OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Almudena Ariza Núñez

Almudena Ariza Núñez (Madrid, 1 de setembre de 1963) és una periodista espanyola.

## Biografia

Llicenciada en periodisme per la Universitat Complutense de Madrid, es va iniciar professionalment en la ràdio quan va entrar a la Cadena SER amb disset anys. En aquesta emissora s'integra en els serveis informatius, i roman diversos anys.
El 1989 ingressa a Televisió Espanyola i un any després s'encarrega de relatar la «crònica del dia» a Diario Noche, presentat per Jesús Hermida. El 1994 presenta el concurs ¿Cómo lo hacen?, amb Jordi Hurtado, que va ser la seva única incursió en aquest gènere. Dos anys després, va compartir plató amb Matías Prats en la presentació de la primera edició del Telediario. El 1998 va passar al Telediario del cap de setmana, amb Pedro Sánchez Quintana i Sergio Sauca i un any després es va traslladar a Nova York per completar la seva formació periodística.
Al seu retorn, el 2000, va presentar l'espai Informe semanal i es va especialitzar en reporterisme. Va cobrir l'atemptat a les Torres Bessones de Nova York, els conflictes bèl·lics a l'Afganistan i l'Iraq, el terratrèmol de Bam a l'Iran o la catàstrofe del buc Prestige. També va destacar per la cobertura del tsunami, des de Tailàndia i Aceh (Indonèsia). Va viatjar a Àsia i Àfrica i va realitzar desenes de reportatges sobre els efectes de la sida, guerres i fams. Va continuar diversos anys en l'equip de reporters de TVE especialitzat en reportatges d'investigació dels telenotícies de Televisió Espanyola i va presentar el docudrama Hay que vivir de La 1 el 2007.
Algunes de les seves últimes cobertures van ser la del terratrèmol a Haití el 2009 i la del terratrèmol i posterior tsunami al Japó el 2011. Entre l'1 d'agost de 2010 i l'1 de gener de 2013 va ser corresponsal de TVE per a Àsia Pacífic, amb seu a Pequín i ho és a Nova York.
Imparteix classes d'empresa audiovisual a la Universitat Francisco de Vitoria de Madrid. És professora en l'Institut Oficial de Ràdio i Televisió i en els màsters de ràdio i televisió de la Universitat Rey Juan Carlos. També col·labora en publicacions nacionals i internacionals.
Ha rebut diversos premis i guardons, entre ells l'Antena de Oro (2010) i el premi a la millor corresponsal espanyola a l'estranger, que atorga el Club Internacional de Premsa. A més, ha estat nominada en tres ocasions (2010, 2011 i 2012) als premis Iris com a millor reportera, un premi que va guanyar el 2010. L'any 2022 va obtenir el Premi Margarita Rivière al rigor periodístic amb visió de gènere que atorga l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Almudena Ariza» (en castellà). Bekia. [Consulta: 23 juliol 2023].
* ↑ TVE-1 estrena ¿Cómo lo hacen?, espacio de corte veraniego Diari ABC. 10 de juliol de 1994.
* ↑ «Almudena Ariza presenta "Hay que vivir", nueva apuesta de TVE para los miércoles». Vertele, 16-07-2007. Arxivat de l'original el 2014-01-10.
* ↑ Almudena Ariza, nueva corresponsal de TVE en Nueva York Deia. 28 de setembre de 2012
* ↑ «Lliurament del Premi Margarita Rivière i Premis de Comunicació No Sexista | Col·legi de Periodistes de Catalunya». [Consulta: 6 desembre 2022].
# Francesc Ribas i Soberano

