OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Polinomi LLT

En matemàtiques, un polinomi LLT és un element d'una família de funcions simètriques introduïts per Alain Lascoux, Bernard Leclerc i Jean-Yves Thibon el 1997 com a q-anàlegs dels productes de polinomis de Schur.
J. Haglund, M. Haiman i N. Loehr van mostrar el 2005 com expressar els polinomis de McDonald en termes de polinomis LLT. Ian Grojnowski i Mark Haiman, en una publicació prèvia de maig de 2007, van anunciar la demostració d'una conjectura de positivitat per als polinomis LLT que, combinats amb el resultat anteriorment esmentat, impliquen la conjectura de positivitat dels polinomis de Macdonald, i estenen la definició dels polinomis LLT a sistemes arrel finits arbitraris.

## Referències

* ↑ Lascoux, Leclerc i Thibon, 1997.
* ↑ Haglund, Haiman i Loehr, 2005.
* ↑ Grojnowski, Ian; Haiman, Mark. «Affine algebras and positivity» (en anglès).

## Bibliografia

* Haglund, James; Haiman, Mark; Loehr, Nicholas A.; Ulyanov, A. «A combinatorial formula for the character of the diagonal convariants» (en anglès). Duke Math. J., 126(2), 2005, pàg. 195-232.
* Haglund, James; Haiman, Mark; Loehr, Nicholas A. «A combinatorial formula for Macdonald polynomials» (en anglès). J. Amer. Math. Soc., 18(3), 2005, pàg. 735–761.
* Lascoux, Alain; Leclerc, Bernard; Thibon, Jean-Yves «Ribbon Tableaux, Hall-Littlewood Functions, Quantum Affine Algebras and Unipotent Varieties» (en anglès). J. Math. Phys., 38(2), 1997, pàg. 1041-1068.
# Can Coll (Girona)

Can Coll és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici format per diversos afegits, dels quals cal ressaltar la galeria que dona al camí. És de planta baixa i dos pisos, de composició simètrica, i està formada per dos arcs de punt rodó a nivell del primer pis i un pilar central quadrangular a nivell dels badius. A la planta baixa hi ha una finestreta i una porta d'arc de mig punt. La coberta és a dues aigües, amb el carener perpendicular a la façana. Al costat esquerre hi ha un pou semicircular afegit. Està restaurada.

## Referències

* 1 2 3 «Can Coll». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Francisco de Paula Castro y Orozco

Francisco de Paula Castro y Orozco (Granada, 21 d'abril de 1809 – Madrid, 4 de maig de 1847) va ser un jurista i polític espanyol, marquès de Girona i ministre durant la minoria d'Isabel II d'Espanya.

## Biografia

Llicenciat en Dret per la Universitat de Granada, va ser professor a la mateixa universitat. Durant la regència de Maria Cristina en nom d'Isabel II va ser ministre de Gracia i Justícia en 1837. Partidari de la mare de la reina, va ser apartat quan Espartero va assumir la regència i no va tornar a l'activitat pública fins a 1844 quan va ser escollit diputat al Congrés, ocupant la presidència de la Cambra en tres períodes fins a 1847. També va ser magistrat del Tribunal Suprem de Guerra i Marina.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats.
* ↑ BLEIBERG, Germán i altres: Diccionario de Historia de España. Volumen I (1979). Madrid: Alianza Editorial. 910, 2 ed., pp. 778.
# Frontera entre Ucraïna i Hongria

La frontera entre Ucraïna i Hongria es la frontera internacional entre Hongria (membre de la Unió Europea) i Ucraïna (membre de la Comunitat d'Estats Independents), amb una longitud de 128 kilòmetres. També es tracta d'una de les fronteres de l'espai Schengen i de la Unió Europea.
Fou traçada en 1918 per la comissió internacional en la que hi va tenir un paper essencial el geògraf francès Emmanuel de Martonne, però llavors era un segment de la frontera hongaresa-txecoslovaca. És el tractat entre la Unió Soviètica i Txecoslovàquia de 29 de juny de 1945 ("Tractat sobre la Ucraïna Subcarpàtica" i "Protocol annex al Tractat entre l'URSS i la República Txecoslovaca sobre el tema de la Ucraïna subcarpàtica") que la va convertir en la frontera soviètico-hongaresa. Des de 1991, després de la dissolució de l'URSS, es convertiria en frontera entre Hongria i Ucraïna.

