OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zenó de Laodicea

Zenó de Laodicea (llatí: Zenon, en grec antic: Ζήνων) fou un orador grec, nadiu de Laodicea de Síria que va viure al segle i aC.
Va fer molt de servei a la seva ciutat, ja que quan el general renegat Quint Labiè i el príncep Pacoros I de Pàrtia van envair la província romana de Síria, va encoratjar als seus conciutadans a resistir l'atac, segons explica Estrabó.

## Referències

* ↑ 9.Zenon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1318
# Mike Kohn

Mike Kohn (Columbia, 26 de maig de 1972) és un pilot de bob estatunidenc, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1990 i 2000.
El 2002 va prendre part als Jocs Olímpics d'Hivern de Salt Lake City, on va guanyar la medalla de bronze en la prova de bobs a quatre del programa de bobsleigh. Formà equip amb Brian Shimer, Doug Sharp i Dan Steele. El 2010 va disputar, sense sort, els Jocs de Vancouver. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món de bob de 2007.
El 2011 va ser nomenat entrenador adjunt de la Federació estatunidenca de Bobsleigh i Skeleton.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Mike Kohn». [Consulta: 16 gener 2023].
* ↑ «USA Bobsled hires Mike Kohn as coach». espn.go.com, 15-06-2011. [Consulta: 30 gener 2015].
# Josep Genesi

Josep Genesi, en llatí Josephus Genesius, o Josep Bizantí, Josephus Byzantinus, fou un escriptor romà d'Orient de la meitat del segle x, autor d'una història de l'Imperi Romà d'Orient que va escriure per ordre de Constantí VII Porfirogènit amb el nom Βασιλειῶν Βιβλία Δ. Comença l'any 813 i conté els regnats de Lleó V l'Armeni, Miquel el Tartamut, Teòfil, Miquel III l'Embriac i Basili I el Macedoni i arriba fins a l'any 886.
L'obra de Genesi és breu i esquemàtica, però conté informació d'un període poc conegut i poc documentat per altres historiadors. L'únic autor que parla de Josep Genesi és Joan Escilitzes.

## Referències

* ↑ Genesius, Josephus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 241
# Stone

«Stone» té aquests significats:
* Stone (unitat de massa), unitat de massa usada només en el sistema imperial del Regne Unit
* Stone, sang calenta, pel·lícula estatunidenca de Robert Mulligan dirigida el 1978
* Stone (lletra tipogràfica), tipografia creada per Sumner Stone
* Stone (pel·lícula), thriller americà del 2010
* Toponímia:
** Stone Harbor, població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey
** Stone Creek, població dels Estats Units a l'estat d'Ohio
** Stone Park, població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
** Stone Ridge (Nova York), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York
** Big Stone City població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud
** Big Stone Gap, població del Comtat de Wise (Virgínia) dels Estats Units d'Amèrica
** White Stone, població dels Estats Units a l'estat de Virgínia
* Biografies:
** Emma Stone (Scottsdale, Arizona, 19880), actriu estatunidenca
** Lawrence Stone (Epsom, Surrey, 1919 - 1999), historiador anglès
** Lewis Stone (Worcester, Massachusetts, 1879 − Beverly Hills, Califòrnia, 1953), actor estatunidenc
** Matt Stone (1971), creador de la sèrie de televisió South Park
** Oliver Stone (Nova York, 1946), director de cinema i guionista estatunidenc
** Richard Stone (Londres, 1913 - Cambridge 1991), economista i professor universitari anglès
** Sharon Stone (Meadville, Pennsilvània, 1958), actriu, model, i productora estatunidenca
** Witmer Stone (Filadèlfia, 1866 – 1939), ornitòleg, botànic i mastòleg estatunidenc
# Vatersay

Vatersay (en gaèlic escocès: Bhatarsaigh) és l'illa habitada més meridional del grup de les Barra Isles, a les Hèbrides Exteriors, Escòcia, amb una població de 94 habitants (2001). Vatersay constitueix així mateix el territori habitat més occidental de Gran Bretanya.
Vatersay es troba connectada amb Barra mitjançant un pont completat l'any 1991. En marea baixa, l'illa està també connectada amb l'illot d'Uinessan. Vatersay és també el nom de l'únic poble de l'illa.

