OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Borrull (Arnes)

Can Borrull és una obra d'Arnes (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entremitgeres, rehabilitat recentment, de caràcter rural, constituït per una planta baixa, pis i golfes.
La façana mostra els murs de maçoneria sense revocar, mentre que les obertures estan emmarcades amb carreus de pedra a excepció de la llinda de la porta, que és de fusta. La coberta és de teula àrab i el ràfec de fusta vola un metre. La seva estructura interior ens mostra una arcada apuntada adovellada.
Aquesta tipologia edificatòria amb arcades apuntades i embigat transversal se'ns repeteix en molts dels habitatges presents entre el carrer Bonaire i el carrer santa Madrona.

## Referències

* 1 2 3 «Can Borrull». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].
# Tako da ne ostane živa

Tako da ne ostane živa (en bosnià Així que ella no està viva) és una pel·lícula bosniana dirigida per Faruk Lončarević, basat en els motius de la assassinat d'Arnela Đogić que va tenir lloc el 27 de febrer de 2016. prop d'Olovo. La pel·lícula es va projectar com a part del programa de competició del Festival Internacional de Cinema de Trieste el 23 de gener de 2021, on va obtenir una menció especial.

## Repartiment

Els papers principals són interpretats per Aida Bukva, Dino Sarija i Enes Kozličić. La pel·lícula es va fer en producció privada, amb el suport del Ministeri de Cultura del Cantó de Sarajevo, l'Acadèmia d'Arts Escèniques de Sarajevo, i els ciutadans i el municipi d'Olovo. El pressupost fou de 18.000 euros i es va rodar en cinc dies.
Altres members del repartiment foren Aida Bukva, Dino Sarija, Enes Kozličić, Aleksandar Seksan, Faketa Salihbegović Avdagić, Mehmed Porča, Ivana Vojinović, Dženita Imamović Omerović, Mirela Lambić, Dina Mušanović Mić, Admir, NadineŠvić, Dina Sasa Krmpotic i Bakir Silajdzic

## Argument

Té lloc a una província de Bòsnia actual. L'Aida ha trencat la seva relació amb el violent Kerim i vol seguir endavant amb la seva vida. Però els vincles són més forts del que ella pensa i la vida quotidiana l'endinsa més en la foscor.

## Esdeveniments reals

Arnela Đogić tenia 24 anys quan el seu exnòvio i el seu amic la van colpejar, la van mutilar, la van apunyalar al coll i la van llançar per un penya-segat de 70 metres a Čudanska fins al canó del riu Stupčanica. El crim va commocionar tota Bòsnia i Hercegovina i els autors van ser condemnats a 40 anys de presó.

## Premis

Va guanyar la Palmera d'Or a la XXXVI edició de la Mostra de València.

## Referències

* ↑ Loncarevic, Faruk; Sarija, Dino & Kozlicic, Enes (23. 1. 2021), Tako da ne ostane ziva, <https://www.imdb.com/title/tt10928612/>. Consulta: 6 març 2021imdb
* ↑ «Arhivirana kopija». Arxivat de l'original el 6. 3. 2021. [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ «TAKO DA NE OSTANE ŽIVA» (en anglès americà). Trieste Film Festival. Arxivat de l'original el 8. 1. 2021. [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ «Film "Tako da ne ostane živa", inspirisan brutalnim ubistvom Arnele Đogić, osvojio Specijalno priznanje u Trstu» (en bosnià). Avaz.ba. [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ «Trieste Film Festival: Special Mention for “Tako da ne ostane živa“ and two awards for “Otac”» (en anglès). University of Sarajevo. [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ Tragično ubistvo Arnele Đogić motiv je za film "Tako da ne ostane živa", <https://www.youtube.com/watch?v=zqwrCh0rvQU>. Consulta: 31 juliol 2021Youtube video
* ↑ Faruk Lončarević: "Quiero dar una solución espiritual, no hacer propaganda", Valencia Plaza, 22 d'octubre de 2021

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula Tako da ne ostane živa a YouTube
* Riječ na F per Faruk Lončarević a YouTube
# Irving Small

Irving Small (Cambridge, 19 de juliol de 1891 - Monrovia, 12 de desembre de 1955) va ser un jugador d'hoquei sobre gel estatunidenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de Chamonix, on guanyà la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre gel.

