OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Yang Hucheng

Yang Hucheng (Pucheng County, 26 de novembre de 1893 - Chongqing, 6 de setembre de 1949) (xinès simplificat: 杨虎城 ; xinès tradicional : 楊虎城; pinyin: Yáng Hǔchéng) fou un general xinès.
No es tenen gaires dades dels orígens de Yang Hucheng, Com altres caps militars de Manxúria va dedicar-se al bandidatge i va arribar un popular senyor de la guerra. Va participar en la Revolució Xinhai i es va aliar amb el Kuomintang i, juntament amb Zhang Xueliang que comandava l'Exèrcit del Nor-est (el de Manxúria) va ser l'encarregat de destruir l'exèrcit comunista però, més endavant, van voler un acord amb el Partit Comunista per sumar esforços per lluitar contra els invasors japonesos. Chiang Kai-shek que en comptes de dirigir la lluita contra els nipons volia acabar amb la guerra civil, preocupat per la inactivitat, es dirigí a Xi'an on Zhang Xueliang i Yang Hucheng van organitzar el seu segrest, fet que en la història de la Xina es coneix com l'Incident de Xian (desembre de 1936). Un cop en llibertat Chiang, va perdonar la vida a Zhang però executà Yang (i membres de la seva família) poc abans de la fi de la guerra civil (reiniciada un cop acabada la Segona Guerra Mundial). Segons diverses opinions, el diferent tracte que van rebre els principals implicats en el segrest es devia a les bones relacions que Zhang tenia am l'esposa de Chiang, Song Meiling mentre que Yang va continuar criticant la política de Chiang. El memorial dedicat a Yang Hucheng es troba al districte de Chang'an. La República Popular de la Xina va dedicar un segell commemorant el centenari del seu naixement (1993).

## Referències

* ↑ Paulès, Xavier, (1973- ...).,. La république de Chine : 1912-1949. ISBN 978-2-251-91176-2.

## Bibliografia

* The Life of General Yang Hucheng de Zhanchen Mi. Editorial Joint Publishing Co Ltd. Hong Kong. 1986.. ISBN 9620400992 i ISBN 978-9620400995.

## Enllaços externs

* http://www.womenofchina.cn/womenofchina/html1/people/officials/8/2087-1.htm Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine. (biografia de la segona filla de Yang Hucheng)
* http://en.chnmuseum.cn/Default.aspx?TabId=521&InfoID=105970&frtid=500&AspxAutoDetectCookieSupport=1 Arxivat 2015-12-10 a Wayback Machine.
* http://forum.axishistory.com/viewtopic.php?t=213358 (sobre l'Incident de Xi'an)
# Tessa Julià Dinarès

Tessa Julià Dinarès és una escriptora catalana nascuda al 1952 a Matadepera i resident a Terrassa. Llicenciada en Pedagogia i en arts dramàtiques a la Universitat de Barcelona, i formada en Arts Escrites a l'Aula de Lletres. Catedràtica de Psicopedagogia.
La seva experiència docent abasta des de l'escola bressol fins a la universitat. Ha publicat diversos llibres i articles sobre l'ensenyament de la lectura i l'escriptura, destacant obres com Encetar l'escriure (1994) i Avaluació a parvulari (1998). També ha col·laborat en revistes pedagògiques com Infància i Guix. A més, ha participat en el món teatral com a actriu, ajudant de direcció i guionista. Literàriament, es dedica a la novel·la i a la narrativa infantil i juvenil, havent estat finalista del Premi Rosa Sensat (1992) i guardonada amb un accèssit al premi Fiter i Rosell (2011).

