OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gallina Caponata

La Gallina Caponata és un personatge de ficció interpretat per Emma Cohen que va aparèixer en la versió espanyola de Barri Sèsam durant els anys 1979 i 1980, i entre 1981 i 1983 a La cometa blanca.
Era la versió espanyola del Big Bird, de qui agafa els principals trets físics (té característiques d'au però no pas de gallina malgrat el seu nom). Es presenta com un ocell femella alt i de color rosa i amb el seu caràcter maternal destaca la importància d'aprendre coses noves, encoratjant el públic infantil a apropar-se a la cultura. El seu personatge antagònic és el cargol Perezgil.
Caponata, de color rosa, és un personatge diferent del Big Bird americà, de color groc, encara que sovint són confosos.

## Referències

* ↑ «25 años sin Jim Henson, el padre de los Teleñecos» (en castellà). RTVE, 07-07-2015. [Consulta: 21 novembre 2016].
* ↑ Medina, Guillermo. Abuelito dime tú. Diábolo Ediciones, 2011. ISBN 9788415153344.
* 1 2 El discutido caso de la gallina Caponata, RTVE
* ↑ Cole, Charlotte F.; Lee, June H. The Sesame Effect: The Global Impact of the Longest Street in the World (en anglès). Routledge, 2006. ISBN 1317615018.
# Liáns

Santaia de Liáns és una parròquia del municipi gallec d'Oleiros, a la província de la Corunya. Es troba a la zona sud del municipi, a la vora de la ria de la Corunya.

## Demografia

Tenia l'any 2015 una població de 10.060 habitants agrupats en 35 entitats de població: A Babilonia, O Bañil, O Barral, Bastiagueiro, O Camiño de Vieiro, A Capela, Os Carragás, O Castro, O Catasol, A Choupana, Coruxo de Abaixo, Coruxo de Arriba, O Cubo, A Eira de Concha, Eirís, A Ferrala, A Fonte do Espiño, Franzomel, A Gaiteira, Lamastelle, Lóngora, O Loural, Meixón Frío, Montrove, Morouzo, Mosteiro, O Muíño do Vento, O Pazo do Río, Pazos, O Porto de Santa Cruz, Os Regos, Romardeiro, O Seixo, O Souto i Vista Alegre.

## Llocs d'interès

* Església parroquial, d'estil barroc, del segle xvii. S'hi van rodar els capítols de la sèrie Padre Casares.
* Castell de Santa Cruz, situat en un illot a l'ensenada del mateix nom. Es va construir en el segle XVI per completar el sistema defensiu de la ria de la Corunya.
* Museu dels Oleiros, situat a la Torre de Santa Cruz. Acull una col·lecció única a Europa de ceràmica popular i és la seu d'Alfaroleiros, una de les fires de ceràmica tradicional més importants d'Espanya.

## Referències

* ↑ Instituto Galego de Estatística
# Can Sisó

Can Sisó és un forn gòtic habilitat per a ús comercial de Breda (Selva), una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa amb una paret mitjanera (està adossada a Ca l'Argemí) situada al nucli urbà de Breda, al Carrer Nou, que antigament era el Carrer Major i s'allargava fins al carrer dels Còdols i el carrer de Sant Pere.
L'edifici, de planta baixa i pis, en estructura en forma d'"ela" (L), està cobert amb bigues i canyes lligades amb tripes, i té un teulat a doble vessant amb els desguassos a les façanes principals (al costat que toca a l'edifici al qual es troba annex), i a un vessant amb el desguàs a la façana principal (a l'altre costat, on a la part posterior hi ha una construcció annexa, afegida amb posterioritat, utilitzat com a taller de ceràmica), amb el ràfec d'una filera de teula girada al costat esquerre i amb les encavallades de la coberta al costat dret.
A la façana principal, les parets de la planta baixa són de paredat rústic. Una porta central, en arc rebaixat format per dovelles conté un escut a la clau, amb una inscripció i una data: "ANNO", a sota "1543", i sota aquesta, una flor dins un cercle o roda. Els brancals de la porta estan fets de carreus de pedra. Flanquejant la porta, dues finestres amb llinda monolítica i brancals de carreus de pedra, protegides per una reixa de ferro forjat.
Al pis, la façana està arrebossada i pintada de color ocre, ressaltant així les finestres. La finestra central té llinda monolítica i brancals de carreus de pedra i ampit també de pedra. Les finestres que la flanquegen, tenen arc conopial de taló amb arquets, i els elements de suport de l'arc esculpits. Al finestral de la dreta, parelles de dos rostres masculins de diferents edats, a cada un dels suports, i als extrems dels arquets, rostres. La finestra esquerra té l'arc amb els elements de suport que són angelets i també rostres als extrems dels arquets.
A la planta baixa, a l'interior, es conserva una cuina típicament catalana, amb una llar de foc amb la campana de fum. També es conserva el forn morú, que servia per coure la ceràmica. Al pis, destaquen els festejadors que hi ha a les finestres.

