OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ma Jun

Ma Jun :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 馬鈞 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 马钧 |
| Mandarí |
| Mandarí | Wade-Giles: | Ma Chün |
    En aquest nom xinès, el cognom és Ma.
Ma Jun (fl. 220–265 EC), nom estilitzat Deheng (徳衡), va ser un enginyer mecànic i un oficial governamental durant el període dels Tres regnes de la història xinesa. El seu invent més notable va ser el del carruatge apuntant al sud, un vehicle de brúixola direccional que, en realitat, no tenia una funció magnètica, sinó que funcionava gràcies a l'ús d'engranatges diferencials (el qual aplica la mateixa quantitat de parell a rodes motrius que giren a velocitats diferents). És a causa d'aquest dispositiu revolucionari (i altres assoliments) que Ma Jun és conegut com un dels més brillants enginyers mecànics i inventors del seu temps (juntament amb Zhang Heng, d'inicis de la dinastia Han oriental). El dispositiu va estar reinventat per molts després de Ma Jun, incloent-hi el matemàtic i astrònom Zu Chongzhi (429-500 EC). En els posteriors períodes dinàstics de la baixa edat mitjana, el carruatge apuntant al sud de Ma Jun va ser combinat en un sol dispositiu amb l'hodòmetre de mesurament de distància.

## Biografia

Segons el seu amic, poeta i filòsof contemporani Fu Xuan (217-278 EC), Ma Jun va nàixer a Fufeng, situat a la vall del riu Wei, entre Wugong i Baoji. En la seva joventut, Ma Jun va viatjar per tota l'actual província de Henan, i va obtenir un títol literari menor, o bo shi. Tot i aquest grau, Ma Jun va ser relativament pobre durant la seva joventut; però, va trobar la manera d'obtenir reconeixement mitjançant l'ús del seu geni natural en la creació d'artefactes mecànics i invents.
Ma Jun va ser un oficial fins a cert punt distingit al servei de l'imperi Cao Wei, i es convertí en assessor del revisor de les polítiques (Ji Shi Zhong). Ma Jun una vegada va supervisar la construcció del palau de Chong Hua, sota les ordres de l'emperador Ming de Wei, Cao Rui. Ma Jun era ben conegut a Cao Wei com un dissenyador molt talentós d'armes i certs tipus d'artefactes, i va ser elogiat especialment per Fu Xuan en un assaig d'aquest. Fu Xuan assenyalà que Ma Jun no era el millor orador o mestre de retòrica, i li costava transmetre les seves idees als altres, degut a la seva personalitat una mica introvertida. Això no obstant, es va guanyar fama per la seva genialitat en mecànica, i és universalment considerat com un dels més grans enginyers mecànics de l'antiga Xina.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres regnes.

## Anotacions

* ↑ Day i McNeil, 1996, p. 461.
* 1 2 Needham, 1986, p. 40.
* 1 2 Needham, 1986, p. 39.

## Bibliografia

* Day, Lance; McNeil, Ian. Biographical Dictionary of the History of Technology. New York: Routledge, 1996. ISBN 0415060427.
* Needham, Joseph. Science and Civilization in China. Volum 4, Part 2. Taipei: Caves Books, Ltd., 1986.

## Enllaços externs

* El Carruatge Apuntant al Sud a DR Gears via web.archive.org (anglès).
# Meredith Monk

Meredith Jane Monk (Nova York, 20 de novembre de 1942) és una compositora, coreògrafa i ballarina estatunidenca amb una llarga trajectòria. Des de mitjans de la dècada dels 60 ha destacat per les seves creacions multidisciplinàries que combinen música, teatre i dansa així com a compositora de bandes sonores de llargmetratges com El gran Lebowski o Notre musique.
Entre els seus espectacles destaquen Education of the Girlchild (1972), Recent Ruins (1979) o Turtle Dreams (1982) que solen estar definits per un caràcter oníric. El 1991 va compondre l'òpera Atlas juntament amb la Houston Grand Opera.

## Referències

* ↑ «Meredith Monk». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Tui St. George Tucker

Tui St. George Tucker (Fullerton, 25 de novembre de 1924 - Boone, 21 d'abril de 2004) va ser una compositora estatunidenca microtonal i gravadora reproductora i desenvolupadora d'instruments.

