OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tian

Tian (xinès: 天, pinyin: Tiān) és el caràcter xinès que representa el cel amb els seus dos significats: com a espai físic i com a concepte religiós. Com a tal, ocupa un lloc important dins del moïsme, el daoisme i el confucianisme. En el taoisme i el confucianisme, Tiān (l'aspecte celeste del cosmos, sovint traduït com "Cel") s'esmenta en relació amb el seu aspecte complementari de Dì (地, sovint traduït com "Terra"). Es creu que mantenen els dos pols dels Tres Regnes (三界) de la realitat, amb el regne mitjà ocupat per la Humanitat (人, Rén), i el món inferior ocupat pels dimonis (específicament la bruixeria); (鬼, Guǐ) i "fantasmes", els condemnats, concretament (魔, Mó).
Tian de vegades també es refereix a un déu celestial. Per això és difícil distingir quan es refereix a un ens personal o quelcom impersonal. També s'ha utilitzat per referir-se al déu catòlic.
Tot i que durant la dinastia Zhou s'afirmava que la seva deïtat Tian provenia de la dinastia Xia, els historiadors moderns creuen que era original dels zhou. Al començament, Tian probablement es referia als avantpassats. Després de succeir els hang, el Tian dels Zhou es va fondre amb el déu Shangdi d'aquells, i va adquirir el poder d'alterar el Mandat del Cel. A partir de llavors es va relacionar amb l'emperador, que era anomenat "el fill del Cel"

## Confucianisme

El concepte de cel (Tian, 天) és generalitzat en el confucianisme. Confuci tenia una confiança profunda en el cel i creia que el cel anul·lava els esforços humans. També pensava que estava complint la voluntat del cel, i que el cel no permetria que el seu servent, Confuci, fos assassinat fins que la seva feina no acabés.

## Referències

* ↑ Lan, Haixia. Aristotle and Confucius on Rhetoric and Truth: The Form and the Way (en anglès). Routledge, 2016-11-10. ISBN 978-1-315-40040-2.
* ↑ Harbsmeier, Christoph. Towards A Conceptual History Of Some Concepts Of Nature In Classical Chinese: Zì Rán 自 然 And Zì Rán Zhī Lĭ 自 然 之 理 (en anglès). Brill, 2010. ISBN 978-90-04-18751-1.
* ↑ Woodhead, Linda; Partridge, Christopher; Kawanami, Hiroko (eds). Religions in the modern world : traditions and transformations. London ; New York : Routledge, 2002, p. 147-148. ISBN 978-0-415-21783-5.
* ↑ Greg Woolf (ed). Ancient Civilizations: The Illustrated Guide to Belief, Mythology, and Art (en anglès). Barnes & Noble, 2007, p. 212. ISBN 978-1-4351-0121-0.
* ↑ Yeo, K. K.. Musing with Confucius and Paul: Toward a Chinese Christian Theology (en anglès). ISD LLC, 2008-05-28, p. 258. ISBN 978-0-227-90330-8.
# Elana Meyers

Elana Meyers Taylor (Oceanside, 10 d'octubre de 1984) és una corredora de bobsleigh estatunidenca, guanyadora de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 10 d'octubre de 1984 a la ciutat d'Oceanside, població situada a l'estat de Califòrnia.