Francesc Ribas i Soberano (Reus, 14 de febrer de 1893 - Barcelona, 8 de maig de 1965) va ser un metge i polític català.
Pertanyia a una família modesta i el seu pare, que era boter, va morir el 1907. La seva mare amb el noi es traslladà a Barcelona on Francesc va entrar a treballar de dependent en una farmàcia. El 1915 es llicencià en medicina per la Universitat de Barcelona. El 1921, la Mancomunitat de Catalunya l'envià, juntament amb el doctor Antoni Guàrdia, a estudiar la malaltia del goll que patien els habitants d'algunes comarques del Pirineu, per mirar de posar-hi remei. El 1928 marxà a París per a especialitzar-se en malalties pulmonars i cardíaques i treballa a l'Hôpital de la Charité et Ténon com a deixeble dels professors Emile Sergent i Camille Lian, alhora que es familiaritzava amb el sistema suec de seguretat social i visitava centres contra la tuberculosi de Suècia i del nord i centre d'Europa.
La seva amistat amb Lluís Companys, de qui n'era metge, el va dur a afiliar-se a Esquerra Republicana de Catalunya el 1931, i a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1932 va ser elegit diputat per Barcelona. Participa activament a les Comissions de Sanitat, Pressupostos i Justícia. El 1932 va fundar i dirigir el sanatori per a tuberculosos de Puigdolena, a Sant Quirze Safaja, on hi va estar internat i va morir el poeta Màrius Torres. El 1934 va ser nomenat representant de la Generalitat de Catalunya a la Junta Administrativa de l'Hospital Clínic de Barcelona, però fou substituït al cap de poc arran els fets del sis d'octubre. Recuperà el càrrec poc abans de la guerra civil espanyola, durant la qual organitzà l'Hospital Clínic com a hospital de guerra. Hi destacà per la creació del servei d'urgències i crear el primer centre de transfusió sanguínia. També el 1936 presidí una comissió del Parlament de Catalunya per tal de redactar un projecte de llei d'Assistència Social.
El 23 de desembre de 1938 marxà amb la seva família a Oceja (Catalunya del Nord), però el 1943 tornà clandestinament i s'amagà a Centelles, prop del sanatori de Puigdolena que va seguir dirigint d'amagat fins al 1945, al final de la Segona Guerra Mundial. Es va entregar a les autoritats franquistes, que el 1947 el condemnaren a ser desterrat a Alacant, on va exercir com a metge fins al 1962, any que va poder tornar a Barcelona. Va morir d'una angina de pit el 1965.

## Referències

* ↑ Barnils, Andreu. «L'increïble segle xx d'una família de la burgesia catalana, i republicana». Vilaweb. [Consulta: 13-VIII-2018].
* ↑ Sabaté i Casellas, Ferran. "La política sanitària de la Mancomunitat de Catalunya". A: La Mancomunitat de Catalunya (1914): simposi del centenari. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2015, p. 78
* ↑ «Francesc Ribas i Soberano». Galeria de Metges Catalans. Col·legi de Metges de Barcelona. [Consulta: 13-VIII-2018].
* ↑ «Francesc Ribas i Soberano». Memoriaesquerra.cat. Esquerra Republicana de Catalunya. Arxivat de l'original el 2014-12-08. [Consulta: 13-VIII-2018].

## Enllaços externs

* Biografia. Memòriaesquerra.cat Arxivat 2014-12-08 a Wayback Machine.
* Francesc Ribas i Soberano - Galeria de Metges Catalans
# Denise Cronenberg

Denise Cronenberg (Toronto, 1 d'octubre de 1938 - Burlington, 22 de maig de 2020) va ser una dissenyadora de vestuari canadenca. Era germana del director de cinema David Cronenberg i mare del cineasta Aaron Woodley. Va produir treballs per a pel·lícules com Dawn of the dead i L'increïble Hulk. Amb el seu germà van treballar junts a The fly, una adaptació operística del 2008 de la pel·lícula homònima de 1986.

