OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan Álvarez Mendizábal

Juan Álvarez Mendizábal (Cadis, 1790 – Madrid, 1853) fou un polític, comerciant i financer espanyol. Després de donar suport a la revolta de Riego el 1820 va emigrar a Anglaterra el 1823 per les seves idees liberals.
El 1835 va tornar de Londres i va ser nomenat ministre d'Hisenda (fins al 1837; del 1835 al 1836 també es va fer càrrec de la Presidència del Govern espanyol durant alguns mesos.
Entre les reformes que va dur a terme per solucionar la delicada situació financera d'Espanya destaca la desamortització eclesiàstica (supressió dels ordes religiosos i confiscació dels seus béns per l'Estat), coneguda com a desamortització de Mendizábal realitzada mitjançant els decrets desamortitzadors del 19 de febrer i 8 de març de 1836. Aquesta desamortització va aconseguir passar les propietats improductives en poder de l'església i dels ordes religiosos, no a mans del poble, com era la intenció de Mendizábal, sinó a les mans de l'oligarquia terratinent, amb la qual cosa es va evitar la formació d'una classe mitjana o burgesia que realment enriquís el país i no seguís ocupant latifundis improductius. El procediment seguit per tal d'evitar que les propietats passessin als burgesos va ser subhastant les propietats en grans blocs que els petits propietaris no podien costejar.
Una altra reforma important va ser la redempció de quintes, amb la qual donava oportunitat als burgesos a pagar una determinada quantitat de diners si no volien que els seus fills anessin al servei militar.

## Anecdotari

Va ser maçó i un membre destacat de la Lògia de Cadis. Hi ha teories diverses sobre per què va canviar el seu cognom matern pel de Mendizábal. Uns diuen que va ser per ocultar l'origen jueu de la seva família materna, però d'altres autors atribueixen a la major llicència i pes comercial d'un cognom basc a l'època. En qualsevol cas, Juan Álvarez Mendizábal, igual que els seus pares i avis, era cristià i catòlic batejat, tot i la utilització en la seva contra del seu suposat origen jueu, especialment durant el règim franquista en el qual es va suprimir el seu nom d'un carrer de Madrid i fou retirada la seva estàtua d'una cèntrica plaça de la capital, de la qual va arribar a ser alcalde.

## Referències

* ↑ Palomero Caro, Rafael; Pérez Rodríguez, Josep Maria. Història contemporània de Catalunya i d'Espanya. Castellnou Edicions, 2006, p. 27. ISBN 84-9804-211-9.

## Bibliografia

* VV. AA.: Diccionario Biográfico del Trienio Liberal. Madrid: Ediciones El Museo Universal, 1991.
* Caro Baroja, Julio. Historia del anticlericalismo español. Madrid: Caro Raggio, 1980. ISBN 978-84-7035-188-4.
* Gil Novales, Alberto. Diccionario biográfico del trienio liberal. Madrid: Ediciones El Museo Universal, 1991. ISBN 84-86207-37-1. OCLC 28153363.
* Pan-Montojo, Juan. «Juan Álvarez y Mendizábal (1790-1853). El burgués revolucionario». A: Liberales, agitadores y conspiradores. Biografías heterodoxas del siglo XIX. Madrid: Espasa Calpe, 2000. ISBN 84-239-6048-X. OCLC 45619844.