## Carrera esportiva

Amb 25 anys va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 realitzats a Vancouver (Canadà), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova femenina de bobsleigh a 2, fent parella amb Erin Pac. Posteriorment, en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2014 realitzats a Sotxi (Rússia) va aconseguir guanyar la medalla de plata en la mateixa prova fent parella amb Lauryn Williams. Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2018, que se celebraren a la ciutat de Pyeongchang, guanyà una segona medalla de plata en la prova de bobs a 2, en aquesta ocasió fent parella amb Lauren Gibbs.
Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2022, disputats a Pequín, Elana Meyers va guanyar la medalla de plata en monobob. Dos dies després d'arribar a Pequín va donar positiu per Covid-19 i no va poder ser abanderada a la cerimònia d'obertura dels Jocs.
Al llarg de la seva carrera esportiva ha guanyat 8 medalles al Campionat del Món de Bobsleigh, entre elles quatre medalles d'or.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Elana Meyers Taylor». [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ «Elana Meyers Taylor - Munzinger Biographie». [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ TODAY • •, Lindsay Lowe |. «Watch: Bobsledder Elana Meyers Taylor Shares Video of Son Playing With Olympic Medal» (en anglès americà). [Consulta: 17 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Perfil d'Elana Meyers a IBSF (International Bobsleigh & Skeleton Federation)
# Tinigua

El tinigua (o tiniguas) és una llengua indígena amenaçada i encara parlada a Colòmbia. La llengua es va creure perduda fins que van ser localitzats dos parlants ancians tinigües en la dècada de 1990. El 2000 quedaven només dos homes parlants de tinigua, que vivien al departament de Meta, entre l'alt riu Guayabero i el riu Yarí i el 2019 solament Sixto Muñoz.

## Descripció lingüística
### Classificació

El Tinigua s'ha agrupat en una família Tinigua-Pamigua, des que Castellví va demostrar l'afinitat de les dues llengües, aprofitant els vocabularis Pamigua recol·lectats per F. Toro i publicats per Ernst. Dels pamigua se sap per Rivero, però s'ignora qualsevol dada sobre la seva desaparició.

### Fonologia

D'acord amb Nubia Tobar, que va entrevistar a alguns dels últims parlants de la llengua, aquesta té sis vocals bàsiques orals organitzades en tres graus d'obertura: alt, mitjà, i baix; i tres posicions: anterior, central i posterior; cadascuna de les quals amb el seu corresponent glotalizada i allargada.
Les 22 consonants eren p, ph (aspirada), t, th (aspirada), ty (palatal), ts (africada), k, kh (aspirada), kw (labiovelar), b, d, g (oclusiva palatal sonora), g, m, n, ñ, f, s, z (fricativa alveolar sonora), h (fricativa glotal sorda), che (africada palatal), i la semivocal w.
| | | Bilabial | Dental | Palatal | Velar | Labio- velar | Glotal |
| Oclusiva | aspirada | pʰ | tʰ | | kʰ | | |
| Oclusiva | sorda | p | t | tʲ | k | kʷ | |
| Oclusiva | sonora | b | d | | ɡ | | |
| Africada | Africada | | ʦ | ʧ | | | |
| Fricativa | Fricativa | f | s, z | | | | h |
| Nasal | Nasal | m | n | ñ | | | |
| Aproximant | Aproximant | | | | w | | |

## Referències

* ↑ Palacio Hernández, Ricardo; Katherine Bolaños. El hombre sin miedo. La historia de Sixto Muñoz, el último tinigua. Instituto Caro y Cuervo, 2019. ISBN 978-958-611-379-3.
* ↑ Castellví, Marcelino «La lengua Tinigua». Journal de la Société des Américanistes de Paris XXII, 1940, pàg. 93.
* ↑ Ernst, A. «Über einige weniger bekannte Sprchen aus der gegend des Meta und oberen Orinoco» (en alemám). Zeitschrift für Ethnologie XXIII [Berlín], 1891, pàg. 9.
* ↑ Rivero, P. Juan de. Historia de las misiones de los Llanos del Casanare y los ríos del Orinoco, 1736.
* ↑ Tobar Ortiz, Nubia «En el umbral de una muerte inevitable: los Tinigua de la Sierra de la Macarena» (en español). Simposio, VII Congreso de Antropología.. CCELA - Universidad de los Andes., 1994. ISSN: 0121-1579.

