OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kinkajú

El kinkajú (Potos flavus) és una espècie de mamífer carnívor de la família dels prociònids. El seu àmbit de distribució s'estén de Mèxic fins al Brasil. La seva característica més coneguda és la seva llarga cua, que utilitza per a penjar-se a les branques.

## Referències

* ↑ @NatGeoES. «Kinkajú» (en castellà), 05-09-2010. [Consulta: 29 gener 2025].
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Gianfranco Contri

Gianfranco Contri (Bolonya, Emília-Romanya, 27 d'abril de 1970) és un ciclista italià, ja retirat, que va competir entre finals de la dècada de 1980 i començaments de la de 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Barcelona, on va guanyar la medalla d'argent en la contrarellotge per equips del programa de ciclisme. En el seu palmarès també destaquen tres Campionats del Món en contrarellotge per equips, el 1991, 1993 i 1994.

## Palmarès

* 1988
** Campió del món júnior en contrarellotge per equips (amb Andrea Peron, Alessandro Bacciocchini i Gianluca Tarocco)
* 1991
** Campió del món amateur de contrarellotge per equips (amb Andrea Peron, Flavio Anastasia i Luca Colombo)
** Medalla d'or als Jocs del Mediterrani de 1991 en contrarellotge per equips (amb Cristian Salvato, Flavio Anastasia i Luca Colombo)
* 1992
** Medalla d'argent als Jocs Olímpics de Barcelona en contrarellotge per equips (amb Andrea Peron, Flavio Anastasia i Luca Colombo)
** Campió d'Itàlia amateur en contrarellotge
** 1r al Duo Normand (amb Luca Colombo)
* 1993
** Campió del món amateur de contrarellotge per equips (amb Cristian Salvato, Rosario Fina i Rossano Brasi)
** Medalla d'or als Jocs del Mediterrani de 1993 en contrarellotge per equips (amb Cristian Salvato, Francesco Rossano i Luca Colombo)
* 1994
** Campió del món amateur de contrarellotge per equips (amb Cristian Salvato, Dario Andriotto i Luca Colombo)
** 1r al Duo Normand (amb Cristian Salvato)
** 1r a la Copa Ciutat de Melzo
* 1996
** Vencedor d'una etapa a l'Olympia's Tour

## Referències

* ↑ «CONTRI Gianfranco». [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Gianfranco Contri». [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Gianfranco CONTRI» (en italià). [Consulta: 8 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# 47a Brigada Mixta (Exèrcit Popular de la República)

La 47a Brigada Mixta va ser una unitat de l'Exèrcit Popular de la República que va participar en la guerra civil espanyola. Durant la major de la contesa va estar desplegada en el front del Tajo, sense intervenir en accions de rellevància.

## Historial

La unitat va ser creada a la fi de 1936, al front de Madrid, sobre la base d'elements procedents de la columna «Fernández Navarro». Una vegada finalitzada la seva instrucció la 47a BM va ser assignada a la 9a Divisió del III Cos d'Exèrcit en el sector Tajo-Jarama. Al començament del mes de maig va participar en l'atac republicà sobre el cap de pont de Toledo. Amb posterioritat va quedar agregada a la 36a Divisió del VI Cos d'Exèrcit. Durant la resta de la contesa no va prendre part en accions militars.
Al març de 1939 el comandant de la brigada, el major de milícies Bernabé García Navarro, va ser destituït per les forces casadistas, ja que es va mantenir lleial al govern Negrín; seria substituït pel major de milícies Telesforo Aguado Ronc. Tanmateix, a la fi d'aquell mes la unitat es va autodissoldre coincidint amb el final de la guerra.

## Comandaments
### Comandants

* Tinent coronel d'infanteria Santiago Ropero Muñoz;
* Major de milícies Gabriel Pareja Núñez;
* Major de milícies Ildefons Castro Ruiz;
* Major de milícies Bernabé García Navarro;
* Major de milícies Telesforo Aguado Ronc;

### Comissaris

* Dionisio Martín Martínez, del PCE;
* Domingo Chacón;
* Vicente Ovejero Santervás;

## Notes

* ↑ Amb posterioritat va passar a exercir el càrrec de comissari polític en la 36a Divisió.

