OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jana Kantorová-Báliková

Jana Kantorová-Báliková (9 de juny de 1951, Bratislava, Eslovàquia) és una poeta i traductora eslovaca. Ha escrit poesia pròpia i guanyat premis per traduir altres poetes. També ha traduït obres de prosa d'Oscar Wilde, J. K. Rowling i Douglas Adams.

## Biografia

El 1973 compartí el premi Jan Holly a la millor traducció literària. Finalment guanyà aquest premi el 1981 per la seva traducció de la Balada de la presó de Reading.
Publicà llibres de poesia el 1976, 1977, 1986 i 1988, tots publicats a Bratislava. A mé sa més, la seva poesia fou inclosa a la col·lecció "Canviant fronteres: poesies d'europees de l'est als anys vuitanta".
Ha publicat Set i joia i ha traduït l'obra de poetes com Edgar Allan Poe, Robert Browning i William Blake. També ha traduït Oscar Wilde, J. K. Rowling i Douglas Adams.

## Referències

* 1 2 3 Walter M. Cummins. Shifting Borders: East European Poetries of the Eighties. Fairleigh Dickinson Univ Press, 1993, p. 191–. ISBN 978-0-8386-3497-4.
* ↑ International Literary Market Place. R. R. Bowker Company, 1985, p. 75.
* ↑ Interview with poet and translator Jana KANTOROVA-BÁLIKOVÁ Arxivat 2017-04-27 a Wayback Machine., Literary Centre, Retrieved 26 April 2017
* ↑ Zirin, Mary. Women and Gender in Central and Eastern Europe, Russia, and Eurasia: A Comprehensive Bibliography Volume I: Southeastern and East Central Europe (Edited by Irina Livezeanu with June Pachuta Farris) Volume II: Russia, the Non-Russian Peoples of the Russian. Routledge, 26 de març de 2015, p. 850–. ISBN 978-1-317-45197-6.
* ↑ «Jana Kantorová-Báliková». [Consulta: 26 abril 2017].
# La Beguda (Montcada i Reixac)

La Beguda és una casa de Montcada i Reixac (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular per la prolongació del lateral dret a nivell de la planta baixa que origina una porxada a l'est que fa també de terrassa tot al llarg de la façana est i d'un tros de la sud.
A inicis del segle xv era un hostal però la seva reforma amb una nova concepció arquitectònica moderna és força evident, amb façanes llises i solament amb motllurats a la part superior. Es troba dividida en planta baixa i pis.
A la planta baixa hi ha una porta rectangular d'arc escarser i finestres rectangulars. Al lateral dret i tot al llarg de la façana est hi ha una porxada d'amples arcades d'arcs rebaixats entre pilars.
En el pis, i a la façana principal, hi ha presència de tres balcons amb obertures rectangulars i protecció de baranes de ferro, verticals i treballades a la part inferior. També hi ha una gran terrassa de sortida a la façana est amb obertures rectangulars i arcs rebaixats. Protecció de balustrada pètria de balustres de perfil arrodonit. A cadascun dels extrems cantoners hi ha gerros decoratius. Cornisa de coronament recte i seguit, solament amb motllures decoratives.
Totes les parets són arrebossades i pintades de blanc.

## Història

El 27 de març del 1492 es va fer l'establiment de l'hostal junt al riu Mayore (Riera de Sant Cugat). També surt documentada el 27 d'octubre de 1578 quan els Consellers Senyors de Montcada i el Senyor de Sant Marçal "es comunicaren territori a cert temps, en la Beguda d'en Tiana, perquè part de la casa es d'un senyor, i l'altra part de l'altre".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «La Beguda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 novembre 2017].
# Angelo Capodicasa