## Referències

* Branigan, Keith (2007) Ancient Barra: exploring the Archaeology of the Outer Hebrides. Comhairle nan Eilean Siar.
* ↑ National Records of Scotland (15 Agost 2013) (pdf) Statistical Bulletin: 2011 Census: First Results on Population and Household Estimates for Scotland - Release 1C (Part Two) Arxivat 2014-02-23 a Wayback Machine.. "Appendix 2: Population and households on Scotland's inhabited islands". 17 Agost 2013.

## Enllaços externs

* Més informació sobre Vatersay
* Panorama de la badia oest de Vatersay Arxivat 2006-06-23 a Wayback Machine. (Cal QuickTime)
# Psitacosi

La psitacosi és un malaltia infecciosa transmesa a l'ésser humà per guacamais, lloros, periquitos, cotorres i d'altres ocells que en són afectats. És causada per Chlamydia psittaci, una espècie de clamídia, un bacteri especialitzat que és sensible a alguns antibiòtics. Es caracteritza per símptomes generals (mal de cap, calfreds), febre i pneumonitis (pneumònia atípica). Les clamídies poden causar altres infeccions, com per exemple limfogranuloma veneri, infecció genital per clamídia, tracoma, uretritis i afeccions al bestiar.
Generalment els humans es contagien per mitjà de la inhalació de pols de material fecal sec provinent de les aus engarjolades, o bé per la manipulació d'aus infectades en escorxadors i sense una correcta higiene. No es coneixen casos de persones infectades per altres persones. La psitacosi és doncs un tipus de zoonosi, una malaltia parasitària que es transmet, en condicions naturals, dels animals vertebrats a l'home i viceversa.
En el cas de les aus, en estar infectades poden manifestar la malaltia amb secrecions oculars o nasals, diarrea, minva de la quantitat de menjar ingerit i aparença desgrenyada en general. El període d'incubació sol ser d'uns deu dies, però pot oscil·lar entre quatre dies i dues setmanes. Es diagnostica fàcilment amb una anàlisi de sang, o en animals també d'una mostra de material fecal. Tant en animals com en persones, la malaltia es cura amb antibiòtics. En cas de no ésser tractada, la psitacosi pot causar la mort dels ocells i eventualment de persones grans.
La psitacosi, junt amb l'àntrax i la tularèmia, és una de les malalties que semblen ésser més adequades en les armes biològiques dirigides contra l'home en una guerra bacteriològica.

## Referències

* ↑ «Psitacosi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Psitacosi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Psitacosi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Torre de Xúkhov

La Torre de Xúkhov (en rus Шуховская башня, transliterat Xúkhovskaia bàixnia), és una estructura hiperboloide, coneguda també amb el nom de torre de Xàbolovka.
És un marc d'acer aïllat de 160 metres d'altura. Una torre hiperbòlica construïda a Moscou entre 1920 i 1922 com a torre de transmissió de la xarxa de radiodifusió russa.

## Galeria

* Torre de Xúkhov, Moscou
* Primer projecte de la torre de radiocomunicacions de Xúkhov, de 1919 (350 m d'alt)

## Vegeu també

* Estructura hiperboloide
* Torre de Xúkhov al riu Okà
* Vladímir Xúkhov

## Bibliografia

* Ingegnere rivoluzionario : Vladimir Grigorevich Shukhov, 1853-1939 Arxivat 2008-03-28 a Wayback Machine.
* Elizabeth Cooper English: “Arkhitektura i mnimosti”: The origins of Soviet avant-garde rationalist architecture in the Russian mystical-philosophical and mathematical intellectual tradition”, a dissertation in architecture, 264 p., University of Pennsylvania, 2000.
* L'art de l'ingenieur Arxivat 2006-10-04 a Wayback Machine. : d'Antoine Picon. PP. 123-4. Paris : Centre Georges Pompidou : Le Moniteur, c1997. Publication associated with the exhibition : L'art de l'ingenieur, at the Centre national d'art et de culture Georges Pompidou, 25 June-29 September 1997. Includes bibliographical references and index. Loeb Design: Ref TA9.A771997. ISBN 2-85850-911-5.
* Rainer Graefe Arxivat 2007-11-22 a Wayback Machine.: “Vladimir G. Šuchov 1853-1939 - Die Kunst der sparsamen Konstruktion.”, S.192, Stuttgart, DVA, 1990,

