* Disputa de l'Egeu
* Relacions entre Grècia i Turquia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Socialist Workers Party

Socialist Workers Party és l'organització revolucionària més important de Gran Bretanya i una de les més destacades d'Europa. Va tenir un paper central en el moviment antiguerra amb la creació de la Stop the War Coalition. Actualment impulsa les lluites contra les retallades socials i la lluita contra el feixisme, entre d'altres.
Defensa el socialisme des de sota i l'autoemancipació de la classe treballadora.
El SWP forma part de la International Socialist Tendency.
Publica el diari setmanal Socialist Worker, la revista mensual Socialist Review i la revista teòrica trimestral International Socialism.

## Figures destacades

* Alex Callinicos (1950), professor del King's College de Londres i un dels autors marxistes actuals més destacats.
* Tony Cliff (1917-2000), fundador de l'organització.
* Chris Harman (1942-2009), autor de nombrosos texts, especialment destacant les seves aportacions en història i economia. Alguns dels seus escrits estan disponibles a l'arxiu marxista.

## Referències

* ↑ Chris Harman a Marxist.org

## Enllaços externs

* Pàgina web del Socialist Workers Party
# Praza de María Pita

La praza de María Pita (en català: Plaça de María Pita) és el centre neuràlgic de la ciutat de la Corunya, a Galícia. S'hi troba la casa consistorial en el palau de María Pita.
Antigament s'anomenava praza de Alesón, i va ser projectada a mitjan segle xix per resoldre el pas de la ciutat vella al barri d'A Pescadería. El seu nom actual fa referència a María Pita, heroïna en la defensa de la ciutat el 1589 contra l'Armada anglesa dirigida pel corsari Francis Drake. Una estàtua en la seva memòria presideix la plaça mirant cap al consistori. La seva realització i col·locació és relativament recent.
La plaça forma un rectangle de més de 10.000 m². En un dels seus costats es troba el palau consistorial i, als altres tres, edificis amb pòrtics i galeries típiques de l'arquitectura gallega. Sota els portals hi ha locals d'hoteleria com bars, cafeteries i restaurants, que a més disposen de terrasses exteriors, tancades i envidrades.

## Referències

* 1 2 3 Urbanismo: Palacio Municipal y Plaza de María Pita

## Enllaços externs

* Informació al portal oficial de Turisme de la Corunya (castellà)
# Uadi ar-Rummah

El uadi ar-Rummah (àrab: وادي الرمة) és el principal sistema hidràulic del nord de l'Aràbia, amb una conca de més de 1.000 km, començant a Harrat Khaybar, al Hijaz, al nord-est de Medina, travessant Al-Qàssim cap al sud de l'Iraq. A la vall, la més gran del Najd, hi desaigüen diversos uadis. Agafa diferents noms regionals. Fou explorat per C. M. Doughty al segle xix, seguit d'altres exploradors, principalment Huber.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, VIII, 632 i 633
# Barsel d'Aní

Barsel d'Aní fou patriarca de l'Església Armènia del 1105 al 1113.
Era nebot de Grigor II Vkayasser i era molt hàbil; substituí al seu oncle durant els viatges que aquest va fer a Terra Santa i Egipte i a la seva mort el 1105, el va succeir.
La residència oficial del patriarca era a Dsamentav (Zamintia), al Regne de Kars, però Barsel vivia als límits de Cilícia, que llavors s'estava poblant de refugiats armenis que fugien de les invasions turques (seljúcides). El monestir de Shugr, a la comarca de Sev Ler (muntanyes de l'Amanus, Muntanyes Negres), fou la seva residència habitual.
Va morir en accident el 1113 i el va succeir Grigor III Pahlavouni.
# Big Brother

«Big Brother o Gran Hermano» té aquests significats:
* Big Brother (anglès) o Gran Germà (català), personatge de ficció de la novel·la 1984 de George Orwell
* Big brother (programa de televisió), programa de telerealitat creat per John de Mol, emès per primer cop als Països Baixos el 1999, i després distribuït internacionalment
* Big Brother (EUA), versió del programa Big Brother als Estats Units d'Amèrica
* Big Brother (anglès) o Loft Story, versió del programa Big Brother a França
* Big Brother (Brasil), versió del programa Big Brother al Brasil
* Gran Hermano (Argentina), versió del programa Big Brother a l'Argentina
* Gran Hermano (Espanya), versió del programa Big Brother a Espanya
* Big Brother Recordings, segell discogràfic
* Big Brother and the Holding Company, grup rock estatunidenc format a San Francisco el 1965 com a part de l'escena psicodèlica
# L'Àlex i l'Emma

L'Àlex i l'Emma (original: Alex & Emma) és una pel·lícula estatunidenca de 2004, dirigida per Rob Reiner. Protagonitzada per Sophie Marceau, Rob Reiner, Kate Hudson, Cloris Leachman, Luke Wilson i David Paymer. Ha estat doblada al català.

## Argument

Alex Sheldon (Luke Wilson) és un escriptor que no està passant pel seu millor moment. Està absolutament bloquejat en el seu procés de creació, encara que gran culpa d'això la tingui la seva infame situació econòmica: està arruïnat, i deu 100.000 dòlars a uns usurers cubans que li donen un ultimàtum: o paga en 30 dies tots els diners que deu, o és home mort. I l'única solució per a aquest gran problema és acabar la seva novel·la. O millor dit, començar-la, ja que no ha escrit ni una sola línia. Almenys té una idea per a la història: una comèdia que tracta sobre "la impotència d'estar enamorat, de com l'amor devora les tripes d'una persona com un virus mortal."
Així de clar, però el que succeeix és que no aconsegueix escriure-la. Potser per això decideix contractar els serveis d'una obstinada taquígrafa, Emma Dinsmore (Kate Hudson), simplement perquè l'ajudi a acabar la novel·la, i pugui rebre els diners de l'editor per pagar els seus deutes. Així que per fi sorgeix la novel·la. S'hi narra la història d'Adam Shipley (Luke Wilson), un escriptor que ha estat contractat per donar classes particulars als fills d'una atractiva dona francesa (Sophie Marceau) que està passant per un mal moment econòmic, i de la que Adam s'enamora malgrat els intents de les au pair que tenen cura dels nois. Però d'altra banda, Emma comença a qüestionar les idees d'Alex Sheldon, i així comença a influir en la seva vida i a la seva obra. I és que, com sempre sol passar, la vida imita a l'art, i l'art a la vida.

## Repartiment

* Kate Hudson: Emma Dinsmore/Ylva/Elsa/Eldora/Anna
* Luke Wilson: Alex Sheldon/Adam Shipley
* David Paymer: John Shaw
* Sophie Marceau: Polina Delacroix
* Cloris Leachman: Àvia
* Rob Reiner: Wirschafter
* Paul Willson: John Shaw

## Al voltant de la pel·lícula

* Alex & Emma està inspirada en la pel·lícula Paris, When It Sizzles, de Richard Quine, estrenada el 1964, amb Audrey Hepburn, que és també el remake de la pel·lícula francesa La fête a Henriette, dirigida per Julien Duvivier estrenada el 1952.

## Referències

* ↑ esadir.cat. L'Àlex i l'Emma. esadir.cat.
* ↑ «Alex & Emma» (en anglès). [Consulta: 17 octubre 2018].

## Enllaços externs

* L'Àlex i l'Emma - Lloc web oficial