OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# William Clay

William "Bill" Clay (Yokosuka, Japó, 23 de desembre de 1973) va ser un ciclista nord-americà que va competir en les proves en pista. Va aconseguir guanyar una medalla als Campionats del món en velocitat per equips juntament amb Marty Nothstein i Erin Hartwell. Va participar en els Jocs Olímpics d'Atlanta.

## Palmarès

* 1995
** Campió dels Estats Units en velocitat per equips

### Resultats a la Copa del Món

* 1996
** 1r a Cottbus, en Velocitat

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Arthur Tyler

Arthur Tyler (Utica, 26 de juliol de 1915 - Henderson, 23 d'agost de 2008) fou un pilot de bob estatunidenc que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Cortina d'Ampezzo, on disputà les dues proves del programa de bob. Guanyà la medalla de bronze en la prova del bobs a quatre fent equip amb William Dodge, Charles Butler i James Lamy, mentre en la de bob a dos fou sisè. En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or, una de plata i dues de bronze al Campionat del món de bob.

## Referències

* ↑ «Art Tyler Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 2 gener 2020].
* ↑ «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 2 gener 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 2 gener 2020].
# Un berenar a Ginebra

Un berenar a Ginebra és una pel·lícula catalana dirigida per Ventura Pons basada en el capítol Els escenaris de la memòria del crític i editor Josep Maria Castellet i en entrevistes i declaracions de Mercè Rodoreda, produïda per Els Films de la Rambla i Televisió de Catalunya. Rodada en català, fou emesa per primer cop per TV3 el 18 de desembre de 2013. Prèviament el 16 de desembre fou preestrenada al Cine Aribau de Barcelona amb l'assistència dels protagonistes.

## Sinopsi

L'any 1973, en els darrers anys del franquisme, Mercè Rodoreda, una de les autores catalanes més importants del segle xx, coincideix a Ginebra, on vivia, amb el crític literari i editor Josep Maria Castellet, qui hi havia anat amb la seva esposa Isabel Mirete per participar en els Jocs Florals, i el convida a berenar a la seva casa. Habitualment Rodoreda era un personatge força reservat i guardava en secret totes les seves coses. Aquella tarda, però, es va obrir i va compartir amb Castellet molts dels seus secrets i vivències: la seva infància a Barcelona, el seu matrimoni amb el seu oncle, el seu primer exili a París després de l'esclat de la Guerra Civil (creia que seria per dos mesos i va deixar al seu fill a càrrec de la seva mare), la seva tortuosa i dramàtica fugida a peu després de la invasió nazi, la seva difícil relació amb el crític Armand Obiols i la seva última etapa a Ginebra.

## Repartiment

* Vicky Peña - Mercè Rodoreda
* Joan Carreras - Josep Maria Castellet
* Cristina Plazas - Isabel Mirete
* Òscar Rabadán - Armand Obiols
* Òscar Intente - Metge

## Recepció i nominacions

Fou exhibida al Festival de Màlaga, als de Mèxic D.F., Alexandria, Bogotà i Zoom Festival Internacional de Ficció Televisiva. Vicky Peña fou nominada al Gaudí a la millor actriu.

## Referències

* ↑ Rodoreda desnuda, El País, 11 de setembre de 2014
* ↑ Un berenar a Ginebra a esadir.cat
* ↑ Apunta’t a la preestrena del film ‘Un berenar a Ginebra’, ara.cat, 10 de desembre de 2013
* ↑ Ventura Pons estrena el filme 'Un berenar a Ginebra' sobre Mercè Rodoreda, Europa Press, 17 de desembre de 2013
* ↑ 'Zoom' estrena 'Un berenar a Ginebra' de Ventura Pons, Vilaweb, 28 de novembre de 2013
* ↑ Un berenar a Ginebra al web dels Premis Gaudí

## Enllaços externs

* Un berenar a Ginebra (pel·lícula sencera a ccma.cat)
* Un berenar a Ginebra a Goita què fan, ara!
# Miguel Martinez

Miguel Martinez (Fourchambault, Nièvre, 17 de gener de 1976) va ser un ciclista francès, que va competir en ciclisme de muntanya, ciclocròs i ciclisme en ruta. Els seus millors resultats els va obtenir en el camp a través, guanyant dues medalles olímpiques als Jocs d'Atlanta de 1996 i als de Sydney del 2000. El seu pare Mariano, el seu oncle Martín i el seu germà Yannick també s'han dedicat professionalment al ciclisme.