## Referències

* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 85.
* ↑ Engel, 1999.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 188.

## Bibliografia

* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Martínez Bande, José Manuel. La batalla de Pozoblanco y el cierre de la bolsa de Mérida. Madrid: Editorial San Martín, 1981.
# Barbablava (desambiguació)

«Barbablava» té aquests significats:
* Literatura:
** Barbablava, conte de Charles Perrault publicat el 1697.
* Cinema:
** Barbablava (pel·lícula de 1901) (títol original en francès: Barbe-Bleue), pel·lícula muda francesa dirigida per Georges Méliès, basada en el conte.
** Barbablava (pel·lícula de 1944) (títol original en anglès: Beardblue), pel·lícula estatunidenca dirigida per Edgar George Ulmer, basada en el conte.
** Barbablava (pel·lícula de 1951) (títol original en alemany: Blaubart), pel·lícula alemanya dirigida per Christian-Jaque, basada en el conte.
** Barbablava (pel·lícula de 1972) (títol original en anglès: Beardblue), pel·lícula estatunidenca dirigida per Edward Dmytryk i Luciano Sacripanti, basada en el conte.
** Barbablava (curtmetratge de 1979) (títol original en francès: Barbe-Bleue), curtmetratge d'animació francès dirigit per Olivier Gillon, basat en el conte.
** Barbablava (telefilm de 1984) (títol original en francès: Barba-Bleue), telefilm francès dirigit per Jean Bovon, basat en el conte.
** Barbablava (telefilm de 1986) (títol original en francès: Barba-Bleue), telefilm francès dirigit per Alain Ferrari, basat en el conte.
** Barbablava (pel·lícula de 2009) (títol original en francès: Barba-Bleue), pel·lícula francesa dirigida per Catherine Breillat, basada en el conte.

## Vegeu també

* Barbe-Bleue (òpera)
# Elisa Frisoni

Elisa Frisoni (Isola della Scala, província de Verona, 8 d'agost de 1985) és una ciclista italiana, que combina tant la carretera com el ciclisme en pista. Ha guanyat nombrosos campionats nacionals en diferents proves.

## Palmarès en pista

* 2002
** Campiona del món júnior en Velocitat
** Campiona del món júnior en 500 metres contrarellotge
** Campiona del món júnior en Keirin
** Campiona d'Europa júnior en Velocitat
** Campiona d'Europa júnior en 500 metres contrarellotge
* 2004
** Campiona d'Itàlia en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Itàlia en Keirin
** Campiona d'Itàlia en Velocitat
* 2005
** Campiona d'Europa sub-23 en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Itàlia en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Itàlia en Keirin
** Campiona d'Itàlia en Velocitat
* 2006
** Campiona d'Itàlia en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Itàlia en Keirin
** Campiona d'Itàlia en Velocitat
* 2007
** Campiona d'Itàlia en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Itàlia en Velocitat
** Campiona d'Itàlia en Velocitat per equips
* 2008
** Campiona d'Itàlia en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Itàlia en Keirin
** Campiona d'Itàlia en Velocitat
** Campiona d'Itàlia en Velocitat per equips
* 2009
** Campiona d'Itàlia en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Itàlia en Keirin
** Campiona d'Itàlia en Velocitat
** Campiona d'Itàlia en Velocitat per equips
** Campiona d'Itàlia en Scratch
* 2010
** Campiona d'Itàlia en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Itàlia en Keirin
** Campiona d'Itàlia en Velocitat
** Campiona d'Itàlia en Velocitat per equips
* 2011
** Campiona d'Itàlia en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Itàlia en Keirin
** Campiona d'Itàlia en Velocitat
** Campiona d'Itàlia en Velocitat per equips
* 2012
** Campiona d'Itàlia en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Itàlia en Velocitat

### Resultats a la Copa del Món

* 2004-2005
** 1a a la Classificació general, en 500 m. contrarellotge
* 2005-2006
** 1a a la Classificació general, en keirin

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Antonín Bartoň

Antonín Bartoň (Vysoké nad Jizerou, 12 de desembre de 1908 - Vysoké nad Jizerou, 9 de setembre de 1982) fou un esquiador de fons, esquiador de combinada nòrdica i saltador amb esquís txec que va competir sota bandera txecoslovaca durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Lake Placid. Va disputar dues proves del programa d'esquí de fons. Va finir en desena posició a la cursa dels 50 quilòmetres i en la setzena a la dels 18 quilòmetres. Fou sisè en la combinada nòrdica i vint-i-unè en la prova del salt amb esquís. En el seu palmarès destaquen dues medalles de plata al Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1933, en els 4x10 km i en la combinada nòrdica.

