OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mor (humus)

El mor (o humus brut) és un tipus d'humus que es troba en els sòls silicis que són naturalment àcids, en presència de formacions vegetals acidificants (landes de brucs, boscos de coníferes) on la matèria orgànica és recalcitrant o en presència d'un clima fred que alenteix l'activitat biològica (zones boreals, alta muntanya).

## Descripció

La microfauna hi és rara i l'activitat biològica molt més dèbil que en els humus gens o menys àcids (mull, moder).
La forta acidesa és desfavorable per l'activitat de la pedofauna i l'activitat microbiana i, per tant, la descomposició de la matèria orgànica i la seva humificació. En absència del calci necessari per a la formació de ponts moleculars entre les molècules húmiques i/o entre aquelles i les argiles (complexos argilo-húmics), es forma sobretot àcid fúlvic fàcilment lixiviable, responsables de la podzolització.
Sobre la fullaraca OL, s'observa un horitzó OF/OH de color bru tabac format de restes de vegetals que encara es poden reconèixer (no o poc humificades). L'horitzó A és absent. L'horitzó O està directament damunt un horitzó E lixivat.
El seu pH pot davallar fins a 3,5. La mineralització és molt feble (relació C/N > 20).
La terra de bruc és una de les variants del mor, la més coneguda del públic, ja que es comercialitza per a cultivar les azalees, rhododendrons, hortènsies i ericàcies. Aquests sòls per motiu de la seva menor capacitat de retenció d'aigua (pel motiu d'una feble taxa d'humificació), són sensibles als incendis forestals. Pel motiu de la seva menor coherència, també són sensibles a l'erosió del sòl sobre els pendents.
El parentiu entre l'humus de tipus mor i la torba d'esfagnes és evident i ja va ser remarcada al segle xix per P.E. Müller, un ecòleg-edafòleg danès que va descriure per primera vegada l'humus de tipus mull i el de tipus mor en les torberes daneses (mør significa torba en danès).

## Ecotoxicilogia

Les substàncies tòxiques, els radionucleoids, els metalls pesants (contaminants antròpics o bé els alliberts de manera natural per la descomposició de la roca mare) circulen més fàcilment en els sòls amb humus del tipus mor, ja que els absorbeixen menys. Aquesta és una de les raons de la seva feble productivitat biològica i de la presència més freqüent d'espècies que hagin desenvolupat adaptacions complexes (com és el cas de la molsa esfagne) amb gran capacitat de retenir aigua i de plantes carnívores capaces de trobar els nutrients que manquen en aquests sòls en altres llocs (com és el de menjar insectes). Les esmenes del sòl calcàries augmenten la productivitat dels sòls amb humus moder, però fan desaparèixer la cohort de les espècies que els caracteritzen, de vegades tingudes com patrimonials amenaçades i fins i tot protegides per la llei i certs llocs, amb humus mor, estan classificats com reserves naturals

## Vegeu també

* Mull
* Moder

### Enllaços externs

* (francès) Conférences de Claude Bourguignon: http://video.google.cat/videoplay?docid=1494889197752849158 Arxivat 2011-11-28 a Wayback Machine. i 2a part Arxivat 2011-12-13 a Wayback Machine.
Viccionari
# (1152) Pawona

(1152) Pawona és l'asteroide número 1152 situat en el cinturó principal. Va ser descobert per l'astrònom Karl Wilhelm Reinmuth des de l'Observatori de Heidelberg-Königstuhl, el 8 de gener de 1930. La seva designació alternativa és 1930 AD. El nom és una combinació de les dues lletres inicials dels cognoms de Johann Palisa i Max Wolf al qual es va afegir la terminació femenina.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (1101) al (1200)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1152.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglèss). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «((1152) Pawona» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 16 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1152) Pawona» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].
# Lengon

Lengon (nom occità) (en francès Langon) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 1999 tenia 6.168 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 3 267 | 3 208 | 3 222 | 2 954 | 3 566 | 3 745 | 3 986 | 3 896 | 3 953 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 4 201 | 4 114 | 4 505 | 4 647 | 4 740 | 4 704 | 4 726 | 4 733 | 4 956 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 4 816 | 4 836 | 4 900 | 4 588 | 4 731 | 4 661 | 4 786 | 5 177 | 5 231 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 5 375 | 5 356 | 5 843 | 5 836 | 5 842 | 6 168 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1950-1959 | Pierre Vignolles | |
| 1959-1965 | Robert Vouin | |
| 1965-1981 | Pierre Lagorce | PS |
| 1981- | Charles Verité | PS |