## Història

L'edifici data del segle xiv segons la inscripció de la porta d'entrada: 1543. També ho justifiquen els finestrals gòtics del pis. L'immoble combinava les funcions d'habitatge i les d'un obrador terrisser i s'hi conserva un forn datat del 1901.
El Carrer Nou té més de 450 anys, però fins al 1608, quan apareix per primer cop el seu nom actual, era una part del Carrer Major.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Sisó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].
# Can Llong

Can Llong és un dels 32 barris de Sabadell, situat al nord-oest, al Districte 4.
Can Llong és un dels barris més nous de la ciutat. Ocupa 642.700 m2 d'antics terrenys de conreu que van ser qualificats com a zona residencial en el Pla General de Sabadell de l'any 1993. El punt de referència del barri és la plaça de Lisboa i la ronda d'Europa, que comunica els barris de Can Rull i Ca n'Oriac. Aquestes vies són el centre de la vida social del barri, amb àmplies voreres arbrades, plantes baixes comercials i amb equipaments com dues escoles i la masia de Can Llong. Altres equipaments importants per a la ciutat i per al barri són les noves instal·lacions del Club Natació Sabadell, ja en funcionament, i la futura estació de la Renfe. El barri té àmplies zones arbrades, com el parc de les Aigües, el torrent de la Romeua i el parc d'Odessa, i places com les de Lisboa, Moscou i Granollers.

## Referències

* 1 2 «Història». Arxivat de l'original el 2018-09-09. [Consulta: 12 maig 2018].
* ↑ «Una ciutat; set districtes; 19 sectors; 40 barris». iSabadell, 10-10-2017.
# DierAnimal

DierAnimal és un partit polític belga, bilingüe i animalista que es va fundar el 2018. Té per objectiu crear una societat en la què qualsevol individu sigui respectat, independentment de quin sigui el seu color de pell, gènere, edat o espècie. Dona suport a l'alliberament animal total i s'oposa a la indústria càrnia i a l'experimentació amb animals.

## Resultats electorals
### Eleccions federals

| Any d'elecció | Nombre de vots | Percentatge de vots | Nombre d'escons | +/- | Referències |
| 2019 | 47.733 | 0,70 % | 0 | - | |

### Eleccions regionals
#### Al Parlament de la Regió de Brussel·les-Capital

El 2019 es va presentar a les eleccions de la Regió de Brussel·les-Capital i va obtenir un escó al Parlament de Brussel·les. El maig de 2020, la diputada Victoria Austraet va ser expulsada del partit, i per tant, DierAnimal va perdre la representació parlamentària.
| Any d'elecció | Grup lingüístic | Nombre de vots | Percentatge de vots | Nombre d'escons | +/- | Referències |
| 2019 | Neerlandès | 691 | 0,99 % | 0 | - | |
| 2019 | Francòfon | 5.113 | 1,32 % | 1 | - | |