## Obres

* La mosca (1986)
* Inseparables (1988)
* The Long Road Home (1989)
* The Guardian (1990)
* Naked Lunch (1991)
* Madame Butterfly (1993)
* Dones sota la lluna (1995)
* Crash (1996)
* Assassinat a la Casa Blanca (1997)
* Mad City (1997, vestuari d'Alan Alda)
* A Cool, Dry Place (1998)
* The Wager (1998, també productora delegada)
* eXistenZ (1999)
* The Third Miracle (1999)
* Bless the Child (2000)
* Dracula 2000 (2000)
* Camera (2000)
* La mort d'un àngel (2002)
* Spider (2002)
* El protector (2002)
* Rhinoceros Eyes (2003)
* Dawn of the dead (2004)
* Una història de violència (2005)
* Shoot 'Em Up (2007)
* The Fly (2008, òpera de Howard Shore)
* Resident Evil: Afterlife (2010)

## Referències

* ↑ Hertz, Barry «Costume designer Denise Cronenberg was instrumental to success of Canada’s most unshakeable cinema» (en anglès). The Globe and Mail, 10-06-2020.
* ↑ «Muere Denise Cronenberg, diseñadora de vestuario y hermana de David Cronenberg, a los 81 años» (en castellà). Cinemanía, 13-06-2020. [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ Canwest News Service «'Fly' not flying high in France». Harbour City Star. Canwest News Service [Canada, British Columbia, Nanaimo], 12-07-2008, p. 30 [Consulta: 28 novembre 2019].
# Karl Schäfer

Karl Schäfer (Viena, 17 de maig de 1909 - Viena, 23 d'abril de 1976) fou un nedador i patinador sobre gel austríac, un dels més importants de la dècada del 1930.

## Biografia

Va néixer el 17 de maig de 1909 a la ciutat de Viena, que en aquells moments era la capital de l'Imperi Austrohongarès. Va morir el 23 d'abril de 1976 a la seva residència de Viena.

## Carrera esportiva
### Patinador artístic

S'inicià en aquest esport de ben petit, participant en diversos espectacles sobre gel al llarg de la dècada del 1920. L'any 1934 debutà en el Campionat d'Europa de patinatge artístic, on es feu amb el tercer lloc, i on posteriorment aconseguiria la victòria entre els anys 1929 i 1936. En el Camiponat del Món de patinatge artístic també debutà el 1934, aconseguint també el tercer lloc, i després de d'esdevenir subcampió del món els anys 1928 i 1929, aconseguí la victòria consecutiva entre els anys 1930 i 1936.
Participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1928 celebrats a Sankt Moritz (Suïssa), on finalitzà en quarta posició en la categoria individual. Posteriorment participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1932 celebrats a Lake Placid (Estats Units d'Amèrica), on aconseguí la medalla d'or en la prova individual derrotant el suec Gillis Grafström i es convertí en el primer austríac que aconseguia aquesta fita. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1936 celebrats a Garmisch-Partenkirchen (Alemanya) aconseguí retenir el títol.

### Natació

Schäfer fou un esportista multidisciplinari, aconseguint alternar el seu treball en el patinatge artístic sobre gel amb la natació. Campió del seu país diverses vegades en estil braça, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 celebrats a Amsterdam participà en la prova de 200 metres braça, quedant eliminat en la semifinal.

### Final de la carrera esportiva

L'any 1936 es retirà de l'esport i s'instal·là als Estats Units d'Amèrica, on treballà d'entrenador, i el 1938 retornà al seu país per obrir una botiga d'esports. Entre 1956 i 1962 novament s'instal·là als Estats Units per treballar d'entrenador.

## Referències

* ↑ «Karl Schäfer | Olympic Medalist, World Champion | Britannica» (en anglès). [Consulta: 7 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 «Olympedia – Karl Schäfer». [Consulta: 7 novembre 2023].
* 1 2 Biographie, Deutsche. «Schäfer, Karl - Deutsche Biographie» (en alemany). [Consulta: 7 novembre 2023].
# Província de Hòmiel

La província de Hòmiel (en belarús Го́мельская во́бласць, Hómielskaia vóblasts) és una de les subdivisions de Belarús. La capital és Hòmiel. Limita a l'oest i al sud amb Ucraïna, al nord amb la província de Mahiliou i la província de Minsk i a l'est amb la província de Brest.