## Història

Ciutat medieval, el 1154 es va oposar als anglesos, que la van assetjar. La senyoria de la vila va estar en mans dels vescomtes de Gabardà i després va passar, per donació del vescomte, al seu fill Bernat de Gabardà (germà del vescomte Pere II de Gabardà), qui per part de mare va rebre la senyoria de Bouville i per part de pare, els vescomtats de Bezaume i de Benauges. Bernat va morir vers 1266; el va succeir el seu fill Pere, que va obtenir la senyoria de Saint Macaise i tenia part de la de Lengon; el seu fill Bernat va heretar els vescomtats i Bouville, i un altre fill, Roger, la consenyoria de Lengon, continuada amb el fill Bonfes i el net Guillem, i després, extinta. Va passar a la família de La Mothe, que en fou expropiada pels anglesos el 1400. Va passar a França definitivament el 1453.

## Agermanaments

* Canelas
* Penzberg

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Les Bienheureux

Les Bienheureux és una pel·lícula dramàtica algeriana del 2017 dirigida per Sofia Djama que mostra una família que viu després de la Guerra Civil algeriana també coneguda com "la guerra bruta".

## Argument

Ambientada en 24 hores, la pel·lícula se centra en una parella, Amal i Samir, que està celebrant el seu vintè aniversari de casats i planeja una cita en un restaurant. La parella arriba a un desacord sobre si enviar o no el seu fill a l'estranger a l'escola i decideixen preguntar-ho als seus amics durant la nit. Durant el sopar es planteja el tema i s'acaba amb cadascun d'ells opinant les seves perspectives sobre la guerra i el futur del país. Amal, com una pèrdua de les il·lusions i Samir com el país on pot viure còmodament. I mentrestant, Fahim, el fill, juntament amb Feriel i Reda, els seus amics, deambulen per una Alger que es tanca a poc a poc sobre si mateixa.

## Repartiment

* Salima Abada: Souad
* Faouzi Bensaïdi: Amin
* Adam Bessa: Reda
* Sami Bouajila: Samir
* Nadia Kaci: Amal
* Lyna Khoudri: Feriel
* Amine Lansari: Fahim

## Crítica

La pel·lícula va tenir majoritàriament crítiques positives."Un retrat ombrívol però revelador (...) 'The Blessed' és també un drama càlid i íntim marcat per les bones actuacions de Sami Bouajila ('Omar Killed Em') i Nadia Kaci" . Va dir Jordan Mintzer: The Hollywood Reporter. La película tuvo mayormente críticas positivas."Un retrato sombrío pero revelador (...) 'The Blessed' es también un drama cálido e íntimo marcado por las buenas actuaciones de Sami Bouajila ('Omar Killed Me') y Nadia Kaci".

## Premis

A la 74a Mostra Internacional de Cinema de Venècia va guanyar tres premis: el de millor actriu per Lyna Khoudri, el Premi Brian i el Premi Lina Manciacapre per Sofia Djama. I als 23a cerimònia dels Lumières fou nominada a la millor primera pel·lícula.

## Referències

* ↑ «The Blessed (2017) Movie Review from Eye for Film». www.eyeforfilm.co.uk. [Consulta: 11 octubre 2020].
* ↑ «The Blessed (2017)» (en anglès). en.unifrance.org. [Consulta: 11 octubre 2020].
* ↑ Adams2017-12-11T04:00:00+00:00, Mark. «'The Blessed': Dubai Review» (en anglès). Screen. [Consulta: 11 octubre 2020].
* ↑ ‘The Blessed’ (‘Les Bienheureux’): Film Review, The Hollywood Reporter
* ↑ «Mostra del Cinema di Venezia: il premio Brian a “Les bienheureux”». A ragion veduta. UAAR. [Consulta: 10 setembre 2022].
* ↑ «Biennale Cinema 2017 | Collateral Awards of the 74th Venice Film Festival» (en anglès). La Biennale di Venezia, 09-09-2017. [Consulta: 11 octubre 2020].
* ↑ «Prix Lumières 2018 : 120 battements par minute en tête des nominations». AlloCiné, 12-12-2017.