## Enllaços externs

* Biografia d'Álvarez Mendizábal. (castellà)
# Jàbir ibn Àflah

Abu-Muhàmmad Jàbir inb Àflah al-Ixbilí (àrab: أبو محمد جابر بن أفلح الإشبيلي, Abū Muḥammad Jābir ibn Aflaḥ al-Ixbilí), més conegut senzillament com Jàbir ibn Àflah (Sevilla, c. 1100-c. 1160), va ser un astrònom i matemàtic de Sevilla, del segle xii. La seva obra, Islah al-Majistí (‘Correcció de l'Almagest’) va influenciar els astrònoms islàmics, hebreus i cristians. Va ser conegut a l'occident llatí com Geber o Giber.
La seva obra és un comentari i un re-càlcul de l'Almagest de Ptolemeu i representa la primera crítica d'aquest tractat procedent de l'Occident Islàmic. Critica particularment la seva base matemàtica. Per exemple, substitueix sistemàticament totes les utilitzacions del Teorema de Menelau per altres teoremes basats en la trigonometria esfèrica, en un esforç per millorar la precisió matemàtica de l'obra. Aquests teoremes havien estat demostrats per matemàtics andalusins com al-Buzajaní o al-Jayyaní en el segle xi. Això no obstant, Jàbir no els menciona en la seva obra.
Va inventar un instrument astronòmic anomenat torquetum, un aparell mecànic per a convertir coordenades equatorials, eclipticals i horitzontals entre si.
L'obra va ser traduïda al llatí per Gerard de Cremona, que va llatinitzar el seu nom com Geber, i va tenir força influència entre els matemàtics i astrònoms medievals europeus.

## Referències

* ↑ Samsó, 2001, p. 208 i ss.
* ↑ Van Brummelen, 2010, p. 65.
* ↑ Calvo, 2007, p. 580.
* ↑ Dekker i Lippincott, 1999, p. 117-122.
* ↑ Lorch, 1976, p. 11–34.
* ↑ Dekker i Lippincott, 1999, p. 118.

## Bibliografia

* Calvo, Emilia. «Jābir ibn Aflaḥ: Abū Muḥammad Jābir ibn Aflaḥ». A: Thomas Hockey (ed.). The Biographical Encyclopedia of Astronomers (en anglès). Springer, 2007, p. 580-581. ISBN 978-0-3873-0400-7.
* Dekker, Elly; Lippincott, Kristen «The Scientific Instruments in Holbein's Ambassadors: A Re-Examination» (en anglès). Journal of the Warburg and Courtauld Institutes, Vol. 62, 1999, pàg. 93-125. DOI: 10.2307/751384. ISSN: 0075-4390.
* Hugonnard-Roche, H. «La théorie astronomique selon Jābir ibn Aflaḥ». A: Swarup (ed.). History of Oriental Astronomy: Proceedings of an International Astronomical Union Colloquium (en francès), 1987, p. 207-208. ISBN 9780521346597.
* Lorch, R.P. «The Astronomical Instruments of Jābir ibn Aflah and the Torquetum» (en anglès). Centaurus, Vol. 20, 1, 1976, pàg. 11-35. DOI: 10.1111/j.1600-0498.1976.tb00214.x. ISSN: 1600-0498.
* Samsó, Julio «Ibn al-Haytham and Jābir b. Aflaḥ’s criticism of Ptolemy’s determination of the parameters of Mercury» (en anglès). Suhayl, Vol. 2, 2001, pàg. 199–225. ISSN: 1576-9372.
* Van Brummelen, Glen. «History of Trigonometry to 1550». A: Vagn Lundsgaard Hansen, Jeremy Gray (eds.). History of Mathematics (en anglès), 2010, p. 39-73. ISBN 978-1-84826-671-1.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Jàbir ibn Àflah» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Lorch, R.P. «Jābir Ibn Aflah Al-Ishbīlī, Abū Muḥammad» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 31 agost 2013].
# Killem

Killem (en neerlandès Killem) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 968 habitants. Limita amb Hondschoote, Oost-Cappel, Rexpoëde i Warhem.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 737 | 823 | 820 | 849 | 976 | 989 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Pierre Honoré | |
# La Bernerie-en-Retz

La Bernerie-en-Retz (en bretó Kerverner-Raez, en gal·ló La Bernèri-en-Rais) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 2.499 habitants. Limita amb els municipis de Pornic i Les Moutiers-en-Retz.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1866 | 1921 | 1936 | 1954 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1020 | 1348 | 1607 | 1739 | 1593 | 1683 | 1735 | 1799 | 1828 | 2139 | 2499 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Thierry Dupoué | |
# La Chapelle-Saint-Sauveur (Loira Atlàntic)