## Referències

* ↑ «Irving Small Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 22 febrer 2018].
# Carlo de Gavardo

Carlo de Gavardo (Huelquén, 14 de juliol de 1969 - Buin, 4 de juliol de 2015) fou un pilot de motociclisme xilè que va tenir una destacada participació en nombrosos ral·lis, incloent-hi el Ral·li Dakar. El 2001 obtingué la Copa del Món de Ral·lis de la Federació Internacional de Motociclisme (FIM) i els anys 2004 i 2005 en va ser campió del món en la categoria dels 450 cc.

## Biografia

Carlo de Gavardo va cursar els seus estudis primaris i secundaris al Col·legi Craighouse i al Col·legi Marshall, a Santiago de Xile. Estant encara en aquest darrer va començar la seva participació en proves d'enduro, on va arribar a ser campió nacional en 9 ocasions entre el 1986 i el 1994. Durant aquesta etapa també va obtenir una medalla de bronze als Sis Dies Internacionals de Tulsa, Oklahoma, el 1994.
El 1996 es convertí en el primer motociclista xilè a participar en el Ral·li Dakar, anomenat aleshores Ral·li Granada-Dakar, on va acabar en 17è lloc. Carlo va ser el primer xilè a acabar la cursa, tot i que no va ser el primer a intentar-ho, ja que anys abans un altre xilè ho havia fet però sense assolir el seu objectiu final. Entre el 1996 i el 2004 va participar anualment a la prova, sent-ne la seva millor classificació un tercer lloc el 2001. Al llarg de la seva carrera va participar també a altres curses, com ara el Ral·li de l'Atlas, Ral·li dos Sertões, Ral·li d'Egipte, Ral·li de Dubai, Ral·li de Tunísia, Ral·li Por las Pampas de l'Argentina (on va aconseguir la seva primera victòria en un ral·li internacional), Ral·li del Marroc i Ral·li Safari. Va competir també en diverses edicions amb automòbil. A causa de la seva esportivitat, de Gavardo va rebre dos premis Fair Play, un de la FIM i un altre del Comitè Olímpic Internacional.
Carlo de Gavardo es va morir el juny de 2015 d'un infart, mentre entrenava a Buin, prop de Huelquén.

## Referències

* ↑ «Carlo de Gavardo, un dels grans impulsors del trasllat del Dakar a Sud-amèrica, mor d'un atac de cor». 324.cat. [Consulta: 5 juliol 2015].
* ↑ «Carlo de Gavardo fallece tras infarto cardíaco mientras entrenaba» (en castellà). emol.com. [Consulta: 4 juliol 2015].
* ↑ «Carlo de Gavardo fallece producto de un paro respiratorio» (en castellà). t13.cl. [Consulta: 4 juliol 2015].
Campions del Món de ral·lis cross-country$^1$ :
1999 - Magnaldi
2000 - Meoni
2001 - Gavardo
2002 - Sainct
2003 - Despres
2004 - Ullev./Gavardo
2005 - Coma/Gavardo
2006 - Coma/López
2007 - Coma/Czachor
2008 - Dabr./Czachor
2009 - Despres
2010 - Coma/Casteu
2011 - Rodrigues
2012 - Coma
2013 - Gonçalves
2014 - Coma
2015 - Walkner
2016 - Quintanilla
2017 - Quintanilla
2018 - Price
2019 - Sunderland
2020
2021 - Walkner :
$^1$En cursiva, les Copes del món prèvies al Campionat del món. :
# David VII de Geòrgia