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Mestre dels soldats

* Antiga Roma: Regne romà  · República Romana  · Imperi  · Principat  · Dominat  · Imperi d'Occident Imperi d'Orient
Organització social: :
| Dret romà Assemblees romanes Senat romà Tribus romanes Gens Cursus honorum | Ciutadania romana Patricis Equites Plebeus Esclavitud |
Magistratures ordinàries :
| Cònsol Pretor Tribú de la plebs Censor Pontifex Maximus Qüestor | Prefecte de la ciutat Edil Prefecte Procònsol Propretor Interrex |
Magistratures extraordinàries :
| Dictador Mestre de la cavalleria Tribú consular Legat | Triumvir Decemvir Vigintisexvir Interrex |
Càrrecs i honors :
| Emperador romà Rei de Roma August Cèsar Imperator Princeps senatus Tetrarquia Tetrarca | Magister officiorum Mestre dels soldats Governador Dux Lictor Vicari Tribú militar |
Mestre dels soldats (magister militum, magister armorum, equitum et peditum utriusque militias, o abreujat Magister armorum) va ser el nom de dos oficials instituïts per Constantí I el Gran encarregats de dirigir els exèrcits imperials, un al front de la cavalleria i l'altre de la infanteria.
Amb les divisions de l'Imperi el seu nombre es va incrementar i cada part disposava dels dos oficials. Al segle v hi havia dos mestres dels soldats a la cort de l'Imperi Romà d'Orient, que seguien dirigint la cavalleria i la infanteria, i tres més per les províncies. En canvi a Occident només n'hi havia dos a la cort i un a la Gàl·lia. Sota Justinià I es van crear dos mestres dels soldats més: un per Armènia i un pel Pont.

## Referències

* ↑ Martindale, John Robert. The Prosopography of the Later Roman Empire, vol. II: A.D.395-527. Cambridge: Cambridge University Press, 1980, p. 1288-1289.

## Vegeu també

* Comte dels domèstics
* Astabed
# Les maresmes

Les maresmes (títol original en islandès: Mýrin) és una pel·lícula islandesa de l'any 2006 dirigida per Baltasar Kormákur, basada en una novel·la de l'escriptor Arnaldur Indriðason adaptada al cinema pel mateix Kormákur.

## Argument

Un home apareix assassinat a casa seva, al barri de Les Maresmes de Nordurmri. L'inspector de policia Elendur i el seu company Sigurður Óli investiguen el cas. En el registre del domicili de la víctima troben una foto antiga d'una nena morta misteriosament que els condueix a un passat tenebrós i tèrbol.

## Repartiment

* Ingvar E. Sigurðsson - Erlendur
* Björn Hlynur Haraldsson - Sigurður Óli
* Ólafía Hrönn Jónsdóttir - Elínborg
* Ágústa Eva Erlendsdóttir - Eva Lind
* Atli Rafn Sigurðarson - Örn
* Kristbjörg Kjeld - Katrin
* Theódór Júlíusson - Elliði
* Þorsteinn Gunnarsson - Holberg

## Al voltant de la pel·lícula

Aquesta pel·lícula és una adaptació de l'obra d'Arnaldur Indridason, escriptor clau de la novel·la negra nòrdica, que va rebre el premi Clau de vidre a la millor novel·la policíaca nòrdica del 2002. Una altra novel·la de l'autor, Reykjavik-Rotterdam també va servir de base pel llargmetratge del mateix nom, protagonitzada per Baltasar Kormákur i dirigit per Óskar Jónasson el 2008. Una de les trames d'aquest thriller es relaciona amb la base de dades genètica d'informació mèdica sobre la població islandesa per investigació de malalties hereditàries. Va obtenir cinc premis Edda, els premis nacionals del cinema islandès, entre ells millor film, millor director i millor actor per Ingvar E. Sigurðsson.