## Enllaços externs

* La Torre de Xúkhov
* Torre de Xúkhov - Vídeo (anglès)
# Universitat de Lubumbashi

La Universitat de Lubumbashi (UNILU) és una de les universitats més grans de la República Democràtica del Congo. Es troba a Lubumbashi, la capital de la província de Katanga. El campus està situat a la part nord de la ciutat, a l'oest de l'aeroport.
La universitat va ser creada el 1955 com a Universitat oficial del Congo i de Ruanda-Burundi per la Universitat de Lieja i es va obrir el 1956. Va ser una de les institucions que es van fusionar en la Universitat Nacional del Zaire el 1971 i va recuperar l'autonomia el 1981, quan la Universitat Nacional del Zaire va ser dividida. Al maig de 1990 el govern de Zaire va reprimir violentament les protestes dels estudiants al campus, matant a diversos estudiants i destruint parts del campus.

## Referències

* ↑ Mark, Edelman Boren. Student Resistance: A History of the Unruly Subject. Routledge, 2001, p. 240. ISBN 0-415-92624-6.
# Nevio De Zordo

Nevio De Zordo (Cibiana di Cadore, 11 de març de 1943 - Colònia, 26 de març de 2014) fou un pilot de bob italià que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Sapporo, on va guanyar la medalla de plata en la prova de bobs a quatre del programa de bob. Formà equip amb Corrado dal Fabbro, Adriano Frassinelli i Gianni Bonichon. Quatre anys més tard, als Jocs d'hivern d'Innsbruck disputà les dues proves del programa de bob, però en ambdues finalitzà més enllà de la desena posició.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i dues de plata al Campionat del món de bob.

## Referències

* ↑ «Lutto nel mondo del bob, è scomparso Nevio De Zordo». www.fisi.org. Arxivat de l'original el 2014-03-28. [Consulta: 28 març 2014].
* ↑ «Nevio De Zordo Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 10 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 10 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 10 febrer 2020].
# Redwood (Oregon)

Redwood és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 5.844 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Redwood tenia 5.844 habitants, 2.390 habitatges, i 1.684 famílies. La densitat de població era de 466,2 habitants per km².
Dels 2.390 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,5% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 24% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 21,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.310 $ i la renda mediana per família de 36.922 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.750 $ mentre que les dones 21.270 $. La renda per capita de la població era de 15.025 $. Aproximadament el 10,3% de les famílies i el 12,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Redwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Redwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tularèmia

La tularèmia és una malaltia infecciosa d'origen bacterià provocada pel cocobacil Francisella tularensis. Afecta els lagomorfs (conills i llebres) i al rosegadors, i pot ser transmesa als humans pel contacte amb animals malalts o per picades de tàvecs o paparres, essent potencialment greu.

## Noms

La tularèmia és coneguda també com a febre de la mosca del cérvol, febre del conill, malaltia de Francis i pesta de la vall de Pahvant.

## Història

La malaltia va ser descrita el 1911, durant un brot a Tulare, Califòrnia. Es va observar que es transmet als éssers humans pel contacte amb els cossos dels animals infectats, mostrant-se com un problema creixent entre els agricultors, els caçadors i els cuiners.

## Agent infecciós

El bacteri responsable de la infecció, Francisella tularensis, és un cocobacil gramnegatiu, resistent al fred i fins i tot a la congelació, i notablement resistent al lleixiu, però sensible als desinfectants comuns. És un bacteri molt infecciós, és a dir, es necessita molt poc inòcul (quantitat de bacteris) per aconseguir la infecció.
Hi ha dues varietats, diferents per les característiques de cultiu i també per la virulència. F. t. tularensis, que és pròpia d'Amèrica del Nord, és la més virulenta per a les persones; a Àsia i Europa es presenta la varietat F. t. palaeartica, menys virulenta.