#### Al Parlament Flamenc

| Any d'elecció | Nombre de vots | Percentatge de vots | Nombre d'escons | +/- | Referències |
| 2019 | 36.944 | 0,87 % | 0 | - | |

#### Al Parlament Való

| Any d'elecció | Nombre de vots | Percentatge de vots | Nombre d'escons | +/- | Referències |
| 2019 | 18.417 | 0,91% | 0 | - | |

### Eleccions al Parlament Europeu

A les eleccions europees de 2019 es van presentar en solitari a la regió germanòfona i en coalició amb el Partit dels Treballadors de Bèlgica (PTB) a les regions francòfona i flamenca. Van obtenir un escó al Parlament Europeu a la regió francòfona que va ser ocupat pel Marc Botenga del PTB.

## Referències

* 1 2 «The Party for the Animals has started in Belgium» (en anglès). Party for the Animals, 20-02-2018. [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ «Manifest van de partij» (en neerlandès). DierAnimal. [Consulta: 31 octubre 2019].
* ↑ «Résultats chiffrés | Elections 2019» (en francès). ibz, 24-06-2019. [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ DH.be. «DierAnimal, le parti animaliste, a obtenu un élu à Bruxelles !» (en francès). www.dhnet.be, 27-05-2019. [Consulta: 31 octubre 2019].
* ↑ «Partij DierAnimal sluit haar enige vertegenwoordiger in Brussels parlement uit» (en neerlandès). De Standaard, 26-05-2020.
* ↑ «Results in figures | Elections 2019» (en anglès). ibz, 04-06-2019. [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «Results in figures | Elections 2019» (en anglès). ibz, 04-06-2019. [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «Results in figures | Elections 2019» (en anglès). ibz, 04-06-2019. [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «Elections 2019: les nouveaux partis DierAnimal et Agora s'offre un siège à Bruxelles». BX1, 27-05-2019.
* ↑ «Preference votes | Elections 2019» (en anglès). Federal Public Services Home Affairs, 04-06-2019. [Consulta: 7 març 2021].
# Agostino Marchetto

Agustí Marchetto (Vicenza, Itàlia, 28 d'agost de 1940) és una arquebisbe de la cúria de l'Església Catòlica Romana.

## Biografia

Després d'estudiar teologia i filosofia, Marchetto a va regre el sagrament de l'orde Sacerdotal el 28 de juny de 1964. Des de 1968 ha treballat al servei diplomàtic del Vaticà participant en les relacions amb Zàmbia, Cuba, Algèria i Moçambic, entre d'altres.
El 31 d'agost de 1985 Joan Pau II el va nomenar arquebisbe titular d'Astigi i li va encarregar la nunciatura de Madagascar i l'illa Maurici. L'1 de novembre de 1985, el cardenal Sebastiano Baggio li va concedir l'ordenació episcopal. Després de ser nunci desplaçat a Tanzània des del 7 de desembre de 1990, a partir del 18 de maig de 1994 esdevingué nunci a Belarús.
El papa Joan Pau II el va nomenar observador permanent a l'Organització de les Nacions Unides per a l'Agricultura i l'Alimentació (FAO) el 8 de juliol de 1999 a Roma i secretari del Consell Pontifici per a la Cura Pastoral dels Migrants i els Itinerants el 6 de novembre de 2001. El 2010 va dimitir en el context de la dimissió del Papa Benet XVI.
Marchetto és considerat un dels analistes més importants del Concili Vaticà II. Marcheto és un representant de la línia d'interpretació de Benet XVI, en la línia de considerar-lo una "renovació en la continuïtat de l'única Església". En aquest sentit, s'oposa a l'escola teològica liberal de l'esquerra de Bolonya encapçalada per Giuseppe Alberigo. El 7 d'octubre de 2013, el Papa Francesc li va escriure una carta detallada on el va definir com "el millor hermenèutic del Concili Vaticà II'".
Agustí Marchetto va ser considerat com el "ministre d'immigració" de la Cúria romana i un amonestador incòmode. Va criticar les negociacions del govern francès de Nicolas Sarkozy contra la Roma persones de Romania i Bulgària, així com l'italià Silvio Berlusconi per l'esforç contra la immigració il·legal. No obstant això, va ser elogiat per l'Alt Comissionat de les Nacions Unides per als Refugiats.