Angelo Capodicasa (Joppolo Giancaxio, 9 de setembre de 1949) és un polític italià. Llicenciat en filosofia i lletres, va militar en el Partit Comunista Italià i fou secretari a Agrigent de la Federació Juvenil Comunista Italiana. Fou elegit diputat a l'Assemblea Regional Siciliana a les eleccions regionals de Sicília de 1986, 1991, 1996 i 2001. Del 1991 al 1995 fou secretari regional del Partit Democràtic d'Esquerra i el 1998-2000 fou el primer president sicilià provinent d'un partit d'esquerres.
Durant el seu mandat planteja una pregunta sobre els fons reservats que els seus predecessors havien gastat. Per aquests fets el maig de 2009 el Tribunal Suprem confirmà la condemna de tres anys de presó i inhabilitació perpètua per exercir càrrecs públics contra els ex-presidents regionals Giuseppe Drago i Giuseppe Provenzano.
El 2005 fou escollit secretari regional de Demòcrates d'Esquerres i a les eleccions legislatives italianes de 2006 fou elegit diputat per Sicília. Fou nomenat viceministre d'infraestructures. A les eleccions de 2008 fou elegit diputat pel Partit Democratic.

## Enllaços externs

* Fitxa a l'Assemblea Regional Siciliana
| Precedit per: Giuseppe Drago | Presidents de Sicília 1998 - 2000 | Succeït per: Vincenzo Leanza |
# Columna de Focas

La Columna de Focas, que es va erigir davant dels Rostra del Fòrum Romà i es va dedicar (o rededicar) en honor de l'emperador romà d'Orient Flavi Focas l'1 d'agost de l'any 608, fou l'últim afegitó que va rebre el Fòrum. La columna coríntia, acanalada, s'aixeca 13,6 metres per damunt d'un sòcol cúbic de marbre blanc i sembla que en els seus orígens data del segle ii. La base quadrada de maons (vegeu la imatge de la dreta) n'eren els fonaments i en el moment que es va alçar la columna no era visible, ja que el nivell actual del Fòrum, que és el que tenia el paviment a l'època d'August, no es va excavar fins al segle xix.
El motiu exacte pel qual es va aixecar la columna no està establert amb seguretat, si bé Focas havia cedit formalment el Panteó al papa Bonifaci IV, que el va dedicar de nou als Sants Màrtirs o Tots Sants (Santa Maria hi fou afegida en època medieval: Santa Maria ad Martyres). Al damunt de la columna Esmaragd, l'exarca de Ravenna, hi va fer erigir una estàtua daurada de Focas, però segurament s'hi va estar ben poc allà dalt. L'octubre de l'any 610, Focas, sobirà d'origen humil i usurpador, fou capturat, torturat, assassinat i desmembrat de manera grotesca; com a conseqüència, les seves estàtues foren enderrocades arreu. Més que una demostració de gratitud envers el Papa, doncs, l'estàtua daurada era un símbol de la seva supremacia sobre Roma, que estava caient sota la pressió dels longobards, i un senyal de gratitud d'Esmaragde, que estava en deute amb l'emperador, ja que aquest li havia permès tornar d'un llarg exili i havia pogut recuperar el seu poder a Ravenna.
La columna, doncs, fou reciclada d'una de precedent que estava dedicada a Dioclecià: la inscripció originària fou esborrada per donar lloc a la que hi ha encara ara actualment.
La columna va romandre in situ, en una posició aïllada entre les ruïnes, però és un punt de referència del Fòrum, i sovint apareix en vedute i gravats. El nivell més alt de la columna respecte a terra és degut a l'erosió: de fet, el sòcol de la base no era visible quan Giuseppe Vasi i Giambattista Piranesi van fer els seus aiguaforts i gravats de la columna a mitjan segle xviii.

## Enllaços externs

* (anglès) René Seindal, "The Column of Phocas" Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
* (anglès) Encyclopaedia Romana "Column of Phocas"
* (anglès) Christian Hülsen, 1906. The Roman Forum: Its History and Its Monuments "The Column of Phocas"
# Charles de Schomberg

Charles de Schomberg (Nanteuil-le-Haudouin, 16 de febrer de 1601 - París, 6 de juny de 1656) va ser duc d'Halluin, cap militar francès sota el cardenal Richelieu i el seu successor, el cardenal Mazarino, i virrei de Catalunya breument durant l'any 1648.
Membre de la família Schomberg, branca menor de la saxona Schönberg, entre 1632 i 1642 va ser governador i tinent real general del Llenguadoc. El 1637 va ser nomenat mariscal de França. En plena Guerra dels Segadors, durant uns mesos de 1648 va ser nomenat virrei de Catalunya per Lluís XIV.
En 1620 s'havia casat en el seu primer matrimoni amb l'hereva Anne d'Halluin († novembre de 1641), per la qual cosa va adquirir el títol de duc d'Halluin. El 24 de setembre de 1646 es casà en segon matrimoni amb Maria d'Hautefort (1616- 1691), una dama de companyia de la reina francesa Anna d'Àustria.