## Referències

* ↑ «Les maresmes». Esadir. El portal lingüístic de la CCMA.
* ↑ Wroe, Nicholas. «Northern exposure» (en anglès). The Guardian, 17-06-2006. [Consulta: 14 novembre 2015].
* ↑ «Cicle cinema negre nòrdic». CCMA, 25-06-2013.
* ↑ «Reykjavík Rotterdam» (en castellà). Fotogramas.
* ↑ Bradshaw, Peter. «Jar City» (en anglès). The Guardian, 12-09-2008.
* ↑ Pham, Annika. «Seis Eddas para dos cintas de Kormákur» (en castellà). Cine Europa, 30-11-2006.
# Prisoner

Prisoner (títol original en danès, Huset) és una sèrie de televisió dramàtica danesa del 2023, escrita per Kim Fupz Aakeson i dirigida per Frederik Louis Hviid i Michael Noer. La sèrie es va estrenar a DRTV l'1 de setembre de 2023 i constava de sis episodis d'aproximadament 60 minuts. És protagonitzada per Youssef Wayne Hvidtfeldt, Sofie Gråbøl, David Dencik i Charlotte Fich. S'ha doblat i subtitulat al català.
La sèrie segueix la vida quotidiana en una presó danesa i se centra en les relacions entre els treballadors i els interns. Es va gravar a la presó estatal de Vridsløselille a Albertslund.

## Repartiment

* Charlotte Fich - Gert
* Sofie Gråbøl - Miriam
* David Dencik - Henrik
* Youssef Wayne Hvidtfeldt - Sammi
* Laura Christensen - Sille
* Mo Chara - Daood
* Thomas Hou Mandsfeldt - presoner
* Kenneth Matthes
* Bjarne Henriksen - Torsten
* Haesam Jakir- Khaled
* Thomas Kristian Bek - Hansen
* Henrik Birch - Helge
* Gustav Dyekjær Giese - Benji
* Luca Reichardt Ben Coker - Gustav
* Simon Kongsted - Asger
* Anne Plauborg - Tina

## Referències

* ↑ «Stream Huset på DR TV» (en danès), 14-08-2023. [Consulta: 10 gener 2025].
* ↑ «'Huset': DR er på vej med ny stor dramasatsning om et fængsel» (en danès), 08-06-2023. [Consulta: 10 gener 2025].
* ↑ «Prisoner». Goita què fan, ara!. [Consulta: 10 gener 2025].
* ↑ «'Det ville være for voldsomt at vise i fjernsynet': Manden bag ny DR-drama blev overrasket over råt miljø». DR, 01-09-2023. [Consulta: 1. oktober 2023].
# Nerosubianco

Nerosubianco estilitzada com nEROSubianco, és una pel·lícula italiana de 1969 dirigida per Tinto Brass, protagonitzada por Anita Sanders y Terry Carter. La pel·lícula aborda una varietat de temes contemporanis com la llibertat sexual, les tensions racials i el radicalisme polític des de la perspectiva d'una jove italiana de classe alta. Es va estrenar el 1968 al 21è Festival Internacional de Cinema de Canes i va ser estrenada als cinemes al febrer de 1969.

## Sinopsi

Barbara (Anita Sanders) va acompanyar al seu espòs Paolo (Nino Segurini) a Londres. Ell la deixa en Hyde Park a causa de les seves transaccions comercials i Barbara comença a fer turisme, aviat per a adonar-se que un home afroamericà (Terry Carter) l'atreu. Ella ho veu com una oportunitat per a acostar-se a un nou món i quan les seves realitats s'entremesclen amb les seves fantasies, comença a qüestionar la seva pròpia vida.

## Repartiment

* Anita Sanders: Barbara
* Terry Carter: l'home
* Nino Segurini: Paolo
* Umberto Di Grazia: ell mateix
* Tinto Brass: ginecòleg (cameo)
* Freedom: cor

## Referències

* 1 2 THE WORKS OF TINTO BRASS Part 4 - AVANT-GARDE, UNDERGROUND, AND GUERRILLA FILMMAKING Consultado el 31 de julio de 2018.
* ↑ Jean-Emmanuel Deluxe CAMION BLANC: CINEPOP Dictionnaire du rock au cinéma