## Referències

* ↑ «Antonín Bartoň Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de maig 2011. [Consulta: 8 gener 2020].
* ↑ Resultats al Campionat del món d'esquí nòrdic (alemany)
# Borís Paitxadze

Borís Paitxadze (en georgià, ბორის პაიჭაძე) (Chokhatauri, 3 de febrer de 1915 - Tbilisi, 9 d'octubre de 1990) fou un futbolista georgià de la dècada de 1940.

## Trajectòria

El seu únic club fou el Dinamo Tbilisi, on jugà entre 1936 i 1951. Nascut a Chokhatauri, de jove es traslladà a Poti per a treballar al port. Allí va conèixer el futbol gràcies a la gent dels vaixells britànics que hi arribaven. Destacà a l'equip universitari i és fitxat pel Dinamo Tbilisi l'any 1936 per a participar en la recentment creada Primera Divisió de la Unió Soviètica.
Destacà com a davanter àgil i amb fort xut. Fou màxim golejador de lliga la temporada 1937, amb vuit gols marcats en setze partits. Mai guanyà cap títol amb el Dinamo, en una època en què el futbol soviètic era dominat pels clubs de Moscou. No obstant fou dos cops segon (1939 i 1940) i tres cops finalista de copa (1936, 1937 i 1946). En tretze temporades al club georgià marcà 105 gols en 190 partits oficiales.
Una greu lesió de genoll patida l'any 1951, l'obligà a retirar-se del futbol actiu amb 36 graus. Després d'un anys de descans, fou escollit entrenador del Dinamo, entre 1953 i 1954.
Va morir el 9 d'octubre de 1990, als 75 anys. Les autoritats georgianes li van posar el seu nom a l'estadi Nacional de Tbilisi, «Estadi Borís Paitxadze», com a homenatge.

## Referències

* 1 2 3 «Самородок из Поти». Sport-Express, 03-10-2003. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 «Boris Paichadze». Peoples.ru. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Paychadze Boris Solomonovich». klist.info. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Georgia is safe for international football – FIFA». Russia Today, 23-09-2008. [Consulta: 1r abril 2015].
# Loco Dice

Yassine Ben Achour (Düsseldorf, 10 d'agost de 1974), més conegut amb el nom artístic de Loco Dice, és un DJ alemany i productor de música electrònica. És conegut sobretot pel seu treball en els gèneres house i tech house i les seves residències en discoteques com Fabric, Space, Ushuaïa, Pacha i Hï Ibiza.

## Trajectòria

Loco Dice és fill de pares tunisians que van emigrar a Düsseldorf, on va néixer i es va criar. Va començar la seva carrera com a punxadiscos de música hip-hop essent resident al club local de Düsseldorf Salon des Amateurs abans d'acompanyar artistes com Usher, Ice Cube, Jamiroquai, Snoop Dogg i R. Kelly.
Més endavant, es va passar al house i al techno, a instàncies dels seus companys DJ, Timo Maas i Sven Vath, després d'un estiu a Eivissa el 2002.
Fora de l'escena de la música de ball, Loco Dice ha compost bandes sonores de passarel·la per al dissenyador de moda Marcelo Burlon durant la Setmana de la Moda Masculina de Milà.