## Referències

* ↑ «.xml Charles de Schomberg». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Castril

Castril és un municipi de la província de Granada, Andalusia.
L'any 2005 tenia 2.565 habitants. La seva extensió superficial és de 247 km² i té una densitat de 10,38 hab/km². Està situat a una altitud de 890 metres i a 154 quilòmetres de la capital de província. Castril consta dels annexos següents: Fátima, Almontaras, Cortijillos, El Prao, Las Nogueras, Tubos, El Martín, Collados, Fuentevera, La Solana, Cebas i La Pontezuela.
Des de fa pocs anys a més té un fill predilecte, el premi Nobel de Literatura José Saramago, que per mitjà de la seva esposa, natural de Castril, es relaciona amb aquest singular enclavament.

## Entitats de població

| Unitat poblacional | Hab. |
| Almontaras Castril Cebas Fátima Fuente Vera Martín | 319 901 307 543 207 304 |
* Font: INE.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2005 | 2006 |
| 5165 | 5401 | 5716 | 5545 | 5182 | 4124 | 3247 | 2614 | 2565 | 2581 |

## Vegeu també

* Parc Natural de la Sierra del Castril.
# Emiliano Brembilla

Emiliano Brembilla fou un nedador italià, nascut el 21 de desembre de 1978 a Ponte San Pietro, prop de Bèrgam.
Ha guanyat la medalla de bronze dels 4x200 metres lliures masculins en els Jocs olímpics d'Atenes de 2004. Com a nedador de fons, guanyà el seu primer títol de campió en els Campionats d'Europa de Natació de 1997 disputats a Sevilla, on s'adjudicà tres títols més. A més, ha competit de forma consecutiva en tres Jocs Olímpics.

## Condecoracions

El 25 de juliol de 2000, per iniciativa de Carlo Azeglio Ciampi, President de la República Italiana, Brembilla fou condecorat com a Cavaller de l'Orde del Mèrit de la República Italiana.

## Enllaços externs

* Perfil a CONI Arxivat 2005-04-28 a Wayback Machine.
* Lloc web personal Arxivat 2009-07-18 a Wayback Machine.
# Oxford Street

Oxford Street és un dels grans carrers de Londres, Anglaterra, situat en la Ciutat de Westminster, i un dels carrers comercials més famosos del món. Amb més de 300 botigues, és el carrer comercial més gran del món. Ocupa aproximadament uns 2.000 metres des de Marble Arch en el cantó nord-est de Hyde Park, continua per Oxford Circus fins a St Gile's Circus, cap a la intersecció amb Charing Cross Road i Tottenham Court Road. A l'oest de Marble Arch, Oxford Street es converteix en Bayswater Road o la A40 la qual continua cap a l'oest cap a Oxford. Oxford Street té intersecció amb altres carrers londinencs famosos, incloent Park Lane, New Bond Street i Regent Street.
# La conversió de sant Pau (Miquel Àngel)

La conversió de sant Pau és un fresc del pintor renaixentista italià Miquel Àngel, executat a la Capella Paulina del Palau Apostòlic (Ciutat del Vaticà). Data de l'any 1542-1545. Mesura 6,25 metres d'alt i 6,61 metres d'ample.

## Notes

* ↑ També se'l coneix com La conversió de Saül, doncs aquest era el nom de Pau Apòstol abans de convertir-se al catolicisme.