## Referències

* ↑ Giuseppe Nardi. «„Schule von Bologna“ von „ihrem“ Papst verraten? – Papst Franziskus lobt „besten Hermeneutiker des Konzils“», 15-11-2013. [Consulta: 1r gener 2014].
* ↑ Kritiker der Einwanderungspolitik Italiens im Vatikan tritt ab, NZZ, 1. September 2010
* ↑ Ein Feldzug gegen die Einwanderer, FAZ, 13. Juli 2009

## Bibliografia

* The Second Vatican Ecumenical Council. A Counterpoint for the History of the Council. Übersetzung: Kenneth D. Whitehead, University of Scranton Press 2009, ISBN 978-1-58966196-7.

## Enllaços externs

Fitxa a catholic-hierarchy.org
# Beniamino Stella

Beniamino Stella (nascut el 18 d'agost de 1941) és un arquebisbe italià de l'Església Catòlica, actual prefecte de la Congregació pel Clergat.

## Biografia

Beniamino Stella va néixer a Pieve di Soligo, província de Treviso, Itàlia. El 1960 es traslladà a Roma, on estudià a la Universitat Pontifícia Lateranense. Va ser ordenat prevere el 19 de març de 1966 pel bisbe Costantino Stella. Després de graduar-se en dret canònic, el bisbe Albino Luciani el destinà a l'Acadèmia Pontifícia Eclesiàstica. Ingressà al cos diplomàtic de la Santa Seu el 1970, treballant a les nunciatures de Santo Domingo, Zaire i Malta. El 1987 Stella va ser nomenat arquebisbe titular de Midila pel Papa Joan Pau II, que també seria el seu principal consagrador, amb l'arquebisbe Eduardo Martínez Somalo i el bsibe Jean Pierre Marie Orchampt com a co-consagradors.
Durant els anys següents serví com a nunci apostòlic a la República del Congo i delegat apostòlic al Txad (1987); a Cuba (1992) i a Colòmbia (1999). El 13 d'octubre de 2007 el Papa Benet XVI el nomenà President de l'Acadèmia Pontifícia Eclesiàstica, la prestigiosa institució que forma els diplomàtics de la Santa Seu, càrrec que ocupà fins que el Papa Francesc el nomenà Prefecte de la Congregació pel Clergat el 21 de setembre de 2013.
El 30 de novembre de 2013, el Papa Francesc el nomenà membre de la Congregació per a l'Educació Catòlica. El 16 de desembre de 2013 va ser nomenat membre de la Congregació pels Bisbes. El gener de 2014 s'anuncià que seria elevat al Col·legi Cardenalici en el següent consistori, a celebrar el 22 de febrer de 2014, rebent el títol dels Santi Cosma e Damiano.

## Referències

* ↑ «Tocca a Beniamino “Corazón”». vaticaninsider.lastampa.it, 23-09-2013. Arxivat de l'original el 2013-09-27 [Consulta: 25 abril 2014]. Arxivat 2013-09-27 a Wayback Machine.
* ↑ «Rinunce e Nomine - Nomine nella Congregazione per il Clero» (en italià). Holy See Press Office, 21-09-2013. Arxivat de l'original el 2013-09-25. [Consulta: 25 abril 2014].
* ↑ «membre de la Congregació per a l'Educació Catòlica».
* ↑ «RINUNCE E NOMINE».
* ↑ «Annuncio di Concistoro per la Creazione di Nuovi Cardinali» (en italià). The Vatican Today, 12-01-2014. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2017. [Consulta: 12 gener 2014].