David VII fou rei nominal de Geòrgia entre 1246/1247 i 1293 i rei de fet d'Imerècia de cap al 1258 fins a la seva mort el 1293. Va néixer el 1228.
Quan Russudan de Geòrgia va morir, David que era el seu fill estava de visita al gran kan dels mongols per rebre la investidura com a rei. Els mongols governaven la Geòrgia Oriental alhora que la part occidental restava en mans de nobles locals. El país a la part oriental fou dividit en Douman, una espècie de districtes administratius, al cap dels quals estaven nobles georgians però sense un poder com el que tenien abans. Així els nobles van començar a conspirar i es va tenir una reunió per conspirar a Samtskhé, a la fortalesa de Kokhtastavi (prop d'Aspindza) que va ser descoberta i tots els conspiradors empresonats menys dos que es van salvar: Tsotné Dadiani i Kakhaber Dadiani, que havien sortit abans per reunir tropes.
El 1246 la noblesa, sense notícies de David, va decidir triar un nou rei, i va oferir la corona a David, fill il·legítim de Jordi IV Lasha que va ser enviat a la cort del gran kan. Però allí va trobar al David fill de Russudan que esperava ser reconegut rei, car el kan mongol havia mort i no s'havia fet encara el kuriltai (gran assemblea) que havia d'elegir el successor. Precisament el 1246 es va fer aquesta assemblea i va ser elegit Guyuk, net de Gengis Khan que va reconèixer als dos David com a reis però amb una preeminència del David fill de Jordi IV sobre el David fill de Russudan. Així se'ls va anomenar David Ulu (major) i David Narin (menor) o David VI i David VII.
A la tornada David VII no estava d'acord amb compartir el tron, ja que les normes successòries georgianes no reconeixien un il·legítim i va començar a preparar una revolta però els mongols assabentats el van anar a detenir i tot just va poder fugir cap a Imerècia (vers 1258). Com que segons els pactes els mongols no podien entrar a la part occidental, David Narin (VII), que era reconegut per la noblesa local, va governar l'occident com a rei alhora que David Ulu (VI) restava rei a l'est. El 1260 la divisió va ésser formalitzada i el tresor nacional, amagat a les coves Khamli de Mingrèlia, es va dividir en dos parts iguals.
El 1262 David Ulu es va refugiar a Imerétia després d'haver-se rebel·lat dos anys abans, i David Narin els va rebre amb honors però van tornar a començar les disputes sobre quin rei era el principal. David Ulu va poder tornar a l'est al cap de poc perdonat pel Khan i així David VII va restar sobirà únic a Imerècia.
Es va casar el 1254 amb una filla del dèspota Joan Paleòleg (Ioannes Paleologos).
David Narin va morir el 1293.

## Referències

* Nodar Assiatiani i Alexandre Bendianachvili, Histoire de la Géorgie, París 1997, ISBN 2-7384-6186-7
# John Knight

John Knight (segle XVII - Labrador, 26 de juny de 1606) a ser un explorador britànic de Groenlàndia i el Labrador. És conegut per participar en dues expedicions: una exploració danesa a la costa de Groenlàndia i una altra a la recerca del pas del Nord-oest, durant la qual va desapéixer.

## Groenlàndia

El 1605 Knight va participar en una expedició danesa a Groenlàndia dirigida per John Cunningham, amb James Hall com a pilot. Knight va capitanejar el pinacle Katten. Van salpar de Copenhaguen el 2 de maig de 1605. El 30 de maig, a 59° 50' de latitud nord van albirar terres, que van anomenar Cap Christian, però el gel els va impedir arribar. El 12 de juny van albirar terres a la costa oest de Groenlàndia i van batejar el cap Anna en honor d'Anna de Dinamarca, esposa de Jaume I d'Anglaterra, el cap Sophia en honor de la seva mare, el fiord del rei Christian, i el fiord de Cunningham. Algunes petites illes situades al cap Sophia foren amonedades Illes Knight. Aparentment, aquest és el límit de la seva expedició, de la qual s'han conservat pocs detalls. Van tornar a Copenhaguen a l'agost.

## Labrador

A Anglaterra, l'any següent, va participar en una empresa conjunta de la Companyia de Moscòvia i de les Índies Orientals per descobrir el pas del nord-oest. A bord del Hopewell, de quaranta tones, va salpar de Gravesend, Kent, el 18 d'abril de 1606. El 12 de maig va sortir de les Illes Orcades i poc després entraren en un gran camp de gel. El 19 de juny arribaren a la costa de Labrador, per sobre els 57° de latitud nord. Knight pretenia explorar la costa durant l'estiu i hivernar a terra.
El gel els va ocasionar molts entrebancs. Després d'empènyer el vaixell durant un parell de dies, el Hopewell acabà embarrancant. Els dies 23 i 24 de juny, probablement a prop de Nain, una forta tempesta provocà enormes danys al vaixell, perdent el timó i fent molta aigua. El 26 de juny Knight i dos homes més marxaren a la recerca d'una badia més protegida per poder reparar-hi el vaixell. Mai més tornaren a ser vistos amb vida. Pocs dies després els membres supervivents de la tripulació foren atacats per una tribu d'indis, però van poder expulsar-los. Després que la tripulació hagués fet reparacions improvisades al vaixell, iniciaren el viatge de tornada, arribant a Dartmouth el 24 de setembre.

