# Ca l'Aranyó

Ca l'Aranyó és una antiga fàbrica situada a la cantonada dels carrers de Tànger i Llacuna, al barri del Poblenou de Barcelona i està catalogada com a bé cultural d'interès local.

## Història

Propietat de Claudi Aranyó i Aranyó i Albert Escubós, es dedicà a la fabricació de filats i teixits, amb el sistema anglès Bradford i tenia una caldera de vapor Alexander. L'edifici va ser obra del mestre d'obres Josep Marimon i Cot, segons un projecte de l'empresa britànica Prince Smith and Son, de Keighley (Anglaterra), que va proporcionar plànols, estil arquitectònic, maquinària, estructura i tècnics, i fou construït entre el 1873 i el 1874.
La fàbrica va ser objecte de reformes per l'arquitecte Joaquim Vilaseca quatre vegades (1933, 1943, 1947 i 1950), fins que al 1984 l'empresa Aranyó i Cia SA va decidir tancar-la. Després d'un intent frustrat de convertir-la en museu de la moto, el 2004 va ser acordat el seu destí com a departament audiovisual de la Universitat Pompeu Fabra i ha estat restaurada com a part del centre direccional 22@.

## Descripció

El conjunt, tot envoltat d'una tanca feta de maó vist, està format per l'edifici principal (aïllat i pròxim a la cantonada Llacuna-Tànger), una nau adossada a la tanca del carrer de Tànger i diferents elements situats a l'interior d'entre els quals destaca la xemeneia troncocònica.
L'edifici principal, de planta baixa, dos pisos i golfes, i té la coberta de teula resolta amb mansardes. Segueix el model de fàbrica de pisos o manxesterià, on hi ha diferents elements típics de l'arquitectura industrial europea: l'obra de maó, finestres en mansarda, caps dels tirants de forja, repetició homogènia dels elements. Hi destaquen les solucions estructurals i constructives per aconseguir plantes diàfanes i en què apareixen els elements prefabricats de fosa, que s'adapten a l'estructura portant formada per encavallades i corretges d'acer laminat fabricades per la Fundició Girona del Poblenou. Segons Martí Checa i Xavier Basiana, «el resultat és un edifici en alçada que sintonitza dos estils: un d'anglès, utilitzat en la imatge externa i en els elements estructurals, i un de català en la tècnica constructiva».

## Vegeu també

* Vapor de la Llana
* Casa-fàbrica Gorgot-Aranyó

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Ca l'Aranyó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 «Ca l'Aranyó». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ Sòria i Bascompte, Roger. Històries, símbols, mites i llegendes sobre la mort, 2006, p. 35 [Consulta: 8 octubre 2014].
* ↑ «Claudio Arañó i Arañó sol·licita construir un efici industrial al carrer d'Alí Bei de Sant Martí de Provençals». Obres particulars 304/1873. AMSDM, 23-04-1873.
* 1 2 DDAA. El Poblenou en 135 veus. Barcelona: Arxiu Històric del Poblenou, 2005, p. 8. ISBN 978-84-609-4966-4.
* ↑ Basiana, Checa Artasu i Orpinell, 2000, p. 50.

## Bibliografia

* Basiana, Xavier; Checa Artasu, Martí; Orpinell, Jaume «Ca l'Aranyó». Barcelona, ciutat de fàbriques. Nau Ivanov, 2000, pàg. 50-51.
* Cabana, Francesc «Els Arañó». Fàbriques i empresaris. Els protagonistes de la Revolució Industrial a Catalunya. Enciclopèdia Catalana, 1992.

## Enllaços externs

* «Ca l'Aranyó-UPF Camps Poblenou». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.