## Adolescència

Tucker va néixer a Califòrnia, filla d'un pare anglès i d'una mare de Nova Zelanda. Va assistir a l'escola secundària "Eagle Rock" al nord-est de Los Angeles, Califòrnia, i es va graduar el 1941. Després va assistir a l'"Occidental College" de Los Angeles del 1941 al 1944. Es deia així pel tui, un ocell originari de Nova Zelanda, on va néixer la seva mare.

## Carrera

Es va traslladar a la ciutat de Nova York el 1946, treballant com a compositora, directora d'orquestra i flauta de bec, i passant la major part de la seva vida professional a la ciutat de Nova York. Les seves composicions sovint presenten microtonalitat i estan fortament influenciades per la música antiga. Va desenvolupar gravadores especials amb forats addicionals, així com digitacions especials per a la gravadora per permetre tocar tons quarts. Her Indian Summer: Three Microtonal Antifhons on Psalm Texts per barítons i conjunt de cambra, combina l'ús de quarts de tons amb un text llatí.
Del 1947 al 1970 va passar els estius com a directora musical de Camp Catawba for Boys, situat a prop del "Blue Ridge Parkway", al costat de Boone de Blowing Rock, Carolina del Nord. La pianista Grete Sultan també hi va treballar durant diversos estius.

## Vida personal

El 1985, Tui va heretar els terrenys del campament de la seva parella de tota la vida, la poeta i erudita Vera Lachmann (1904-1985), que havia fundat el campament el 1944, i va viure-hi tot l'any des de llavors fins a la seva mort, el 21 d'abril del 2004.

## Heretat

Les seves obres han estat interpretades per intèrprets com el Quartet Kohon, els pianistes Grete Sultan i Loretta Goldberg i el flautista Pete Rose.

## Discografia

* Indian Summer: Three Microtonal Antifhons on Psalm Texts. LP. Greenville, Maine: Opus One, [1984?].
* Quartet de corda número u. LP. Greenville, Maine: Opus One, [1986?].
* Herzliebster Jesu. CD. Harriman, Nova York: Spectrum, 1988. (Títol del disc: Buxtehude, Moondog & Co., interpretat per Paul Jordan, orgue de Schuke).
* Segona sonata per a piano, "El peiot". CD. Greenville, Maine: Opus One, [1991?]. (Títol del disc: Soundbridge, interpretat per la pianista Loretta Goldberg.)
* The Music of Tui St. George Tucker (1998). Baton Rouge, Louisiana: Centaure.

## Bibliografia

* Bredow, Moritz von. 2012. Rebellische Pianistin. Das Leben der Grete Sultan zwischen Berlin und New York. Magúncia: Schott Music . ISBN 978-3-7957-0800-9 (Aquest llibre conté molts aspectes de la vida i l'art de Tui St George Tucker, Vera Lachmann i Grete Sultan).
# Manifest de Brunswick

El Manifest de Brunswick va ser una proclamació emesa per Charles William Ferdinand, Duc de Brunswick, commandant de les Forces Aliades (principalment austríaques i prussianes), el dia 25 de juliol de 1792 a la població de París, França durant la Guerra de la Primera Coalició. Aquest manifest amenaçava que si es feia mal a la família reial francesa, aleshores, els civils francesos es veurien perjudicats. Era una mesura destinada a intimidar París, tanmateix, encara va ajudar a impulsar més la cada vegada més radical Revolució Francesa i finalment va conduir a la guerra entre la França revolucionària i les monarquies contrarevolucionaris.

## Antecedents

El 20 d'abril de 1792, la França revolucionària va declarar la guerra a Àustria; el 28 d'abril França envaí els Països Baixos austríacs (actual Bèlgica). Prússia s'uní a la guerra contra França, i el 30 de juliol Àustria i Prússia iniciaren la invasió de França esperant ocupar la ciutat de París.

## Manifest de Brunswick

El 25 de juliol, el Duc de Brunswick va emetre el Manifest de Brunswick. En ell es deia que cremarien París fins als seus fonaments si la població de París feia mal a la família reial francesa. Aquest manifest va ser redactat principalment per l'exiliat francès Louis Joseph de Bourbon, Príncep de Condé, i intentava intimidar París. Brunswick va mantenir un correu secret amb Louis XVI i Marie Antoinette, i dos dies abans de fer públic el manifest, va enviar-ne una còpia al Palau de les Teuleries i va ser aprovat pel rei francès i la reina. Molts van creure que aquest manifest era la prova final sobre que els reis col·laboraven amb els Aliats. També l'1 d'agost les Forces Prussianes travessaren el Rin prop Coblenza; en conseqüència, l'Assemblea Nacional ordenà que els ciutadans es preparessin per a la guerra.