La Chapelle-Saint-Sauveur (en bretó Chapel-ar-Salver) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament va formar part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 727 habitants. Limita amb Belligné, Varades, Montrelais i Le Fresne-sur-Loire a Loira Atlàntic i Saint-Sigismond a Maine i Loira.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 644 | 664 | 617 | 596 | 618 | 627 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Claude Bricaud | PS |
# La Planche

La Planche (en bretó Ar Plank, en gal·ló La Plaunch) és un municipi francès, situat a la regió de Loira Atlàntic, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 2.269 habitants. Limita amb els municipis d'Aigrefeuille-sur-Maine, Montbert, Remouillé i Vieillevigne (Loira Atlàntic) i Saint-Philbert-de-Bouaine (Vendée)

## Demografia

Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1.898 | 1.878 | 1.887 | 1.817 | 1.840 | 1.891 | 1.888 | 1.858 | 1.851 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1.748 | 1.750 | 1.646 | 1.439 | 1.430 | 1.394 | 1.400 | 1.403 | 1.513 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1.513 | 1.471 | 1.532 | 1.883 | 2.052 | 2.075 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Henri Babonneau | |
| 2008- | Jean-Paul Richard | |
# Lavau-sur-Loire

Lavau-sur-Loire (en bretó Gwal-Liger) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament va formar part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 733 habitants. Limita amb La Chapelle-Launay, Savenay, Bouée i Frossay.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 400 | 461 | 442 | 555 | 637 | 614 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1971-1995 | Jean Ardeois |
| 1995-2001 | Marie-Christine Veillet |
| 2001-2008 | Henri Mauxion |
| 2008- | Christian Biguet |

## Galeria d'imatges

* Els aiguamolls de l'estuari de la Loira
* L'església Saint-Martin
* L'alcaldia
# Le Pallet

Le Pallet (en bretó Ar Palez) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 2.650 habitants. Limita amb els municipis de La Chapelle-Heulin, Vallet, Mouzillon, Gorges, Monnières, Maisdon-sur-Sèvre i Haute-Goulaine.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.371 | 1.442 | 1.507 | 1.857 | 2.070 | 2.394 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1965-1977 | Gabriel Emeriau | Divers droite |
| 1977-1989 | Anne Roucou | Divers droite |
| 1989-2008 | Jean-Claude Douet | UDF-MoDem |
| 2008- | Pierre-André Perrouin | PS |
# Les Sorinières

Les Sorinières (en bretó Kersoren, en gal·ló Lès Soreinèrr) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 7.251 habitants. Limita amb els municipis de Rezé, Vertou, Le Bignon i Pont-Saint-Martin (Loira Atlàntic).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.821 | 2.194 | 3.149 | 4.299 | 5.179 | 6.239 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Christian Couturier | PS |
# Li Ye

Li Ye (xinès: 敬齋) (Zhongdu, 1192 - Muntanyes de Fenglong, 1279), també transliterat Li Yeh, va ser un matemàtic xinès del segle XII dC.

## Vida i obra

El seu nom de naixement era 李治, Li Zhi, però se'l va canviar pel de 李冶, Li Ye (eliminant un accent) per evitar la confusió amb l'emperador xinès del mateix nom. Era fill d'un secretari de l'emperador i el 1230 va passar l'examen per ingressar al servei civil, però hi va durar poc perquè el 1232, amb l'invasió mongol i el canvi de dinastia, va perdre el lloc de treball i es va haver de refugiar al nord, a la muntanya de Fenglong. El 1271, quan Khublai Khan va arribar al tron imperial, li van oferir un càrrec oficial, però el va rebutjar dos cops. Va morir el 1279 a la muntanya de Fenglong, on se suposa que havia viscut molt humilment fent de mestre.
Li Ye és recordat per haver escrit, entre altres obres, dos tractats matemàtics: el 測圓海鏡, Ceyuan Haijing, Mirall marítim circular (1248) i el 益古演段, Yigu Yanduan, Desenvolupament de peces per augmentar la saviesa (1259); també va escriure altres obres literàries (no científiques), però només se'n conserva una, perquè ell mateix va ordenar que es cremessin tots els seus escrits en morir, seguint una tradició taoista.
En aquests llibres matemàtics es mostra detalladament per primera vegada el mètode anomenat tian yuan shu (recurs celestial) per a resoldre equacions. En el segon, el Yigu Yanduan, compost per seixanta quatre problemes sobre àrees de quadrats, rectangles i cercles, fa un compendi dels tres antics procediments per resoldre equacions quadràtiques.
El primer, compost per cent setanta problemes, conté l'evidència més antiga de l'àlgebra polinomial a la Xina.