## Subdivisions Administratives

La província de Hómiel està dividida en 21 districtes (raions), 278 selsoviets, 17 ciutats, i 8 municipis.

### Raions o Districtes

Raion de Aktsiàbarski - Raion de Brahin - Raion de Buda-Kaixaliova - Raion de Dóbruix - Raion de Hòmiel - Raion de Ielsk - Raion de Jlobin - Raion de Jýtkavitxy - Raion de Kalínkavitxy - Raion de Karmà - Raion de Khóiniki - Raion de Liéltxytsy - Raion de Lóieu - Raion de Mazir - Raion de Naróulia - Raion de Piétrykau - Raion de Rahatxou - Raion de Rétxytsa - Raion de Svietlahorsk - Raion de Txatxersk - Raion de Vietka

### Ciutats i pobles

Algunes ciutats i pobles del vóblasts, en ordre de població d'acord amb dades de l'any 2004, i amb el nom transcrit al català, i també en belarús (amb accent afegit per indicar la síl·laba tònica), en rus i en un dels dos sistemes de transcripció a lletres latines o "Latsinka" establert pels belarussos mateixos i molt útil pels polonesos:
* Hómiel (belarús: Го́мель; rus Гомель) - 481.200
* Mazir (belarús: Мазы́р; rus Мо́зырь) - 111.800
* Jlobin (belarús: Жло́бін; rus Жло́бин; Łacinka o Latsinka: Žłobin)- 72.800
* Svietlahorsk (belarús: Светлаго́рск; rus Светлого́рск; Łacinka: Śvietłahorsk, fins a 1961: Šaciłki)- 71.700
* Rètxitsa (belarús: Рэ́чыца, rus Ре́чица; Łacinka: Rečyca) - 66.200
* Kalínkavitxi (belarús: Калі́нкавічы; Łacinka: Kalinkavičy) - 37.900
* Rahatxou (belarús: Рагачоў; rus: Рогачёв; Łacinka: Rahačoŭ) - 34.700
* Dòbruix (belarús: До́бруш; Łacinka: Dobruš) - 19.300
* Jítkavitxi (belarús: Жы́ткавічы; Łacinka: Žytkavičy)- 16.900
* Khóiniki, també Khvàiniki (belarús: Хо́йнікі, també Хва́йнікі; rus: Хойники; Łacinka: Chojniki) - 14.200
* Piètrikau, també Piétrykavitxy (belarús: Пе́трыкаў, també Пе́трыкавічы; rus: Петриков; Łacinka: Pietrykaŭ) - 10.800
* Ielsk (belarús: Ельск; rus Ельск) - 10.000
* Buda-Kaixaliova (belarús: Буда-Кашалёва; rus Буда-Кошелёво; Łacinka: Buda-Kašalova) - 9.500
* Naròulia (belarús: Наро́ўля; rus Наровля; Łacinka: Naroŭla) - 8.200
* Vietka (belarús: Ветка; rus Бетка; Łacinka: Vietka) - 7,800
* Txatxersk (belarús: Чачэ́рск; rus: Чечерск; Łacinka: Čačersk) - 7.700
* Vassilièvitxi (belarús: Васіле́вічы) - 4,500
* Brahin (belarús: Бра́гін) - 3.700
* Túrau (belarús: Ту́раў; rus: Ту́ров; Łacinka: Turaŭ; polonès: Turów) - 3.200

## Enllaços externs

* Comitè Regional Executiu de Hòmiel Arxivat 2004-10-11 a Wayback Machine.
# Milton Erickson

Milton Hyland Erickson (5 de desembre de 1901 a Aurum, Nevada - 25 de març de 1980) va ser un metge i hipnoterapeuta estatunidenc, innovador i pioner en modificar les tècniques d'hipnosi aplicades a la psicoteràpia.

