OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Borm

El borm és una malaltia contagiosa bacteriana que afecta els equins (cavalls, ases i mules) però que es pot transmetre a les ovelles, les cabres, els gossos, els gats i altres animals, inclòs l'ésser humà. És causada pel bacteri Burkholderia mallei i es caracteritza per lesions nodulars, situades a l'aparell respiratori i a la pell, que s'obren fàcilment. Aquesta zoonosi sovint dura diversos anys i principalment produeix inflamació i fluix de la membrana pituïtària. Es tracta amb l'antibiòtic sulfadiazina durant almenys un mes.

## Referències

* ↑ Borm Arxivat 2010-09-18 a Wayback Machine. Termcat
* ↑ «Borm». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Lassa virus

El Lassa Virus (LASV) és un arenavirus que causa la Febre de Lassa, un tipus de Febre hemorrágica viral (VHF), en humans i primats. El virus Lassa és un virus emergent i un agent selecte (agent biològic), requerint un Nivell 4 de bioseguretat. És endèmic en països de l'oest d'Àfrica, especialment Sierra Leone, la República de Guinea, Nigèria, i Libèria, on la incidència anual d'infecció és d'entre 300,000 i 500,000 casos, resultant en 5,000 morts per any.
Descobriments recents dins de la regió del Riu Mano a Àfrica de l'oest ha estès la zona endèmica entre les dues regions endèmiques conegudes del Lassa, indicant que el LASV està àmpliament disseminat de llarg a llarg de la ecozona de la sabana tropical boscosa de l'Àfrica de l'oest. Actualment, no hi ha cap vacuna aprovada contra la febre de Lassa per a ús en humans.

## Variants

Fins avui es coneixen quatre subtipus serològics del virus Lassa:
* Tipus Nigèria
* Tipus Sierra Leone
* Tipus Libèria
* Tipus República Centreafricana

## Vegeu també

* Jordi Casals i Ariet

## Referències

* ↑ Frame JD, Baldwin JM, Gocke DJ, Troup JM (1 July 1970).
* ↑ «Lassa Fever Fact Sheet».
* ↑ Sogoba, N.; Feldmann, H.; Safronetz, D. (14 November 2012).
* ↑ Yun, N; Walker, D (4 October 2012).
* Sunday, Omilabu «Hospital-Based Surveillance For Lassa Fever In Edo State, Nigeria, 2005-2008». Tropical Medicine & International Health.
* Echioya, Deborah U.; Hass, Meike; Olshlager, Stephan; Becker-Ziaja, Beate; Chukwu, Christian O. Onyebuchi; Coker, Jide; Nasidi, Abdulsalam; Ogugua, Osi-Ogdu; Gunther, Stephan «Lassa Fever, Nigeria, 2005-2008». Emerging Infectious Diseases, 16, 2010, pàg. 1040–41. DOI: 10.3201/eid1606.100080.
* Branco, Luis M.; Grove, Jessica N.; Boisen, Matt L.; Shaffer, Jeffrey G.; Goba, Augustine; Fullah, Mohammed; Momoh, Mambu; Grant, Donald S.; Garry, Robert F. «Emerging Trends in Lassa Fever: Redefining the Role of Immunoglobulin M and Inflammation in Diagnosing Acute Infection». Virology Journal, 8, 04-10-2011, pàg. 478–462. DOI: 10.1186/1743-422x-8-478.
* Hastie, Kathryn M.; King, Liam B.; Zandonatti, Michelle A.; Saphire, Erica Ollmann; Menéndez-Arias, Luis «Structural Basis for the dsRNA Specificity of the Lassa Virus NP Exonuclease.». PLoS ONE, 7, 8, 8-2012, pàg. 1–8. DOI: 10.1371/journal.pone.0044211.
* Joseph B. McCormick, Isabel J. King, Patricia A. Webb, Karl M. Johnson, Renie O'Sullivan, Ethleen S. Smith, Sally Trippel and Tony C. Tong
* The Journal of Infectious Diseases, Vol. 155, No. 3 (Mar., 1987), pp. 445–455
* Salami, Rilwan «22 Die of Lassa Fever in Edo». The Nation, 27-02-2012 [Consulta: 16 novembre 2012].