## Enllaços externs

* Nerosubianco a YouTube
* Nerosubianco a Internet Archive
# Tetrarca

* Antiga Roma: Regne romà  · República Romana  · Imperi  · Principat  · Dominat  · Imperi d'Occident Imperi d'Orient
Organització social: :
| Dret romà Assemblees romanes Senat romà Tribus romanes Gens Cursus honorum | Ciutadania romana Patricis Equites Plebeus Esclavitud |
Magistratures ordinàries :
| Cònsol Pretor Tribú de la plebs Censor Pontifex Maximus Qüestor | Prefecte de la ciutat Edil Prefecte Procònsol Propretor Interrex |
Magistratures extraordinàries :
| Dictador Mestre de la cavalleria Tribú consular Legat | Triumvir Decemvir Vigintisexvir Interrex |
Càrrecs i honors :
| Emperador romà Rei de Roma August Cèsar Imperator Princeps senatus Tetrarquia Tetrarca | Magister officiorum Mestre dels soldats Governador Dux Lictor Vicari Tribú militar |
Tetrarca (en llatí Tetrarcha, plural Tetrarches, en grec antic τετράρχης) era una paraula que originalment designava a un governant d'una quarta part d'un país, per exemple a Tessàlia dividida en quatre tetrarquies, restaurades per Filip II de Macedònia, segons Valeri Harpocratió i Estrabó.
Cadascuna de les tres tribus gàlates que es van establir a Frígia, formant el país de Galàcia, estava dividida en quatre tetrarquies, divisió que va romandre fins al final de la república romana quan els dotze tetrarques van ser eliminats i substituït per un únic governant, Deiotarus I, que va conservar el títol de tetrarca, segons Appià. Algunes tribus de Síria eren regides per tetrarques i alguns prínceps herodians van governar zones de Palestina amb aquest títol. Aquestos tetrarques abans dependents van ser reconeguts com a sobirans clients romans, però amb la plena propietat de la terra, segons Plini el Vell i Flavi Josep.
Sota l'Imperi Romà el títol de tetrarca es va donar a alguns prínceps tributaris que no tenien prou importància per ser designats reis; el títol era equivalent a filarca i etnarca, com diuen Vel·lei Patercle, Sal·lusti i Tàcit.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Tetrarcha». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities. [Consulta: 22-X-2020].

## Vegeu també

* Tetrarquia
* Tagos
# Svo á jörðu sem á himni

Svo á jörðu sem á himni (en islandès, Tan a la terra com al cel) és una pel·lícula dramàtica islandesa de 1992 dirigida per Kristín Jóhannesdóttir. Es va projectar fora de competició al 45è Festival Internacional de Cinema de Canes i formà part de la selecció oficial del XXVI Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges. La pel·lícula va ser seleccionada com a entrada islandesa per al Millor pel·lícula en llengua estrangera als Premis Oscar de 1992, però no va ser acceptada com a nominada.

## Argument

La costa oest d'Islàndia, finals de l'estiu de 1936. En una granja desolada, que es creu maleïda des del segle XIV, és a punt d'arribar l'expedició del francès Jean-Baptiste Charcot a bord del Pourquoi-às. Una forta tempesta provocarà el naufragi i la mort de gairebé tota la tripulació

## Repartiment

* Tinna Gunnlaugsdóttir com a mare
* Pierre Vaneck com el Dr. Charcot
* Christian Charmetant com a Burte
* Valdimar Örn Flygenring com a Kristjan
* Sigríður Hagalín com a àvia
* Daniel August Haraldsson
* Páll Óskar Hjálmtýsson
* Álfrún Örnólfsdóttir com a Hrefna
* Christophe Pinon com a Gonidec
* Helgi Skúlason com a avi

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: As in Heaven». festival-cannes.com. Arxivat de l'original el 5 October 2012. [Consulta: 15 agost 2009].
* ↑ Margaret Herrick Library, Academy of Motion Picture Arts and Sciences
* ↑ «Foreign Oscar entries submitted». Variety. [Consulta: 20 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Imatges de la pel·lícula a kvikmyndavefurinn.is
# LibriVox

LibriVox és una biblioteca digital gratuïta d'audiollibres. Aquests llibres són obres del domini públic, llegides per voluntàries.
El projecte LibriVox va començar l'agost del 2005. El gener del 2009, 2014 llibres complets i altres obres breus, principalment en anglès (més de 10.000 títols) amb 46 idiomes representats.
Al gener de 2020, hi havia 32.900 llibres registrats en 78 idiomes. L'anglès és el més representat (83%). El segueixen l'alemany (7%), després el francès (2% amb 744 llibres) i l'espanyol (2%).