## Discografia
### Àlbums

* 7 Dunham Place (4x12") Desolat (DMD Discomania), 2009 / CD / digital) Desolat, 2009
* Underground Suicide (4x12" + 4 Remix 12"s + USB Stick Vinyl Box / digital) Desolat / Ultra Music, 2016
* Love Letters (3x12" / digital) Desolat, 2018

### Senzills / EP

* Phat Dope Shit (PDS) - Four:Twenty Recordings (2002)
* City Lights / Dynamite Love - Four:Twenty Recordings (2003)
* Cellar Door - Four:Twenty Recordings (2003)
* Menina Brasileira - Ovum Recordings (2005)
* Harissa - Cadenza Recordings (2006)
* Carthago - Cocoon Recordings (2006)
* Flight LB 7475 / El Gallo Negro - Ovum Recordings (2006)
* Seeing Through Shadows - M_nus (2006)
* Porcupine / Latex - Rebelone Recordings (2006)
* Pimp Jackson Is Talkin' Now!!! (2008)
* Untitled - Desolat (2009)
* Definition - Desolat (2009)
* La Bicicletta - Cocoon Recordings (2010)
* Knibbie Never Comes Alone / Loose Hooks - M_nus (2011)
* Toxic - Desolat (2012)
* Lolopinho - Desolat (2013)
* Slow Moves - Cocoon Recordings (2013)
* Get Comfy feat. Giggs - Ultra Music (2016)
* Keep It Low feat. Chris Liebing - Ultra Music (2016)
* Party Angels feat. JAW - Ultra Music (2016)
* $lammer - Cuttin' Headz (2018)
* Positive Vibin' - KMS (2018)
* Roots - Desolat (2018)
* Out Of Reach - Desolat (2018)
* Sweet Nectar Blossom - En Couleur (2020)

## Referències

* ↑ «Loco Dice». IMDb.
* ↑ «Loco Dice · Biography · Artist ⟋ RA».
* ↑ Loco Dice Biography Arxivat 2007-04-21 a Wayback Machine..
* ↑ «Loco Dice | Artist Alife». Arxivat de l'original el 2022-09-27. [Consulta: 27 setembre 2022].
* ↑ Clinton, Maria. «Loco Dice Raises the Bar With Third Studio Album, 'Love Letters'» (en anglès americà), 06-07-2018. [Consulta: 27 setembre 2022].
# Bruno Loatti

Bruno Loatti (Castel Bolognese, província de Ravenna, 26 de febrer de 1915 - Bolonya, 25 de setembre de 1962) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1939 i 1952. Es va especialitzar en el ciclisme en pista, on va guanyar una medalla de plata al Campionat del món de Velocitat amateur de 1938, per darrere del neerlandès Jef van de Vijver. Va participar en els Jocs Olímpics de Berlín on va quedar quart a la prova de tàndem, fent parella amb Carlo Legutti.

## Palmarès

* 1939
** Campió d'Itàlia en Velocitat

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Otel·lo

Otel·lo, el moro de Venècia és una obra de teatre escrita per William Shakespeare al voltant de l'any 1603. La primera representació de la qual es té notícia va tenir lloc el primer de novembre del 1604 al Palau de Whitehall de Londres.
Otel·lo és una tragèdia igual que altres obres de Shakespeare com Hamlet, Macbeth o El rei Lear. Probablement, Shakespeare va escriure Otel·lo després de Hamlet, però abans de Macbeth i El rei Lear.
El personatge principal de l'obra és Otel·lo, que es presenta piadosament tot i la seva raça. Això era molt poc habitual en la literatura anglesa en temps de Shakespeare, que acostumava a descriure els moros i altres pobles de pell fosca com a gent malvada. A l'obra, Shakespeare evita qualsevol discussió respecte a l'islam.

## Estructura

L'obra consta de cinc actes dividits en escenes:
* El 1r acte (3 escenes):
** 1a escena: un carrer de Venècia
** 2a escena: un altre carrer de Venècia
** 3a escena: consell venecià
* El 2n acte (2 escenes):
** 1a escena: un port de Xipre
** 2a escena: un carrer de Xipre
* El 3r acte (4 escenes):
** 1a escena: sala d'un castell de Xipre
** 2a escena: sala del castell amb personatges diferents dels anteriors
** 3a escena: jardí del castell
** 4a escena: esplanada davant del castell
* El 4t acte (3 escenes):
** 1a escena: plaça de davant del castell
** 2a escena: sala del castell
** 3a escena: sala del castell amb altres personatges
* El 5è acte (2 escenes):
** 1a escena: carrer de Xipre
** 2a escena: cambra del castell (habitació d'Otel·lo i Desdèmona)