## Impacte

El Manifest de Brunswick creà ràbia de la població francesa contra els Aliats. El 10 d'agost hi va haver un aixecament popular al Palau de les Teuleries que va ser protegit per la Guàrdia Suïssa i els guardes van ser massacrats per la multitud. El 20 de setembre els revolucionaris guanyaren la batalla de Valmy i els prussians es van retirar.

## Enllaços externs

* The Proclamation of the Duke of Brunswick, 1792

## Referències

* Connelly, Owen. The wars of the French Revolution and Napoleon, 1792–1815. Routledge, 2006. ISBN 0-415-23984-2.
* Taylor, Brian. The empire of the French : a chronology of the Revolutionary and Napoleonic Wars 1792–1815. Stroud, United Kingdom: Spellmount, 2006. ISBN 1-86227-254-9.
# Fonograma (lingüística)

Un fonograma és un grafema (caràcter escrit) que representa un fonema (so de la parla) o una combinació de fonemes, com les lletres de l'alfabet llatí o els kana japonesos. Per exemple, "igh" és un fonograma de l'anglès que representa el so dur "I" a la paraula "high". Mentre que el terme "fonema" es refereix a la fonètica dels sons, el terme "fonograma" es refereix a les lletres que representen aquest so.
Això contrasta amb el logograma, que representa paraules i morfemes (unitats significatives del llenguatge), i caràcters muts determinants, emprats per a marcar categories semàntiques que són simplement lletres.
En el camp de la lingüística, per exemple en català, la lletra a és un fonograma quan representa el so [a], com en "papa". .

## Etimologia

"Un fonograma significa un so presentat per una o més lletres. Fono: element compositiu que entra anteposat a la formació d'algunes veus catalanes amb el significat de veu, so. Grama: element compositiu que entra proposat en la formació d'algunes veus espanyoles amb el catalanes d'escrit, traç i línia. "
No s'ha de confondre amb el terme fonograma utilitzat en la indústria de la música per designar qualsevol mitjà per a la fixació i/o reproducció de so (inclosos discos, cassets i cintes, per qualsevol mitjà inventat o inventat, ja sigui fet per processos mecànics, magnètics, acústics, digitals, òptics o altres).

## Relació arbitrària so/escriptura de signes

Els ideogrames contenen en la seva forma una part del significat de la paraula que es fan servir per transcriure. Encara arbitrari, el signe es construeix en si mateix d'acord amb el significat. El fonograma, per la seva banda, no té tal relació amb el significat: serveix per transcriure un so independentment del significat a què es referirà aquest so. Per tant, en català, un fonograma pot tenir diferents significats.

## Vegeu també

* Grafema
* Logograma
* Escriptura xinesa
* Jiong

## Referències

* ↑ Lluís Feliu. L'escriptura cuneïforme. Editorial UOC, juny 2007, p. 17–. ISBN 9788497885904.
* ↑ Charles A. Perfetti; Michel Fayol Learning to spell: research, theory, and practice across languages. Taylor & Francis, 1997, p. 340–. ISBN 9780805821604 [Consulta: 2 juliol 2011].
* ↑ Ram Frost; Leonard Katz Orthography, phonology, morphology, and meaning. Elsevier, 1992, p. 78–. ISBN 9780444891402 [Consulta: 2 juliol 2011].
# Thaumasia Fossae

Thaumasia Fossae és una estructura geològica del tipus fossa a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -40.66 ° de latitud N i 280.6 ° de longitud E. Fa 996.18 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1973 i pren el nom d'una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Thaumasia Fossae". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# Per Knut Aaland

Per Knut Aaland és un esquiador de fons noruec, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Innsbruck, on fou sisè en la prova dels 50 quilòmetres del programa d'esquí de fons. Quatre anys més tard, als Jocs de Lake Placid, va disputar dues proves del programa d'esquí de fons. Formant equip amb Ove Aunli, Lars Erik Eriksen i Oddvar Brå guanyà la medalla de plata en la prova del relleu 4x10 quilòmetres, mentre en els 50 quilòmetres fou setzè.
En el seu palmarès també destaca un campionat nacional i tres segones posicions en curses dels 50 quilòmetres a la Copa del Món d'esquí de fons.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Per Knut Aaland». [Consulta: 15 gener 2025].
* ↑ «AALAND Per Knut». FIS-Ski. International Ski Federation. [Consulta: 7 gener 2020].
# Punta Redona (Gandesa)