## Referències

* 1 2 Knight, John Dictionary of Canadian Biography. Retrieved 22 February 2018.
* 1 2 3 4 Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba actualment al domini públic: Laughton, John Knox. «Knight, John (d.1606)». A: Sidney Lee. Dictionary of National Biography. 31. Londres: Smith, Elder & Co, 1892, p. 254–255.
* ↑ Anderson, Adam. An Historical and Chronological Deduction of the Origin of Commerce. 1, 1764, p. 469.
# Llista de topònims de Clairà

Llista de topònims (noms propis de lloc) de Clairà (Rosselló).
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## església

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) |
| Sant Pere del Vilar | Clairà | església Ús: església | Estil: arquitectura romànica Dedicat a: Sant Pere | 42° 45′ 42″ N, 2° 55′ 48″ E﻿ / ﻿42.7618°N,2.92998°E﻿ / 42.7618; 2.92998 Clairà 12.7 msnm | bé catalogat a l'Inventari general del patrimoni cultural | Chapelle Saint-Pierre de Claira |
| Sant Sebastià de Mudegons | Clairà | església | Estat: enderrocat o destruït | 42° 45′ 23″ N, 2° 58′ 25″ E﻿ / ﻿42.7563055556°N,2.97355555556°E﻿ / 42.7563055556; 2.97355555556 | | Église Saint-Sébastien de Mudagons |
| Sant Vicenç de Clairà | Clairà | església | | 42° 45′ 35″ N, 2° 57′ 24″ E﻿ / ﻿42.7597777778°N,2.95658333333°E﻿ / 42.7597777778; 2.95658333333 10.3 msnm | bé catalogat a l'Inventari general del patrimoni cultural | Église Saint-Vincent de Claira |

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) |
| Aglí | Pirineus Orientals | riu | Desemboca: mar Mediterrània Llarg: 81.7km Conca: 1055km² | 42° 46′ 45″ N, 3° 02′ 20″ E﻿ / ﻿42.77916667°N,3.03888889°E﻿ / 42.77916667; 3.03888889 4 msnm | | Agly |
| casa de la vila de Clairà | Clairà | instal·lació Ús: seu del govern local | | 42° 45′ 34″ N, 2° 57′ 22″ E﻿ / ﻿42.7595666612072°N,2.95616480757931°E﻿ / 42.7595666612072; 2.95616480757931 fr:4 PL DE LA REPUBLIQUE, 66530 CLAIRA | | |
| cementiri de Clairà | Clairà | cementiri | | 42° 45′ 21″ N, 2° 57′ 18″ E﻿ / ﻿42.7558°N,2.9549°E﻿ / 42.7558; 2.9549 | | |
| placa commemorativa de la construcció d'una capella fundada per Guillem Capdevila de Clairà | Clairà | placa commemorativa | 1372 | | monument històric catalogat | |
# Tot està il·luminat

Tot està il·luminat (títol original: Everything Is Illuminated) és una pel·lícula estatunidenca de Liev Schreiber, estrenada l'any 2005. És una adaptació de la novel·la homònima de Jonathan Safran Foer, apareguda l'any 2002. Ha estat doblada al català.

## Argument

Jonathan Safrà Foer és un col·leccionista de memòria: fotos, mapes, dentadures, mans brutes… Tots els objectes que col·lecciona són segellats en bosses i penjats en una paret. A la vigília de la mort de la seva àvia, aquesta li confia una foto per a "la seva col·lecció"...aquesta foto antiga representa el seu avi acompanyat d'una jove ucraïnesa del temps de la Segona Guerra Mundial.
Així comença l'aventura de Jonathan Foer, un jove jueu dels Estats Units, que va a Ucraïna a la recerca d'Agustina, la dona que va salvar el seu avi Safran dels nazis l'any 1942. Es guiat per Alex i el seu avi, que ajuda regularment jueus a trobar els seus avantpassats. Acaben per trobar la germana d'Agustina que els conta la història de Safran. Agustina estava embarassada, i Safran era el pare. Havia marxat als Estats Units per trobar un lloc per a ells, i Agustina va ser morta per alemanys una setmana després de la seva marxa.
Arran d'aquest viatge, l'avi recorda el seu passat: era jueu, i després d'haver escapat a la mort per un escamot d'execució durant la Segona Guerra Mundial, decideix no considerar-se més com a jueu. Es suïcida en el camí de tornada.