## Enllaços externs

* The Universal Virus Database of the International Committee on Taxonomy of Viruses (ICTVdB): Lassa virus Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ICTVdB: Lassa virus, isolate GA391 Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
* ICTVdB: Lassa virus, Josiah isolate Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine.
* ICTVdB: Lassa virus, LP isolate Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* Veterinärmedizinische Universität Wien: Replikation - Einzelsträngige (ss)-RNA-Viren Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine.
# Lorenzo Fernández Muñoz

Lorenzo Fernández Muñoz (? - Sant Joan d'Alacant, 1891) fou un polític valencià. Durant el sexenni democràtic fou diputat provincial pels districtes de Pego (1871) i Dénia (1872), i diputat a Corts Espanyoles pel districte de Dénia a les eleccions generals espanyoles de 1871 i agost de 1872. Després de la restauració borbònica va formar part del Comitè Provincial d'Alacant d'Izquierda Dinástica, amb la que es va presentar novament a eleccions, però no fou escollit. El 1885 va ingressar al Partit Liberal Fusionista, que abandonà l'abril de 1890 per adherir-se al Manifest del Partit Democràtic Progressista.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.207. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Baltasar Ortiz Gutiérrez

Baltasar Ortiz Gutiérrez (Sant Joan d'Alacant, 6 d'abril de 1961) és un advocat i polític valencià, diputat al Congrés dels Diputats en la X Legislatura.
Expert universitari en Direcció i gestió de Seguretat. Membre del PSPV-PSOE, n'ha estat subsecretari general de la Comissió Executiva Comarcal d'Alacant. També és militant de la UGT del País Valencià, de la que n'ha estat secretari d'organització de la Comissió Executiva Nacional.
A les eleccions municipals espanyoles de 2007 i 2011 fou escollit regidor de l'ajuntament de Sant Joan d'Alacant. En juliol de 2015 va substituir en el seu escó Federico Buyolo García, elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 2011. Ha estat portaveu adjunt de la Comissió de Sanitat i Serveis Socials del Congrés dels Diputats.

## Referències

* ↑ EL PSPV-PSOE DE SANT JOAN PRESENTA SU CANDIDATURA A LAS ELECCIONES LOCALES EN EL NUEVO CENTRO CULTURAL Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., web del PSOE de Sant Joan
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats

## Enllaços externs

* Bloc de Baltasar Ortiz
# 1369
## Esdeveniments
### Resta del món

* 14 de març, Montiel: La batalla de Montiel, emmarcat en la Guerra dels Cent Anys, la Guerra Civil de Castella i la Guerra dels dos Peres, en la qual els exèrcits francocastellans van derrotar una aliança proanglesa liderada per Portugal.
* La República de Venècia rebutja una ofensiva de Lluís I d'Hongria.

## Naixements
### Resta del món

* Jan Hus a Husinec, Bohèmia del Sud (República Txeca).

## Necrològiques
### Resta del món

* 23 de març - Montiel, Castella-La Manxa: Pere I de Castella, rei de Castella i Lleó (1350-1369) (n. 1334).
* 15 d'agost - Felipa d'Hainaut, reina consort d'Anglaterra al castell de Windsor.
* 12 de setembre - Blanca de Lancaster al castell de Bolingbroke (Lincolnshire).

## Referències

* ↑ G. W. Prothero, Stanley Leathes, Sir Adolphus William Ward, John Emerich Edward Dalberg-Acton Acton (Baron.). The Cambridge Modern History (en anglès). CUP Archive, p. 264.
# Palau Molin Querini

El palau Molin Querini o palau Molin Querini de la Maddalena és un palauet històric italià, d'estil neoclàssic, situat en el sestiere de Cannaregio a Venècia, amb façana al Gran Canal de Venècia, on aquest conflueix amb el rio della Maddalena a l'altura de l'església de San Stae, al costat del palau Emo de la Maddalena.

## Història

L'edifici actual es va reconstruir a mitjans el segle xviii. En ell va viure el bisbe de Brescia Giovanni Molin (1705-1773).