## Transmissió

No es transmet per contagi directe, és a dir, per contacte amb una persona malalta o portadora. No cal aïllar els malalts de tularèmia. La transmissió pot passar de diverses maneres:
* Per contacte físic amb el cos infectat d'animals, sobretot a través de ferides i mucoses. Aquesta és l'única manera freqüent de transmissió de la variant pròpia d'Europa i Àsia. Caçadors, carnissers, grangers i pelleters, agents rurals i, en general, persones que freqüenten el camp són les que amb més probabilitat poden infectar-se.
* Picada per diversos artròpodes. Els vectors primaris són sobretot paparres i tàvecs, però pot transmetre-la una àmplia varietat d'animals.
* Per aigua contaminada amb el bacteri. S'estima que a Amèrica del Nord una fracció significativa de les transmissions (5-10 %) es produeix d'aquesta manera.
* Per inhalació. Cal prendre precaucions amb la pols que aixequen les feines agrícoles i les obres públiques.

## Referències

* 1 2 «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 18 maig 2022].
* ↑ «tularèmia | enciclopedia.cat». [Consulta: 18 maig 2022].
* ↑ Hagan, William Arthur; Bruner, Dorsey William; Timoney, John Francis. Hagan and Bruner's Microbiology and Infectious Diseases of Domestic Animals: With Reference to Etiology, Epizootiology, Pathogenesis, Immunity, Diagnosis, and Antimicrobial Susceptibility (en anglès). Cornell University Press, 1988, p. 132. ISBN 978-0801418969.
* ↑ «Tularemia Transmission» (en anglès americà), 26-10-2015. [Consulta: 6 octubre 2017].
* ↑ George W. Beran; James H. Steele Handbook of Zoonoses: Bacterial, rickettsial, chlamydial, and mycotic. CRC Press, 22 octubre 1994, p. 117–. ISBN 978-0-8493-3205-0 [Consulta: 28 octubre 2010].
# Loch Rannoch

El llac Rannoch o loch Rannoch (en gaèlic escocès: Loch Raineach) és una gran massa d'aigua dolça a Perth and Kinross (Escòcia).
El llac té més de 14 km de llarg en sentit est-oest amb una amplària mitjana del voltant de mil metres. El riu Tummel comença en el seu extrem oriental. El parc forestal de Tay queda al llarg de la seva riba meridional. El salvatge erm de Rannoch (Rannoch Moor) s'estén cap a l'oest del llac i solia formar part del bosc caledoni que s'estenia al llarg de gran part de l'Escòcia septentrional. Això es prova en part per la presència de restes de pi albar conservats a les zones pantanoses de l'erm i el pol·len documentat en nuclis de torba.
El llac i les zones que ho envolten han sofert una intensa desforestació i plantació d'espècies foranes. Aquestes pràctiques han produït seccions de plantacions d'arbres improductius, alternant amb àrees desboscades - un problema comú per gran part de les Terres Altes escoceses. Hi ha hagut un interès creixent per la reforestació a Escòcia, encapçalada per organitzacions com la RSPB, Trees for Life, Reforesting Scotland, la Forestry Commission i el Woodland Trust.
El llac i el seu entorn, no obstant això, ofereix bons llocs per pescar i passejar. El petit llogaret de Kinloch Rannoch queda en l'extrem oriental del llac i prop de l'extrem occidental pot trobar-se un crannog, una antiga illa artificial.

## Referències

* Undiscovered Scotland (anglès)
* Mapa
* Loch Raineach agus Sìdh Chailleann Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine. (en gaèlic)
56° 40′ 59″ N, 4° 18′ 50″ O﻿ / ﻿56.68306°N,4.31389°O﻿ / 56.68306; -4.31389
# Veronica Gambara

