OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mikael Blomkvist

Carl Mikael Blomkvist és un dels protagonistes de la trilogia Millennium de Stieg Larsson, amb qui comparteix alguns paral·lelismes biogràfics. Mikael Blomkvist és cofundador i redactor en cap de la revista Millennium. En aquestes novel·les el Mikael Blomkvist és coprotagonista junt a la jove investigadora Lisbeth Salander.
Mikael Blomkvist, al contrari que la Lisbeth Salander, té la imatge i l'actitud, sense poder-ho evitar, del primer de la classe. És un periodista expert en economia i compromès socialment, que pensa que la seva feina és fer pública la corrupció i els interessos econòmics dels ciutadans respecte a les inversions públiques per part dels polítics. D'una família més aviat humil, a la universitat va conèixer l'Erika Berger, una noia de bona família amb qui va fundar la revista Millennium, segons els ideals d'ambdós. Des de llavors manté amb l'Erika una relació de parella atípica, no volen casar-se ni viure junts, ambdós s'han casat amb terceres persones sense deixar de veure's i sense amagar-se. Tant el marit actual de l'Erika com els treballadors de Millennium saben i accepten que estan embolicats. El Mikael manté relacions amoroses amb algunes altres dones, al llarg de la trilogia, sense trencar la seva amb l'Erika.
Alguns el consideren d'esquerres, però ell considera que la lluita contra la corrupció és interessant tant per la dreta com per l'esquerra. A la seva joventut, un dia va tenir la sort de publicar a tots els diaris una foto d'una persona que, per casualitat, estava al costat de la seva casa de vacances, en un lloc perdut. Alguns van anomenar-li Kalle, de Carl (el seu primer nom, que no usa mai), com el nen detectiu protagonista d'una sèrie d'Astrid Lindgren. Des d'aleshores, els seus detractors li diuen Kalle Blomkvist. És soci propietari de Millennium, una revista amb una desena de treballadors, juntament amb l'Erika Berger i el fotògraf i dissenyador gràfic Christer Malm. A la primera novel·la un empresari l'acusa de difamació i Mikael ha d'anar a la presó, també rep pressions i amenaces perquè no publiqui certes coses.

## Mikael Blomkvist al cinema

Les tres novel·les protagonitzades pel periodista Mikael Blomkvist han estat portades al cinema l'any 2009. A les pel·lícules, el personatge de Mikael Blomkvist ha estat interpretat per Michael Nyqvist.

## Referències

* ↑ «Stieg Larsson & Astrid Lindgren (1)». Arxivat de l'original el 2014-02-17. [Consulta: 5 gener 2022].

## Bibliografia

* Larsson, Stieg: Els homes que no estimaven les dones. Barcelona: Columna, 2008. ISBN 978-84-664-0924-7.
* Larsson, Stieg: La noia que somiava un llumí i un bidó de gasolina. Barcelona: Columna, 2008. ISBN 978-84-664-1004-5.
* Larsson, Stieg: La reina al palau dels corrents d'aire. Barcelona: Columna, 2009. ISBN 978-84-664-1074-8.
# Francesc Hilari Pané i Sans

Francesc Hilari Pané i Sans (les Borges Blanques, Garrigues, 1955) és un poeta i polític català. Llicenciat en filologia catalana. Ha treballat com a professor d'ensenyament secundari a Lleida. És catedràtic d'institut de llengua i literatura catalana en excedència.

## Trajectòria literària

Als anys vuitanta va ser cofundador i coeditor de la revista Nònius, de formació professional, coeditor de la revista L'Estrof i cofundador del grup poètic La Gralla i la Dalla. És autor de diverses obres de poesia i de prosa: Els llavis de Pandora, Una fosca lluna d'abril (premi Ciutat De Mollerussa), L'ombra dels minarets, Aromes de luxúria, Tendres van ser els dies, Hores d'olivera (premi Miquel Martí i Pol de poesia) i Dames d'escorça.

## Activitat sindical i política

Va ser secretari general del Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC) a les Terres de Lleida (1982-2003) i president d'Iniciativa per Catalunya-Verds (ICV) a les Terres de Lleida (1985-2001). És membre de la Direcció Nacional d'ICV. Ha estat delegat sindical per Comissions Obreres i membre de la direcció del Sindicat d'Ensenyament de Comissions Obreres (1989-1992).
Conseller a la Paeria de Lleida des del 1995, ha estat conseller delegat d'Educació i president de l'Institut Municipal d'Educació (IME) i del Consell Escolar Municipal, conseller coordinador del Servei de Publicacions de la Paeria, paer tercer, paer quart, president de l'àrea de Participació, Educació i Sostenibilitat, i conseller delegat de Participació Ciutadana i Promoció de la Dona. També fou elegit diputat per ICV a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2006 per la circumscripció electoral de Lleida, essent membre de les Comissions d'Agricultura, Ramaderia i Pesca, Política Cultural, Peticions, d'Acció Exterior i de la Unió Europea i de l'Intergrup de Suport a la Bicicleta.