## Descripció

L'edifici presenta una planta particular i versàtil, condicionada per les característiques del tram sinuós del canal on es va edificar, al qual s'adapta. La façana està dividida en dues seccions la separació de les quals és clarament diferenciable per la cantonada d'unió. La part esquerra té una destacable porta a nivell del Canal i a dalt, en les plantes nobles, unes serlianes balconades associades a tres monòfores rectangulars..En la part de la dreta només hi ha finestres independents o monòfores fent cantonada amb la façana que mira al canal menor rio della Maddalena. A més de la planta baixa i les dues plantes nobles, l'edifici compta amb un entresòl i amb unes golfes. A més hi ha un petit pati central a l'interior.

## Referències

* ↑ Dizionario Biografico degli Italiani, 2011.
* ↑ ; Pasqualini Canato I Molin al traghetto della Maddalena e il loro palazzo. Venecia: Marsilio, 2015. ISBN 978-88-317-2405-0.
# Parti Réformateur Libéral

Parti Réformateur Libéral fou un partit polític belga, successor del Partit Liberal, que va rebre els noms de Parti de la liberté et du progrès (PLP) i Parti des réformes et de la liberté de Wallonie (PRLW) quan el 1976 se li va unir Rassemblement Wallon. El 2002 es va unir al Moviment dels Ciutadans pel Canvi, al Partei für Freiheit und Fortschritt i al Front Democràtic dels Francòfons de Brussel·les transformà en Mouvement Réformateur.

## Història
### Antecedents

Va sorgir el 1972 quan el Partit de la Llibertat i del Progrés es va escindir en dos partits, el francòfon Parti Réformateur Libéral i el flamenc Partij voor Vrijheid en Vooruitgang. La secció brussel·lesa va formar coalició electoral amb el Front Democràtic dels Francòfons (FDF). El 1976 va absorbir Rassemblement Wallon i el seu cap, Jean Gol, va dirigir el nou partit específicament való, el Parti des réformes et de la liberté de Wallonie (PRLW).

### El PRL

El 1979 el Parti des réformes et de la liberté de Wallonie (PRLW) s'uní a l'ala brussel·lesa per a adoptar el nom definitiu de Parti Réformateur Libéral (PRL), amb el que es presentà a les eleccions legislatives belgues de 1981. El 1982 Louis Michel fou nomenat President del partit, rellevant Jean Gol. Després de les eleccions legislatives belgues de 1999 formà part d'un govern de coalició presidit pel liberal Guy Verhofstadt del Vlaamse Liberalen en Democraten amb els socialistes de Flandes i de Valònia i els ecologistes Groen i Ecolo. El 2002 es transformà en Mouvement Réformateur.

## Presidents del partit

* 1972 - 1973 : Milou Jeunehomme
* 1973 - 1979 : André Damseaux
* 1979 - 1982 : Jean Gol
* 1982 - 1990 : Louis Michel
* 1990 - 1992 : Antoine Duquesne i Daniel Ducarme
* 1992 - 1995 : Jean Gol
* 1995 - 1999 : Louis Michel
* 1999 - 2003 : Daniel Ducarme
* 2003 - 2004 : Antoine Duquesne
* 2004 - : Didier Reynders

## Referències

* ↑ Luc Delfosse, Alain Dewez. «Louis Michel, l'heritier naturel de Jean Gol Analyse» (en francès). Le Soir, 20-09-1995. [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ «Eleccions legislatives belgues de 1999». GEC. [Consulta: 11 juny 2024].
# Do central

El do central, do3 en català, és el so que produeix una vibració a 261.626 Hz.

## Referències

* ↑ «do». Gran Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Montero, Autor Javier. «Do central, ¿C3 o C4?» (en espanyol europeu), 20-10-2014. [Consulta: 18 abril 2019].

## Bibliografia

* Zamacois, Joaquín: Teoría de la música. Idea, 2002 [1949]. (castellà)
* Blanxart, Daniel: TEORIA FISICA DE LA MUSICA. Barcelona, 1958.
* Mestres Quadreny, Josep M.: La música i la ciència en progrés. Arola Editors, 2010.
* La Convergència Harmònica - Morfogènesi dels acords i de les escales musicals. Llorenç Balsach, 1994. Clivis Publicacions. 92 pàgines. ISBN 84-85927-44-3
* HARMONIA I - Textos de música moderna. Enric Alberich Artal, 2009. Dinsic Publicacions Musicals. 248 pàgines. ISBN 978-84-96753-22-8
# Amir Johnson