## Repartiment

* Elijah Wood: Jonathan Safrà Foer
* Eugene Hütz: Alex
* Boris Leskin: l'avi
* Laryssa Lauret: Lista
* Zuzana Hodkova: la mare d'Alex
* Elias Bauer: el pastor
* Lemeshev: un membre del grup de música
* Pamela Racine: el bateria del grup de música

## Al voltant de la pel·lícula

* Encara que té lloc a Ucraïna, el film ha estat rodat a la República Txeca i la llengua parlada és principalment l'anglès.
* Premis: Liev Schreiber va guanyar el premi de la Llanterna màgica a la Mostra de Venècia.
* Música: La música del film Everything Is Illuminated comprèn diverses composicions, entre les quals les d'un grup de ska rus Leningrad i de Gogol Bordello, el cantant del qual Eugene Hütz fa el paper d'Alex al film. El single de DeVotchKa, How It Ends, que es pot sentir al tràiler, no figura al film.

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Tot està il·luminat». [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Even the Sunflowers Are Illuminated» (en anglès). The New York Times, 18-09-2005. ISSN: 0362-4331.
# Jan Palouš

Jan Arnold "Koza" Palouš (České Budějovice, Imperi Austrohongarès, 25 d'octubre de 1888 - Praga, Txecoslovàquia, 25 de setembre de 1971) va ser un jugador d'hoquei sobre gel i director de cinema txecoslovac que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va començar a jugar a hoquei sobre gel a l'Akademicky SK. També jugà al České Sportovni i al SK Slavia Praha. Representant Bohèmia va guanyar dues medalles d'or i una de plata als Campionats d'Europa d'hoquei sobre gel. Representant Txecoslovàquia en guanyà una segona de plata.
El 1920, un cop superada la Primera Guerra Mundial, va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre gel. Quatre anys més tard, va disputar els primes Jocs d'hivern a Chamonix, on finalitzà en cinquena posició.
Entre 1914 i 1918 va rodar diverses pel·lícules.

## Referències

* 1 2 3 «Jan Palouš Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 d'agost 2011. [Consulta: 5 juliol 2017].
* ↑ Jan Palouš a Internet Movie Database (anglès)
# Jordi III d'Imerècia

Jordi III era el fill més jove de Constantí III d'Imerècia va succeir al seu germà gran Rustam el 1605. Va viatjar a Moscou buscant l'aliança russa, acompanyat de Mamia II Gurieli de Gúria. El 1636 el rei fou fet presoner pel mthavari de Mingrèlia Levan Dadiani i encara que va ser alliberat després de pagar un fort rescat, va morir poc després (1639) i el va succeir el seu fill Alexandre III d'Imerècia (1639-1660).

## Referències

Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Thekla Resvoll

Thekla Susanne Ragnhild Resvoll (Kristiania, 22 de maig de 1871 - Oslo, 14 de juny de 1948) va ser una botànica noruega, pionera en educació d'història natural i conservació de la Naturalesa de Noruega, juntament amb la seva germana, Hanna Maria Resvoll-Holmsen. Es va casar amb el seu cunyat, l'enginyer de mines Andreas Holmsen (1869-1955). Va ser la tercera dona a convertir-se en un membre de l'Acadèmia Noruega de Ciències i Lletres.
Thekla era originària de Vågå. Va treballar com a infermera en una llar de classe alta a Estocolm, abans de començar estudis d'història natural a la Universitat Real Federico en Cristiania, en 1894. Es va convertir en una adepte del professor de botànica, Axel Blytt i, després de la seva graduació en 1899, es va fer professor associat al Laboratori de Botànica el 1902.
Va obtenir el doctorat el 1918, defensant la tesi titulada On Plants Suited to a Cold and Short Summer, on va presentar estudis sobre les adaptacions de plantes alpines a ambients inhòspits. Aquests estudis es basaven en una visió warmingiana de la naturalesa, basats en observacions minucioses dels individus vegetals, la seva propagació clonal i la reproducció sexual, perenniació, etc. Això ja significava una ecologia de poblacions vegetals, abans encara de generar-se la pròpia disciplina.
Entre 1923 a 1924, Thekla va fer una visita a Java i al Jardí Botànic de Buitenzorg. Va estudiar arbres de la família de les Fagàcia de la flora de Java. Va trobar que tenien brots d'hibernació, i ho va interpretar com un tret innecessari - un rudiment de la seva temperatura originària. Va romandre en el Laboratori de Botànica fins al seu retir el 1936. Les seves classes de botànica van tenir un impacte en generacions d'estudiants noruecs. També va escriure un text sobre botànica per a alumnes de mitjana.
Al costat de la seva carrera acadèmica, Thekla va participar en el moviment de la igualtat de les dones a Noruega, com per exemple el Sufragi femení. Va ser dirigent de l'organització noruega Club d'Estudiants Dones i de la junta directiva del moviment del sufragi femení (Kvinnestemmeretsforeningen).
Va morir el 1948 a Oslo.
* Esquerra a dreta: Asta Lundell, Ove Dahl, Axel Blytt i Thekla Resvoll amb 28 anys, ca. 1898
* Pedra commemorativa en el Jardí botànic de Kongsvoll, Dovre. Inscripció: "A la memòria de Thekla Resvoll 1871-1948