## Referències

* ↑ Kuntz, Margaret «Designed for Ceremony: The Cappella Paolina at the Vatican Palace» (en anglès). Journal of the Society of Architectural Historians, 62, 2, 01-06-2003, pàg. 228–255. DOI: 10.2307/3592479. ISSN: 0037-9808.
* ↑ Luca, Maurizio De; Nesselrath, Arnold; Paolucci, Antonio; Santamaria, Ulderico. The Pauline Chapel (en anglès). Paulist Press, 2013, p. 11-12,43. ISBN 978-88-8271-094-1.
# Morsø

El municipi de Morsø és un municipi danès que va ser creat l'1 de gener del 2007 com a part de la Reforma Municipal Danesa, però no va ser alterat en els seus límits per aquesta reforma. El municipi, que abasta 367,67 km², és situat al nord de la península de Jutlàndia, dins la Regió de Nordjylland, ocupa les illes de Morsø i d'Agerø, ambdues al Limfjord, el fiord que separa l'illa de Vendsyssel-Thy de la resta de la península de Jutlàndia.
El pont de Vilsund (Vilsundbroen) de 382 metres connecta la ciutat de Sundby amb la de Vilsund Vest, al municipi de Thisted, per sobre de l'estret de Vil. El pont de Sallingsund (Sallingsundbroen), de 1.717 metres de longitud va ser inaugurat el 30 de maig del 1978 i connecta la ciutat de Nykøbing Mors amb Sallingsund, a la península, a través de l'estret de Salling.
La ciutat més important i capital del municipi és Nykøbing Mors (9.198 habitants el 2009). Altres poblacions són:
* Bjergby
* Erslev
* Frøslev
* Karby
* Lødderup
* Øster Assels
* Øster Jølby
* Redsted
* Sejerslev
* Sundby
* Tødsø
* Vils
* Vodstrup

## Consell municipal

Resultats de les eleccions del 18 de novembre del 2009:
| Partit | vots | % vots |
| Socialdemokratiet | 4280 | 34,4 |
| Det Konservative Folkeparti | 1323 | 10,6 |
| Socialistisk Folkeparti | 1426 | 11,5 |
| Lokallisten | 522 | 4,2 |
| MorsListen | 581 | 4,7 |
| Dansk Folkeparti | 1161 | 9,3 |
| Venstre | 3143 | 25,3 |

### Alcaldes

| Alcalde | Període | Partit |
| Egon Pleidrup Poulsen | 1-1-2007 a 31-12-2009 | Socialdemokratiet |
| Lauge Larsen | 1-1-2010 a 31-12-2013 | Socialdemokratiet |

## Referències

* ↑ (danès) Resultats de les eleccions municipals al municipi de Morsø
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'Hivern de 1924 - 10.000 metres

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1924 celebrats a Chamonix (França) es realitzà una prova de patinatge de velocitat sobre gel en una distància de 10.000 metres que formà part del programa oficial de patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1924. La prova es disputà el dia 27 de gener de 1924 a les instal·lacions de Chamonix.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 16 patinadors de 6 comitès nacionals diferents.
| Estats Units (4) Finlàndia (3) França (3) | Letònia (1) Noruega (4) Polònia (1) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Julius Skutnabb | Clas Thunberg | Roald Larsen |

## Resultats

| Lloc | Patinador | Temps |
| 1 | Julius Skutnabb | 18:04.8 |
| 2 | Clas Thunberg | 18:07.8 |
| 3 | Roald Larsen | 18:12.2 |
| 4 | Fridtjof Paulsen | 18:13.0 |
| 5 | Harald Strøm | 18:18.6 |
| 6 | Sigurd Moen | 18:19.0 |
| 7 | Léonhard Quaglia | 18:25.0 |
| 8 | Valentine Bialas | 18:34.0 |
| 9 | Richard Donovan | 18:57.0 |
| 10 | Asser Wallenius | 19:03.8 |
| 11 | Alberts Rumba | 19:14.0 |
| 12 | Joe Moore | 19:36.2 |
| 13 | Harry Kaskey | 19:45.2 |
| 14 | Leon Jucewicz | 20:40.8 |
| 15 | André Gegout | 21:03.4 |
| – | George de Wilde | NF |

## Referències

* ↑ «Olympedia – 10,000 metres, Men». [Consulta: 30 novembre 2024].
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'Hivern de 1928 - 5.000 metres

