OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Valuebet

Valuebet és el terme utilitzat pel que es denomina a un tipus específic d'aposta. Es tracta d'aquella aposta per la qual la quota associada a ella és superior a la quota real d'èxit de l'esdeveniment. O dit d'una altra manera, la probabilitat associada a la quota del valuebet és inferior a la probabilitat de la quota real. La traducció literal de la paraula anglesa valuebet es aposta valuosa o aposta de valor.
Atès que la quota d'aquesta aposta és superior a la real, a llarg termini aquest tipus d'apostes comporten un benefici segur pel jugador. Aquestes apostes tracten de moure's pels paràmetres en què normalment es mouen els corredors o les cases d'apostes: amb probabilitats no ajustades a les probabilitats reals.
Com que que els jocs d'atzar com ara els daus, la ruleta, les cartes… tenen les probabilitats perfectament definides i conegudes, a la pràctica no és possible trobar apostes d'aquest tipus per aquests jocs. Podríem dir, doncs, que els valuebets només són possibles en els esdeveniments esportius, on les probabilitats no són tan clares i no poden ser predites ni definir-se de forma exacta.

## Càlcul de la probabilitat d'èxit en un esdeveniment esportiu

És necessari el càlcul real de la probabilitat en un esdeveniment esportiu per poder comparar-la amb la probabilitat de l'aposta a fi de determinar si es tracta o no d'un valuebet.
¿Com es calcula la probabilitat real d'èxit d'un esdeveniment esportiu? ¿Qui determina quina probabilitat té un equip de guanyar o de perdre?
Els diferents gestors i proveïdors d'aquest tipus d'apostes utilitzen el mètode de la mitjana aritmètica: atès que cada una de les cases d'apostes fixa una probabilitat per a cada esdeveniment, una comparativa entre totes elles pel mateix esdeveniment pot proporcionar-nos aquesta informació. Si una casa d'apostes fixa la probabilitat que un equip guanyi en un 25%, una altra en un 30% i una altra en un 35%, la mitjana aritmètica d'aquestes probabilitats és d'un 30%. Llavors la probabilitat real què aquest equip guanyi és d'un 30%. Lògicament, com més probabilitats entrin a la comparació, més fiable és el resultat. La fórmula per aquest càlcul és ${\bar {x}}={\frac {\sum _{i=1}^{n}{f_{i}}}{n}}={\frac {f_{1}+\cdots +f_{n}}{n}}$.
En el cas abans descrit, el valuebet es trobaria en l'aposta pagada per la casa d'apostes que fixa la probabilitat en un 25%, ja que aquesta és més petita que la probabilitat real (30%) i, per tant, la quota serà més alta.

## Gestors i proveïdors de valuebets

Tant l'aposta segura com el valuebet es tracta d'informació apreciada i buscada pels usuaris. La comparativa manual d'aquests esdeveniments és inviable, ja que el nombre d'esdeveniments i apostes esportives és molt gran. D'aquesta forma s'explica l'existència de gestors i proveïdors de valuebets. Alguns d'ells ofereixen aquesta informació de franc i uns altres exigeixen un pagament per ella.

## Referències

* 1 2 3 «Arbedia: Explicació sobre els Valuebets (en castellà)». Arxivat de l'original el 2014-02-17. [Consulta: 6 maig 2009].

## Enllaços externs

* Arbedia Arxivat 2009-05-03 a Wayback Machine., Gestor de surebets i valuebets (castellà)
# Salvador de Samà i Torrents

Salvador de Samà i Torrents (Barcelona, 17 d'abril de 1861 - Barcelona, 28 de juny de 1933), marquès de Marianao i de Vilanova i la Geltrú fou un hisendat i polític català.