## Bibliografia

* Matthias Brenzinger. Language diversity endangered. of Trends in linguistics. Studies and monographs. Walter de Gruyter, 2007, p. 23. ISBN 978-3-11-017050-4 [Consulta: 28 agost 2009].
* Christopher Moseley. Encyclopedia of the world's endangered languages. Routledge, 2007, p. 40. ISBN 978-0-7007-1197-0 [Consulta: 19 setembre 2009].
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1960 - 10.000 metres masculins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1960 celebrats a la ciutat de Squaw Valley (Estats Units) es disputà una prova de patinatge de velocitat sobre gel sobre una distància de 10.000 metres en categoria masculina. La competició se celebrà el dia 27 de febrer de 1960 a les instal·lacions de Squaw Valley.

## Comitès participants

Participaren 30 patinadors de velocitat de 15 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (2) Àustria (1) Canadà (1) Corea del Sud (2) Dinamarca (1) | Estats Units (2) Finlàndia (3) França (1) Itàlia (2)  Japó (2) | Noruega (3) Països Baixos (3) Regne Unit (1) Suècia (3) Unió Soviètica (3) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Knut Johannesen | Viktor Kosichkin | Kjell Bäckman |

## Rècords

Rècords establerts anteriorment als Jocs Olímpics d'hivern de 1960.
| Rècord del món | 16:32.6 m | Hjalmar Andersen | Hamar (NOR) | 10 de febrer de 1952 |
| Rècord olímpic | 16:35.9 m | Sigvard Ericsson | Llac Misurina (ITA) | 31 de gener de 1956 |

## Resultats

Inicialment el suec Kjell Bäckman realitzà un nou rècord del món amb un temps de 16:14.2 minuts, sent superat finalment pel noruec Knut Johannesen amb un temps de 15:46.6 minuts, rebaixant el rècord amb més de 45 segons.
| Posició | Patinador | Temps |
| 1 | Knut Johannesen | 15:46.6 (RM) |
| 2 | Viktor Kosichkin | 15:49.2 |
| 3 | Kjell Bäckman | 16:14.2 |
| 4 | Ivar Nilsson | 16:26.0 |
| 5 | Terry Monaghan | 16:31.6 |
| 6 | Torstein Seiersten | 16:33.4 |
| 7 | Olle Dahlberg | 16:34.6 |
| 8 | Juhani Järvinen | 16:35.4 |
| 9 | Keijo Tapiovaara | 16:32.2 |
| 10 | Ross Zucco | 16:37.6 |
| 11 | André Kouprianoff | 16:39.1 |
| 12 | Jan Pesman | 16:41.0 |
| 13 | Helmut Kuhnert | 16:43.4 |
| 14 | Renato De Riva | 16:45.7 |
| 15 | Arnold Uhrlass | 16:49.3 |
| 16 | Kees Broekman | 16:59.9 |
| 17 | Kurt Stille | 17:00.0 |
| 18 | Mario Gios | 17:06.3 |
| 19 | Hermann Strutz | 17:06.5 |
| 20 | Vladimir Shilykovski | 17:13.9 |
| 21 | Shuji Kobayashi | 17:20.8 |
| 22 | Jeen van den Berg | 17:23.5 |
| 23 | Roald Aas | 17:26.8 |
| 24 | Leo Tynkkynen | 17:33.6 |
| 25 | Takeo Mizoo | 17:42.0 |
| 26 | Jang In-Won | 17:45.7 |
| 27 | Ralf Olin | 17:50.9 |
| 28 | Choi Yeong-Bae | 18:15.5 |
| 29 | Heinz Wolfram | 18:37.0 |
| — | Nikolajs Štelbaums | 16:41.9 |
    RM: rècord del món
    Nikolajs Štelbaums fou desqualificat

## Referències

* 1 2 «Olympedia – 10,000 metres, Men». [Consulta: 25 desembre 2024].
* ↑ El rècord va ser esatablert sobre gel natural.
* ↑ El rècord va ser esatablert en altura (més de 1.000 metres sobre el nivell del mar) i sobre gel natural.
# Fritz Feierabend