## Referències

* ↑ Liu, 2021, p. 45.
* ↑ Pollet, 2020, p. 5.
* ↑ Liu, 2021, p. 46-49.
* ↑ Ho, 2000, p. 89.
* ↑ Pollet i Ying, 2017, p. 138.
* ↑ Pollet, 2020, p. 6.
* ↑ Pollet, 2020, p. 7-8.
* ↑ Pollet, 2020, p. ix.

## Bibliografia

* Ho, Peng Yoke. Li, Qi and Shu: An Introduction to Science and Civilization in China (en anglès). Dover Publications, 2000. ISBN 0-486-41445-0.
* Liu, Pengfei «The Traditional Academy of Mathematics at the Fenglong Mountain of China» (en anglès). The Mathematical Intelligencer, Vol. 43, Num. 3, 2021, pàg. 45-49. DOI: 10.1007/s00283-021-10080-y. ISSN: 0343-6993.
* Pollet, Charlotte-V. The Empty and the Full: Li Ye and the Way of Mathematics (en anglès). World Scientific, 2020. ISBN 978-981-120-947-5.
* Pollet, Charlotte; Ying, Jia-Ming «One Quadratic Equation, Different Understandings: the 13th Century Interpretations by Li Ye and Later Commentaries in the 18th and 19th Centuries» (en anglès). Journal for History of Mathematics, Vol. 30, Num. 3, 2017, pàg. 137-162. DOI: 10.14477/jhm.2017.30.3.137. ISSN: 0970-0307.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Li Ye» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Ho, Peng-Yoke. «Li Chih, also called Li Yeh» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 27 abril 2024].
# Éric le Chanony

Éric le Chanony (Amiens, 28 de febrer de 1968) és un pilot de bob francès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1990 i 2000.
El 1994 va prendre part als Jocs Olímpics d'Hivern de Lillehammer, on fou setzè en la prova del bobs a quatre del programa de bobsleigh. Quatre anys més tard, als Jocs de Nagano, va disputar dues proves del programa de bobsleigh. Formant equip amb Bruno Mingeon, Emmanuel Hostache i Max Robert guanyà la medalla de bronze en la prova de bobs a quatre, mentre en la de bobs a dos fou tretzè. El 2002, a Salt Lake City, disputà els tercers i darrers Jocs, on fou cinquè en la prova de bobs a quatre.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat del món de bob de bronze el 1995 i d'or el 1999. Al Campionat d'Europa de bob guanyà una medalla de plata el 2002.
Des del 2009 és el director tècnic adjunt de la Federació Francesa d'Esports de Gel.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Eric Le Chanony». [Consulta: 12 gener 2023].
# Hyperboreus Labyrinthus

Hyperboreus Labyrinthus és una formació geològica de tipus labyrinthus a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 81.18 ° latitud N i 302.41 ° longitud E, que fa 111.97 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1988 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Hyperboreus Labyrinthus". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Juan de Dios Sotelo Machín

Juan de Dios Sotelo Machín (Ferrol, 9 de juliol de 1793 - Madrid, 15 de maig de 1860) va ser un almirall de l'Armada Espanyola, ministre de Marina i Ultramar durant el regnat d'Isabel II d'Espanya.