## Biografia

Fou un polític liberal, diputat a Corts pel districte de Vilanova i la Geltrú el 1889 i pel de Gandesa l'any 1891 i alcalde de Barcelona entre 1905 i 1906 i entre 1910 i 1911.
Fill de Josep de Samà i Mota i de Rafaela Torrents i d'Higuero, l'any 1883 es casà amb Maria Dolors Sarriera, amb qui tingué dos fills Salvador i Joaquim. Va tenir dos fills amb la minyona del Parc Samà Srta. Borràs, en Pere el 1901 i la Maria el 1905. Com a besnebot de Salvador Samà i Martí va heretar el marquesat de Marianao a la seva mort en 1866. Fou membre de les juntes organitzadores tant de l'Exposició Universal de Barcelona del 1888 i de l'Exposició Internacional de Barcelona de 1929. Fou enterrat al Cementiri del Poblenou de Barcelona (Dep. II, panteons 275 i 251).
Encarregà a Josep Fontserè i Mestre el projecte del Parc Samà entre els termes municipals de Cambrils i Montbrió del Camp. Fou construït el 1882 i ocupà 20 hectàrees.

## Referències

* ↑ Ampelio Alonso de Cadenas y López; Ampelio Alonso-Cadenas López Títulos nobiliarios con Grandeza de España concedidos en Indias: su heráldica y genealogía. Ediciones Hidalguia, 1984, p. 60-61. ISBN 978-84-00-05716-9.
* ↑ «Salvador de Samà i Torrents». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Puig Rovira, pàgina 300

## Bibliografia

* Puig Rovira, Francesc Xavier. Diccionari biogràfic de Vilanova i la Geltrú. Vilanova i la Geltrú: El Cep i la Nansa, 2003. ISBN 84-85960-83-1.
# Dermophis oaxacae

La cecília d'Oaxaca (Dermophis oaxacae) és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae. És endèmica de Mèxic. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos secs tropicals o subtropicals, montanos secs, plantacions, jardins rurals i zones prèviament boscoses ara molt degradades.
# Selèucia del Belos

Selèucia del Belos (en llatí Seleuceia ad Belum, en grec antic Σελεύκεια πρὸς Βήλῳ) de vegades anomenada Seleucobelos (Σελευκόβηλος, 'Seleukóbēlos') era una ciutat del districte de Cassiotis a la vora del riu Belos, un afluent o nom alternatiu de l'Orontes, que hauria estat situada a uns 50 km a l'est d'Antioquia, encara que la seva situació és incerta. En parlen Claudi Ptolemeu i Plini el Vell, encara que aquest últim la situa més a l'interior de Síria.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «1. Seleuceia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 10 abril 2021].
# Grandisonia alternans

Grandisonia alternans és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae. És endèmica de les illes Seychelles. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos secs tropicals o subtropicals, montans secs, rius, aiguamolls d'aigua dolça, corrents intermitents d'aigua dolça, plantacions, àrees urbanes jardins rurals i zones prèviament boscoses ara molt degradades.
# Juan Manuel Bellón López

Juan Manuel Bellón López, (València, 8 de maig de 1950), és un jugador d'escacs valencià, que té el títol de Gran Mestre des de 1978. Va ser un dels millors jugadors de l'estat espanyol durant les dècades dels 1970 i 1980, en què assolí ser cinc cops Campió d'Espanya absolut, i dos cops subcampió. Està casat amb la GM sueca Pia Cramling, campiona femenina d'Europa de 2010. Amb ella, hi ha tingut una filla: Anna Cramling.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2322 punts, cosa que en feia el jugador número 71 (en actiu) de Suècia, ja que actualment representa aquella Federació. El seu màxim Elo va ser de 2510 punts, a la llista de juliol de 1991 (posició 200 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Bellón ha guanyat en cinc ocasions el Campionat d'Espanya, els anys 1969 (per davant d'Artur Pomar), 1971 (per davant de Jesús Díez del Corral), 1974 (per davant d'Àngel Martín), 1977 (per davant de José Luis Fernández García) i 1982 (per davant de Francisco Javier Sanz Alonso), i en fou subcampió els anys 1976 i 1989. També ha estat campió d'Espanya juvenil els anys 1968 i 1969, i és l'únic escaquista espanyol de la història que ha estat campió juvenil i absolut en el mateix any (1969).
Va guanyar el Campionat d'Espanya de veterans els anys 2007 i 2008, ambdós celebrats a Calvià, Mallorca. L'octubre de 2007 guanyà l'obert de Calvià de veterans.