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1928 celebrats a Sankt Moritz (Suïssa) es realitzà una prova de patinatge de velocitat sobre gel en una distància de 5.000 metres que formà part del programa oficial de patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1928.
La prova es disputà el dia 13 de febrer de 1928 a les instal·lacions de Sankt Moritz.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 33 patinadors de 14 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (3) Àustria (3) Canadà (2) Estats Units (4) Estònia (2) Finlàndia (4) França (2) | Hongria (1) Letònia (1) Lituània (1) Noruega (4) Països Baixos (2) Regne Unit (3) Suècia (1) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Ivar Ballangrud | Julius Skutnabb | Bernt Evensen |

## Resultats

| Lloc | Patinador | Temps |
| 1 | Ivar Ballangrud | 8:50.5 |
| 2 | Julius Skutnabb | 8:59.1 |
| 3 | Bernt Evensen | 9:01.1 |
| 4 | Irving Jaffee | 9:01.3 |
| 5 | Armand Carlsen | 9:01.5 |
| 6 | Valentine Bialas | 9:06.3 |
| 7 | Michael Staksrud | 9:07.3 |
| 8 | Otto Polacsek | 9:08.9 |
| 9 | Gustaf Andersson | 9:09.7 |
| 10 | Ossi Blomqvist | 9:09.9 |
| 11 | Siem Heiden | 9:10.0 |
| 12 | Clas Thunberg | 9:11.8 |
| 13 | Bertel Backman | 9:14.0 |
| 14 | Eddie Murphy | 9:19.5 |
| 15 | Alberts Rumba | 9:19.7 |
| 16 | Fritz Jungblut | 9:26.7 |
| 17 | John Farrell | 9:29.2 |
| 18 | Léonhard Quaglia | 9:33.3 |
| 19 | Wim Kos | 9:34.2 |
| 20 | Zoltán Eötvös | 9:34.4 |
| 21 | Alexander Mitt | 9:35.2 |
| 22 | Ross Robinson | 9:38.9 |
| 23 | Cyril Horn | 9:45.0 |
| 24 | Christfried Burmeister | 9:46.2 |
| 25 | Kęstutis Bulota | 9:49.8 |
| 26 | Rudolf Riedl | 9:53.5 |
| 27 | Fritz Moser | 9:57.8 |
| 28 | Arthur Vollstedt | 9:58.5 |
| 29 | Willy Logan | 10:10.3 |
| 30 | Charles Thaon | 10:18.8 |
| 31 | Leonard Stewart | 10:40.0 |
| 32 | Frederick Dix | 10:55.6 |
| – | Erhard Mayke | NF |
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1932 - 500 metres femenins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1932 celebrats a la ciutat de Lake Placid (Estats Units d'Amèrica) es realitzà una prova de patinatge de velocitat sobre gel en una distància de 500 metres en categoria femenina. Aquesta prova formà part del programa de patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1932 com a esport de demostració.
La prova es disputà el dia 8 de febrer de 1932 a l'Estadi Olímpic de Lake Placid.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 10 patinadores de 2 comitès nacionals diferents.
* Canadà (5)
* Estats Units (5)

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Jean Wilson | Elizabeth Dubois | Kit Klein |

## Resultats
### Primera ronda
#### Ronda 1

| Posició | Nom | Temps | Qual. |
| 1 | Lela Brooks-Potter | 62.4 | Q |
| 2 | Elsie Muller-McLave | | Q |
| 3 | Helen Bina | | Q |
| 4 | Hattie Donaldson | | |
| 5 | Geraldine Mackie | | |

#### Ronda 2

| Posició | Nom | Temps | Qual. |
| 1 | Jean Wilson | 60.4 | Q |
| 2 | Kit Klein | | Q |
| 3 | Elizabeth Dubois | | Q |
| 4 | Dorothy Franey | | |
| 5 | Florence Hurd | | |

### Final

| Posició | Nom | Temps |
| 1 | Jean Wilson | 58.0 |
| 2 | Elizabeth Dubois | |
| 3 | Kit Klein | |
| 4 | Lela Brooks-Potter | |
| 5 | Elsie Muller-McLave | |
| 6 | Helen Bina | |