## Personatges

* Dux de Venècia
* Brabàntio (senador, pare de Desdèmona)
* Gratiano (germà de Brabàntio)
* Otel·lo (un moro noble al servei de la República de Venècia)
* Càssio (lloctinent d'Otel·lo)
* Iago (ensenya d'Otel·lo)
* Roderigo (cavaller venecià)
* Montano (predecessor d'Otel·lo en el govern de Xipre)
* Pallasso (criat d'Otel·lo)
* Desdèmona (filla de Brabàntio i muller d'Otel·lo)
* Emília (muller de Iago)
* Bianca (amant de Càssio)
* Ludovico (parent de Brabàntio)
A més a més, a l'obra hi apareixen d'altres personatges de menor importància: un mariner, missatgers, un herald, oficials, cavallers, músics i senadors.

## Argument

Desdèmona es casa amb Otel·lo, la qual cosa disgusta a Roderigo, que estimava Desdèmona. Roderigo es queixa a Iago, el qual guarda rancor a Otel·lo per qüestions de promocions militars. Iago intenta muntar una conspiració contra Otel·lo, afirmant que Desdèmona és infidel amb Càssio, i li dona com a prova un mocador robat. Otel·lo, després de ser manipulat i enganyat per Iago, creu totes les seves mentides i acaba boig de gelosia. Finalment, ordena l'assassinat del suposat amant i també mata la seva dona. Quan s'adona del seu error, se suïcida i Iago acaba presoner.

## Traducció catalana

* Shakespeare, William. Otel·lo. Barcelona: Col·lecció popular de teatre clàssic universal. Institut del Teatre. Ed. Bruguera. Traducció de Josep Maria de Sagarra. 1979.
# Antonín Ettrich

Antonín Ettrich (segle XX) fou un esquiador de fons txecoslovac que va competir durant la dècada de 1920.
El seu principal èxit esportiu fou la medalla de bronze en la cursa dels 50 quilòmetres al Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1925.

## Referències

* ↑ Antonín Ettrich a Federació Internacional d'esquí
# 4a Divisió (Exèrcit Popular de la República)

La 4a Divisió va ser una de les divisions de l'Exèrcit Popular de la República que es van organitzar durant la Guerra Civil espanyola sobre la base de les Brigades Mixtes. Va estar desplegada en el front de Madrid.

## Historial

La unitat va ser creada el 31 de desembre de 1936 en el si del Cos d'Exèrcit de Madrid. El major de milícies Juan Modesto va ser designat comandant de la 4a Divisió, mentre que el comandant Federico de la Iglesia Navarro va ocupar la prefectura d'Estat Major i Luis Delage García va ser nomenat comissari polític.
Va prendre part en la Tercera batalla de la carretera de La Corunya, durant la qual la 4a Divisió va rebre el gruix de l'ofensiva empresa per la Divisió reforçada de Madrid —manada pel general Luis Orgaz Yoldi. El 22 de gener de 1937 Modest va assumir el comandament de l'Agrupació «Modesto», formació en la qual es va integrar la divisió. Algunes de les seves unitats van prendre part en la batalla del Jarama, al febrer de 1937. Posteriorment la 4a Divisió seria assignada al II Cos d'Exèrcit.
Durant la resta de la contesa no va prendre part en operacions de rellevància.