## Vegeu també

* Llista de Grans Mestres espanyols

## Notes i referències

* 1 2 Lloc web de la FEDA Arxivat 2010-06-13 a Wayback Machine., historial oficial dels Campionats d'Espanya (castellà)
* 1 2 «Nota biogràfica de Juan Manuel Bellón López» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 11 abril 2011].
* ↑ Reportatge sobre el casament de Katerina Lahnó i sobre d'altres parelles de Grans Mestres: Kateryna and Robert – pour la vie à jamais unis..., Chessbase, 26 de febrer de 2009 (en anglès). Consultat el dia 6 de novembre de 2011 (anglès)
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Suècia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 23 desembre 2021].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Juan Manuel Bellón López «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 11 abril 2011].
* ↑ «XLI Campionat d'Espanya, 1976». http://www.historiadelajedrezespanol.es/.+[Consulta: 27 octubre 2020].
* ↑ «Viktor Mikhalevski wins Calvia International Open» (en anglès). Chessbase.com News, 25-10-2007. [Consulta: 3 gener 2015].

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Juan Manuel Bellón López a «chessmetrics.com». [Consulta: 28 setembre 2010]. (anglès)
# Melodifestivalen 2024

Melodifestivalen 2024 és la 64a edició del Melodifestivalen, el festival musical en què es triarà el representant de Suècia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2024. És organitzada per Sveriges Television i tindrà lloc a Suècia entre el 3 de febrer i el 9 de març del 2024.

## Calendari

Aquesta és la programació del festival.
| Ronda | Data | Ciutat | Estadi |
| Primera eliminatòria | 3 febrer 2024 | Malmö | Malmö Arena |
| Segona eliminatòria | 10 febrer 2024 | Göteborg | Scandinavium |
| Tercera eliminatòria | 17 febrer 2024 | Växjö | Vida Arena |
| Quarta eliminatòria | 24 febrer 2024 | Eskilstuna | Stiga Sports Arena |
| Cinquena eliminatòria | 2 març 2024 | Karlstad | Löfbergs Arena |
| Final | 9 març 2024 | Estocolm | Friends Arena |

## Participants

El 1r de desembre del 2023, SVT va anunciar els candidats i les cançons amb què participaran.
| Artista | Cançó |
| Adam Woods | «Supernatural» |
| Albin Tingwall | «Done Getting Over You» |
| Annika Wickihalder | «Light» |
| Cazzi Opeia | «Give My Heart a Break» |
| Chelsea Muco | «Controlla» |
| C-Joe | «Ahumma» |
| Clara Klingenström | «Aldrig mer» |
| Danny Saucedo | «Happy That You Found Me» |
| Dear Sara | «The Silence After You» |
| Dotter | «It's Not Easy to Write a Love Song» |
| Elecktra | «Banne maj» |
| Elisa Lindström | «Forever Yours» |
| Engmans Kapell | «Norrland» |
| Fröken Snusk | «Unga & fria» |
| Gunilla Persson | «I Won't Shake (La La Gunilla)» |
| Jacqline | «Effortless» |
| Jay Smith | «Back to My Roots» |
| Kim Cesarion | «Take My Breath Away» |
| Klaudy | «För dig» |
| Lasse Stefanz | «En sång om sommaren» |
| Lia Larsson | «30 km/h» |
| Liamoo | «Dragon» |
| Lisa Ajax | «Awful Liar» |
| Marcus & Martinus | «Unforgettable» |
| Maria Sur | «When I'm Gone» |
| Medina | «Que Sera» |
| Melina Borglowe | «Min melodi» |
| Samir & Viktor | «Hela världen väntar» |
| Scarlet | «Circus X» |
| Smash Into Pieces | «Heroes Are Calling» |