## Història

L'escriptor de Montreal, Hugh McGuire, va iniciar el bloc precursor l'agost de 2005.
Explica el seu desig de posar a disposició dels oients els vells llibres lliures de drets d'autor i la filosofia de LibriVox en una entrevista de 2006.
El primer llibre d'àudio que es posa a la plataforma és L'agent secret.

## Procés de creació

Una o més persones poden llegir un llibre. En el segon cas, un coordinador s'encarrega de tallar i distribuir les parts o capítols a llegir, després recopila els fitxers d'àudio i registra la informació relativa al treball que s'està processant. No es fa cap selecció segons la dicció del lector, només compta la qualitat tècnica dels enregistraments.
És el plaer de llegir i compartir el que es proposa.

## Llicència d'ús

Totes les obres originals, així com els fitxers d'àudio, són de domini públic. Això autoritza qualsevol ús (comercial o no) sense cap restricció.
Per tant, LibriVox és una alternativa lliure i de codi obert que sovint se cita com a referència per a aquells que volen escoltar llibres d'àudio gratuïts,.

## Referències

* ↑ http://www.reseau-canope.fr/atelier-essonne/spip.php?article813
* ↑ «Mais qui est cette Ezwa qui lit tant de classiques per des inconnus ?». nouvelobs.com, 21-11-2016. [Consulta: 4 setembre 2020].
* ↑ «Les millors sites de téléchargement de livres audios gratuits». Liseuse Kindle, Kobo, Bookeen & Vivlio, 08-12-2019. [Consulta: 4 setembre 2020].
* ↑ «LibriVox: l'alternative à Audible per les livres audio, gratuite et open source / Geekzone.fr». Geekzone, 27-12-2017. [Consulta: 4 setembre 2020].
# Zeina Durra

Zeina Durra (Londres, 1976) és una guionista i directora de cinema britànica, de mare bosniana i pare jordano-libanès. Llicenciatura en Estudis de l'Orient Mitjà per la Universitat d'Oxford, va obtenir un MFA de la Tisch School of the Arts. El 2006 es va graduar a la New York Film School amb Seventh Dog i el 2010 va dirigir The Imperialists Are Still Alive!, que va guanyar el premi a la Competició 1-2 al Festival Internacional de Cinema de Varsòvia i el premi del jurat al Festival Internacional de Cinema Asiàtic-Americà de San Francisco.
El 2020 va dirigir Luxor, que fou projectada al Festival de Cinema de Sundance.

## Filmografia

* 2005 : Seventh Dog (curtmetratge,)
* 2010 : The Imperialists Are Still Alive!
* 2020 : Luxor

## Referències

* ↑ Zeina Durra al Festivalscope
* ↑ ‘Incendies’ wins top prize at Warsaw Fest, The Hollywood Reporter, 16 d'octubre de 2010
* ↑ Asian American Film Festival Announces 2011 Winners, Moves on to San Jose, 7x7.com, 18 de març de 2011
* ↑ "Es como si esta película quisiese ser hecha" a cineuropa.org
* ↑ Zeina Durra delves into her dreamy Sundance film ‘Luxor’, Cinema Femme, 7 de desembre de 2020
# (1850) Kohoutek

(1850) Kohoutek és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 23 de març de 1942 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.
Inicialment va rebre la designació de 1942 EN. Més endavant es va anomenar en honor de l'astrònom txec Luboš Kohoutek.
Kohoutek orbita a una distància mitjana de 2,25 ua del Sol, podent allunyar-se'n fins a 2,535 ua i acostar-s'hi fins a 1,966 ua. Té una excentricitat de 0,1265 i una inclinació orbital de 4,051°. Empra 1233 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 31 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1850.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1850) Kohoutek» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].

## Enllaços externs

* «1850) Kohoutek» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 16 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1850) Kohoutek» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].