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 1994
** Campió d'Europa júnior en Camp a través
* 1996
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics d'Atlanta en Camp a través
** Campió d'Europa sub-23 en Camp a través
** Campió de França en Camp a través
* 1997
** Campió del món sub-23 en Camp a través
** Campió d'Europa sub-23 en Camp a través
** 1r a la Copa del món en Camp a través
* 1998
** Campió del món sub-23 en Camp a través
* 1999
** Campió d'Europa en Camp a través
* 2000
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Sydney en Camp a través
** Campió del món en Camp a través
** 1r a la Copa del món en Camp a través

## Palmarès en ciclocròs

* 1996
** Campió del món sub-23 en ciclocròs
* 1997
** Campió de França sub-23 en ciclocròs
* 1998
** Campió de França sub-23 en ciclocròs

## Palmarès en ruta

* 1995
** 1r a La Durtorccha
* 2002
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Navarra
* 2007
** 1r al Gran Premi de Villapourçon
* 2008
** Vencedor d'una etapa al Tour de Beauce

### Resultats al Tour de França

* 2002. 44è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Ciclismo de montaña». elpais.com, 02-10-2000 [Consulta: 4 agost 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Bogdan Musiol

Bogdan Musiol (Świętochłowice, 25 de juliol de 1957) és un esportista alemany que va competir per a la RDA en bobsleigh en les modalitats doble i quàdruple.
Va participar en cinc Jocs Olímpics d'hivern, entre els anys 1980 i 1994, obtenint en total set medalles: or i bronze a Lake Placid 1980, a les proves quàdruple (juntament amb Meinhard Nehmer, Bernhard Germeshausen i Hans-Jürgen Gerhardt) amb Meinhard Nehmer); dues plates a Sarajevo 1984, en doble (amb Bernhard Lehmann) i quàdruple (amb Bernhard Lehmann, Ingo Voge i Eberhard Weise); dues plates a Calgary 1988, en doble (amb Wolfgang Hoppe) i quàdruple (amb Wolfgang Hoppe, Dietmar Schauerhammer i Ingo Voge), i una plata a Albertville 1992, en quàdruple (juntament amb Wolfgang Hoppe, Axel Kühn i René).
Va guanyar set medalles al Campionat Mundial de Bobsleigh entre els anys 1978 i 1991, i deu medalles al Campionat Europeu de Bobsleigh entre els anys 1978 i 1989.

## Referències

* ↑ «Bogdan Musiol» (en anglès). Olimpedia. OlyMADMen. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «Bogdan Musiol» en the-sports.org (anglès).

## Enllaços externs

* (anglès) www.databaseolympics.com - Bogdan Musiol
# Mahafaly

Els mahafaly —també mahafale, mahafaley, mahafali, o mehafaly— són un grup ètnic de Madagascar que habiten un vast altiplà calcari de Betioky-Ampanihy. El seu nom significa «els que fan sant» o «aquells qui fan feliç», encara que el primer és considerat més probable pels lingüistes. El 2013 hi havia una estimació de 150.000 mahafaly a l'illa i són coneguts principalment per les grans tombes amb aloalo que varen construir per honrar als morts. Es creu que van arribar a Madagascar des del sud-est d'Àfrica al voltant del segle xii, són principalment un grup agricultor i ramader, i parlen un dialecte de la llengua malgaix, branca del grup lingüístic malaiopolinesi.
L'etiqueta mahafaly ha estat utilitzada per altres malgaixes i estrangers per descriure les persones que tradicionalment habitaven a la costa sud-oest de Madagascar, limitada cap a l'interior pels rius Menarandra i Onilahy. Les mateixes persones del grup ètnic no l'utilitzen ni s'identifiquen com a part d'un únic grup, i prefereixen identificar-se a través d'altres línies de parentiu o geopolítica; el nom mahafaly no té sentit per a les persones originàries d'aquesta àrea. La majoria de la població es concentra al llarg dels marges dels rius que travessen l'àrid territori que habiten.