El Punta Redona és una muntanya de 659 metres que es troba entre els municipis de Gandesa i del Pinell de Brai, a la comarca de la Terra Alta.
Al cim s'hi troba un vèrtex geodèsic (referència 249142001).
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Pòstum Agripa

Pòstum Agripa (en llatí Marcus Vipsanius Agrippa Postumus), va ser el fill pòstum de Marc Vipsani Agripa i de Júlia, la filla d'August. Va néixer l'any 12 aC i va ser adoptat per August al mateix temps que Tiberi (any 4).
L'any 5 va assumir la toga viril. August, tot i que l'havia adoptat, el va deportar a l'illa de Planàsia a la costa de Còrsega, a causa del seu caràcter salvatge, tot i que no havia comes cap crim. Allí estava sota vigilància dels soldats i August va obtenir un senatusconsultum pel qual el seu desterrament es va confirmar perquè durés de per vida. Les propietats de Pòstum van ser assignades al tresor de l'exèrcit.No és segur, però és possible, com insinua Tàcit, que August visités a Pòstum a l'illa de Planàsia de forma secreta acompanyat de Fabi Màxim, i els dos homes s'haurien reconciliat i August tenia intenció d'alliberar-lo, però Lívia Drusil·la, la dona d'August, ho hauria impedit, ja que volia afavorir la successió al tron del seu fill Tiberi. A la mort d'August, Tiberi va pujar al poder (l'any 14) i va fer matar Pòstum per un centurió, que va entrar a la seva presó i li va clavar l'espasa després d'una llarga lluita, perquè Agripa era un home de gran força corporal. Quan el centurió va anar a l'emperador a informar que havia acomplert l'ordre, Tiberi va negar haver-la donat, i es pensa que va ser Lívia qui en realitat ho havia ordenat.
Quan Agripa ja era mort va arribar a Planàsia un esclau anomenat Clemens, que volia alliberar a Pòstum i portar-lo amb l'exèrcit a Germània. En assabentar-se de la seva mort, els conspirador va decidir aprofitar la seva semblança amb Pòstum, i es va fer passar per l'assassinat. Va desembarcar a Òstia i molts se’l van creure, però aviat va ser detingut per ordre de Tiberi i executat.

## Referències

* 1 2 Smith, William (editor). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 78.
* ↑ Tàcit. Annals.I,3
# Pregària de Sant Francesc

La Pregària de Sant Francesc és una oració cristiana per la pau, comunament però erròniament atribuïda a Francesc d'Assís. La pregària en la seva forma actual no es remunta més enllà de 1912, quan va ser impresa a París en francès en una petita revista espiritual anomenada La Clochette (La Campaneta), publicada per La Ligue de la Sainte-Messe (La Lliga de la Santa Missa), sota el títol de “Bella pregària per fer durant la missa”. Es presentà com un text anònim, tot i que pot haver estat escrita per la fundadora de la Lliga, la germana Esther Bouquerel, com ens mostra Christian Renoux en el seu llibre sobre la història d'aquesta pregària.

## La pregària

Oh Senyor, feu de mi un instrument de la vostra pau!
Que allà on hi hagi odi jo hi posi amor. Que on hi hagi ofensa hi posi perdó. On hi hagi discòrdia hi posi unió. On hi hagi error hi posi veritat. On hi hagi dubte hi posi fe. On hi hagi desesperació hi posi esperança. On hi hagi tenebres hi posi llum. On hi hagi tristesa hi posi alegria.
Oh Mestre, feu que no cerqui tant: ser consolat, com consolar; ser comprès, com comprendre; ser estimat, com estimar.
Perquè és donant que es rep; perdonant que s'és perdonat; morint que es ressuscita a la vida eterna.

## Referències

* ↑ Renoux, Christian. «The Origin of the Peace Prayer of St. Francis». [Consulta: 25 maig 2011].

## Bibliografia

* Renoux, Christian. éditions franciscaines. La prière pour la paix attribuée à saint François, une énigme à résoudre (en francès), 2001, p. 210. ISBN 978-2-85020-096-0.
# Lliga líbia de futbol

La Lliga líbia de futbol (àrab: الدوري الليبي الممتاز) és la màxima competició futbolística de Líbia, organitzat per la Federació Líbia de Futbol (àrab: لجنة تنظيم المسابقات بالإتحاد الليبي لكرة القدم).