## Referències

* ↑ Resvoll, T. R. «Om planter som passer til kort og kold sommer». Universitet i Oslo, 191. Arxivat de l'original el 2015-09-30. [Consulta: 26 octubre 2012].
* ↑ Høeg, O.A.. 1948. Obituario. En: Blyttia 6: 57-61

## Bibliografia

* Eckblad, F.-I. (1991) Thekla Resvoll og Hanna Resvoll-Holmsen, to glemte? Pionerer i norsk botanikk. Blyttia 49: 3-10
* Inger Nordal & Bredo Berntsen. 1999-2005. Biografia. En Norsk biografisk leksikon, Oslo: Kunnskapsforlaget
* Biografia noruega amb imatges Arxivat 2007-08-07 a Wayback Machine.
# Flavio Biondo

Flavio Biondo (en llatí: Flavius Blondus), (Forli, 1392 - Roma, 1463), fou un historiador i humanista del Renaixement italià de cosmovisió historiogràfica com Leonardo Bruni, de qui va ser amic i corresponsal (durant la seva etapa com a secretari apostòlic amb Eugeni IV).
Va destacar pels seus treballs històrics i arqueològics i va ser el primer a emprar el concepte d'"edat mitjana" (medium Aevum en llatí) a la seva obra Historiarum ab inclinatione Romanorum imperii decades, publicada el 1483 tot i que va ser escrita amb anterioritat.
Entre les seves obres destaquen

## Enllaços externs

* Historiam Blondi forliviensis ab inclinatione Imperii romanorum, còdex de 1494 digitalitzat, a SOMNI.
# Xènocles d'Esparta

Xènocles (en grec antic: Ξενοκλῆς, llatí: Xĕnŏclēs) fou un militar espartà de la Guerra de Corint (395-387 aC).
Juntament amb Herípides va ser enviar per substituir Lisandre i els seus col·legues com a consellers d'Agesilau II en la seva expedició asiàtica l'any 395 aC. A la seva arribada, el rei el va nomenar comandant de la cavalleria juntament amb un altre oficial.
L'any 394 aC Agesilau va ser cridat a Esparta i va retornar per Tessàlia. En aquest territori, Agesilau va enviar Xènocles i Escites a Larisa per signar un acord de pau, però la ciutat va arrestar els dos homes. Finalment, es va signar un tractat i Xènocles i Escites van ser alliberats, segons diuen Xenofont, Diodor de Sicília i Plutarc.

## Referències

* ↑ Xenocles a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1289
# Mas de Liona i Mas Bargalló

El Mas de Liona i Mas Bargalló són un conjunt d'edificis d'Olivella (Garraf) protegits com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta de dos masos que formen una agrupació de cases a banda i banda del camí de Jafre. El mas de Liona està format per dues vivendes separades. Les cobertes són a dues vessants i els diferents edificis consten de planta baixa i pis. Les obertures són allandades o d'arc de mig punt.

## Història

El Mas de Liona està documentat des de 1538 i al llarg dels segles ha estat propietat de les famílies Batlle i després Raventós. El mas Bargalló està documentat des de 1334, essent posseït per les famílies Bargalló, Raventós (segles xvi-xvii) i Alegret de Carro (segle xviii). El segle xix va anar canviat de mans fins que va quedar deshabitada el 1965 i restaurada modernament. Molt a prop hi ha la Mesquita, documentada des del segle xviii amb el nom de Casa del Forn.

## Referències

* 1 2 «Mas de Liona i Mas Bargalló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* ↑ «Mas de Liona i Mas Bargalló - Olivella - Pobles de Catalunya». [Consulta: 28 febrer 2019].