## Referències

* ↑ «Mahafaly (peuple de Madagascar)». Répertoire d'autorité matière encyclopédique et alphabétique unifié. Biblioteca Nacional de França. [Consulta: 11 febrer 2018].
* ↑ Ogot, 1992, p. 867.
* ↑ Diagram Group, 2013.
* ↑ LeHoullier, 2010, p. 50.
* ↑ Eggert, 1981, p. 149.
* ↑ Eggert, 1981, p. 150-51.
* ↑ Zimmermann, 1911, p. 189–191.

## Bibliografia

* Diagram Group. Encyclopedia of African Peoples. San Francisco, CA: Routledge, 2013. ISBN 9781135963415.
* Eggert, Karl. «Who are the Mahafaly? Cultural and social misidentification in southwestern Madagascar». A: Omaly sy anio: Hier et aujourd'hui. 13-14. Antananarivo: Université de Madagascar, Département d'histoire, 1981, p. 149–176. Arxivat 2021-04-24 a Wayback Machine.
* LeHoullier, Sara. Madagascar (Travel Companion). Other Places Publishing, agost 2010. ISBN 978-0-9822619-5-8.
* Ogot, Bethwell A. Africa from the Sixteenth to the Eighteenth Century. París: UNESCO, 1992. ISBN 9789231017117.
* Zimmermann, Maurice «Le pays Mahafaly dans le sud Malgache» (en francès). Annales de Géographie, 20, 110, 1911, pàg. 189–191.
# David Geffen

David Lawrence Geffen (Brooklyn, 21 de febrer de 1943) és un empresari estatunidenc, editor de discos, productor de música, teatre i cinema. Va fundar Geffen Records el 1980, la seva pròpia companyia, i va ser un dels tres fundadors de Dreamworks.
Geffen va fundar el segell Asylum Records el 1971, i va començar a editar les seves pròpies produccions, i signant contractes amb grans artistes com Joni Mitchell, Jackson Browne, Linda Ronstadt o la banda The Eagles.
Asylum Records va ser comprada per Elektra Records i es va quedar amb el nom de Elektra/Asylum Records. Geffen va dimitir, i el 1980 crea la seva pròpia companyia Geffen Records, com també DGC. Geffen va tenir l'honor d'editar l'últim disc de John Lennon. La companyia de Geffen es va popularitzar gràcies a les produccions de discos d'artistes com Bob Dylan, Ashlee Simpson, Aerosmith, Cher, Guns N' Roses, Neil Young, Peter Gabriel o Nirvana. Quant a les seves pel·lícules, Geffen va produir comèdies (La botiga dels horrors, Beetlejuice) i alguns musicals de Broadway (Dreamgirls i Cats).
Més tard, el 1994, Geffen va fundar al costat de Steven Spielberg i Jeffrey Katzenberg els estudis Dreamworks SKG.
# Nines russes (pel·lícula)

Nines russes és una pel·lícula dramàtica policíaca dirigida per Pau Freixas i protagonitzada per David Selvas.
Ambientada a la Barcelona de principis de segle xxi, l'argument gira entorn d'un policia anomenat Sergi que després de perdre un company durant una missió s'embarca a una tasca d'infiltració.
La pel·lícula fou estrenada l'any 2002 durant el Festival Internacional de Cinema de Catalunya de Sitges, fruit d'una coproducció entre Fair Play Produccions i Televisió de Catalunya, amb el suport de l'ICEC. La duració total del film és de 79 minuts. Posteriorment, la sèrie de TV3 Àngels i Sants es basaria en aquesta pel·lícula i esdevindria la primera sèrie que protagonitzaria el cos dels Mossos d'Esquadra.

## Argument

La trama gira entorn d'un Mosso d'Esquadra anomenat Sergi que durant l'assalt a un pis franc d'uns traficants veu morir el seu millor amic en un tiroteig. Després d'aquests esdeveniments, i mogut per un fort sentiment de culpa, en Sergi decideix abandonar la policia.
L'oferta d'una nova missió, que li permetrà refer la seva vida, el fa canviar de parer. La missió consisteix a infiltrar-se al món de la delinqüència amb una identitat completament nova. L'objectiu és infiltrar-se a la màfia russa i identificar-ne el seu cap, l'Alexander Safín. Decidit a abandonar els records del passat, en Sergi abandona la seva vida anterior, tallant la relació amb la seva família i amics.
Durant la missió es veurà abocat a situacions límit on haurà de transgredir les seves pròpies conviccions, en drogues, sexe i violència, per tal de convèncer els mafiosos.
Nines russes es va rodar als carrers de Barcelona, Granollers, Mollet del Vallès, Masnou i Castelldefels. Pel rodatge de les escenes d'acció es va comptar amb l'assessorament tècnic del Grup Especial d'Intervenció dels Mossos d'Esquadra.