## Equips participants

Alguns dels equips participants al campionat són els següents:
| Equip | Ciutat | Estadi | Capacitat |
| Al-Ahly SC Bengasi | Bengasi | Estadi Màrtirs de Febrer | 10.550 |
| Al-Hilal SC Bengasi | Bengasi | Estadi Màrtirs de Febrer | 10.550 |
| Al-Nasr SC Bengasi | Bengasi | Estadi Màrtirs de Febrer | 10.550 |
| Al-Tahaddy SC Bengasi | Bengasi | Estadi 28 de Març | 55.000 |
| Al-Akhdar SC Al Bayda | Beida | Estadi Sheikh Chadae | 10.000 |
| Al-Ahly SC Trípoli | Trípoli | Estadi Internacional de Trípoli | 65.000 |
| Al-Ittihad Club Trípoli | Trípoli | Estadi Internacional de Trípoli | 65.000 |
| Al-Madina SC Trípoli | Trípoli | Estadi Internacional de Trípoli | 65.000 |
| Al-Olomby SC Ez Zauia | Ez Zauia | Estadi Olímpic | 8.000 |

## Historial

Font:
* 1963-64: Al Ahly Trípoli (1)
* 1964-65: Al Ittihad (1)
* 1965-66: Al Ittihad (2)
* 1966-68: Al Tahaddy (1)
* 1968-69: Al Ittihad (3)
* 1969-70: Al Ahly Bengasi (1)
* 1970-71: Al Ahly Trípoli (2)
* 1971-72: Al Ahly Bengasi (2)
* 1972-73: Al Ahly Trípoli (3)
* 1973-74: Al Ahly Trípoli (4)
* 1974-75: Al Ahly Bengasi (3)
* 1975-76: Al Madina (1)
* 1976-77: Al Tahaddy (2)
* 1977-78: Al Ahly Trípoli (5)
* 1978-79: Campionat no finalitzat
* 1979-80: No es disputà
* 1980-81: No es disputà
* 1981-82: No es disputà
* 1982-83: Al Madina (2)
* 1983-84: Al Ahly Trípoli (6)
* 1984-85: Al Dhahra (1)
* 1985-86: Al Ittihad (4)
* 1986-87: Al Nasr (1)
* 1987-88: Al Ittihad (5)
* 1988-89: Al Ittihad (6)
* 1989-90: Al Ittihad (7)
* 1990-91: Al Ittihad (8)
* 1991-92: Al Ahly Bengasi (4)
* 1992-93: Al Ahly Trípoli (7)
* 1993-94: Al Ahly Trípoli (8)
* 1994-95: Al Ahly Trípoli (9)
* 1995-96: Al Shat Tripoli (1)
* 1996-97: Al Tahaddy (3)
* 1997-98: Al Mahalah (1)
* 1998-99: Al Mahalah (2)
* 1999-00: Al Ahly Trípoli (10)
* 2000-01: Al Madina (3)
* 2001-02: Al Ittihad (9)
* 2002-03: Al Ittihad (10)
* 2003-04: Al Olympic (1)
* 2004-05: Al Ittihad (11)
* 2005-06: Al Ittihad (12)
* 2006-07: Al Ittihad (13)
* 2007-08: Al Ittihad (14)
* 2008-09: Al Ittihad (15)
* 2009-10: Al Ittihad (16)
* 2010-11: No finalitzat per la guerra civil
* 2011-12: No es disputà
* 2012-13: No es disputà
* 2013-14: Al Ahly Trípoli (11)
* 2014-15: No es disputà
* 2015-16: Al Ahly Trípoli (12)
* 2016-17: No es disputà
* 2017-18: Al Nasr (2)
* 2018-19: No finalitzat
* 2019-20: No es disputà
* 2020-21: Al Ittihad (17)
* 2021-22: Al Ittihad (18)
* 2022-23: Al Ahly Trípoli (13)

## Notes

* ↑ La competició es perllongà durant dues temporades.

## Referències

* ↑ «Stadium information at goalzz.com». Arxivat de l'original el 21 abril 2009. [Consulta: 15 febrer 2010].
* ↑ «Lybia - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Algeria offer to step in for Libya». aljazeera.com, 04-07-2011. [Consulta: 4 gener 2012].