## Biografia

El 1806 ingressà com a Guardiamarina a Ferrol. Durant la Guerra del francès va prendre part en diverses accions navals al Mediterrani, i en 1810 fou ascendit a alferes de fragata. En 1813 va ser destinat a Amèrica, d'on va tornar el gener de 1814. Al juny d'aquest mateix any va iniciar una volta al món a bord de la corbeta Descubierta.
En 1815 fou ascendit a alferes de navili, i a bord de la corbeta Diamante participà en el desembarcament de Morillo a l'illa Margarita. Fou ascendit aleshores a tinent de fragata. Al juny de 1818 va ser destinat a Cadis procedent d'Amèrica. En 1822 fou nomenat Secretari de la Capitania General i el 1826 ascendit a tinent de navili. En 1833 fou ascendit a capità de fragata i en 1835 fou nomenat oficial de la Secretaria d'Estat i Despatx de Marina.
En 1840 va ser ascendit a brigadier i va ser ministre del despatx de Marina i d'Ultramar en la regència d'Espatero uns mesos amb la presidència del Consell de Ministres d'Evaristo Pérez de Castro. Uns mesos més tard fou arrestat a Alacant per oposar-se a la regència. En 1844 fou elegit diputat per Cadis. Seria novament ministre en 1847 ja en ple regnat d'Isabel II. Va ser també capità general de Ferrol (1848), Cadis (1854) i Cartagena (1858), ascendit a tinent general (1859), president de la junta del Almirallat i senador vitalici en 1847.

## Referències

* ↑ Biografia a todoavante.es
* ↑ Juan de Dios Sotelo Machín a mcnbiografias
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Biografia a xtec.es
* ↑ Fitxa del Senat
# Julio Salvador y Díaz-Benjumea

Julio Salvador y Díaz-Benjumea (Cadis, 22 de maig de 1910 - 22 de juny de 1987) va ser un militar i polític espanyol.

## Biografia

Va néixer a Cadis el 22 de maig de 1910. Durant la seva joventut va ingressar en l'Acadèmia d'Infanteria de Toledo, on va obtenir el grau de tinent en 1928. En produir-se el cop d'estat de 1936, que després donaria pas a la Guerra Civil es va unir al bàndol revoltat. Va ser un dels primers integrants de la Patrulla Blava i un dels pocs asos espanyols reconeguts, amb 24 enderrocaments confirmats durant el conflicte espanyol.
En 1938 va ser fet presoner per les tropes republicanes, i fou alliberat al final de la Campanya de Catalunya. Pels seus mèrits de guerra va ser condecorat amb la Medalla Militar Individual. Després de la guerra civil serà nomenat cap de l'Escola de Caça i en 1942 combatrà en la Segona Guerra Mundial en la Luftwaffe allistant-se en l'Esquadrilla Blava, unitat aèria de voluntaris espanyols, com a comandant de la 2a Esquadrilla.
Ja en 1969 va ser nomenat Ministre de l'Aire càrrec que va exercir fins a 1974. Va morir el 22 de juny de 1987 amb el grau de Tinent General.

## Vegeu també

* Asos de la Guerra Civil Espanyola

## Referències

* ↑ Governs d'Espanya 1931-2008
* ↑ La Patrulla azul
* ↑ Biografia a l'Arxiu Linz de la Transició espanyola
* ↑ BIografia Arxivat 2017-10-11 a Wayback Machine. al web del Ministeri de Defensa
# Kolmanskop

Kolmanskop (en Afrikaans: Kolmannskuppe) és una petita ciutat fantasma minera abandonada a principis del segle xx, a pocs quilòmetres de la ciutat costanera de Lüderitz, a Namíbia.