## Repartiment

El repartiment dels principals personatges de la pel·lícula és el següent:
| Actor / actriu original | Personatge fictici |
| David Selvas | Sergi |
| Lluís Homar | Sants |
| Josep Mota | Garcia |
| Albert Trifol | Espada |
| Ernest Villegas | Miquel Cervera |
| Aida de la Cruz | Maria |
| Héctor Claramunt | Vlad |
| Artur Sala | Andrei |

## Referències

* 1 2 «Dissabte al voltant de la mitja nit s'emet per TV3 "Nines russes", el llargmetratge de Pau Freixas.». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, S.A.. [Consulta: 25 abril 2015].
* ↑ «Nines russes (TV)» (en castellà). filmaffinity. [Consulta: 25 abril 2015].
* ↑ «Els Mossos a les sèries de TV3». G. Busquets / D. Marín. El Punt Avui, 11-07-2012. [Consulta: 1r maig 2015].
* ↑ «Pau Freixas: "La meva referència com a nivell de qualitat són les grans sèries dels EUA"». El Períodico. Txerra Cirbián, 25-02-2017. [Consulta: 22 agost 2017].
* ↑ «Nines russes». iguide.tv, 2015. [Consulta: 22 agost 2017].
* ↑ «Nines russes (2002)» (en anglès). IMDb. [Consulta: 25 abril 2015].

## Vegeu també

* Estació d'enllaç
* Crims
* Herois
* Pa negre

## Enllaços externs

* Nines russes a Catalan Films Database
* Fitxa de la pel·lícula a TV3 (català)
Viccionari
# El nom

El nom és un telefilm de comèdia àcida dirigit per Joel Joan, adaptació a la televisió de l'obra de teatre Le prénom de Matthieu Delaporte i Alexandre de la Patellière, que el propi Joel Joan va adaptar al teatre, i en el que va utilitzar el mateix repartiment. És una coproducció de TV3 i Focus Audiovisual, en associació amb Chapter 2 i amb la producció associada de Distinto Films, amb el suport del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. Gravada en català, fou emesa per TV3 el 23 d'abril de 2018.

## Sinopsi

Cinc personatges a un pis de Barcelona. La Isabel i en Pere, els amfitrions hi conviden el discret i entranyable Claudi Farré, amic d'infantesa de la Isabel; en Vicenç Orteu, el millor amic del Pere i del Claudi, i germà de la Isabel, llest, juganer, que arrisca molt i, de vegades, pren mal; i l'Anna Jassen, esposa d'en Vicenç, embarassada, independent, sofisticada, amb el costum d'arribar tard a tot arreu.
La paternitat imminent del Vicenç i l'Anna és el tema de conversa. Mentre esperen que l'Anna arribi, hi haurà preguntes i respostes enginyoses amb força sentit de l'humor. I, de cop, tot esclata. En Vicenç proposa com a nom Adolf, "com aquell senyor amb bigoti" ... i comença la batalla.

## Repartiment

* Sandra Monclús - Isabel
* Xavi Mira - Pere
* Sergi Vallès - Claudi Farré
* Joel Joan - Vicenç Orteu
* Mireia Piferrer - Anna Jassen

## Nominacions

Fou nominada al Gaudí a la millor pel·lícula per a televisió i va participar al Zoom Festival Internacional de Ficció Televisiva de 2017.