## Obres

* Els llavis de Pandora
* Una fosca lluna d'abril
* L'ombra dels minarets
* Aromes de luxúria
* Tendres van ser els dies
* Hores d'olivera (premi Miquel Martí i Pol de poesia)
* Dames d'escorça
* El vol de les papallones
* Emocions contra la mandra
* Centre històric
* Cristall de roca

## Enllaços externs

* Francesc Pané al web del Parlament de Catalunya
* «Francesc Hilari Pané i Sans». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Diputats del Parlament de Catalunya en la VIII Legislatura p. 123
# Xanthe

Xanthe és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 9.88 ° latitud N i 310 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a groguenc, paraula grega que indica el groc que es torna cap al vermell.

## Referències

* ↑ "Xanthe". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Casa de la Misericòrdia (València)

La Casa de la Misericòrdia, també coneguda simplement com La Misericòrdia, és un edifici localitzat en el carrer homònim del barri de La Fontsanta, a la ciutat de València i que actualment és un centre d'educació secundària, batxillerat i formació professional propietat de la Conselleria d'Educació de la Generalitat Valenciana. Al mateix temps, l'edifici alberga les instal·lacions a la ciutat de la Universitat Nacional d'Educació a Distància (UNED).

## Història

La primigènia Casa Hospici de Nostra Senyora de la Misericòrdia o Casa de la Misericòrdia fou creada per la Generalitat Valenciana de l'època foral i l'arquebisbat de València el 7 d'octubre de 1670. Es trobava situada a l'antiga moreria de València. A l'època contemporània, la propietat de la institució va passar a ser de la Diputació de València. El 1949 va ser enderrocada la casa original degut al perill estructural i l'institució fou ubicada de manera provisional a l'antic seminari del carrer Trinitaris a l'espera de la construcció d'un nou edifici.
L'actual Casa de la Misericòrdia es va començar a construir el 1948 per l'arquitecte de la Diputació Luis Albert Ballesteros. El 27 de maig de 1952 es traslladà la institució i el 10 d'octubre del mateix any s'efectuà la inauguració oficial amb la presència de Carmen Polo, esposa del cap d'estat, el general Franco. La institució benèfica va estar governada per la congregació de les filles de la Sagrada Família fins a l'any 1981, quan la Generalitat Valenciana va decidir que el model d'orfelinat de l'institució ja no era sostenible en l'actualitat.
En l'actualitat i des que ja no és un orfelinat religiós depenent de la Diputació, la Casa de la Misericòrdia alberga l'IES la Misericòrdia, així com la seu a València de la UNED. Un grup de professors del centre va crear una escape room basada en les històries no confirmades de morts i maltractament al centre durant la post-guerra espanyola.

## Referències

* ↑ https://www.estudiosadistancia.es/valencia-francisco-tomas-y-valiente/
* 1 2 http://archivo.dival.es/es/actividad/la-antigua-casa-hospicio-de-nuestra-sra-de-la-misericordia
* ↑ https://valenciablancoynegro.blogspot.com/2014/01/la-casa-de-la-misericordia.html
* ↑ http://valenpedia.lasprovincias.es/historia-valencia/1949/derribada_la_antigua_casa_de_la_misericordia
* ↑ https://valenciaplaza.com/el-oscuro-pasado-del-orfanato-de-la-misericordia-de-valencia-se-convierte-en-una-escape-room
# Portada/efemèride gener 18

Kevin Costner
« 17 de gener · 18 de gener · 19 de gener »
# Charybdis Scopulus

Charybdis Scopulus és una formació geològica de tipus scopulus a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -19.91 latitud N i 21.55 ° longitud E, que fa 551.26 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1985 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Charybdis Scopulus". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Punta de la Galera (Torredembarra)

La Punta de la Galera és un cap al litoral del municipi de Torredembarra, a la comarca catalana del Tarragonès. En aquest lloc està situal el far de Torredembarra.
# Real Cinema

El Real Cinema o Cine de la Ópera va ser una sala de cinema situada a la plaça d'Isabel II (Madrid). Va obrir les portes a Madrid el 15 de maig de 1920i fou inaugurat per Alfons XIII projectant-se la pel·lícula Francia Pintoresca, El cuarto número 23, La hija del Plata i les Vacaciones de Solly. Amb una capacitat per a 1000 butaques, 54 llotges es va convertir en un dels majors cinemes en tot Espanya.