## Enllaços externs

* Beniamino Card. Stella su catholic-hierarchy.org
# Musa Sagnia

Musa Sagnia (Fajara, 13 de febrer de 2003) és un jugador de bàsquet professional que juga a l'equip del Bàsquet Manresa, a la lliga ACB. Mesura 2,01 m i juga a la posició d'aler.
Va començar la seva formació com a jugador al CB Canàries i al 2020, amb 17 anys, va signar per el Bàsquet Manresa. A la temporada 2020-21 jugaria en el Club Bàsquet Artés de Lliga EBA, club vinculat al conjunt manresà. La següent temporada, la 2021-22, jugaria cedit al Zentro Basket Madrid de la lliga LEB Plata; i debutà a la Lliga ACB. La següent temporada faria el salt a jugador del primer equip manresà.

## Referències

* ↑ Fitxa del jugador en muevetebasket
* ↑ «El BAXI Manresa comença una col.laboració amb el Zentro Basket...». [Consulta: 18 juliol 2024].
* ↑ «Musa Sagnia es converteix en jugador del primer equip del Baxi Manresa», 14-01-2023. [Consulta: 18 juliol 2024].
* ↑ Fitxa del jugador en ACB
# Plaça del Mur de les Lamentacions

La Plaça del Mur de les Lamentacions (en anglès: Western Wall Plaza) (en hebreu: רחבת הכותל המערבי‎) és una plaça que es troba en el Barri jueu de la ciutat vella de Jerusalem. La plaça es troba davant del Mur de les Lamentacions. La plaça fou establerta en 1967, després de la reunificació de la ciutat. com a resultat de l'arrasament del barri del barri marroquí al final de la Guerra dels Sis Dies.
En el costat nord de la plaça, es troba el túnel del mur de les lamentacions, i el Chain Generations Center. En el costat sud de la plaça es troba el parc arqueològic de Jerusalem, i la porta del fems. En el costat occidental de la plaça es troba el barri jueu.
La plaça mesura 10.000 m2 i pot acollir fins a 400.000 persones per dia.

## Galeria d'imatges

* Mur de les Lamentacions
* Túnel del Mur de les Lamentacions
* Chain Generations Center
* Arc de Robinson
* Parc Arqueològic de Jerusalem
* Porta del Fems

## Referències

* ↑ Belmont, Nathaniel; Ben-David, Lenny «Creation of the Western Wall Plaza in 1967 Was Necessary and Legal» (en anglès). Jerusalem Issue Briefs. Jerusalem Center for Public Affairs, 12-07-2017. Arxivat de l'original el 2024-05-29.
* ↑ Doron,, Bar; Cohen-Hattab, Kobi «Can the two go together? Archaeology and sanctity at the Western Wall and surrounding area, 1967–1977.». Journal of Modern Jewish Studies, 2017, pàg. 395-415..
* ↑ Ricca, Simone «Heritage, Nationalism and the Shifting Symbolism of the Wailing Wall*» (en anglès). Archives de sciences sociales des religions, 151, 01-09-2010, pàg. 169–188. DOI: 10.4000/assr.22401. ISSN: 0335-5985.
* ↑ Abowd,, Thomas «The Moroccan Quarter: a history of the present». Jerusalem Quarterly, 2000, pàg. 6-16.
# Jaume Sorolla Menasanch

Jaume "Jay" Sorolla Menasanch (Roquetes, Tarragona, 18 de febrer de 1997) és un jugador de bàsquet català que juga en el Bàsquet Manresa de la Lliga ACB. Juga a la posició de Pivcot i fa 2,11m d'alt.

## Trajectòria
### Inicis

Es va formar a les categories inferiors del FC Barcelona, i en va formar part fins a arribar a la plantilla de l'equip 'B' a LEB Plata la temporada 2014/15, jugant 8 partits i sent titular en dos d'ells. La temporada 2015/16 va participar en la Sunrise Christian Academy amb seu en Wichita (Kansas, els Estats Units), i la següent campanya va ingressar en la Universitat de Valparaiso (Indiana) per a disputar la Conferència Horizon League de la Division I de la NCAA amb els Valparaiso Crusaders. Després de tres temporades al juny de 2019 va passar als Cincinnati Bearcats (Ohio).