Fritz Feierabend (Engelberg, 29 de juny de 1908 - Stans, 25 de novembre de 1978) va ser un pilot de bobsleigh suís que va competir entre les dècades de 1930 i 1950.
Va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics: el 1936 a Garmisch-Partenkirchen, el 1948 a Sankt Moritz i el 1952 a Oslo, amb un balanç de tres medalles de plata i dues de bronze guanyades en proves de bobs a dos i a quatre.
Feierabend també guanyà dotze medalles al Campionat del Món de Bobsleigh, amb sis ors (dos homes: 1947, 1950, 1955; quatre homes: 1939, 1947, 1954), tres plates (dos homes: 1949; quatre homes: 1950, 1955), i tres bronzes (dos homes: 1938, quatre homes: 1935, 1949).
Feierabend es va retirar després dels Campionats del Món de 1955 i juntament amb el seu pare es dedicà a la construcció de bobs, construint el primer bob totalment fet d'acer.

## Referències

* 1 2 3 «Fritz Feierabend Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de desembre 2009. [Consulta: 5 febrer 2019].
# Dafnunt

Dafnunt (en grec antic: Δαφνοῦς, Daphnûs) era una ciutat de l'antiga Grècia situada a la riba de la mar d'Eubea, a la regió de la Fòcida.
El seu territori, molt estret, separava la Lòcrida Epicnèmida de la Lòcrida Opúncia, però més tard va ser assignada als opuntis. La ciutat estava en ruïnes en temps d'Estrabó, que la situa a 20 estadis de Cinos i a 120 d'Elatea. Diu que tenia un port.

## Referències

* ↑ «Dictionary of Greek and Roman Geography (1854), DAPHNUS». [Consulta: 18 desembre 2018].
# Municipi de Horsens

El municipi de Horsens és un municipi danès que va ser creat l'1 de gener del 2007 com a part de la Reforma Municipal Danesa, integrant els antics municipis de Brædstrup, Gedved i Horsens. El municipi és situat a l'est de la península de Jutlàndia, a la Regió de Midtjylland i abasta una superfície de 542 km² i forma part de la Regió metropolitana de l'est de Jutlàndia.
La ciutat de Horsens és a la riba del fiord de Horsens, les illes del fiord, Alrø i Hjarnø no formen part del municipi, sinó dels d'Odder i Hedensted respectivament, però l'illa d'Endelave, situada a l'estret de Kattegat, si que en forma part.
Al municipi es troba un dels punts més alts de Dinamarca, el turó de Yding Skovhøj, seria el més alt si es té en compte el túmul funerari de l'edat del bronze construït al seu cim, llavors l'altura seria de 172,54 metres sobre el nivell del mar, en cas contrari seria de 170,77 i seria superat pel turó de Møllehøj, al municipi de Skanderborg.
La ciutat més important i seu administrativa del municipi és Horsens (52.518 habitants el 2009). Altres poblacions del municipi:
* Brædstrup
* Egebjerg
* Gedved
* Grædstrup
* Grumstrup
* Haldrup
* Hatting
* Hovedgård
* Lund
* Nim
* Østbirk
* Sejet
* Sønder Vissing
* Søvind
* Træden
* Tvingstrup
* Vestbirk

## Consell municipal

Resultats de les eleccions del 18 de novembre del 2009:
| Partit | vots | % vots |
| Socialdemokratiet | 15008 | 38,8 |
| Det Radikale Venstre | 1008 | 2,6 |
| Det Konservative Folkeparti | 1968 | 5,1 |
| Socialistisk Folkeparti | 4491 | 11,6 |
| Liberal Alliance | 1436 | 3,7 |
| Kristendemokraterne | 122 | 0,3 |
| Maren Spliid Gruppen | 146 | 0,4 |
| Nærpolitisk Folkeparti | 22 | 0,1 |
| Dansk Folkeparti | 3641 | 9,4 |
| Venstre | 10452 | 27,0 |
| Enhedslisten - De Rød-Grønne | 404 | 1,0 |