## Passos fronterers
### Carretera

| Txop | M25 E573 | Záhony |
| Vylok | M26 E58 491 | Tiszabecs |
| Luzhanka | M24 | Beregsurány |
| Dzvinkove | | Lónya |
| Kosyno | M25 | Barabás |

### Ferrocarril

| Txop | — | Záhony | |
| Solovka | — | Eperjeske | només mercaderies |

## Referències

* ↑ «Ucraïna». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Fred M. Shelley Nation Shapes: The Story Behind the World's Borders, p. 163-140
* ↑ Paul R. Magoscvi. «Carpatho-Rusyns, brochure published by The Carpatho-Rusyn Research Center, 1995».
# Abdelkader El Khiati

Abdelkader El Khiati (àrab: عبد القادر الخياطي) (Marroc, 1945) és un exfutbolista marroquí de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció del Marroc, amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1970.
Pel que fa a clubs, destacà a FAR Rabat.

## Referències

* ↑ 1970 FIFA World Cup Mexico Arxivat 2012-03-25 a Wayback Machine.
* ↑ Perfil a 11v11.com
* ↑ Abdelkader El Khiati a National-Football-Teams.com (anglès)
# Sant Ignasi de Loiola (església de Betlem)

L'escultura de Sant Ignasi de Loiola és al costat esquerre de la porta principal de l'església de Betlem de Barcelona, i justament a l'altra banda hi ha la imatge de Sant Francesc de Borja, ambdues atribuïdes a l'escultor català Andreu Sala (1627-1700).

## Història

Aquesta obra va ser dedicada a Íñigo de Loiola (Loiola, Guipúscoa, 1491 - Roma, 1556), fundador de la Companyia de Jesús i venerat com a sant per l'església catòlica amb el nom de Sant Ignasi de Loiola. La ciutat de Barcelona va tenir una gran influencia en la seva vida on va viure alguns anys i també va ser una de les ciutats on va estudiar, essent el seu objectiu esdevenir sacerdot. La segona vegada que hi va estar va ser agredit i una bona amiga seva, Agnès Pasqual, li va aconseguir un bon metge i un matalàs perquè es curés. Precisament aquest matalàs se'l van guardar l'església de Betlem i ara el tenen sota un altar.

## Descripció

És una estàtua exempta en pedra, de cos sencer, i dempeus, feta l'any 1690. El sant està representat amb les seves característiques per poder-lo reconèixer per la iconografia: l'hàbit de sacerdot o casulla i el llibre sagrat al braç dret. L'altre el té aixecat al cel, mirant en la mateixa direcció u donant la sensació de voler alçar-se. Al cap hi porta l'aurèola sagrada.
Als costats l'emmarquen dues columnes salomòniques amb el capitell d'ordre compost, i està situada damunt d'una lleixa alçada decorada amb formes geomètriques.

## Referències

* ↑ Cirici i Pellicer, Alexandre. Barcelona pam a pam. 7a ed. Barcelona: Teide, 1971, p. 108-110 (Què cal saber, 8). ISBN 84-307-8187-0.
* ↑ Martín González, 1983, p. 332.
* 1 2 «La Vida de San Ignacio de Loyola». Arxivat de l'original el 09-11-2005.
* ↑ Martí Bonet i Figuerola, 1993, p. 4-12.
* 1 2 Martí Bonet i Figuerola, 1993.

## Bibliografia

* Martí Bonet, Josep Maria; Figeruola, Pere-Jordi. Betlem. Quatre Segles a de Barcelona. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament de Cultura, 1993.
* Martín González, Juan José. Escultura Barroca en España. 1600-1770. Cátedra S.A, 1983.
# Sant Jaume de Remolins