## Comandaments
### Comandants

* major de milícies Juan Guilloto León;
* tinent coronel Emilio Bueno Núñez del Prado;
* tinent coronel Emeterio Jarillo Orgaz;

### Comissaris

* Daniel Pool Gómez, del PCE;
* Eladio López Poveda, del PCE;

## Ordre de batalla

| Data | Cos d'Exèrcit adscrit | Brigades Mixtes integrades | Front de batalla |
| 31 de desembre de 1936 | Cos d'Exèrcit de Madrid | 1a, 36a i 41a | Madrid |
| Febrer-març de 1937 | Agrupació «Modesto» | 41a, 36a, 67a, «E», 19a i 21a | Jarama |
| Juny de 1937 | II Cos d'Exèrcit | 36a, 41a i 57a | Madrid |
| Abril-maig de 1938 | II Cos d'Exèrcit | 41a, 67a i 152a | Madrid |

## Referències

* ↑ Alpert, 2013, p. 344.
* ↑ Zaragoza, 1983, p. 51.
* ↑ Alpert, 2013, p. 330.
* ↑ Thomas, 1976, p. 539-540.
* ↑ Zaragoza, 1983, p. 177.
* ↑ Engel, 1999, p. 175.
* ↑ Zaragoza, 1983, p. 54.
* ↑ Alpert, 2013, p. 77.
* ↑ Alpert, 2013, p. 326.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 179.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 187.

## Bibliografia

* Alpert, Michael. The Republican Army in the Spanish Civil War, 1936-1939. Cambridge University Press, 2013.
* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Salas Larrazábal, Jesús María. Historia general de la Guerra de España. Rialp, 1986.
* Thomas, Hugh. Historia de la Guerra Civil Española. Barcelona: Círculo de Lectores, 1976. ISBN 84-226-0874-X.
* Zaragoza, Cristóbal. Ejército Popular y Militares de la República, 1936-1939. Barcelona: Ed. Planeta, 1983.
# Château

Un château (en plural, châteaux) és una casa pairal o residència senyorial o bé una casa de camp de la noblesa o la burgesia, amb fortificacions o sense, construïda originalment en regions francòfones durant el Renaixement.
Un château fortificat (açò és, un castell) és anomenat château/fort. Molts dels châteaux no són tant castells com palaus. L'equivalent urbà d'un château és un palais, nom que a França s'aplica només a grans cases en una ciutat. Aquest ús és diferent del de "palau" en espanyol o anglès, on no cal que un palau estiga en una ciutat, però la paraula rares vegades es fa servir en anglès per a edificis distints de les residències reials. L'expressió hôtel/particulier es fa servir per a una casa particular de gran estil.
Si un château no és antic, ha de ser almenys gran. Aquesta paraula sovint es fa servir en referència a la residència d'un membre de la reialesa francesa o la noblesa, però alguns bons châteaux els van erigir membres de l'alta burgesia recentment ennoblits o ministres de Lluís XIII de França i els seus successors. Un château sol estar envoltat de terres que li serveixen de sustentació.

## Enllaços externs

* Fotos dels Châteaux del Loira
Viccionari
# Dario Andriotto

Dario Andriotto (Busto Arsizio, Llombardia, 25 d'octubre de 1972) va ser un ciclista italià professional del 1995 al 2010. Com amateur, va guanyar una medalla d'or al Campionat del Món en Contrarellotge per equips, i posteriorment es va proclamar Campionat d'Itàlia en contrarellotge.

## Palmarès

* 1990
** 1r al Gran Premi Inda
* 1994
** Campió del món amateur de contrarellotge per equips (amb Gianfranco Contri, Cristian Salvato i Luca Colombo)
* 1995
** 1r al Gran Premi Europa (amb Vitali Kokorin)
* 1997
** Campió d'Itàlia en contrarellotge
** 1r al Gran Premi Nobili Rubinetterie
** 1r al Gran Premi Europa (amb Cristian Salvato)
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Polònia
* 2000
** 1r al Gran Premi Europa (amb Serhíi Matvèiev)

### Resultats al Tour de França

* 2003. 144è de la Classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1999. Abandona
* 2002. Abandona
* 2003. 103è de la Classificació general
* 2006. 115è de la Classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1996. Abandona
* 1997. Abandona (17a etapa)
* 1998. Fora de control (17a etapa)
* 2001. 130è de la Classificació general
* 2002. Abandona (16a etapa)
* 2003. 83è de la Classificació general
* 2004. 54è de la Classificació general
* 2005. 97è de la Classificació general
* 2006. 146è de la Classificació general
* 2007. 111è de la Classificació general
* 2009. Abandona (19a etapa)
* 2010. 132è de la Classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it