## Notes

* ↑ Com a esport de demostració les medalles aconseguides no es tenen en compte en el medaller final.
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1932 - 1.500 metres femenins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1932 celebrats a la ciutat de Lake Placid (Estats Units d'Amèrica) es realitzà una prova de patinatge de velocitat sobre gel en una distància de 1.500 metres en categoria femenina. Aquesta prova formà part del programa de patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1932 com a esport de demostració.
La prova es disputà el dia 10 de febrer de 1932 a l'Estadi Olímpic de Lake Placid.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 10 patinadores de 2 comitès nacionals diferents.
* Canadà (5)
* Estats Units (5)

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Kit Klein | Jean Wilson | Helen Bina |

## Resultats
### Primera ronda
#### Ronda 1

| Posició | Nom | Temps | Qual. |
| 1 | Lela Brooks-Potter | 2:54.0 | Q |
| 2 | Helen Bina | | Q |
| 3 | Geraldine Mackie | | Q |
| 4 | Elsie Muller-McLave | | |
| 5 | Hattie Donaldson | | |

#### Ronda 2

| Posició | Nom | Temps | Qual. |
| 1 | Jean Wilson | 2:54.2 | Q |
| 2 | Kit Klein | | Q |
| 3 | Dorothy Franey | | Q |
| 4 | Elizabeth Dubois | | |
| 5 | Florence Hurd | | |

### Final

| Posició | Nom | Temps |
| 1 | Kit Klein | 3:00.6 |
| 2 | Jean Wilson | |
| 3 | Helen Bina | |
| 4 | Geraldine Mackie | |
| 5 | Dorothy Franey | |
| 6 | Lela Brooks-Potter | |

## Notes

* ↑ Com a esport de demostració les medalles aconseguides no es tenen en compte en el medaller final.
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1948 - 500 metres masculins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 celebrats a la ciutat de Sankt Moritz (Suïssa) es disputà una prova de patinatge de velocitat sobre gel sobre una distància de 500 metres. La competició se celebrà el dia 31 de gener de 1948 a l'Estadi Olímpic de Sankt Moritz.

## Comitès participants

Participaren 42 patinadors de velocitat de 15 comitès nacionals diferents.
| Àustria (2) Bèlgica (1) Canadà (4) Corea del Sud (2) Dinamarca (1) Estats Units (4) Finlàndia (4) Hongria (4) | Itàlia (2) Noruega (4) Països Baixos (4) Regne Unit (4) Suècia (4)  Suïssa (1) Txecoslovàquia (1) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Finn Helgesen | Ken Bartholomew | No es concedí |
| Finn Helgesen | Thomas Byberg | No es concedí |
| Finn Helgesen | Robert Fitzgerald | No es concedí |

## Rècords

Rècords establerts anteriorment als Jocs Olímpics d'hivern de 1948.
| Rècord del món | 41.8 | Hans Engnestangen | Davos (SUI) | 5 de febrer de 1938 |
| Rècord olímpic | 43.4 | Clas Thunberg | St. Moritz (SUI) | 13 de febrer de 1928 |
| Rècord olímpic | 43.4 | Bernt Evensen | St. Moritz (SUI) | 13 de febrer de 1928 |
| Rècord olímpic | 43.4 | Jack Shea | Lake Placid (USA) | 4 de febrer de 1932 |
| Rècord olímpic | 43.4 | Ivar Ballangrud | Garmisch-Partenkirchen (ALE) | 11 de febrer de 1936 |
Cinc patinadors patinaren per sota del rècord olímpic, deixant-lo establert Finn Helgesen en 43.1 segons.