## Referències

* ↑ Simó, Queralt; Mateo i Gal·la «L'altra cara de la hipnosi». VilaWeb, 10-03-2017.

## Bibliografia

* Erickson et Ernest L. Rossi, Milton H. L'intégrale des articles de Milton H. Erickson (en francès traduït de l'anglès). 1: De la nature de l'hypnose et de la suggestion. Satas, 1980. ISBN 978-2872930470.
* Haley, Jay, 1923-2007.. Uncommon therapy: the psychiatric techniques of Milton H. Erickson, M.D.. edició 1993. Nova York: Norton, 1986. ISBN 0393310310.
* Zeig, Jeffrey K.; Munion, W. Michael. Milton H Erickson (en anglès). SAGE, 1999. ISBN 9781446265284.

## Enllaços externs

* «The Milton H. Erickson Foundation».
* «Institut Milton H Erickson de Barcelona». Arxivat de l'original el 2019-09-06. [Consulta: 6 setembre 2019].
* «American Society of Clinical Hypnosis» (en anglès).
# Gavina d'ivori

La gavina d'ivori (Pagophila eburnea) és un petit ocell marí, de la família dels làrids (Laridae), i única espècie del seu gènere. Cria a l'alta Àrtida i té una distribució circumpolar per Groenlàndia, i les parts septentrionals d'Amèrica del Nord i d'Euràsia. No se n'han descrit subespècies.
Aquest ocell migra únicament a curtes distàncies cap al sud durant la tardor. La major part de la població hiverna en latituds boreals, a la vora del gel, encara que alguns exemplars arriben a zones més temperades.
La gavina d'ivori cria en illes de l'Àrtida, en penya-segats, on pon 1-3 ous color oliva en un niu de terra folrat de molsa, líquens o algues. Menja peixos i crustacis, rosegadors, ous i pollets, però és també un carronyaire oportunista; sovint, es veuen sobre cadàvers de mamífers marins. S'han citat seguint els ossos polars i altres depredadors i menjant de les restes de les seves preses.

## Morfologia

Aquesta espècie és fàcil d'identificar. Fa 41- 46 cm de llargària, amb un aspecte més semblant a un colom que a una gavina del gènere Larus. El plomatge és completament blanc, sense traça del gris d'altres gavines. El bec és fosc amb la punta groga. Les potes són curtes i negres. Els joves tenen taques fosques a la cara i quantitats variables de taques negres en les ales i la cua. Arriben al plomatge d'adult als dos anys.

## Referències

* Seabirds by Harrison, ISBN 0-7470-1410-8.
* John Farrand, The Audubon Society Field Guide to North American Birds, Eastern Region, 1984. Alfred A. Knopf, New York. ISBN 0-394-41405-5.
# Javier Raya

Francisco Javier Raya Buenache (Madrid, 20 d'abril de 1991) és un patinador artístic espanyol. Va ser el campió d'Espanya el 2011 i ha competit en vuit campionats de la Unió Internacional de Patinatge sobre Gel.

## Vida personal

Francisco Javier Raya Buenache va néixer el 20 d'abril de 1991 a Madrid. Va estudiar ballet des dels sis anys fins que en tenia disset. Estudia comunicació audiovisual a la Universitat Complutense de Madrid. El maig de 2016 va fer pública la seva homosexualitat en una publicació a Instagram.

## Carrera

Raya va començar a patinar el 1998 en una pista a prop de l'estació de tren de Chamartín de Madrid. El seu primer entrenador va ser Jocelyn Flanagan. S'entrena amb Carolina Sanz i Jordi Lafarga a Madrid i passa alguna estada entrenant al Canadà durant l'estiu. Ha treballat amb Daniela Slovak a Calgary, Manon Perron a Mont-real i Brian Orser a Toronto.
Raya va fer el seu debut europeu el 2011, on va quedar dinovè. Va patir una lesió a la cama abans de la Trofeu Nebelhorn de 2011, però es va recuperar al novembre. Es va retirar dels campionats d'Espanya de 2012 a causa de la malaltia, i més tard es va perdre els europeus de 2012, però va competir en el campionat mundial del mateix any, on va acabar vint-i-quatrè.
Raya va competir en els Jocs Olímpics d'hivern de 2014 a Sotxi i es va col·locar vint-i-cinquè. Es va retirar dels campionats del món de 2014 a causa d'una lesió de l'adductor de la cama esquerra. En els campionats d'Europa de 2015 d'Estocolm, es va col·locar vint-i-unè en el programa curt i catorzè tant al patí lliure com en la categoria general.