## Obra
### Novel·la i àlbum il·lustrat infantils

* Remeis de sirena. Amb Anna Rispau. Dibuixos de Aina i Agnès Amblàs. L'Art de la Memòria Edicions. ISBN 978-84-125113-6-9
* La Júlia em fa de mama. Dibuixos de Roger Zanni. Barcelona. Animallibres 2021. ISBN 978-84-18592-05-8
* Les brufes. Amb Anna Rispau. Dibuixos de Valentí Gubianes. Barcelona. Mosaics llibres. 2021. ISBN 978-84-949150-4-8
* Refugiada : l'odissea d'una família / Anna Gordillo. Barcelona : La Galera, 2017. ISBN 9788424660475
* Un secret a les butxaques .Dibuixos d'Anna Clariana. Barcelona: Animallibres, 2013. La Formiga (Animallibres); 42 ISBN 9788415095804
* Em vaig casar amb els meus pares .DIbuixos de Valentí Gubianas. Animallibres, 2011. La Formiga (Animallibres); 29 ISBN 9788415095262

### Novel·la juvenil

* No sense tu. Barcelona : Animallibres, 2016. L'Isard; 9. ISBN 9788416844166

### Novel·la

* Les cares del medalló Maçanet de la Selva: Aledis 2022. ISBN 978-84-124555-5-7
* El costat fosc de l'obrador. Varis Autors. Barcelona. Obrador Editorial.2020 ISBN 978-84-121593-8-7
* La Pell girada. Maçanet de la Selva: Gregal, 2018. ISBN 9788417660086
* El cosidor d'errades. Maçanet de la Selva: Gregal, 2014. ISBN 9788494233005

### Assaig

* "El primer aprendizaje de la lectura y la escritura" A Educación Primaria. Área de Lengua Castellana y literatura. Xunta de Galicia, 1999
* Propostes pràctiques per analitzar els materials curriculars. Biblioteca Irina de Didàctica de l'Ensenyament, 1996
* Encetar l'escriure: per un aprenentatge lúdic i funcional de la lengua escrita. Barcelona: Rosa Sensat, 1995. ISBN 8489149062
* Avaluació a Parvulari. Editorial Cims,1997

## Referències

* ↑ «Tessa Julià Dinarès. Associació d'escriptors en llengua catalana» (en català). [Consulta: 12 abril 2018].
* ↑ «escriptors.cat» (en català). [Consulta: 14 febrer 2018].
* ↑ «Institució de les Lletres catalanes. Qui és qui» (en català). [Consulta: 12 febrer d 2018].
# Josep Blanxart i Camps

Josep Blanxart i Camps (Berga, 1815 - Barcelona, 1885) va ser un poeta, dramaturg i novel·lista en llengua castellana. Va ser alcalde de Berga.
Les estades estiuenques a Sant Joan de les Abadesses el condueixen a escriure La Paz de San Juan de las Abadesas (1858). De fet els seus avantpassats, els Blanxart, eren originaris de Sant Joan de les Abadesses. Els Blanxart van venir a Berga al tombant dels segles xviii i xix. El primer que va arribar a Berga va ser Eduard Blanxart i Siqués, pare de Josep Blanxart i Camps.

## Referències

* ↑ «Josep Blanxart i Camps | enciclopèdia.cat». [Consulta: 7 maig 2020].
* ↑ Felipó Oriol, Ramon «Notes per fer una primera bibliografia de Josep Blanxart i Camps, batlle de Berga i secretari de la Universitat de Barcelona» (en anglès britànic). CORE, 2015.
* ↑ «JOSEP BLANXART I CAMPS».
* ↑ «Antoni Ribera, un Blanxart QueraltÍ». [Consulta: 7 maig 2020].
# Teyonah Parris