## Història

Obra de l'arquitecte Teodoro Anasagasti va tenir un cost de més de dos milions de pessetes i va ser finançat per l'empresa Segarra. En 1923 va ser remodelat en la part de la terrassa, per a instal·lar un cinema d'estiu a l'aire lliure amb capacitat per a 800 localitats. Després de l'arribada de la II República canvia el seu nom al de Cinema d'Òpera. Al començament de la Guerra Civil una bomba incendiària ocasió danys en l'estructura de l'edifici. El cinema va ser de nou obert en 1943.
El pas dels anys va fer que l'edifici es demolís i fos reconstruït entre els anys 1964 i 1965. En 1967 va inaugurar la sala de cinerama. Anys més tard es tornaria a remodelar per a allotjar 1.400 butaques. L'any 1992, la companyia propietària de l'edifici, Real Cinema Actividades Cinematográficas, encarrega a l'arquitecte Gilbert López-Atalaya una nova remodelació per a allotjar multicines. En total es van construir quatre sales amb la major amb 400 butaques i les altres tres sumant 670 localitats. Actualment només funciona com a sala de teatre. El Teatro Real Cinema es troba en la Plaça d'Isabel II.

## Referències

* ↑ Carlos Serrano, Serge Salaün, (2006), Los Felices Años Veinte: España, Crisis y Modernidad, Madrid, Página 148
# Serrà (cognom)

Serrà (en llatí Serranus) va ser un cognomen romà.
Originàriament era un agnomen de Gai Atili Règul Serrà (cònsol l'any 257 aC) però després es va convertir en un cognom distintiu d'una branca de la gens Atília.
L'origen del nom és incert i els autors antics el fan derivar de serere (plantar, sembrar), i li haurien donat a Règul perquè va rebre notícies del seu nomenament com a cònsol mentre estava sembrant. Però el més probable és que el nom derivi de Saranus (tal com apareix escrit a les monedes que s'han conservat) i, per tant, el seu origen seria la ciutat de Saranum a l'Úmbria.

## Referències

* ↑ «Companion: Commentary: Silius, Punica6». Arxivat de l'original el 2010-06-15. [Consulta: 6 abril 2019].
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 788.
# El somni català

El somni català és una pel·lícula de drama històric de 2015, escrita i dirigida per Josep Maria Forn i Costa i produïda per Sandra Forn. L'obra narra els darrers 110 anys de la història de Catalunya i els seus anhels de llibertat nacional.
La pel·lícula es va estrenar el 18 de setembre de 2015 en el circuit de cinemes comercials. Concretament, es va projectar a les sales barcelonines del cinema Méliès, el cinema Girona i el Yelmo Icària, l'ACEC Sabadell Imperial, l'ACEC Olot, l'ACEC Manresa, l'ACEC Reus, el Circusa de Montblanc, el Circusa de Bellpuig, el Sucrecines de Vic, els Cinemes Rambla de l'Art de Cambrils, els Funatic de Lleida, els Albeniz de Girona, i els Cinemes Illa Carlemany d'Andorra.
La pel·lícula es va fer amb seqüències d'obres anteriorment dirigides pel propi director, com ara El coronel Macià o Companys, procés a Catalunya. Per aquesta raó, apareixen actors morts anys abans de l'estrena de la pel·lícula, com és el cas d'Ovidi Montllor (m. 1995), Adolfo Marsillach (m. 2002), Alfred Lucchetti (m. 2011) o Juan Luis Galiardo (m. 2012).

## Argument

Vertebrada en l'obra poètica de Ventura Gassol a través de la veu de Montserrat Carulla, la pel·lícula fa un recorregut per fets històrics que, iniciant-se l'any 1904 fins a arribar a l'actualitat, expressen la visió personal del director sobre la lluita dels catalans per a la recuperació dels drets nacionals.

## Referències

* 1 2 «El somni català». Films de L'Orient. [Consulta: 4 octubre 2021].
* ↑ «El sueño catalán» (en castellà). Fotogramas, 17-09-2015. [Consulta: 7 gener 2025].
* ↑ «Josep Maria Forn repasa la historia catalana del último siglo en 'El somni català'» (en castellà). Europa Press, 16-09-2015. [Consulta: 7 gener 2025].
* ↑ «'El somni català', un recorregut per la identitat catalana». Tornaveu, 17-09-2015. [Consulta: 7 gener 2025].
* ↑ «Josep Maria Forn estrena 'El somni català'» (en castellà). La Vanguardia, 18-09-2015. [Consulta: 7 gener 2025].