## Referències

* ↑ «Historial Patinadores FMDI: Francisco Javier Raya Buenache» (PDF). Federación Madrileña de Deportes de Invierno. Arxivat de l'original el 3 de febrer 2015. [Consulta: 3 febrer 2015].
* 1 2 «Javier RAYA: 2014/2015». International Skating Union. Arxivat de l'original el 27 gener 2015.
* 1 2 3 «10 curiosidades acerca de Javier Raya» (en spanish). Hielo Español, 20-05-2014.
* ↑ Martín, Alberto «El segundo mejor patinador sobre hielo español estudia en la Complutense» (en spanish). Complutense University of Madrid, 21-12-2012.
* ↑ «El patinador olímpico español Javier Raya sale públicamente del armario». Dos Manzans. [Consulta: 14 maig 2016].
* ↑ Vernon, Nadin «Javier Raya: "There are many sides to skating"». Absolute Skating, 02-03-2011.
* ↑ «ENTREVISTA A JAVIER RAYA» (en spanish). Hielo Español. Arxivat 26 April 2012$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 5 agost 2016].
* ↑ «JAVIER RAYA, RECUPERADO DE SU LESIÓN EN LA PIERNA» (en spanish). Hielo Español, 11-11-2011.
* ↑ «Javier RAYA». Organizing Committee of the XXII Olympic Winter Games. Arxivat de l'original el 7 abril 2014.
* ↑ «Javier Raya dice adiós al Mundial de Saitama por una lesión en su pierna izquierda» (en spanish). Federación Española de Hielo, 04-03-2014. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-03-06. [Consulta: 5 agost 2016].

## Enllaços externs

* Javier Raya - Lloc web oficial
* Javier Raya al web de la Unió Internacional de Patinatge sobre Gel (anglès)
# Enets

Els Enets (rus: энцы, entsi; singular en rus: энец, enets), també anomenats Ienetses, Entsi, Samoiedes del Ienissei, Ienisseians o Ienissei són una ètnia indígena de Sibèria a Rússia. Tradicionalment eren nòmades que vivien a la riba oriental, prop de la desembocadura, del riu Ienissei. Molts viuen a la població de Potapovo al krai de Krasnoiarsk a la Sibèria occidental prop del cercle polar àrtic. Segons el cens rus de 2002 hi havia 237 enets. A Ucraïna n'hi havia 26, dels quals 18 eren capaços de parlar el seu idioma propi.
L'idioma enets pertany al grup samoièdic (llengües samoiedes). Malgrat el seu nom, no tenen cap relació amb les llengües ienisseianes que són una branca totalment diferent.

## Situació actual

L'escriptor de viatges britànic Colin Thubron visità la població de Potapovo a finals de la dècada de 1990 i va trobar els enets desculturalitzats i desmoralitzats amb problemes d'alcoholisme. La granja col·lectiva de rens fundada en època de Nikita Khrusxov va quedar severament afectada per la pluja àcida originada per les foneries de les mines de níquel de Norilsk. Una granja de pells de guineu blanca també havia entrat en declivi. La meitat de la població estava a l'atur, uns pocs tenien ocupació en la granja de rens i uns altres en la pesca fluvial al Ienissei.
El poble compta amb un petit hospital, una escola primària (els nivells superiors es fan a Dudinka); i els petits imports de les pensions de jubilació a Rússia. L'esperança de vida és només de 45 anys.