Sant Jaume és una església al barri de Remolins de Tortosa catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'església de Sant Jaume de Tortosa té el seu origen al segle xii i durant molts segles va ser el temple parroquial més important de la ciutat. Estava situada a l'actual plaça de Sant Jaume al llarg de la baixa edat mitjana i a l'època moderna va patir constants reformes i adobs vinculats als desperfectes que hi causaven les avingudes de l'Ebre, que també afectaven la muralla d'aquell sector de la ciutat. Va ser enderrocada després de la Guerra Civil de 1936-39 i construïda de nou a la plaça de la Immaculada de Remolins.
El temple actual és de planta rectangular amb presbiteri també rectangular, capelles entre contraforts i un atri als peus, sota l'espai ocupat pel cor. A la dreta del presbiteri hi ha una capella aïllada del conjunt espacial i a l'esquerra hi ha la sagristia. Els trams es troben diferenciats a la nau mitjançant arcs apuntats del tipus de diafragma que arriben fins a terra. La volta de cada tram barreja creueria i llunetes. Les capelles s'obren a la nau mitjançant arc apuntat, però tenen el sostre allindanat.
L'exterior reflecteix l'estructura interior i els contraforts de separació entre capelles són molt prims. La façana, orientada a l'oest, és molt austera i presenta només motllures emmarcant la portada que reflecteixen l'estructura interior del temple. Al nord s'aixeca un campanar massís, tot d'un cos, de galeria superior coberta amb arcades regulars i esveltes. Les finestres, només a la nau, són petites i en forma d'arc apuntat. La teulada és de doble vessant a la nau i d'un sol vessant a les capelles.

## Referències

* ↑ Vidal, Jacobo «L'església de Sant Jaume de Tortosa. Documents sobre la promoció artística del Municipi a la Baixa Edat Mitjana». Recerca, 9, 2005, pàg. 171-198.
* 1 2 «Sant Jaume de Remolins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Amapala

Amapala és un municipi en el departament de Valle a la república d'Hondures.

## Ubicació geogràfica

Amapala, està format per l'illa del Tigre i els seus illots satèl·lits i roques al Golf de Fonseca. Té una superfície de 75,2 km² i una població de 9,687 habitants segons el cens de 2001 (de 4 persones que vivien a l'Illa Comandante), gràcies a un profund canal natural, i malgrat que manquen d'una infraestructura moderna, Amapala ha estat durant molts anys el principal port d'Hondures en el Golf de Fonseca i Oceà Pacífic.

## Història

El seu nom es deu al fet que al segle xvi operava a l'illa un grup de pirates comandats pel pirata Francis Drake, ell i els seus homes eren considerats pels habitants de la zona com a feres salvatges i sanguinaris, per la qual cosa van anomenar a l'illa "Cerro del Tigre".
El nom Amapala deriva del náhuatl i significa "prop dels amates", no obstant això hi ha una altra versió que assegura que prové dels vocables "ama" (blat de moro) i "palha" (turó) del dialecte de Goajiquiro i, per tant, significaria "turó del blat de moro".
A partir de finals de 1800, Amapala va ser gradualment substituïda pel port de San Lorenzo en el continent. Amapala va ser capital d'Hondures el 26 d'agost de 1876, quan prengué possessió provisional del govern el Doctor Marco Aurelio Soto. Una descripció de la ciutat i Illa d'Amapala el 1881 es pot trobar en el llibre A Lady's Ride Across escrit per Mary Lester (àlies Mary Soltera); a la fi de 1890 es va destinar l'illa a ser la capital de la República d'Amèrica Central.

## Galeria

* La cantonada de la plaça d'Amapala
* Catedral d'Amapala
* Port d'Amapala
* Nens en Amapala

## Enllaços externs

* www.miradordeamapala.com Arxivat 2016-01-10 a Wayback Machine./
* www.amapalahn.com/
* Departament de Valle - Municipi de Amapala
# Fronçac (Gironda)

Fronçac (en francès Fronsac) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.230 | 1.155 | 1.129 | 1.170 | 1.067 | 1.042 | 1.043 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983- | Marcel Durant | UMP |

## Agermanaments

* Pasiano di Pordenone

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Viquipèdia en urdú

La Viquipèdia en urdú, iniciada el gener de 2004, és l'edició estàndard en llengua urdú de la Viquipèdia. Té més de 200.000 articles i més de 150.000 usuaris registrats. El 7 de gener de 2024, la Viquipèdia en urdú es va convertir en la primera Viquipèdia en llengua del sud d'Àsia a superar els 200.000 articles.