## Resultats

| Posició | Patinador | Temps |
| 1 | Finn Helgesen | 43.1 |
| 2 | Ken Bartholomew | 43.2 |
| 2 | Thomas Byberg | 43.2 |
| 2 | Robert Fitzgerald | 43.2 |
| 5 | Ken Henry | 43.3 |
| 6 | Sverre Farstad | 43.6 |
| 6 | Torodd Hauer | 43.6 |
| 6 | Delbert Lamb | 43.6 |
| 6 | Frank Stack | 43.6 |
| 10 | Mats Bolmstedt | 43.7 |
| 11 | Halle Janemar | 44.0 |
| 11 | Åke Seyffarth | 44.0 |
| 13 | Keijo Lehdikkö | 44.7 |
| 14 | János Kilián | 44.8 |
| 14 | Antero Ojala | 44.8 |
| 16 | Lassi Parkkinen | 45.2 |
| 17 | Gordon Audley | 45.3 |
| 17 | Kalevi Laitinen | 45.3 |
| 19 | Abraham Hardy | 45.5 |
| 20 | Göthe Hedlund | 45.6 |
| 21 | Choi Young-Chin | 45.7 |
| 21 | Kornél Pajor | 45.7 |
| 23 | Aad de Koning | 45.9 |
| 23 | Lee Hiyo-Chang | 45.9 |
| 25 | Johnny Cronshey | 46.0 |
| 26 | Vladimír Kolář | 46.1 |
| 27 | Anton Huiskes | 46.2 |
| 28 | Kees Broekman | 46.3 |
| 29 | Aage Justesen | 46.4 |
| 29 | Jan Langedijk | 46.4 |
| 29 | Bruce Peppin | 46.4 |
| 32 | Dennis Blundell | 46.5 |
| 32 | Enrico Musolino | 46.5 |
| 34 | Ákos Elekfy | 46.8 |
| 35 | Henry Howes | 46.9 |
| 36 | Giorgio Cattaneo | 47.2 |
| 37 | Iván Ruttkay | 47.4 |
| 37 | Gustav Slanec | 47.4 |
| 39 | Rudolf Kleiner | 47.8 |
| 40 | Pierre Huylebroeck | 48.3 |
| 41 | Ferdinand Preindl | 48.7 |
| – | Craig Mackay | NF |

## Referències

* ↑ «Olympedia – 500 metres, Men». [Consulta: 2 desembre 2024].
* ↑ El rècord va ser esatablert en altura (més de 1.000 metres sobre el nivell del mar) i sobre gel natural.
* ↑ Rècord establert en el format en el qual tots els competidors competien en el mateix moment.
# Serra del Reconco

La serra del Reconco és una alineació muntanyenca entre les poblacions de Biar (l'Alt Vinalopó) i Onil (l'Alcoià), al País Valencià. Es tracta del sector més oriental de la serra d'Onil i que pren el nom del seu cim més destacat: el pic del Reconco, amb 1.205 metres d'alçada.
La serra s'insereix en el sector prebètic valencià, pren una direcció de sud-oest a nord-est i en aquest sentit s'eleva en les proximitats del nucli de Biar, en l'entorn del Santuari de la Mare de Déu de Gràcia. A l'altra banda del coll de Biar es troba la serra del Flare. El barranc del Pinar de Camús i la seua vall serveix de límit de la serra pel flanc nord, separant-la de la serra de la serra de la Fontanella. Al nord-est és el barranc dels Planets qui fa de límit d'aquest sector.
Al bell mig està el pic del Reconco, però altres altures destacades, sempre per sobre dels 1.000 m d'alçada, són el Cabeço de la Cilla (1.187 m) o la Penya Buitrera (1.169 m). El Reconco forma part del conjunt o massís de la serra d'Onil, com la veïna serra de la Fontanella o la serra de Biscoi, contraforts de la serra Mariola. I esdevé l'element de separació de la vall de Biar al nord i la foia de Castalla al sud.
La serra del Reconco comparteix característiques biogeogràfiques amb el conjunt de Mariola, que li confereixen un alt valor ecològic i li han valgut la declaració d'una microreserva de flora i la inclusió en el LIC del Maigmó i les serres de la Foia de Castalla, de la xarxa Natura 2000 de la Unió Europea.

## Referències

* ↑ «S.OROGRAFICO 10», 10-04-2010. [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «Fitxa tècnica de la microreserva». Conselleria de Medi Ambient.
* ↑ «ORDRE de 4 de maig de 1999». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 28-05-1999.