Teyonah Parris (Hopkins, Carolina del Sud, 22 de setembre de 1987) és una actriu estatunidenca. La seva carrera començà a enlairar-se el 2012 amb el rol de la secretària Dawn Chambers a la sèrie dramàtica de la companyia AMC, Mad Men (2012–2015), i amb el paper principal a la pel·lícula independent de 2014 Dear White People. També va aparèixer a la sèrie dramàtica Empire el mateix any, i el 2015 va ser Lysistrata, un dels personatges principals, a la pel·lícula Chi-Raq de Spike Lee. Més tard, el 2018 va figurar entre els protagonistes principals del drama If Beale Street Could Talk i el 2021, Parris va tenir el paper principal al film d'horror Candyman.
Es feu però més famosa internacionalment quan integrà l'Univers cinematogràfic de Marvel per a interpretar-hi Monica Rambeau a la sèrie de Disney+ WandaVision el 2021.
Ha d'interpretar el mateix personatge juntament amb Brie Larson (Capitana Marvel) i la jove Iman Vellani (Ms. Marvel) a la pel·lícula The Marvels el 2023.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Rol | Notes |
| 2010 | Empire Corner | Alma | Curt metratge |
| 2010 | Wu is Dead | Alma | Curt metratge |
| 2010 | How Do You Know | Riva | |
| 2013 | A Picture of You | Mika | |
| 2014 | They Came Together | Wanda | |
| 2014 | Dear White People | Collandrea "Coco" Conners | |
| 2015 | Five Nights in Maine | Penelope | |
| 2015 | Where Children Play | Bellissima Mccain | |
| 2015 | Chi-Raq | Lisístrata | |
| 2016 | 90 Days | Jessica | Curt metratge |
| 2018 | If Beale Street Could Talk | Ernestine Rivers | |
| 2019 | Point Blank | Taryn | |
| 2020 | Charm City Kings | Terri | |
| 2020 | The Photograph | Asia | |
| 2021 | Candyman | Brianna Cartwright | |
| 2023 | The Marvels | Monica Rambeau | |

### Televisió

| Any | Títol | Rol | Notes |
| 2010 | The Good Wife | Melinda Gossett | 1 episodi |
| 2012–2015 | Mad Men | Dawn Chambers | 22 episodis |
| 2013 | CSI: Crime Scene Investigation | Karen Branston | 1 episodi |
| 2014–2017 | Survivor's Remorse | Missy Vaughn | 36 episodis |
| 2016 | Love Under New Management: The Miki Howard Story | Miki Howard | També productora |
| 2017 | Empire | Detectiu Pamela Rose | 6 episodis |
| 2018 | Murder | Det. Ayana Lake | Pilot |
| 2021 | WandaVision | Monica Rambeau | 9 episodis |

## Referències

* ↑ «Q&A – Teyonah Parris (Dawn)» (en anglès). AMC. Arxivat de l'original el 26 de febrer de 2015. [Consulta: 17 juny 2020].
* ↑ «Mad Men: Teyonah Parris Becomes First African American In Mad Men Office» (en anglès). Black Enterprise. [Consulta: 17 juny 2020].
# Rafel Mòger

Rafael Mòger (Mallorca, segle XV — Mallorca, segle XV) fou un pintor, actiu entre el 1458 i el 1486 i influït per Pere Niçard. És autor del retaule de Santa Praxedis, Sant Vital i Sant Jordi (a l'Almudaina) i de la Mare de Déu i l'Infant (1479, a l'església parroquial de Selva).

## Referències

* ↑ «Pere Niçard». GEC. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ Llompart, P. Gabriel «Una nueva tabla mallorquina de Rafel Mòger». Archivo Español de Arte, 74, 294, 30-06-2001, pàg. 183–186. DOI: 10.3989/aearte.2001.v74.i294.395. ISSN: 1988-8511.

## Enllaços externs

* «Nostra Dona de la Bona Mort» (en castellà). Red Digital de Colecciones de Museos de España - Museos. [Consulta: 25 gener 2025].
# Francesc Riera Bonet

Francesc Riera Bonet (Eivissa, 1942) és pintor eivissenc i professor de dibuix. Format a l'Escola d'Arts i Oficis d'Eivissa, on fou deixeble d'Ignacio Agudio Clará, Carloandrés i Antoni Pomar. Cursà a l'Escola Superior de Belles Arts de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ «Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera». Consell d'Eivissa, 2001. [Consulta: 22 maig 2018].
* ↑ Gon, Manu. «Óleos que extraen «el espíritu» de Ibiza» (en castellà). Periódico de Ibiza, 17-11-2021. [Consulta: 25 gener 2025].
# Jaume Crespiera i Solegibert

Jaume Crespiera i Solegibert (l'Estany, 10 d'agost de 1954) és un pintor i artista plàstic català, arrelat a Sant Fruitós de Bages.