## Cronologia de les fites

| Data | Fita |
| 19 de juny de 2006 | 1.000 |
| 13 d'agost de 2006 | 2.000 |
| 15 de març de 2007 | 5.000 |
| 29 de març de 2009 | 10.000 |
| 28 d'octubre de 2012 | 20.000 |
| 2014 | 40.000 |
| 24 d'abril de 2014 | 50.000 |
| 12 d'agost de 2015 | 75.000 |
| 29 de desembre de 2015 | 100.000 |
| Desembre de 2017 | 125.000 |
| 23 de novembre de 2019 | 150.000 |
| 7 de gener de 2024 | 200.000 |

## Vegeu també

* Comunitat de la Viquipèdia

## Referències

* ↑ (en urdú) , 19-10-2009.
* ↑ (en urdú) , 19-10-2009.
# Faddéievski

Faddéievski (en rus oстров Фаддеевский, óstrov Faddeevski) és l'illa principal de les Anjou (o Anjú), un subgrup de l'arxipèlag rus de Nova Sibèria, a l'Àrtida situat entre el mar de Làptev i el mar de la Sibèria Oriental.
L'illa de Faddéievski té 5.300 km² de superfície; és argilosa i sorrenca, i només arriba als 65 m d'altitud. Està coberta de tundra i petits llacs. S'anomena Faddéievski en honor d'un comerciant de pells anomenat Faddéiev, que hi va construir el primer habitatge.

## Referències

* ↑ «Ostrov Faddeyevskiy». Mapcarta. [Consulta: 22 juliol 2019].
* ↑ «"Faddeyevsky Peninsula». A: Diccionari Enciclopèdic Brockhaus i Efron (Wikisource) (en rus).

## Vegeu també

* Kotelni
* Terra de Bunge
# Tomás Romojaro Sánchez

Tomás Romojaro Sánchez (Santander, 19 de maig de 1907-Madrid, 22 de juliol de 1980) va ser un polític espanyol que va ocupar llocs rellevants durant el franquisme, sent també procurador en les Corts franquistes.

## Biografia

Nascut a Santander en 1907, va fer estudis de magisteri en les universitats de Valladolid i Madrid. «Camisa vella» de Falange, es va afiliar al Sindicat Espanyol Universitari (SEU) —on arribaria a dirigir la secció de Magisteri i les milícies. Després de l'esclat de la Guerra civil es va refugiar en l'ambaixada de Turquia, aconseguint posteriorment passar a la zona revoltada; enquadrat en el Bàndol revoltat, prendria part en diversos combats. Amb la conquista de Santander va ser nomenat delegat de premsa i propaganda, i després del final de la contesa ocuparia la secretaria nacional del SEU.
Després de la instauració de la Dictadura franquista, va exercir el càrrec de governador civil a les províncies de Santander, Valladolid i Saragossa. Durant la seva etapa com a governador civil de Santander va haver d'enfrontar-se a la reconstrucció de la ciutat després del incendi de 1941. Membre del Consell Nacional de FET y de las JONS, Romojaro ocuparia importants llocs dins del partit únic de la dictadura, arribant a exercir com a sotssecretari general de FET i de les JONS entre 1951 i 1956. Seria destituït del seu lloc després dels fets de febrer de 1956, igual que el ministre-secretari general Raimundo Fernández Cuesta. Després de la seva destitució, posteriorment exerciria el càrrec d'Inspector general d'Ensenyament Primari.
Va exercir com a procurador a les Corts franquistes entre 1943 i 1977, de quals va arribar a ser Secretari primer.
Va morir a Madrid el 22 de juliol de 1980.

## Referències

* ↑ Sanz Hoya, 2008, p. 167-168.
* 1 2 3 Sanz Hoya, 2008, p. 168.
* 1 2 Bardavío, 1969, p. 143.
* ↑ Sanz Hoya, 2008, p. 169.
* ↑ Redondo, 1999, p. 1021.
* ↑ Fusi, 2015.
* ↑ López del Castillo, 2013, p. 495.
* ↑ Ortí Bordás, 2009, p. 117.
* ↑ «Esquela». ABC [Madrid], 23-07-1980, pàg. 69.

## Bibliografia

* Bardavío, Joaquín. La Estructura del poder en España. Sociología política de un país. Ibérico Europea de Ediciones, 1969.
* López del Castillo, María Teresa. Historia de la inspección de primera enseñanza en España. Madrid: Ministerio de Educación, Cultura y Deporte, 2013.
* Fusi, Juan Pablo. Franco. Autoritarismo y poder personal. Barcelona: Penguin Random House, 2015.
* Ortí Bordás, José Miguel. La Transición desde dentro. Barcelona: Planeta, 2009.
* Redondo, Gonzalo. Política, cultura y sociedad en la España de Franco (1939-1975). I. Ediciones Universidad de Navarra, 1999.
* Sanz Hoya, Julián. La construcción de la dictadura franquista en Cantabria. Santander y Torrelavega: Ediciones de la Universidad de Cantabria i Ayuntamiento de Torrelavega, 2008. ISBN 978-84-8102-486-9.
# Valeriano Marquina Merino

Valeriano Marquina Merino (n. 1911) va ser un polític i militar espanyol.