## Referències

* ↑ Martínez del Pino, Héctor. «Arranca el Melodifestivalen 2024: echa un vistazo a la lista de participantes» (en castellà). ESCplus España, 01-12-2023. [Consulta: 29 desembre 2023].
* ↑ Hedberg, Sofia «Melodifestivalens deltävlingar 2024» (en suec). SVT Nyheter. SVT, 20-09-2023. Arxivat 2024-01-14 a Wayback Machine.
* ↑ Conte, Davide. «Sweden: Melodifestivalen 2024 Dates and Host Cities Announced». Eurovoix, 20-09-2023. Arxivat de l'original el 20 de setembre 2023. [Consulta: 20 setembre 2023].
* ↑ Filippidou, Ifigeneia. «Sweden: Here are the 30 acts competing in Melodifestivalen 2024» (en anglès). ESCplus, 01-12-2023. Arxivat de l'original el 29 de desembre 2023. [Consulta: 29 desembre 2023].
# Sant Cristòfol de Monteugues

Sant Cristòfol de Monteugues és una ermita romànica que es troba entre La Garriga i El Figaró (Vallès Oriental), prop del Tagamanent i del Pla de la Calma. Pertany a la masia Valls del Figaró. Hi ha un camí des de La Garriga d'uns 5 km. Ja existia amb seguretat l'any 1021, quan es documenta per escrit, i l'any 1139 va ser adscrita, com església sufragània de la parròquia de Sant Esteve de la Garriga, al monestir de Santa Maria de l'Estany. La llegenda diu que va ser construïda per Lluís I el Pietós (el fill de Carlemany) quan anava a conquerir Barcelona; l'emperador hauria guanyat una batalla als sarraïns en un indret proper (Pla de la Batalla) i en commemoració va fer edificar l'ermita. El dia de Sant Cristòfol (10 de juliol) s'hi feia un aplec organitzat pels propietaris de la masia Valls a qui pertany l'ermita. Es beneïen cotxes i cavalls pel rector del Figaró, es deia una missa i després es feia una costellada. Durant la missa es cantaven els Goigs de Sant Cristòfol Gloriós.

## Referències

* Oliver, J. Història de Figaró-Montmany. El Figaró abans de ser-ho (fins al segle xvi), Ajuntament de Figaró-Montmany, 2000.
* «Sant Cristòfol de Monteugues». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Gymnopis multiplicata

Gymnopis multiplicata és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae. Habita a Costa Rica, Hondures, Nicaragua, Panamà i possiblement Guatemala. Els seus hàbitats naturals inclouen bosc]os secs tropicals o subtropicals, montans secs, pastures, plantacions, jardins rurals i àrees urbanes.
# Sant Joan de Clarà

Sant Joan de Clarà és un monument del municipi de Torredembarra (Tarragonès) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'església de Clarà és d'una sola nau amb capçalera plana i una capella quadrangular al costat de l'Evangeli. La coberta és de fusta a doble vessant, damunt d'arcs perpanys apuntats de pedra als tres espais de la nau. A la capçalera hi ha una volta de canó apuntada, tota ella de carreus. La porta principal es troba als peus i porta data de 1842.
Al sud hi ha una porta tapiada sense decoració amb arc de mig punt que és l'original. És una obra d'estil gòtic popular, que s'observa més a l'interior que a la façana, on es troba la major part de restauració del segle xix.
Clarà fou un lloc concedit pels Comtes de Barcelona al segle xi, amb la condició d'alçar un castell. Castell d'aquesta època no se n'ha conservat cap, encara que es poden observar construccions del segle xiv i XVII.
A més del patró sant Joan Baptista també s'hi venera sant Sebastià, tots dos amb Goigs dedicats.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Joan de Clarà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 abril 2013].
* ↑ «Goigs a sant Joan Baptista de Clarà». [Consulta: 2024].
* ↑ «Goigs a sant Sebastià de Clarà». [Consulta: 2024].