## Referències

* ↑ «L'Estany acull una exposició sobre els 25 anys de pintura de Jaume Crespiera». Nació Digital, 31-08-2017. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Jaume Crespiera exposa la seva obra a Sant Fruitós». Nació Digital, 17-05-2012. [Consulta: 25 gener 2025].

## Enllaços externs

* "Coneixem el pintor santfruitosenc Jaume Crespiera" (entrevista a Ràdio Sant Fruitós)
* “Jaume Crespiera presenta els seus quadres a Sant Fruitós” (entrevista a Ona Bages)
# Mitra Farazandeh

Mitra Farazandeh (Talesh, Gilan, 1976) és una artista i activista iraniana.
Es tracta d'una artista, resident a Talesh, un petit llogaret de la regió de Gilan, al nord de l'Iran, que defensa la visibilització del desig sexual de les dones discapacitades en una societat conservadora com la iraniana, pel que fa a l'expressió de determinades formes de sexualitat, que són considerades com a tabú per aquesta societat. Farazandeh descriu la seva pròpia experiència i les frustracions que comporta viure amb discapacitats físiques. Com a artista es guanya la vida amb la venda de les obres d'art creades per ella mateixa.
Mitra Farazandeh es troba dins de la llista de les dones més inspiradores i influents de tot el món, durant l'any 2018, que ha elaborat la BBC.

## Referències

* ↑ «"Quiero que mi amado me abrace por la noche y me acaricie el pelo": el inusual testimonio de una mujer discapacitada que se atreve a hablar de su deseo sexual en Irán». BBC News, 09-12-2017 [Consulta: 14 gener 2019].
* ↑ Langer, S.J.. «Sex with an(other) body». A: Theorizing Transgender Identity for Clinical Practice: A New Model for Understanding Gender. Jessica Kingsley Publishers, 2019, p. 150–151. ISBN 978-1-78450-642-1 [Consulta: 14 gener 2019].
* ↑ «Quiénes son las 100 Mujeres de la BBC de 2018 (y cuáles son las 12 latinoamericanas). BBC 100 Mujeres anunció su lista de las mujeres más inspiradoras e influyentes de todo el mundo durante el año 2018». BBC News [Consulta: 14 gener 2019].
# Ernest Ventós i Casadevall

Ernest Ventós i Casadevall (Barcelona 1894 - 1933) fou un pintor paisatgista i polític català. Va fer exposicions a Barcelona els anys 1910, 1911 i 1920. Alhora, milità en el Partit Republicà Català i de la Unió de Rabassaires, va estar molt vinculat personalment a Lluís Companys. Fou delegat del comissari del govern per a la liquidació de l'Exposició Universal de Barcelona del 1929. Participà en les tasques preparatòries de la Conferència d'Esquerres Catalanes i a les eleccions del 12 d'abril de 1931 fou elegit regidor i tinent d'alcalde de l'ajuntament de Barcelona, des d'on treballà en la Junta de Museus.

## Referències

* ↑ «Ernest Ventós i Casadevall». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La via àmplia de l'Esquerra del 1931». Nació Digital, 13-03-2021. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ Solano Budé, Alexandre. «La transformación inconclusa: la política municipal de Barcelona, 1931-1936». A: Héctor Vicente Sánchez, Santiago de Miguel Salanova, Jon Penche González (coord.). El amanecer de una nueva era. Poder local, alcaldías y gobierno en la Segunda República (en castellà). Madrid: Centro de Estudios Políticos y Constitucionales, 2024, p. 63–89. ISBN 978-84-259-2062-2.
# Viadera