## Referències

* ↑ TV3 mostra les misèries de l'amistat amb ‘El nom’, ara.cat, 23 d'abril de 2018
* ↑ El nom a ccma.cat
* ↑ 'El nom': Joel Joan nos invita a una cena movidita, Fotogramas, 21 de novembre de 2017
* ↑ Joel Joan, molt crític als Gaudí: "Celebrem no-se-què mentre ens agafen pels pebrots", elnacional.cat, 18 de gener de 2019
* ↑ Joel Joan inaugura el Festival Zoom d'Igualada amb l'adaptació televisiva de l'obra de teatre 'El Nom', La Vanguardia, 21 de novembre de 2017

## Enllaços externs

* El nom, pel·lícula sencera a ccma.cat
# Rovelló. El carnaval de la Ventafocs

Rovelló. El carnaval de la Ventafocs és una pel·lícula d'animació catalana de la sèrie Rovelló del 2010 dirigida per Antoni d'Ocon i Guerrero, coproduïda per D'Ocon Films i Televisió de Catalunya. Ha estat rodada en català.

## Sinopsi

El Rovelló descobreix una sabata petita de vidre enterrada a la neu. Sembla talment la sabata perduda d'una Ventafocs, i es proposa trobar la seva propietària per descobrir qui va ser aquesta Ventafocs de Navell. alhora, descobreix les obligaccions que es busca el seu amo, el Llisot, per estar ocupat la nit de Carnaval i evitar disfressar-se per anar de festa. Durant la pel·lícula anirà descobrint el motiu.

## Nominacions

Als Premis Gaudí de 2011 fou nominada a la Millor pel·lícula d'animació.

## Referències

* ↑ Rovelló. El carnaval de la Ventafocs a catalanfilms.cat
* ↑ Rovelló. El carnaval de la Ventafocs, mcu.es
* ↑ Rovelló. El carnaval de la Ventafocs al web de l'Acadèmia del Cinema

## Enllaços externs

* Rovelló. El carnaval de la Ventafocs a ccma.cat
# Naz Aydemir

Naz Aydemir Akyol, més coneguda com a Naz Aydemir (Istanbul, 14 d'agost de 1990) és una jugadora de voleibol turca. Actualment juga a VakıfBank SK i també a la selecció nacional de voleibol femenina de Turquia. Des del 2016 va publicar diversos llibres sobre l'esport infantil.
Naz Aydemir està casada amb Cenk Akyol, jugador de basquetbol de Galatasaray i de la selecció turca, des del 2013.

## Vegeu també

* Ayşe Melis Gürkaynak

## Referències

* ↑ https://www.sabah.com.tr/spor/tum-sporlar/2017/04/05/naz-aydemirden-yeni-kitap
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/neredesin-askim-deplasmandayim-askim-25249379
# Luci Valeri Catul Messal·lí

Luci Valeri Catul Messal·lí (llatí: Lucius Valerius Catullus Messallinus) (Roma, segle I dC - Roma, dècada del 90 dC) va ser un magistrat romà del segle i. Pertanyia a la gens Valèria, i tenia vincles familiars amb famílies de gran importància a l'època: era besnet de Marc Valeri Messal·la Corví i cosí o germà de l'emperadriu Estatília Messal·lina.
Va governar la Pentàpolis líbia en temps de Vespasià i Titus, on va tractar els provincials jueus amb crueltat i va acusar de perduellio els principals residents jueus d'Alexandria i Roma, entre els quals l'historiador Flavi Josep. Va ser cridat a Roma, però va evitar el càstig per l'amistat de Domicià amb el seu pare i el seu germà. Sota Domicià va ser un dels coneguts delators. Flavi Josep el presenta a la seva mort entre sofriments extrems deguts a la seva consciència malvada. Probablement va ser cònsol l'any 73.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/1064?rgn=pages;view=image;q1=Messalli+nusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1054. ]
# Anna Winger