## Enllaços externs

* YouTube.com - Pel·lícula sencera
# Scylla Scopulus

Scylla Scopulus és una formació geològica de tipus scopulus a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -21.61 latitud N i 19.52 ° longitud E, que fa 476.91 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1985 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Scylla Scopulus". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Rectoria de Sant Pere (Terrassa)

La Rectoria de Sant Pere és l'antic edifici rectoral de les esglésies de Sant Pere de Terrassa. Està protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La construcció actual, que en els darrers anys ha patit una forta remodelació, és un edifici de tipus rural, probablement dels segles XVIII o XIX, fet en paredat comú i amb carreus irregulars aprofitats de construccions anteriors. Consta de planta baixa i pis, amb coberta a dues aigües i façana a dos carrers. En una de les façanes, abans de la remodelació, s'obria a la part superior un assecador.
Les obertures estan disposades irregularment, amb balcons de ferro al primer pis. La porta d'entrada és en arc de mig punt, fet d'obra de totxo vist, col·locat a sardinell.
A l'interior hi ha disposats diversos objectes arqueològics i artístics, retaules i pintures.

## Història

A l'edifici hi habitaren els priors de Terrassa fins al 1800. Antigament havien ocupat aquest lloc les dependències del monestir agustinià de Santa Maria. Després fou residència del Vicari Perpetu que tenia el càrrec de rector de la parròquia de Sant Pere. Durant els anys 1937 i 1938 formà part del Museu Comarcal de Terrassa i albergà l'Arxiu de la ciutat.
Al final del segle XX es va dur a terme el Pla Director per al Desenvolupament de les Esglésies de Sant Pere, una vasta operació d'estudi, excavació i interpretació del conjunt monumental, que després d'anys d'actuacions es pot visitar en la seva nova reordenació museogràfica. L'antiga rectoria ha estat remodelada i ha esdevingut el centre d'interpretació del conjunt. Al subsòl de l'edifici s'hi han descobert les restes del baptisteri de l'antiga seu episcopal d'Ègara.

## Referències

* 1 2 3 4 «Rectoria de Sant Pere». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 abril 2013].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# UCI Women's ProTeam

Un UCI Women's ProTeam és un equip femení de ciclisme de carretera de segona divisió segons la Unió Ciclista Internacional (UCI). Aquest nom es crea a partir de la temporada del 2025 i es situa per sota de la categoria UCI Women's WorldTeam, seguint a la categoria masculina UCI ProTeam.
Altres equips femenins reconeguts per la UCI són els equips continentals de ciclisme.

## Identitat, nom i nacionalitat

Un equip UCI Women's WorldTeam està format pel responsable financer, patrocinadors (incloent fins a tres patrocinadors principals), ciclistes i altres empleats de l'equip (mànager, entrenador, metge de l'equip, ajudant, mecànic, etc.).
El nom d'un UCI Women's ProTeam ha de ser el de l'empresa o la marca d'un o més dels patrocinadors principals, o el nom del responsable financer.
La nacionalitat d'un UCI Women's ProTeam la determina possiblement la seu del responsable financer de l'equip o el país en què es comercialitza un producte o servei del patrocinador principal.

## Llicència

La UCI atorga les llicències UCI Women's ProTeam en funció de criteris esportius, ètics, financers, administratius i organitzatius. Els equips amb llicència s'anomenen UCI Women's ProTeam i s'han de tornar a registrar cada any. La llicència pot caducar si no es compleixen aquests requisits. Aquesta llicència és propietat i està gestionada exclusivament pel gestor financer de l'UCI Women's ProTeam.
El criteri ètic es refereix en particular a la qüestió del dopatge. El criteri administratiu es refereix especialment al compliment de les normes de llicència, per exemple la presentació dels contractes i el seu compliment de les normes. El criteri financer fa referència a la capacitat de complir els compromisos.
Si més equips compleixen aquests criteris que les llicències disponibles, s'utilitza el criteri esportiu per decidir quins equips formaran part de la segona divisió.
Els dos millors ProTeams femenins de l'UCI de l'any es classifiquen automàticament per a totes les curses de l'UCI Women's World Tour de la propera temporada.