## Enllaços externs

* «Sant Joan de Clarà». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona. Arxivat de l'original el 2016-03-20. [Consulta: 2 abril 2013].
# Santiago Diego Madrazo Arroyo

Santiago Diego Madrazo Arroyo (Salamanca, 16 de juny de 1816 - Salamanca, 11 de març de 1890) fou un polític espanyol.

## Biografia

Era fill d'Antonio Diego Madrazo Gutiérrez i d'Ángela Arroyo Zorrilla. Va ser Catedràtic d'Economia a la Universitat de Salamanca i, en 1862, es trasllada a Madrid per ensenyar Economia a la Universitat Central de Madrid. Va pertànyer al grup dels liberals de l'Escola Economicista entre els quals van destacar Manuel Colmeiro y Penido, Lluís Maria Pastor i Rodríguez, Laureà Figuerola, Segismundo Moret, Mariano Carreras, Benigno Carballo Wangüemert, Gabriel Rodríguez i José Echegaray. Fou elegit diputat en 1858 i 1863.
A les eleccions generals espanyoles de 1869 fou elegit diputat a les Corts Constituents de 1869, és nomenat, en 1871, ministre de Foment al primer govern de Manuel Ruiz Zorrilla, durant el regnat d'Amadeu I d'Espanya. Aquest mateix any és nomenat Senador (1871-1873) i vicepresident del Senat. El 14 de juliol de 1872 fou nomenat cavaller Gran Creu de l'Orde Civil de Maria Victòria.
A partir de 1872 es retira de la política. Ja durant la restauració borbònica, va fou membre de l'Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.

## Obres

* Lecciones de economía política (1874)
* Principios de gramática general
* Prolegómenos del Derecho

## Referències

* ↑ Necrològica
* ↑ Instituto Figuerola
* ↑ «Lecciones de Economía». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 24 octubre 2015].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ República de Motril
* ↑ Medalla 15 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. de la RACMYP
# Selecció de bàsquet de Gibraltar

La Selecció de bàsquet de Gibraltar és l'equip format per jugadors de nacionalitat gibraltarenya que representa el territori britànic en bàsquet. L'equip és seleccionat per l'Associació de bàsquet aficionat de Gibraltar, membre de la FIBA Europa des de 1985. Participa en les competicions internacionals organitzades per la Federació Internacional de Bàsquet (FIBA), com el Campionat Europeu de Bàsquet dels Països Petits o els Jocs Insulars.

## Classificacions

| Al campionat per a petits països Campionat dels petits estats d'Europa Any Posició PJ G P 19887a514 19905a523 19927a514 19947a523 19968a514 19984a413 20006a505 20028a505 20047a413 20067a514 20086a514 20107a523 20127a404 20146a404 20168a505 20168a505 20184a523 20215a404 20226a404 Total841569 | Als Jocs Insulars Jocs Insulars Any Posició PJ G P 19994a422 200103642 20036a532 20077a633 20096a413 20114a523 201503431 201702541 201903541 Total442618 |
# Serafí Serra Matas