Amir Jalla Johnson (nascut l'1 de maig de 1987 a Los Angeles, Califòrnia) és un jugador professional de bàsquet que juga als Boston Celtics de l'NBA.
Va ser seleccionat per Detroit Pistons en el Draft de 2005 en la 56a posició. La seua primera cistella en la lliga va ser una impressionant esmaixada davant Minnesota Timberwolves, el 24 de gener de 2006. El 23 de juny de 2009, Johnson va ser traspassat a Milwaukee Bucks com a part de l'intercanvi entre Bucks, Pistons i els San Antonio Spurs, en el qual s'incloïa Richard Jefferson. El 18 d'agost de 2009, Johnson va ser traspassat a Toronto Raptors juntament amb Sonny Weems a canvi de Carlos Delfino i Roko Ukić. L'1 de juliol de 2015, Amir Johnson signa un contracte per 2 anys i 24 milions de dòlars amb els Celtics.

## Referències

* ↑ «MILWAUKEE BUCKS COMPLETE THREE-TEAM DEAL WITH SAN ANTONIO AND DETROIT». NBA.com, 23-06-2009. [Consulta: 24 juny 2009].

## Enllaços externs

* NBA.com Perfil - Amir Johnson (anglès)
# Ammurapi

Ammurapi fou el darrer governant i rei de l'edat del bronze a l'antiga ciutat siriana d'Ugarit, des del 1215 aC 1180 aC. Ammurapi fou contemporani del rei hitita Subiluliuma II. Va escriure una sentida carta (RS 18.147) en resposta a una súplica d'ajut per part del rei d'Alashiya la qual ha estat conservada. S'hi destaquen dramàticament la desesperada situació d'Ugarit a la qual havia de fer front Ugarit, mentre es trobava sota l'atac dels invasors Pobles de la mar.
Ammurapi va escriure:
| « | Pare meu, heus ací que els vaixells enemics van venir (aquí); van cremar les meves ciutats (?), i van fer moltes maleses al meu país. Que no sap el meu pare que totes les meves tropes i carros (?) es troben al país de Hatti, i tots els meus vaixells es troben al país de Lukka?...Així doncs, el país es troba abandonat a si mateix. Que el meu pare ho sàpiga: els set vaixells de l'enemic que van arribar aquí ens han infligit molt del mal". | » |
Ugarit hauria esdevingut un dels molts antics estats del Pròxim Orient que haurien estat destruïts o abandonats durant el col·lapse de l'Edat del bronze.

## Referències

* ↑ Trevor Bryce, The Kingdom of the Hittites, Oxford University Press, 1998. p.367
* ↑ Jean Nougaryol et al. (1968) Ugaritica V: 87-90 no.24
# Annie Broadbent

Annie Broadbent (Halifax, Regne Unit, 9 de juny de 1908 - gener de 1996) va ser una gimnasta artística britànica que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla de bronze en el concurs complet per equips del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Annie Broadbent». [Consulta: 1r març 2021].
* ↑ «Annie Broadbent Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 31 maig 2018].
# Robin Appleyard

Robin Appleyard (Keighley, 10 de maig de 1964) és un expilot de motociclisme anglès.
Va guanyar la carrera de 125cc de la Marlboro Clubman's British Championship el 1982, la Shell Oils Championship el 1984, la Supercup 125cc Championship en dues ocasions (1993, 1996) i el Campionat Nacional Britànic de 1995. Va ser el principal rival de Ron Haslam el 1998, però va guanyar Haslam.
Quan va acabar la seva carrera com a pilot, es va convertir en director d'equip de Red Bull Rookie. Actualment dirigeix l'equip Team Appleyard/Macadam.