## Biografia

Va néixer en la localitat biscaïna de Valmaseda en 1911. Miner de professió, amb posterioritat es va afiliar al Partit Comunista d'Espanya (PCE) i arribaria ser instructor en les Milícies Antifeixistes Obreres i Camperoles (MAOC). Va participar en els preparatius de la revolució d'octubre de 1934.
A l'esclat de la Guerra civil es trobava a Madrid, convertint-se en comissari polític de la columna del Campesino en el front de Somosierra. Posteriorment es va traslladar a Biscaia, on es va convertir en cap d'Estat Major de la 3a Divisió basca —després reconvertida en la 50a Divisió. Després de la caiguda del front Nord va tornar a la zona centre-sud, reintegrant-se en l'Exèrcit republicà. Va arribar a prendre part en els combats de Santander i Astúries. A la fi de 1937 va participar en la batalla de Terol, dirigint el setge de les forces franquistes que estaven voltades. Posteriorment va manar la 6a Divisió, arribant a participar en la batalla de Valsequillo.
Al final de la contesa va ser fet presoner pels franquistes, i internat al camp de concentració d'Albatera, prop d'Alacant. Aconseguiria escapar del camp, arribant fins a França. Va ser internat en el camp de Gurs, del qual aconseguiria sortir gràcies a gestions realitzades a favor seu.
Amb posterioritat va embarcar en un buc que li va portar a la República Dominicana, en companyia d'altres exiliats.

## Referències

* 1 2 3 4 Talón, 1988, p. 909.
* 1 2 Corral, 2005, p. 115.
* ↑ Aguirre, 1981, p. 69.
* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 256, 304.

## Bibliografia

* Aguirre, J.M.. Historia general de la guerra civil en Euskadi. El ejercito vasco (I). L. Haranburu, 1981.
* Corral, Pedro. Si me quieres escribir. La batalla de Teruel. DeBolsillo, 2005. ISBN 84-9793-626-4.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Martínez Bande, José Manuel. La batalla de Pozoblanco y el cierre de la bolsa de Mérida. Madrid: Editorial San Martín, 1981.
* Talón, Vicente. Memoria de la guerra de Euzkadi de 1936. III, 1988.
# Ángel David Revilla Lenocci

Ángel David Revilla Lenocci (Caracas, Veneçuela, 16 de juliol de 1982), més conegut com a Dross Rotzank, és un YouTuber i escriptor veneçolà que actualment resideix a Buenos Aires, Argentina.
En 2018, el seu vídeo més notori va ser el de les seves natges a badabun després d'acusar aquest de pederàstia a la qual cosa va fer una videoresposta relatant els serveis sexuals de la seva mare a Guanajuato.
La seva primera novel·la, Lluna de Plutó (Lluna de Plutó), va ser publicada per Planeta a Espanya i Amèrica Llatina el 2015 i es va convertir en un best-seller en poques setmanes. El seu segon llibre, El Festival de la blasfèmia (El Festival de la blasfèmia) va ser llançat en 2016, [5] i una seqüela del seu primer llibre, Lluna de Plutó II: La Guerra Ysaak (Lluna de Plutó 2: La guerra de Ysaak), al març de 2017. [6] Vall de la calma (Vall de la calma) es va publicar en 2018.

## Referències

* ↑ https://www.eluniversal.com.mx/articulo/espectaculos/farandula/2015/09/26/dross-el-youtuber-de-los-6-millones-de-seguidores
* ↑ https://notiboom.com/dross-vs-badabun/
* ↑ https://www.puntoycomalibros.com/libro/luna-de-pluton-by-dross_245835
# David Noel

David Anthony Noel III (Durham, Carolina del Nord, 27 de febrer de 1984) és un jugador de bàsquet estatunidenc. Amb 1,98 metres d'altura, juga en la posició d'aler.