Serafí Serra Matas (Reus, segle XIX - Barcelona, 1891) va ser polític i alcalde de Reus.
D'ideologia progressista, va ser un dels socis protectors d'El Círcol, l'entitat recreativa burgesa, i participà econòmicament en la construcció del Teatre Fortuny. El 1880 estava afiliat al Partit Liberal, pel qual va ser elegit alcalde de Reus del 1883 al 1885. Va resoldre i acabar diverses millores per la ciutat, com ara l'obertura del Passeig de Sunyer, que tot i que es va inaugurar el 1833, no tenia un traçat completament definit. Va iniciar també la urbanització del Passeig de Misericòrdia, va iniciar el projecte del nou escorxador el 1884 i va realitzar reformes i ampliacions a l'hospital. La reurbanització d'aquests espais va contribuir a la construcció de nous habitatges i al creixement de la ciutat. Va ser un dels 124 firmants del manifest fundacional de l'Associació Catalanista de Reus el 1884. El mateix 1884 es va enfrontar amb el governador civil de Tarragona i amb la delegació d'Hisenda perquè volien intervenir l'administració de consums i confiscar-ne els productes, cosa que hauria deixat l'ajuntament sense recursos. Això obeïa a la política del govern conservador que des de Madrid volia ofegar els ajuntaments progressistes. Algunes gestions fetes a Madrid van suavitzar la situació, però a inicis de 1885 el poder central va enviar un delegat governatiu per embargar els recursos municipals sobre les contribucions directes i a intervenir l'administració municipal. A més es va exigir a l'ajuntament l'ingrés a Hisenda de l'import total dels diners recollits mitjançant una subscripció popular per a socórrer les víctimes dels terratrèmols de Granada i Màlaga. Alguns periòdics, com la Crónica de Reus, òrgan de premsa del nucli conservador liderat per Marià Pons, publicaren articles contra Serafí Serra i el consistori per negar-se a complir les directrius governamentals. Especialment dur va ser Antoni Pascual en alguns articles. A finals de març de 1885 l'alcalde i l'ajuntament escollits en les eleccions van ser cessats per decisió del govern, i van pujar homes afins a Pons, com Eusebi Folguera d'alcalde, Antoni Pascual o Leopold Suqué com a regidors. Va sortir una publicació periòdica amb el nom de La Defensa per protestar contra aquesta destitució i per polemitzar amb la Crónica de Reus. Serafí Serra va tornar a accedir breument a l'alcaldia el mateix 1885, però les eleccions municipals del mes de maig d'aquell any el van allunyar de la política. Va morir a Barcelona, on s'havia retirat.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 609.
* ↑ Santasusagna, Joaquim. Reus i els reusencs en el renaixement de Catalunya fins al 1900. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1982, p. 289.
* ↑ Duarte, Àngel. Possibilistes i federals: política i cultura republicanes a Reus (1874-1899). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1992, p. 89-90. ISBN 8460418499.
Càrrecs públics :
| Precedit per: Joan Grau Ferrer | Alcalde de Reus 1883 - 1885 | Succeït per: Eusebi Folguera Rocamora |
# Mimosiphonops reinhardti

Mimosiphonops reinhardti és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae. És endèmica del Brasil. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos secs tropicals o subtropicals, plantacions, jardins rurals i zones prèviament boscoses ara molt degradades.
# Caecilia armata

Caecilia armata és una espècie d'amfibi de la família Caeciliidae endèmica del Brasil que habita en boscos tropicals o subtropicals humits i a baixa altitud, plantacions, jardins rurals i zones prèviament boscoses ara molt degradades.

## Referències

* ↑ «Caecilia armata Dunn, 1942» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 18 octubre 2024].
* ↑ «Caecilia armata: Ana Carolina Carnaval, Sergio Potsch de Carvalho-e-Silva, Mark Wilkinson: The IUCN Red List of Threatened Species 2004: e.T59504A11950834» (en anglès). UICN Red List, 30-04-2004. DOI: 10.2305/iucn.uk.2004.rlts.t59504a11950834.en.
* ↑ «AmphibiaWeb - Caecilia armata». [Consulta: 18 octubre 2024].
* ↑ «Caecilia armata Dunn, 1942 | Amphibian Species of the World» (en anglès). American Museum of Natural History. [Consulta: 18 octubre 2024].
# Sercus

Sercus (en neerlandès Zerkel) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 388 habitants.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 583 | 552 | 576 | 574 | 584 | 578 | 552 | 511 | 514 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 496 | 480 | 516 | 493 | 515 | 521 | 523 | 515 | 511 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 502 | 454 | 424 | 382 | 373 | 362 | 354 | 340 | 318 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 294 | 302 | 248 | 285 | 346 | 343 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971-2008 | Alfred Dumont | |
| 2008- | Jean-Pierre Dziadek | |