### Professional

En la temporada 2020-21, torna a Espanya per a jugar al FC Barcelona B de la Lliga LEB Plata, amb aquest equip aconsegueix l'ascens a Lliga LEB Or.
El 18 de juliol de 2021, signatura pel Bàsquet Girona, de la Lliga LEB Or. Equip amb el qual assolí l'ascens a la lliga ACB. S'hi estigué fins al gener del 2025.
Al gener de 2025 canvia d'aires i fitxa pel Bàsquet Manresa de la Lliga ACB.

## Selecció nacional

Ha estat internacional a les categories inferiors de la selecció espanyola, disputant el Campionat d'Europa Sub-16 (2013), el Sub-18 (2014 i 2015) i el Sub-20 (2016), aconseguint la medalla d'Or en aquest últim torneig celebrat a Finlàndia.

## Referències

* ↑ «Movistar Estu.- B. Girona (60-66) | ACB.COM» (en castellà), 19-06-2022. [Consulta: 16 gener 2025].
* ↑ «FIBA Europa U20 2016». .
* ↑ «¿Quién es quién en el oro Sub20? La selección española, al detalle». .

## Enllaços externs

* Ficha en ACB.com
* Ficha en Universidad de Valparaiso
* Ficha en FIBA Europe
# Publili

Publili és el nom dels següents personatges:
* Voleró Publili, tribú de la plebs el 472 i 471 aC
* Quint Publili, tribú de la plebs el 384 aC
* Luci Publili Filó Volsc, tribú amb potestat consular el 400 aC
* Voleró Publili Filó, tribú amb potestat consular el 399 aC
* Quint Publili Filó, cònsol el 339 aC, 327 aC, 320 aC i 315 aC
* Gai Publili, romà esclavitzat per deutes del seu pare
# Gregorio Suberviola Baigorri

Gregorio Suberviola Baigorri (Morentin, Navarra, 9 de maig de 1896 – Barcelona, 13 de març de 1924) fou un anarcosindicalista navarrès, conegut com el serio i Torinto

## Biografia

El seu pare treballava com a paleta, va passar la infància i joventut al seu poble natal treballant com a paleta fins que, cap a 1919, després de realitzar el servei militar a Estella, va abandonar la casa familiar cap a Saragossa i Sant Sebastià. Allí va treballar en la construcció del Kursaal i contactà amb la CNT local de la mà de Manuel Buenacasa Tomeo, amb qui va fer tasques d'organització sindical. El 1920 contactà amb Buenaventura Durruti, de visita aleshores a Sant Sebastià, i forma part del grup "Los Justicieros" amb Cristóbal Albadetrecu Irazábal, Marcelino del Campo i el mateix Durruti.
Acusat el grup d'haver intervingut en un suposat atemptat contra el rei Alfons XIII el 1920, hagué de traslladar-se a Saragossa, on s'amagà a casa d'Inocencio Pina. Entre 1921 i 1922 amplià els seus coneixements sobre l'anarquisme i potser va assistir a la Conferència de la CNT a Saragossa de 1922. S'hi va projectar la creació d'una federació anarquista d'abast peninsular que accelerés la revolució i l'adquisició d'armes per mitjans violents. Així es creà el grup Crisol, format pels militants Durruti, Suberviola, Rafael Torres Escartín, Marcelino del Campo i Francisco Ascaso Abadía. L'agost de 1922 s'instal·len a Barcelona, on es van reforçar amb militants del sindicat de la fusta i l'octubre del mateix any constituïren el grup "Los Solidarios".
Es creu que participà en un Ple de Regionals a València la primavera de 1923 en el qual s'acordà la creació d'un Comitè Nacional revolucionari, amb Ángel Pestaña, Ortega i Suberviola, encarregat d'organitzar la lluita frontal contra el Govern. Fou detingut a Saragossa al març de 1923, on se li va voler involucrar en un crim del Sindicat Lliure, però es va escapar de la presó el 8 de novembre.
El 17 d'abril de 1923, juntament amb Antonio el Toto, va assassinar l'exgovernador civil de Biscaia, general González de Regueral, i va prendre part en l'atracament al Banc d'Espanya a Gijón l'1 de setembre del mateix any. El botí va ser d'unes 700.000 pessetes. Amb la implantació de la dictadura de Primo de Rivera les activitats dels grups d'acció comencen a patir un fort cèrcol policial.
Al començament de 1924 va ser localitzat al seu domicili a Barcelona. El 24 de febrer es va enfrontar amb les forces de l'ordre davant la seva casa, al carrer de Blai -encreuament amb el carrer de la Creu dels Molers -, al barri del Poble Sec de Barcelona.41° 22′ 28.5″ N, 2° 9′ 43.7″ E﻿ / ﻿41.374583°N,2.162139°E﻿ / 41.374583; 2.162139 Com a resultat va morir Marcelino del Campo i ell va resultar greument ferit. Gregorio Suberviola Baigorri va morir el 13 de març de 1924 a l'Hospital Clínic de Barcelona (Espanya) a conseqüència de les ferides rebudes amb el xoc amb la policia.