## Carrera esportiva

Noel va jugar a la Universitat de North Carolina, on va finalitzar amb 880 punts, 549 rebots, 247 assistències, 60 taps i 137 robatoris de pilota en 127 partits, sortint 51 com a titular. En la seva temporada sènior va fer una mitjana de 12.9 punts i 6.8 rebots per partit, sent nomenat en el segon millor quintet de l'ACC i en el millor defensiu. Fins llavors, Noel era un jugador clau sortint des de la banqueta i especialista defensiu, ajudant als Tar Heels al campionat nacional de 2005. Va guanyar el concurs d'esmaixades de la NCAA durant la Final a Quatre, batent a James White i Rodney Carney.
Noel va ser seleccionat en el Draft de l'NBA de 2006 per Milwaukee Bucks en la 39a posició. La seva millor actuació la va realitzar davant Indiana Pacers l'11 d'abril de 2007, anotant 18 punts amb un 7/10 en tirs de camp. El 15 d'abril de 2008 es va incorporar a la disciplina del Joventut de Badalona de la Lliga ACB, després de superar un període de prova, ocupant la plaça d'extracomunitari que quedava lliure en l'equip. Després, va jugar en diversos equips francesos i sud-americans. NBA

## Referències

* ↑ «El DKV Joventut fitxa l'aler nord-americà David Noel». 324, 24-04-2008 [Consulta: 3 juny 2018].

## Enllaços externs

* David Noel jugador a l'ACB
# Badia de Corisco

Badia de Corisco (en francès: Baie de Corisco), és el nom d'un badia localitzada entre els països africans de Guinea Equatorial i Gabon. Administrativament abasta la costa de la província gabonesa d'Estuaire i les equatoguineanes de Litoral i Annobón. Geogràficament limita pel nord amb el Cap San Juan i pel sud amb el Cap Esterias, s'hi troba la Reserva natural de Corisco i Elobeyes i les illes corresponents: Corisco, Elobey Grande i Chico, a més de petits illots com Mbañe, Conga i Cocoteros). Entre les localitats costaneres destaca Cocobeach compartida per tots dos països africans.

## Vegeu també

* Geografia de Guinea Equatorial
* Geografia de Gabon
* Golf de Guinea

## Referències

* ↑ http://www.geographic.org/geographic_names/name.php?uni=-1914631&fid=1941&c=gabon
* ↑ http://www.satelliteviews.net/cgi-bin/w.cgi?c=gb&UF=-1324972&UN=-1914631&DG=BAY%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.irinnews.org/Report.aspx?ReportId=48239
# Catedral de Sant Finbarr

La Catedral de Sant Finbarr (En irlandès: Ardeaglais Naomh Fionnbarra; en anglès: Saint Finbarre's cathedral) és una catedral de l'Església d'Irlanda situada a la ciutat de Cork, a Irlanda. L'emplaçament de la catedral ha estat lloc de culte des del segle VII. Les tres cuculles de la catedral són una de les senyes d'identitat més representatives del comtat de Cork. S'hi troba el bisbat de Cork, Cloyne i New Ross.

## Història
### Edat mitjana

Hi va haver una catedral situada a l'actual emplaçament abans de la seva reconstrucció al segle xviii i encara hi ha vestigis de la seva existència. Va ser feta malbé pel foc durant el setge a Cork el 1689/90. Quan es va demolir el seu campanar el 1865, es va descobrir un canó de quasi onze quilograms i que actualment penja d'una cadena al deambulatori.

### La catedral del segle xviii

Després de la seva demolició, el 1735 es va construir una edificació petita en el seu lloc per encàrrec del bisbe Peter Browne, i que després es demoliria novament el 1865 per construir el que és l'actual catedral. Tanmateix, la porta gran principal va quedar intacta.

### La catedral en l'actualitat

L'arquitecte William Burges va iniciar la planificació dels treballs de reconstrucció de l'actual catedral neogòtica el 1862. La construcció va començar el 1865 i, encara que sense acabar, es va consagrar l'any 1870. Es va completar el 1879 amb la finalització de les torres i les seves cuculles.
A més a més, Burges va donar un àngel de coure i pa d'or, posat damunt del pinacle de la catedral. Existeix una superstició local que compta que si algun dia cau l'àngel de la teulada, significaria la fi del món.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
* Característiques del seu orgue
* Fotografia
* Ruta turística de l'emplaçament de Sant Finbarr Arxivat 2007-10-10 a Wayback Machine.