Anna Winger és una escriptora estatunidenca resident a Berlín, Alemanya. És autora de la novel·la This Must Be the Place (Riverhead) i creadora de la sèrie de televisió Deutschland 83. Els seus assajos personals han aparegut a The New York Times Magazine, la revista Condé Nast Traveler, i el Frankfurter Allgemeine Zeitung. La sèrie de ràdio de la NPR Berlin Stories és un arxiu literari sobre la ciutat que també ha signat. Parla anglès, castellà i alemany, però sempre escriu en anglès. amb la distribució internacional del grup RTL FremantleMedia International
Winger va néixer amb el nom d'Anna Levine. Es va criar a Kenya, Massachusetts i Ciutat de Mèxic, i posteriorment va estudiar a la Universitat de Colúmbia a la Ciutat de Nova York.
Abans de començar a escriure, Winger es dedicava a la fotografia professional a Nova York. Durant un viatge a Xile va conèixer el seu marit Joerg Winger i es van traslladar a Colònia (Alemanya) i posteriorment a Berlín. Abans del 2002, Ala vivia a Nova York i el seu marit Joerg Lateral viure a Colònia. El 2002, es van traslladar a Berlín, Alemanya.
Deutschland 83, fou la seva primera incursió en TV. La sèrie fou co-creada amb el seu marit Joerg, i transmesa per Sundance Channel (EUA) a partir de juny de 2015 i a la RTL (Alemanya) al novembre i desembre de 2015. La sèrie de 8 episodis, narra la vida d'un jove soldat de l'Alemanya de l'Est que es converteix en espia en una missió secreta a Alemanya Occidental el 1983. L'estrena mundial fou amb els dos primers episodis que foren exhibits al Festival de Cinema de Berlín del 2015. Winger va escriure la sèrie en anglès, però fou traduïda a l'alemany, convertint-se en la primera sèrie de llengua alemanya emesa a la televisió nord-americana.
En el món literari, Winger ha publicat, This Must Be the Place, publicada el 2008 per Riverhead Books.

## Referències

* ↑ «Deutschland 83: Scandinavian TV takes a backseat as new show ushers in golden age for German TV dramas». The Independent, 15-05-2015 [Consulta: 6 agost 2015].
* 1 2 «SundanceTV to Screen German-Language Spy Drama 'Deutschland 83′». Variety, 09-02-2015 [Consulta: 20 juliol 2015].
* ↑ «SundanceTV's 'Deutschland 83′ Breaks Cultural Barriers with Cold War Chiller». Variety, 17-06-2015 [Consulta: 20 juliol 2015].
* ↑ «A Brief Conversation with Anna Winger». World Literature Today [Consulta: 14 març 2013].
* 1 2 Schillinger, Liesl «Anna Winger's 'This Must Be The Place'». New York Times [Consulta: 10 març 2016].
# Heroi en dos mons

Heroi en dos mons (xinès simplificat: 刺杀小说家; xinès tradicional: 刺殺小說家; pinyin: Cìshā Xiǎoshuōjiā) és una pel·lícula de fantasia, acció i aventures xinesa de 2021 dirigida i escrita per Lu Yang i produïda per Ning Hao. Es va estrenar el 12 de febrer de 2021, a l'any nou lunar. Està basada en la novel·la homònima de Shuang Xuetao i la seva seqüela Godslayer. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Sinopsi

La pel·lícula segueix la recerca de Guan Ning (Lei Jiayin) de la seva filla perduda, a qui creu que va ser segrestada per traficants. Finalment és contactat per una poderosa corporació que l'allista per matar un jove autor la novel·la de fantasia del qual sembla estar alterant la seva realitat.

## Repartiment

* Lei Jiayin Lei com a Guan Ning
* Yang Mi com a Tu Ling
* Dong Zijian com a Kongwen Lu
* Tong Liya
* Hewei Yu
* Guo Jingfei com a Armadura Negra

## Producció

Un avençament de la pel·lícula es va llançar el gener de 2021 amb subtítols en anglès. La postproducció va durar més de dos anys.

## Crítica

La pel·lícula va rebre una qualificació positiva del 92% a Rotten Tomatoes, amb una qualificació mitjana de 7.2/10.

## Referències

* 1 2 «Heroi en dos mons». Goita què fan, ara!. [Consulta: 6 juliol 2023].
* ↑ «A Writer's Odyssey Trailer Brings a Novel's Action-Packed Tale to the Real World» (en anglès americà), 21-01-2021. [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ Berra2021-02-12T13:41:00+00:00, John. «'A Writer's Odyssey': Review (Lunar New Year release)» (en anglès). [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ https://www.rottentomatoes.com/m/a_writers_odyssey
* ↑ «Film Review: A Writer's Odyssey is a visually astounding fantasy thrill ride» (en anglès australià), 13-02-2021. [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ «Movie Review - A Writer's Odyssey (2021)» (en anglès americà), 14-02-2021. [Consulta: 15 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Heroi en dos mons a Goita què fan, ara!