## Referències

* ↑ Gregorio Suberviola Baigorri a l'Enciclopèdia de Navarra
* ↑ Gregorio Suberviola a l'Enciclopèdia Auñamendi
* ↑ Gregorio Suberviola a militants-anarchistes.info
# Katherine Pulaski

La doctora Katherine Pulaski, interpretada per Diana Muldaur, és l'oficial mèdic en cap substituint la doctora Beverly Crusher de la nau USS Enterprise D durant la segona temporada de Star Trek: La nova generació.

## Referències

* ↑ Booker, M. Keith. Science fiction television : a history. Westport, Conn.: Praeger, 2004. ISBN 0-313-05213-1.
* ↑ Wagner, Jon. Deep space and sacred time : Star trek in the American mythos. Westport, Conn.: Praeger, 1998. ISBN 0-275-96225-3.
# La Concòrdia

La Concòrdia és un barri de Sabadell situat al nord-oest de la ciutat. El barri es formà arran de la immigració de mitjans del segle xx. L'eix del barri és l'avinguda de la Concòrdia, on es concentra l'activitat principal al barri.
Principalment es tractava d'habitatges unifamiliars i blocs de pisos, promoguts per la Caixa d'Estalvis de Sabadell i promocions d'empreses. L'any 1963 tots els carrers estaven asfaltats i hi havia enllumenat públic i subministrament d'aigua. Els immigrants de fora de Catalunya a la Concòrdia no van ser tan nombrosos com en altres barris de Sabadell. Principalment provenien d'Aragó, Múrcia i Andalusia.

## Demografia

Forma el Sector de la Concòrdia amb Can Borgonyó. També forma part del Districte 4 amb el Sector de Can Rull, que el formen Can Rull, Cifuentes i Via Alexandra i el Sector Berard, format per Can Llong.

## Serveis públics

Disposa de dues

### Escoles

* Escola Font Rosella
* Escola Concòrdia

### L'institut

* IES Ferran Casablancas

### Centres d'Atenció Primària

* CAP Concòrdia

### Altres

Una parròquia: Parròquia Sant Josep, una escola per adults: Escola d'Adults La Concòrdia i un Centre Cívic: Centre Cívic La Concòrdia.

## Curiositats

Al barri es troba l'Escola Font Rosella, en record de l'antiga font Rosella que hi havia al bosc de la Concòrdia.

## Referències

* ↑ Santamaria, A. «La formació del barri de la Concòrdia». iSabadell, 13-01-2019. [Consulta: 18 juny 2023].
* ↑ «Sant Josep (La Concòrdia)». Bisbat de Terrassa. [Consulta: 18 juny 2023].