La viadera és un gènere poètic basat en la cançó paral·lelística. Es forma amb un refrany al principi i dues sèries d'estrofes breus i paral·lelístiques, a cada sèrie enllaçades per la repetició d'algun vers. Al llarg del poema les estrofes de cada sèrie paral·lelística es van alternant d'una en una. Aquest esquema tan rígid i culte, documentat en tres preceptives poètiques catalanes i occitanes del segle xiv, apareix en els textos conservats (setze catalans fins al segle XVII) molt alterat: o bé manca el refrany, o l'alternança d'estrofes, etc. Tot això és degut, probablement, a la incidència de la poesia popular o a la dels copistes.
Les cançons paral·lelístiques, considerades ara com el gènere que inclou la Viadera han deixat, als Països Catalans, bastants textos conservats fins ara. Són quasi sempre de tipus cortesà, amorós, i algunes vegades de to burlesc i popular. Del segle xiii tenim la famosa Viadeira, en provençal de Cerverí de Girona:
No.l prenatz lo fals marit  Jana delgada!
 No.l prenatz lo fals jurat,  que pec es mal enseynat  Jana delgada.
 No.l prenatz lo mal marit  que pec es ez adormit,  Jana delgada.
 Que pec es mal enseynat,  no sia per vos amat,  Jana delgada.
 Que pec es ez adormit  no jaga ab vos el lit  Jana delgada.
 No sia per vos amat,  mes val cel c'avetz privat  Jana delgada
 No jaga ab vos el lit  mes vos y valra l'amich  Jana delgada.
No el prengueu el fals marit, Jana delicada. No el prengueu el perjur, que és un neci ignorant, Jana delicada. No el prengueu el mal marit, que és neci i adormit, Jana delicada. Que és neci i adormit, que no jegui amb vós al llit, Jana delicada. No sigui per vós amat, més val aquell que teniu secret, Jana delicada. Que no jegui amb vós al llit, més us hi valdrà l'amic, Jana delicada.

## Vegeu també

* No prengueu el fals marit
# Chen Guangcheng

Chen Guangcheng (en xinès: 陳光誠 / 陈光诚, Chén Guāngchéng; Dongshigu, 12 de novembre de 1971) és un activista dels drets de l'home i un dels dissidents més famosos de la Xina. Aquest advocat autodidacta cec, que es coneix popularment com "l'advocat descalç", s'ha fet influent arran de la seva lluita contra l'esterilització forçosa o els avortaments obligatoris de les dones xineses a conseqüència de la política de planificació familiar de l'estat xinès. Un altre activista, Teng Biao, advocat xinès ha estat portaveu de Guangcheng. Actualment és professor visitant a l'escola de lleis de la Universidad de Nova York

## Enllaços externs

* Crisi diplomàtica: http://www.tv3.cat/videos/4075470
* Sortida de Pequín: http://www.ara.cat/mon/asia/Lactivista-Chen-Guangcheng-EUA-Pequin_0_692930824.html
* Entrevista: http://internacional.elpais.com/internacional/2013/05/13/actualidad/1368470674_923232.html
# Annie Jones

Annie Jones Elliot (Marion, 14 de juliol de 1865 - Brooklyn, 22 d'octubre de 1902) va ser una dona barbuda estatunidenca, nascuda a Virgínia. Va fer una gira amb el showman P. T. Barnum com una atracció de circ. No es coneix si la causa de la seva condició era hirsutisme o una afecció genètica no relacionada que afecta a nens de tots dos sexes i continua durant tota la vida.
Molts fotògrafs, inclòs Mathew Brady, la van retratar durant la seva vida, i les seves fotografies van ser àmpliament distribuïdes. Quan era adulta, Jones es va convertir en la primera «dona barbuda» del país i va actuar com a portaveu dels «Freaks» de Barnum, una paraula que es va crear per abolir el negoci. Jones es va casar amb Richard Elliot el 1881, però es va divorciar el 1895 per anar a viure amb el seu amor de la infància William Donovan, que va morir i la va deixar vídua.
El 1902, Jones va morir a Brooklyn de tuberculosi.