## Història

Kolmanskop era un poblat colonial. Va ser construït el 1908 per donar aixopluc als cercadors de diamants que treballaven en aquesta desèrtica regió del Namib, a uns deu quilòmetres de la costa. En aquells moments, els diamants es trobaven amb facilitat a la rodalia, i era fàcil fer-hi fortuna, de manera que en dos anys es va construir una ciutat completa, amb casino, escola, hospital, sala de ball i veritables mansions d'estil centreeuropeu. Namíbia era en aquells moments la colònia d'Àfrica Sud-occidental Alemanya, i malgrat estar envoltats per les sorres del desert, els ocupants de la ciutat volien sentir-se com si es trobessin a Baviera (vegeu: Alemanys de Namíbia), tot i que les teulades inclinades no suportarien mai els llargs dies de pluja.
Kolmanskop va ser la primera localitat africana a disposar d'un aparell de raigs X, importat específicament per vigilar que els miners no ingerissin diamants per a la posterior extracció il·lícita de la mina.
Durant la Primera Guerra Mundial es van extreure uns 1.000 kg de diamants, però immediatament després de la guerra, aquesta quantitat va descendir notablement, i es van trobar diamants molt més grans i en abundància a dos-cents quilòmetres, a la localitat d'Oranjemund, a la rodalia del riu Orange, a l'actual frontera amb Sud-àfrica. La ciutat va ser abandonada i va esdevenir una ciutat fantasma, envaïda per les sorres del desert.
Actualment s'ha iniciat la seva rehabilitació parcial per aconseguir atraure turistes, però encara queden casa enterrades sota la sorra.

## Referències

* ↑ Rubio, David. «Kolmanskop, el pueblo fantasma enterrado en la arena» (en castellà), 01-10-2019. [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ «Kolmanskop, la ciudad minera africana abandonada y sepultada por el desierto» (en castellà). Huffingtonpost. [Consulta: 3 maig 2015].
# Kristina Cruises

Kristina Cruises (abans Rannikkolinjat) és una companyia naviliera finesa de magnitud familiar amb més de 50 anys d'experiència en la indústria dels creuers. La companya es va fundar el 1985 registrada a Kotka. Actualment el seu únic vaixell navega entre més de 70 ports. Les destinacions d'estiu tradicionalment inclouen alguns ports del mar Bàltic, els fiords noruecs i altres ciutats del nord d'Europa. A la tardor naveguen pel mar Mediterrani, on fan creuers d'una setmana entre moltes diferents destinacions. Durant l'hivern naveguen cap a les Canàries i la costa est de l'Àfrica. Durant el 2012 tenen previst arribar al Carib.
Havien tingut dos altres vaixells. El Kristina Regina (1960) feia els creuers més llargs fins al Mediterrani i altres destinacions càlides. L'altre vaixell, Kristina Brahe (1943), un antic vaixell de guerra britànic de construcció americana, feia curts creuers als llacs i les costes de Finlàndia. Aquests dos vaixells, que ja tenien una edat, es van haver d'abandonar perquè ja no complien les noves regulacions de seguretat, i es van vendre a altres propietaris.
L'actual vaixell MS Kristina Katarina, que va ser construït originalment el 1982 a Szczecin (Polònia) amb el nom de M/S Konstantin Simonov, té capacitat per navegar mars amb gel flotant a la deriva. L'agost de 2011 va ser a Barcelona. Té una eslora de 138 m i una capacitat d'uns 400 passatgers. Els serveis i les comunicacions a bord són en finès, encara que la major part dels membres de la tripulació són capaços d'entendre's també en anglès.
El 2013 l'empresa s'enfrontà a dificultats financeres que l'obligaren a posar fi fins i tot el creuer d'hivern Katarina (construït en 1982), cancel·lant la temporada i venent el vaixell a FleetProOcean. El 2014 es cancel·laren tots els plans de l'empresa, que es va concentrar a la venda de creuers en qualitat d'operador turístic

## Referències

* ↑ Kristina Cruises Arxivat 2016-10-09 a Wayback Machine. a cruise-international.com
* ↑ Kristina Cruises a castlesoftheseas
* ↑ Kristina Cruises hakee yrityssaneeraukseen – peruuttaa lähes kaikki risteilyt Taloussanomat, 27.11.2013

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Kristina Cruises (finès) (anglès)
* Kristina Cruises a facebook
# La Canau

La Canau (en francès Lacanau) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.845 | 1.846 | 2.038 | 1.961 | 2.405 | 3.142 | 4.243 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2014 | Jean-Michel David | | 2014- | Laurent Peyrondet |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
| Etapa precedent Carcan | Camí de Sant Jaume Via de Solac | Etapa següent Lo Pòrge |