### Alcaldes

| Alcalde | Període | Partit |
| Jan Trøjborg | 1-1-2007 a 31-12-2009 | Socialdemokratiet |
| | 1-1-2010 a ---- | |

## Referències

* ↑ Befolkningsforhold i Østjylland Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine., Planlægning over grundvand (Agència de planificació), Miljøministeriet (Ministeri de Medi ambient)
* ↑ (danès) Resultats de les eleccions municipals al municipi de Horsens
# Gottfried Diener

Gottfried Diener (Zúric, 1 de novembre de 1926 - Engelberg, 26 de maig de 2015) fou un pilot de bob suís que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part Jocs Olímpics d'Hivern de Cortina d'Ampezzo, on guanyà la medalla d'or en la prova de bob a quatre del programa de bob. Formà equip amb Franz Kapus, Heinrich Angst i Robert Alt. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat del món de bob.

## Referències

* ↑ Gottfried Diener gestorben (alemany)
* ↑ «Gottfried Diener Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de juliol 2012. [Consulta: 3 gener 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 4 gener 2020].
# Erling Evensen

Erling Evensen (Ringsaker, 29 d'abril de 1914 - Ringsaker, 31 de juliol de 1998) va ser un esquiador de fons noruec que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Sankt Moritz, on va disputar dues proves del programa d'esquí de fons. Guanyà la medalla de bronze en la prova dels relleus 4x10 quilòmetres formant equip amb Olav Hagen, Reidar Nyborg i Olav Økern. En la prova dels 18 quilòmetres fou quinzè. En el seu palmarès també destaquen tres títols nacionals.

## Referències

* 1 2 «Erling Evensen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 20 abril 2019].
# Lleó d'Òstia

Lleó d'Òstia (Leo Ostiensis) o Lleó de Marsi (Leo Marsicanus) (Marsica, 1046 – Òstia, 1115) fou un noble i monjo de Montecassino cap al 1061, i cardenal italià del segle xii.
A Montecassino, feu amistat amb Desiderio de Benevent, el posterior papa Víctor III, i va ser a ell a qui Lleó va dedicar, essent bibliotecari, la seva obra més famosa com a historiador i cronista: el Chronicon monasterii Casinensis, normalment anomenada Crònica de Montecassino. El cronista depèn en gran manera del treball anterior d'Amat, però també de les tradicions orals i d'altres arxius. Lleó la va acabar al 1075, i va continuada amb altres bibliotecaris monàstics com Pere el Diaca.
El 1088, el papa Urbà II el va nomenar cardenal diaca, i el 1101, el papa Pasqual II el va promoure cardenal bisbe d'Òstia. El 1105 fou nomenat cardenal bisbe de Velletri fins a la seva mort.

## Referències

* ↑ «Leo Marsicanus». encyclopedia.com. [Consulta: 1r gener 2020].

## Bibliografia

* Norwich, John Julius. The Normans in the South 1016-1130. Longmans: Londres, 1967.
* Chronicon Monasterii Casinensis (Leo Marsicanus, Cardinalis: Chronica Monasterii Casinensis)
# Stylidium kunthii