## Biografia

Jones va néixer a Marion (Virgínia), la capital del comtat de Smyth, el 14 de juliol de 1865. Quan Jones es va unir a l'exhibició de Barnum amb només nou mesos d'edat, els pares de Jones van rebre un salari setmanal de 150 $. Va ser considerada com una «nova filla d'Esaú». Als cinc anys, tenia un bigoti i patilles i va començar a ser coneguda com la «noia barbuda». El fotògraf estatunidenc Mathew Brady va retratar a Jones quan encara era un nadó, el 1865. Va realitzar diversos retrats addicionals de Jones durant la seva vida i van ser àmpliament distribuïts.
En un incident, que pot haver estat un dels trucs de publicitat de Barnum, un frenòleg de Nova York va segrestar Jones quan era una nena petita. Barnum i la policia la van trobar exhibida a la fira d'una església. Quan l'home va afirmar que la nena era la seva filla, la qüestió va passar als tribunals. El jutge va tenir Jones separada dels altres abans que fos el seu moment de declarar. Quan la nena va ser portada a la sala del tribunal, va anar directament cap als seus pares quan els va veure. El jutge va declarar que el cas estava tancat.

## Referències

* ↑ «Annie Jones - The Esau Woman». Circus Freaks and Human Oddities. [Consulta: 27 març 2015].
* ↑ «Annie Jones». Picture History. Arxivat de l'original el 11 gener 2006. [Consulta: 27 març 2015].

## Enllaços externs

* The Human Marvels Biography, J. Tithonus Pednaud (anglès)
* Bearded Ladies (anglès)
* Monkey Girl (anglès)
# Museu Oskar Reinhart

La col·lecció Oskar Reinhart " Am Römerholz " és un museu d'art a la ciutat suïssa de Winterthur al cantó de Zúric. L'estructura data del 1915, sent Maurice Turrettini l'arquitecte. Oskar Reinhart (1885-1965) li va demanar que també construís una galeria per allotjar tota la seva col·lecció .

## Col·leccions

El museu té una col·lecció d’unes 200 obres. Inclou en particular pintures d'artistes francesos del segle xix i principis segle xx: David, Géricault, Ingres, Delacroix, Corot, Millet, Daumier, Courbet, Renoir, Sisley, Monet, Pissarro, Gauguin, Manet, Degas, Cézanne, Toulouse-Lautrec, van Gogh, Vuillard, Utrillo i Picasso.
La col·lecció comprèn igualment teles de mestres barrocs espanyols, flamencs, francesos i italians: Hans Holbein el Jove, Grünewald, Hals, Lucas Cranach el Vell, Bassano, Rubens, Nicolas Poussin, El Greco, Chardin, Goya, Fragonard, Lorrain, Quentin Matsys, Gerard David, Francesco Guardi i Tintoretto.
El parc del museu té estàtues de Renoir, Bourdelle i Maillol.
L'edifici, així com les seves col·leccions, són inscrites com a bé cultural suís d'importància nacional.

## Artistes i obres

* Brueghel el Vell: Paisatge nevat amb l'adoració dels Reis
* Cranach el Vell: Retrats de Johannes i Anna Cuspinian
* Holbein: 1 tela: Retrat d'una anglesa
* Metsys: 1 tela
* Hals: 1 tela: Lectura infantil
* El Greco: 1 tela: Retrat del cardenal inquisidor Don Fernando Nino de Guevara
* Delacroix: 9 llenços
* Géricault: L'Aliene
* Chardin: 4 llenços: The Card House Maker
* Conestable: 1 tela: La Mare de Branch Hill, Hampstead
* Corot: 9 llenços
* Courbet: 10 quadres incloent Le Hamac
* Daumier: 9 llenços: Retorn del mercat
* Manet: 3 llenços: Al cafè
* Degas: 1 tela: Ballarina al seu vestidor
* Renoir: La Grenouillère, El banyista que dorm
* Toulouse Lautrec: 1 tela: La pallassa Cha-u-Kao
* Van Gogh:
** El dormitori de l’hospital d’Arles
** El pati de l’hospital d’Arles
** Retrat d’Augustine Roulin
* Cezanne:
** El "Castell Negre" entre els arbres
** Pesta de rei
** Natura morta amb una gerra de terrissa
* Picasso: Retrato de Fernandez de Soto

## Galeria

* Frans Hals : Nen llegint.
* El Greco : Retrat del cardenal-inquisidor Don Fernando Niño de Guevara.
* Honrat Daumier : Tornada del mercat.
* Edgar Degas : Ballarina a la seva porteria.
* Henri de Toulouse-Lautrec : La pallassa Cha-U-Kao al Moulin Vermell.
* Géricault : L'Alienat.
* Cranach el Vell: Retrats de Johannes i Anna Cuspinian.
* Brueghel l'Ancien: Adoration des Rois Mages dans la neige
* Renoir: La Grenouillère.
* Van Gogh: Portrait d'Augustine Roulin.
* Paul Cézanne: Le « Château Noir » entre les arbres.
* Édouard Manet: Au Café.