## Referències

* ↑ «Ficha de Robin Appleyard». motogp.com. Arxivat de l'original el 2019-11-27. [Consulta: 17 juny 2011].
* ↑ Haslam, Ron; Haslam, Leon. Rocket Men (en anglès). Random House, 2009-11-10, p. 301. ISBN 978-1-4070-3408-9.
* ↑ «Página de Team Appleyard/Macadam». Arxivat de l'original el 13 de febrer de 2009. [Consulta: 17 juny 2011].
* ↑ Carter, Chris; Skelton (Motorcyclist), Richard. Chris Carter at Large: Stories from a Lifetime in Motorcycle Racing (en anglès). David and Charles, 2015. ISBN 978-1-78711-667-2.
# Capparietum rupestris

Capparietum rupestris, en fitosociologia, és una associació descrita per Oriol de Bolòs i Capdevila el 1962 (amb el nom de Capparietum inermis) que pertany a l'aliança Parietario-Galion muralis.
L'element florístic característic d'aquesta comunitat és la taperera (Capparis spinosa ssp. inermis). Entre les caràcterístiques de l'aliança trobem Lactuca tenerrima i Umbellicus rupestris ssp. gaditanus. Parietaria officinalis ssp. judaica també s'hi troba però és diferencial de l'aliança. Companyes són Sonchus tenerrimus (molt abundant), Oryzopsis miliacea var miliacea, i Phagnalon saxatile.
Té una estructura pobra i poc densa, on sol predominar el nanofaneròfit Capparis. Té una ecologia pròpia de muralles i parets velles, en general assolellades, de la zona litoral del País Valencià i del sud de Catalunya.

## Referències

* ↑ naturelle, Museum national d'Histoire. «Capparietum rupestris O. Bolòs & Molin. 1958 (Prodrome des végétations de France décliné (PVF2))» (en francès). [Consulta: 8 novembre 2018].
* ↑ Folch i Guillèn, Ramon. Vegetació dels Països Catalans. 1986a ed.. Barcelona: Ketres, 1980, p. 541 pàgines + mapa. ISBN 84-85256-62-X.
# Setge de Constantinoble (860)

El setge de Constantinoble del 860 fou l'única expedició militar de certa envergadura dels rus documentada en les fonts romanes d'Orient i de l'Europa occidental. El casus belli fou la participació d'enginyers romans en la construcció de la fortalesa de Sarkel, que constrenyia les rutes comercials dels rus al riu Don en benefici dels khàzars. Les fonts de l'època i les posteriors discrepen en diversos punts i no se sap gaire cosa del desenllaç del conflicte.
Les cròniques romanes narren que els rus caigueren sobre Constantinoble de manera totalment inesperada. L'imperi, distret per les guerres arabo-romanes, no fou capaç d'oferir una resposta contundent a l'atac, com a mínim de bon principi. Després de saquejar els suburbis de la capital romana, els rus llançaren una ofensiva nocturna contra la ciutat quan la guarnició romana ja estava esgotada i desconcertada. Aquests fets inspiraren una tradició cristiana ortodoxa posterior que atribueix la salvació de Constantinoble a una intervenció miraculosa de la Mare de Déu.

## Context

La primera font que tracta dels rus en relació amb l'Imperi Romà d'Orient és la Vida de Sant Jordi d'Amastris, una hagiografia de datació incerta. Els romans i els rus havien entrat en contacte el 839. El fet que els rus triessin un moment tan oportú per llançar la seva ofensiva suggereix que estaven al corrent de la fragilitat de les defenses de Constantinoble, cosa que indica que les rutes comercials i els canals de comunicació havien perdurat a les dècades del 840 i del 850. De totes maneres, l'atac rus del 860 fou del tot imprevist. El patriarca Foci I narra que fou brusc i sobtat «com un eixam de vespes». En aquell moment, els romans estaven ocupats defensant-se com podien de les envestides abbàssides a Anatòlia. El març del 860, la guarnició de la fortalesa clau de Lúlon es rendí inesperadament als àrabs. Un o dos mesos després, els abbàssides i els romans dugueren a terme un intercanvi de presoners i es produí una breu suspensió de les hostilitats. Tanmateix, a principis de juny, l'emperador Miquel III sortí de Constantinoble en direcció a Anatòlia per envair el califat abbàssida.

## Referències

* ↑ Luttwak, 2009, p. 33.
* ↑ Turnbull, 2008, p. 48.
* ↑ Vassíliev, 1946, p. 188.