Stylidium kunthii és una planta dicotiledònia que pertany al gènere Stylidium de la família Stylidiaceae, una de les poques espècies del gènere que no és nativa d'Austràlia. És una planta anual que creix fins a una alçada d'entre 8 i 20 cm. Té de 5 a 15 fulles per planta, són de tipus obovades, orbiculars, o oblanceolades i acostumen a fer 4-15 mm de llargada i 2-9 mm d'amplada. Formen rosetes terminals, amb algunes d'escampades al llarg de les tiges. Normalment, aquesta espècie té d'un a cinc escaps i Inflorescències cimoses llargues de 5-14 cm.; les flors són blanques o rosades. S. kunthii es distribuïx arreu de l'Àsia Sud-oriental, des de l'est de l'Índia (Assam Arxivat 2010-05-02 a Wayback Machine.) fins a Myanmar Bengala i el Vietnam. Els seus hàbitats típics inclouen els terrenys humits dels camps d'arròs, les prades naturals i desmunts de carreteres a alçades inferiors als 200 metres. Floreix de novembre a desembre. S. kunthii està estretament emparentada amb S. uliginosum però se'n diferencia per les fulles caulinars. Segons algun botànic totes les plantes del gènere Stylidium (comprenent aquesta, doncs) serien carnívores.
Va ser descrita per Nathaniel Wallich en el llibre A Numerical List of dried specimens of plants in the East India Company's Museum: collected under the superintendence of Dr. Wallich of the Company's botanic garden at Calcutta. London, 1828-1849 i per Agustin Pyramus de Candolle en el llibre Prodromus systematis naturalis regni vegetabilis, sive enumeratio contracta ordinum generum specierumque plantarum huc usque cognitarium, juxta methodi naturalis, normas digesta (Paris: Sumptibus Sociorum Treuttel et Würtz, 1839). Rep el seu nom en homenatge al naturalista alemany Carl Sigismund Kunth.

## Referències

* 1 2 Good, R. (1925) On the Geographical Distribution of the Stylidiaceae New Phytologist, 24(4): 225-240.
* ↑ Bean, A.R. (2000) A revision of "Stylidium" subg. "Andersonia" (R.Br. ex G.Don) Mildbr. (Stylidiaceae). Austrobaileya 5(4): 589-649.
* ↑ Douglas Darnowski Triggerplants (Stylidium spp.; Stylidiaceae): A Previously Unrecognized Genus of Carnivorous Plants
* ↑ http://www.ipni.org/ipni/idPublicationSearch.do;jsessionid=91C5F2E6D45B7053DC65F1C4324A9FF2?id=1092-2&back_page=%2Fipni%2FeditAdvPublicationSearch.do%3Bjsessionid%3D91C5F2E6D45B7053DC65F1C4324A9FF2%3Ffind_title%3DA%2BNumerical%2Blist*%26find_abbreviation%3D%26output_format%3Dnormal
* ↑ http://asaweb.huh.harvard.edu:8080/databases/publications?id=1051%5BEnllaç+no+actiu%5D

## Bibliografia

* Barua, I.C.; Gogoi, A.K. Stylidium kunthii Wallich ex DC. - a new record for Assam, article a Journal of economic and taxonomic botany 19, 3 (1995) p. 501-504
# Günther Eger

Günther Eger (Tegernsee, 7 de setembre de 1964) és un pilot de bob alemany, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Albertville. Fent parella amb Christoph Langen guanyà la medalla de bronze en la cursa de bobs a dos del programa de bobsleigh.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat d'Europa de bob de 1992.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Günther Eger». [Consulta: 9 gener 2023].
# Tor sòlid

En topologia, un tor sòlid és l'espai topològic format en escombrar un disc al voltant d'un cercle. És homeomòrfic al producte cartesià $S^{1}\times D^{2}$ del disc i el cercle, segons la topologia producte. Una manera estàndard de visualitzar un tor sòlid és com a tor encaixat dins l'espai tridimensional. Tanmateix, s'ha de distingir d'un tor, que té el mateix aspecte visual: el tor és l'espai bidimensional que fa de frontera d'una tor, mentre el tor sòlid inclou també l'espai interior compacte tancat pel tor.

## Propietats topològiques

El tor sòlid és una varietat connexa, compacta, orientable 3-dimensional amb frontera. La frontera és homeomorfa a$S^{1}\times S^{1}$, el tor ordinari.
Com que el disc $D^{2}$ és contractible, el tor sòlid té el tipus d'homotopia d'un cercle $S^{1}$. Per tant, el grup fonamental i els grups d'homologia són isomorfs als del cercle:
    $\pi _{1}(S^{1}\times D^{2})\cong \pi _{1}(S^{1})\cong \mathbb {Z} ,$
    $H_{k}(S^{1}\times D^{2})\cong H_{k}(S^{1})\cong {\begin{cases}\mathbb {Z} &{\text{si }}k=0,1,\\0&{\text{altrament}}.\end{cases}}$