## Referències

* 1 2 «Visite virtuelle de la Collection Oskar Reinhart "Am Römerholz"». www.insecula.com. Arxivat de l'original el 26 de juliol 2011. [Consulta: 3 juliol 2010.].
* ↑ «Collection d’Oskar Reinhart «Am Römerholz» à Winterthur». www.switzerland.com. [Consulta: 3 juliol 2010.].
* ↑ PDF L'inventaire édité par la confédération suisse, canton de Zurich Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# ISO 14443

ISO 14443 és un estàndard internacional relacionat amb les targetes d'identificació electròniques, especialment les targetes de proximitat, gestionat conjuntament per l'Organització Internacional per a la Normalització (ISO) i Comissió Electrotècnica Internacional (IEC).
Aquest estàndard defineix una targeta de proximitat utilitzada para identificació i pagaments que en general utilitza el format d'una targeta de crèdit definida per ISO 7816 - ID 1 (encara que altres formats són possibles).
El sistema RFID utilitza un lector amb un microcontrolador incrustat i una antena que opera a 13,56 MHz (freqüència RFID). El lector manté al seu al voltant un camp electromagnètic de manera que en apropar-se una targeta al camp, aquesta s'alimenta elèctricament d'aquesta energia induïda i pot establir-se la comunicació lector-targeta.
L'estàndard ISO 14443 consta de quatre parts i es descriuen dos tipus de targetes: tipus A i tipus B. Les principals diferències entre aquests tipus es troben en els mètodes de modulació, codificació dels plans (part 2) i el protocol d'inicialització dels procediments (part 3). Les targetes de tots dos tipus (A i B) utilitzen el mateix protocol d'alt nivell (anomenat T=CL) que es descriu en la part 4. El protocol T=CL especifica els blocs de dades i els mecanismes d'intercanvi:
* Bloc de dades d'encadenament
* Temps d'espera d'extensió
* Múltiple activació
La targeta Calypso compleix amb la norma ISO/IEC 14443 part 1, 2, 3 i 4 de tipus B. Les targetes Mifare compleixen amb les parts 1, 2 i 3 de tipus A de l'especificació ISO/IEC 14443.

## Enllaços externs

* Esborrany de l'ISO/IEC 14443
* RFID i ISO 14443 Arxivat 2007-12-23 a Wayback Machine.
* Sobri ISO/IEC 14443-B Arxivat 2011-09-26 a Wayback Machine.
* Sobre el sistema de ticketing Calypso
# Obnunciatio

Obnunciatio era la designació romana per:
* Portar males notícies
* Oposar-se a la promulgació d'una llei
* Poder per impedir dissoldre els comicis si aquests eren desfavorables. Aquesta era la més important, ja que abans d'aquest poder els comicis es dissolien o ja no es convocaven amb l'excusa dels mals auguris. Vegeu Lex Fufia de comitiis.

## Bibliografia

* William Smith, D.C.L., LL.D.: A Dictionary of Greek and Roman Antiquities, John Murray, Londres, 1875.
# Sadales I

Sadales I va ser un rei odrisi d'Astea a Tràcia.
Va succeir al seu pare Cotis I d'Astea (el IV dels reis odrisis de Tràcia amb el nom de Cotis) i va governar uns set anys, potser del 87 aC al 80 aC. El va succeir el seu fill Cotis II d'Astea (V rei odrisi de Tràcia de nom Cotis). En parla Ciceró.

## Referències

* ↑ Ciceró. In C. Verrem (Les Verrines), I, 24