## Bibliografia

* The Red Book of the Peoples of the Russian Empire, ISBN 9985-9369-2-2 This book may be ordered from its Estonian publisher at http://www.redbook.ee/english.html Arxivat 2004-02-17 a Wayback Machine.
* Colin Thubron, In Siberia, HarperCollins, 1999, hardcover, 287 pages, ISBN 0-06-019543-6; British editions, Chatto & Williams or Sinclair Stevenson, October, 1999, hardcover, 320 pages, ISBN 1-85619-798-0; trade paperback, Penguin, September, 2000, 384 pages, ISBN 0-14-026860-X

## Enllaços externs

* Article on the Enets in The Red Book of the Peoples of the Russian Empire online version
# David Sánchez Llongo

David Sánchez Llongo (l'Eliana, 1992) és un artista faller valencià.
Comença a plantar a l'Eliana a partir de l'any 2008, saltant a València durant la dècada del 2010.
El 2023 aconsegueix el primer premi de secció especial amb el cadafal plantat a Exposició-Misser Mascó, que alhora era la primera volta que la comissió aconseguia el màxim guardó. Aquell any també va obtindre el màxim reconeixement a les Falles d'Alzira i les de Cullera.
També en 2023, va plantar cinc cadafals en les Fogueres de Sant Joan d'Alacant. Debutava en secció especial amb Diputació-Renfe, i tots dos aconseguiren també el primer triomf de la història en les festes alacantines. A més, també obtingué el primer premi de secció primera amb la comissió Esplanada.

## Referències

* 1 2 3 4 Lita, Jaume. «Histórico 2023 para David Sánchez Llongo: mejor falla de Valencia y mejor hoguera de Alicante». Las Provincias, 21-06-2023. [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ «David Sánchez Llongo consigue el primer premio de la sección 4». Viva L'Eliana, 19-06-2023. [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ «David Sánchez Llongo». BDfallas. [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ «Sánchez Llongo, 'number one' también en Alicante». Distrito Fallas, 22-06-2023. [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ Domínguez, Moisés. «David Sánchez Llongo completa su año de ensueño con un doblete Fallas-Hogueras». Levante-EMV, 21-06-2023. [Consulta: 22 juny 2023].
# Agustín Valera y Viaña

Agustín Valera y Viaña (Doña Mencía, 18 de gener de 1801 - Cabra (Còrdova), 30 de setembre de 1879) fou n militar i científic espanyol, acadèmic fundador de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.
Era oncle de l'escriptor Juan Valera. Ingressà en l'Exèrcit de Terra d'Espanya, en el que arribà a coronel de l'arma d'infanteria i a tinent coronel d'artilleria. També fou Secretari de la Junta Superior Facultativa d'Artilleria. En 1847 fou un dels acadèmics fundadors de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, però en 1863 demanà passar a la situació de supernumerari.

## Referències

* ↑ Biografia Arxivat 2017-09-08 a Wayback Machine. al web de la RAC
# Eric Allin Cornell

Eric Allin Cornell (Palo Alto, Califòrnia, 1961) és un físic i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 2001.

## Biografia

Va néixer el 19 de desembre de 1961 a la ciutat de Palo Alto, situada a l'estat estatunidenc de Califòrnia. Va estudiar física a la Universitat Stanford, on es llicencià l'any 1985, i posteriorment aconseguí el doctorat a l'Institut Tecnològic de Massachusetts l'any 1990.
L'any 2004 li fou amputat el braç esquerre a conseqüència d'una necrosi. Actualment és professor a la Universitat de Colorado.

## Recerca científica

Interessat en l'estat de la matèria l'any 1995, amb Carl Wieman, forens els primers en sintentizar el condensat de Bose-Einstein.
El 2000 fou guardonat amb el Premi Nobel de Física, juntament amb Carl Wieman i Wolfgang Ketterle, pels seus treballs al voltant del Condensat de Bose-Einstein.

## Enllaços externs

* «Eric Allin Cornell» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.