## Enllaços externs

* (àrab) Federació líbia Arxivat 2006-07-02 a Wayback Machine.
* RSSSF
# Fishguard

Fishguard (gal·lès: Abergwaun) és una vila costanera gal·lesa en el nord del comtat de Pembrokeshire, al costat de la boca del riu Gwaun i la Badia de Cardigan. Segons el cens de 2001 Fishguard té una població de 3.193 habitants.
El seu nom significa Jardí de Peixos en l'idioma noruec antic. El seu nom gal·lès, Abergwaun, es tradueix com A l'Estuari del Riu Gwaun.
El 23 de febrer de 1797 Fishguard va ser envaït per França. Va ser l'última vegada que Gran Bretanya ha estat envaït.
El port de transbordadors de Fishguard, a l'oest de la vila en el llogaret de Goodwick, té una línia a Rosslare en el Comtat de Wexford a Irlanda.

## Referències

* ↑ https://archive.today/20120803061033/www.bbc.co.uk/wales/whatsinaname/sites/placenames/pages/fishguard.shtml
* ↑ https://archive.today/20120722173850/www.bbc.co.uk/wales/whatsinaname/sites/placenames/pages/abergwaun.shtml
* ↑ https://web.archive.org/web/20090427193635/http://www.wargame.ch/wc/nwc/newsletter/21st_edition/Newsletter21/fishguard.html
* ↑ http://www.directferries.co.uk/fishguard_rosslare_ferry.htm
# Rèvola

«Rèvola» té aquests significats:
* Rèvola (peix), peix teleosti de la família dels escoftàlmids
* Rèvola o rèvola vera, Stellaria holostea
* Rèvola o rèvola menuda, Stellaria graminea, planta mitjana de fulles oposades
* Rèvola o apegalosa (Galium aparine), planta amb flor de la família de les rubiàcies
* Rèvola o Asperula arvensis, planta perenne dins la família de les rubiàcies
* Rèvola o Rubia peregrina, planta silvestre de la família de les rubiàcies
* Rèvola o Rubia tinctorum, planta silvestre d'un metre d'alçada de la família de les rubiàcies
* Rèvola o Sherardia arvensis, planta de flors pertanyent a la família de les rubiàcies
# Joan Potau i Martínez

Joan Potau (Barcelona, 1945-2015) fou un guionista, director de cinema i actor català.
Es va formar a l'Institut del Teatre i va començar escrivint còmics i treballant a l'espai teatral Saló Diana amb Mario Gas. Amant del cinema des de ben aviat perquè l'evadia d'una realitat mitja-baixa poc estimulant, la seva carrera va basar-se sobretot en l'escriptura de guions per a televisió (Periodistas, La mujer de tu vida o El comisario) i de cinema, amb films com Epílogo (Gonzalo Suárez, 1984), de, Barrios altos (José Luis García Berlanga, 1987), Historias de la puta mili (Manuel Esteban, 1994) o Código natural (Vicente Pérez Herrrer, 2000).
Potau també va ser el guionista d'Imanol Uribe a El rey pasmado (1992), que va rebre el Goya pel millor guió adaptat, i a Bwana (1996), Concha de Oro a San Sebastià. Amb la cineasta Isabel Coixet va col·laborar escrivint el guió del seu tercer film, A los que aman (1998), i havia fet d'actor al seu primer film, Massa vell per morir jove (1989). L'any 2009 Potau participaria novament com a actor, en el que seria el seu últim paper, al film Mapa de los sonidos de Tokyo de la directora catalana.
Tot i que els guions van representar el gruix de la seva carrera, Potau també va dirigir algunes pel·lícules. No respires, el amor está en el aire (1999) és una comèdia sentimental, situada a la Barceloneta, sobre la relació d'amistat que neix entre dos homes de diferent classe social arran dels seus intents de suïcidi frustrats. També va realitzar els films San Bernardo (2000) i Manolito Gafotas en ¡Mola ser jefe!, adaptació de la popular novel·la d'Elvira Lindo.

## Referències

* ↑ País, Ediciones El «Fallece el guionista y director de cine Joan Potau» (en castellà). EL PAÍS, 03-02-2015.
* ↑ «La Filmoteca de Catalunya recorda el guionista i realitzador Joan Potau». Generalitat de Catalunya, 01-03-2017. Arxivat de l'original el 2017-03-15. [Consulta: 14 març 2017].