## Bibliografia

* Luttwak, E. N. The Grand Strategy of the Byzantine Empire (en anglès). Harvard University Press, 2009. ISBN 978-0-674-03519-5.
* Turnbull, S. The Walls of Constantinople, AD 324–1453 (en anglès). Osprey Publishing, 2008. ISBN 978-1-84176-759-8.
* Vassíliev, A. The Russian Attack on Constantinople in 860 (en anglès). Mediaeval Academy of America, 1946.
# Danide

Danide (l'Hospitalet de Llobregat, 15 de gener de 1981), pseudònim de Daniel Deamo Fajol, és un il·lustrador i dibuixant de còmics català.
Es va formar a l'Escola Joso i, amb el seu germà Raúl, forma part del grup Deamo Bros, encarregant-se de les il·lustracions. Va debutar al món del còmic professional amb la sèrie, Mundo Absurdo a la revista Amaníaco el 2001 i l'any següent va publicar el seu primer còmic, Telekiller, asesinos a domicilio. Després de rebre la beca del premi Connecta't al Còmic del Carnet Jove el 2009, va publicar les tires còmiques Walter & Beep a la revista El Jueves i el 2011 va rebre el premi al millor còmic en català de l'any per Sèrie B.
En solitari, va participar en la revista Penthouse Comix i en col·laboració amb Marcos Prior va publicar Fagocitosis i Potlatch. També ha treballat com a il·lustrador per a empreses de publicitat, mitjans de comunicació i organismes oficials, així com per diverses editorials com Glénat, La Galera o Castellnou, destacant la seva col·laboració a la sèrie infantil Tiki Taka. Des de l'any 2016 publica periòdicament una historieta còmica, Exsolteros, a la revista El Jueves.

## Obres destacades

* Telekiller, asesinos a domicilio (2001)
* Sèrie B (2010), premi al millor còmic en català de 2011
* Fagocitosis (2011)
* Potlatch (2013)
* Exsolteros (2016)
* Aprendiz de Cuervo (2024)

## Referències

* 1 2 «Danide». Humoristan. [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ «Koomic de autor - Danide». KoomicTv, 21-04-2011. [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ Pastor i Sanz, Marc. «Premis ComiCat 2011». Comicat. [Consulta: 15 maig 2020].

## Enllaços externs

* Danide - Lloc web oficial
# Sobirania Popular Directa

Sobirania Popular Directa fou un partit fundat a Barcelona el gener de 1934 per promoure la plena llibertat ciutadana, liderat per Tomàs Madurell, Antoni Trias i Carles Riera.

## Referències

* ↑ Molas, Isidre (ed.): Diccionari dels Partits Polítics de Catalunya. Segle XX. Enciclopèdia Catalana, S.A. Barcelona, març del 2000. ISBN 84-412-0466-7, plana 311.
# Oleguer Sarsanedas i Picas

Oleguer Sarsanedas i Picas (Glasgow, Escòcia, 31 de març de 1950) és un periodista i escriptor català, fill de Jordi Sarsanedas. Llicenciat en ciències polítiques a Oxford, ha col·laborat amb publicacions com Serra d'Or, Set Dies i Avui. Va ser responsable de projectes a la Generalitat i empreses editorials com Seix Barral i Planeta, i va dirigir Catalunya Música, programes de TV3 i Catalunya Ràdio. També va participar en el Fòrum Universal de les Cultures 2004.
Com a escriptor, ha publicat obres com Tots els ocells del món (premi Puig i Llensa, 1975), L'encanteri (1974) i La síndrome de Pearson (1991). El 1991 va rebre el títol de Chevalier de l'Ordre des Arts et des Lettres del govern francès.

## Referències

* 1 2 3 4 Cónsul i Giribert, Isidor. «Oleguer Sarsanedas i Picas». Gran Enciclopèdia Catalana (GEC) - L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ «Oleguer Sarsanedas i Picas». Diccionari de la Literatura Catalana (Gran Enciclopèdia Catalana). Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ «Oleguer Sarsanedas Picas». L'equip docent del Centre de Formació. Col·legi de Periodistes de Catalunya. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ «Oleguer Sarsanedas ja és el nou director de Catalunya Ràdio». La Xarxa de Comunicació Local, 26-07-2005 [Consulta: 15 agost 2020].
# Padul

Padul és un municipi de la província de Granada, situat al sud-est d'Espanya, amb una superfície de 89 km², una població de 8.065 habitants (2006) i una densitat de població de 90,62 hab/km². Limita al nord amb Alhendín, Villa de Otura i Dílar; a l'est amb Dúrcal i Villamena; al sud amb Albuñuelas, i a l'oest amb Jayena.