## Ciclistes

Les ciclistes inscrites a cada UCI Women's ProTeam són professionals. Les seves condicions mínimes de treball estan regulades per la normativa de la UCI. El salari mínim difereix en funció de la seva condició (novell o no novell), el seu contracte (dependent o independent), l'any (augmenta progressivament).
El nombre mínim de ciclistes per equip és de 10 mentre que el màxim de ciclistes és de 18 a 20 en funció del nombre de corredores novells: (18 si 0 novells, 19 si 1 novells, 20 si 2 novells).
A més, un UCI Women's ProTeam pot fitxar fins a dues ciclistes com a aprenents a partir de l'1 d'agost de cada any, però no se'ls permet participar en les curses de l'UCI Women's World Tour.

## Llista d'equips

2025Error de Lua a Mòdul:Cycling_race a la línia 2221: > Wikidata is missing data about start time (P580) or point in time (P582).

## Vegeu també

* UCI Women's WorldTour
* UCI Women's WorldTeam
* UCI Women's Team
# Sistema Major de Mnemotècnia

El sistema major és una tècnica mnemotècnica utilitzada per a la tasca de memoritzar números.
El sistema funciona convertint números a sons de consonant, i posteriorment convertint aquestes consonants en paraules mitjançant l'addició de vocals. El sistema es basa en la idea que les imatges són més fàcils de recordar que els números.
Una notable explicació d'aquest sistema apareix al llibre de Martin Gardner The First Scientific American Book of Mathematical Puzzles and Diversions (El Primer Llibre Americà Científic de Trencaclosques i Diversions Matemàtiques).

## El sistema

Cada nombre és associat amb una o més consonants. Les vocals i les consonants w, h, i y no es tenen en compte (es podran fer servir com a complement per tal de formar paraules coherents). L'associació estàndard és la següent:
| Número | Sons (IPA) | Lletres associades | Mnemotècnia i comentaris |
| 0 | /s/, /z/ | s, c (a Cèlia), z | Zero comença amb z (i /z/). Els dos sons (/s/ i /z/) són alveolars fricatius. |
| 1 | /t/, /d/ | t, d | Tant la t com la d tenen un pal vertical, igual que el número 1. Els dos sons són oclusius alveolars. |
| 2 | /n/ | n | La n té dues potes, com el número 2. |
| 3 | /m/ | m | La m té tres potes, com el número 3, i s'assembla al 3 posada de costat. |
| 4 | /r/ | r | La R s'assembla al 4 (p. ex. tenen una regió tancada i dues potes). |
| 5 | /l/ | l | L És 50 en nombres Romans. Si obres els 5 dits de la mà, entre l'índex i el polze es forma una L. |
| 6 | /tʃ/, /dʒ/, /ʃ/, /ʒ/ | x (a xocolata), j, g (a gelat), tx (a cotxe), tj (a platja), ... | La G s'assembla al 6. Els sons formen parelles sord-sonor. |
| 7 | /k/, /ɡ/ | k, c (a carro), q, ch (a llach), g (a gana). | Si combinem dos 7 simètrics podem dibuixar una K. Els sons /k/ i /ɡ/ formen un parell sord-sonor. |
| 8 | /f/, /v/ | f, v | El 8 s'assembla a la f minúscula de lletra lligada. Vuit comença amb v. Els dos sons formen un parell sord-sonor. |
| 9 | /p/, /b/ | p, b | La P s'assembla al 9. Els dos sons (/p/ i /b/) fan un parell sord-sonor. |
| No assignades | /h/, /j/, /w/, vocals | h, y, w, a, e, i, o, u, ... | Els sons de vocal, semivocals (/j/ i /w/) i /h/ no tenen cap número assignat i, per tant, no afecten a la traducció entre números i paraules (s'utilitzen com a ajuda per tal que sigui més fàcil trobar paraules adients). |
Utilitzar la memòria a curt termini per a recordar escenes imaginàries permet recordar grans quantitats de dígits amb facilitat, tot i que habitualment només durant una quantitat de temps curta.
Un ús habitual del sistema és la memorització de números de telèfon. Hom crearia un seguit de paraules mitjançant el mètode (preferentment formant una frase o formant un seguit d'imatges que incloguin el propietari del número), i recordaria aquesta "traducció" en lloc del número en sí.
* ↑ Hale-Evans, Ron. Mind Performance Hacks. Sebastopol, CA: O'Reilly, febrer 2006, p. 14. ISBN 0-596-10153-8.
# Eridania Planitia

Eridania Planitia és una formació geològica de tipus planitia a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -32.65 latitud N i 133.12 ° longitud E, que fa 1.062,13 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI el 22 de setembre de 2010 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Eridania Planitia". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.