## Referències

* ↑ Falconer, Kenneth. Fractal Geometry: Mathematical Foundations and Applications. 2a edició. John Wiley & Sons, 2004, p. 198. ISBN 9780470871355.
* ↑ Matsumoto, Yukio. An Introduction to Morse Theory. American Mathematical Society, 2002, p. 188. ISBN 9780821810224.
* ↑ Ravenel, Douglas C. Nilpotence and Periodicity in Stable Homotopy Theory. 128. Princeton University Press, 1992, p. 2. ISBN 9780691025728.
# Bartolomeo Roverella

Bartolomeo Roverella (Rovigo, 1406 - Ferrara, 5 de maig de 1476) fou un cardenal italià.

## Biografia

Fill del comte palatí Giovanni Roverella i Beatrice Leopardi da Lendinara, als vint anys va estar vinculat al gremi dels notaris de Rovigo. El 23 d'abril de 1438 es va llicenciar en dret civil. Decisius per al seu destí van ser personalitats capaços i influents com Guarino de Verona, Ludovico Trevisan o el papa Eugeni IV.
Va ser bisbe d'Adria, arquebisbe de Ravenna i cardenal del títol de San Marcello. El seu secretari era Callimachus Experiens.
L'any 1474 va promoure la construcció d'un edifici majestuós, el Palazzo Roverella, amb vistes a l'aleshores Piazza Maggiore, que després portarà el nom de Vittorio Emanuele II, de Rovigo.

## Bibliografia

* Primo Griguolo, Per la biografia del cardinale rodigino Bartolomeo Roverella (1406-1476): la famiglia, la laurea, la carriera ecclesiastica, il testamento, in «Atti e memorie dell'Accademia Galileiana di scienze, lettere ed arti in Padova già dei Ricovrati e Patavina», 115, 3 (2002-2003), pp. 133–170.
* Primo Griguolo, "Bartolomeo Roverella - Lettere ai principi d'Este (1462-1476)", «Analecta pomposiana»,38 (2013).
# Harry Warburton

Harry Warburton (valor desconegut, 10 d'abril de 1925 - Zúric, 2005) fou un pilot de bob suís que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Cortina d'Ampezzo, on disputà les dues proves del programa de bob. En la prova del bobs a dos guanyà la medalla de bronze formant equip amb Max Angst, mentre en la del bobs a quatre fou quart. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i una de plata al Campionat del món de bob.

## Referències

* ↑ «Harry Warburton Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 1r gener 2020].
* ↑ «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 1r gener 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 1r gener 2020].
# IJ

«IJ» té aquests significats:
* IJ (estany), estany al costat d'Amsterdam
* IJ (lletra), lletra addicional a l'alfabet llatí emprada en el neerlandès
* Ij (riu), riu de Rússia
* Ijevsk, ciutat d'Udmúrtia, a Rússia
# Festival Internacional do Mundo Celta

El Festival Internacional do Mundo Celta, també conegut com a Festival d'Ortigueira, és un festival de música celta amb més de 30 anys de tradició que se celebra a la localitat gallega d'Ortigueira, a la província de la Corunya. Se celebra el segon cap de setmana de juliol i està declarat Festa d'interès turístic internacional.
L'escenari principal se situa al costat del port, amb actuacions de grups de música celta de gran nivell i fama internacional, com Alan Stivell o The Chieftains, entre d'altres. Fins a l'any 2010 al costat del port es col·locava un escenari menor per grups novells, anomenat Proxecto Runas, que actualment té lloc a l'escenari principal la nit del dijous. A la platja de Morouzos i a la pineda s'habilita un espai perquè acampi la gent que acudeix al festival.
És el major festival celta de la península Ibèrica, superant els 100.000 assistents per edició.

## Enllaços externs

* Pàgina web del festival