Veronica Gambara (30 de novembre de 1485, Pralboino, Brescia – 13 de juny de 1530, Correggio) fou una escriptora i humanista, dona d'estadista i líder polític. Va ser governant del comtat de Correggio des de 1518 fins a 1550.
De família noble i distingida, estudià llatí, grec, teologia i filosofia. Es casà amb Gilberto X, senyor de Correggio. L'any 1518 va assumir la governació de l'estat per la mort prematura del seu marit, a més a més de dedicar-se a l'educació dels fills i la literatura. Va ser protectora d'Aretino i Bembo, de qui va rebre influència petrarquista.
La seva obra Rime e lettere (Rimes i cartes) mostra la seva gran formació en lletres. L'any 1759 se'n va fer una primera edició a càrrec de Rizzardi de Brescia, però la segona, de l'any 1879, va ser més completa. Els seus sonets més sensibles són pel dolor que sent per la mort del seu marit i la del poeta Bembo. Hi ha també epistolaris dirigits a Ludovico de Rossi, Agostino Ercolani, Bembo i Aretino, entre d'altres.

## Referències

* ↑ Wilson, Katharina M.; Schlueter, Paul; Schlueter, June. Women Writers of Great Britain and Europe: An Encyclopedia (en anglès). Routledge, 2013-12-16, pàg. 163. ISBN 978-1-135-61670-0.
* ↑ Moody, Ellen. «Under the Sign of Dido: Veronica Gambara (1485–1550), Life, Letters, and Poetry», 19-04-2004. [Consulta: 11 juny 2018].
* ↑ Inghilleri di Villadauro, N. Gambara, Veronica. Pàg. 21.González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario de autores, vol II. Montaner y Simón,S.A. 1963. Nº Registre:M 3843-63. Dipòsit Legal:B 20872-63 (I). Barcelona.
* ↑ Seregni, G. Títol=Rimas y Cartas. Pàg. 277. González Porto-Bompiani (coord.). González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario literario, vol IX. Montaner y Simón,S.A. 1959. Dipòsit Legal:B 1.352-1959. Barcelona.

## Enllaços externs

* http://home.infionline.net/~ddisse/gambara.html Arxivat 2013-01-26 a Wayback Machine.
# Stefan Gaisreiter

Stefan Gaisreiter (Murnau am Staffelsee, 10 de desembre de 1947) és un pilot de bob alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya, durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Grenoble, on fou novè en la prova del bobs a quatre del programa de bobs. Als Jocs de Sapporo de 1972 guanyà la medalla de bronze en la prova de bobs a quatre, formant equip amb Wolfgang Zimmerer, Peter Utzschneider i Walter Steinbauer.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or, una de plata i tres de bronze al Campionat del món de bob, així com tres medalles al Campionat d'Europa de bob, dues d'elles d'or.

## Referències

* 1 2 «Stefan Gaisreiter Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 10 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 10 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 10 febrer 2020].
# Lema (lingüística)

En lingüística, un lema és la unitat lexicogràfica que es troba al principi de l'entrada d'un diccionari.
La forma canònica o lema és una de totes les formes que pot adoptar una paraula en la seva realització, amb la particularitat que ha estat triada convencionalment per a representar-la en conjunt amb usos metalingüístics. Les variants d'un mateix mot es poden deure tant a fenòmens de flexió morfosintàctica com a canvis ortogràfics i, en grau més baix, semàntics. Així, per exemple, en el cas de les llengües romàniques com el català en què les categories morfològiques del substantiu, adjectiu, pronom i verb poden desenvolupar diverses formes segons la seva particular flexió, la forma no marcada que és la corresponent al masculí singular esdevé lema dels substantius, adjectius i pronoms, mentre que l'infinitiu esdevé lema de tota la conjugació verbal. En el cas de llengües declinables com el llatí o el grec en què les formes nominals també presenten flexió de cas, el lema correspon a la forma declinada en cas nominatiu, masculí i singular (per bé que en les llengües clàssiques, l'enunciat però no el lema d'aquests mots també té en compte el cas genitiu singular per tal de discernir el paradigma de declinació que segueixen).
El procés de convertir un text en "lemes" es denomina lematització.

## Diferència entre mot primitiu, lexema i lema

* El mot primitiu és la part de la paraula que mai canvia, ni tan sols quan està flexionada morfològicament.
* El lexema és l'arrel o part de la paraula que en conté el significat lèxic. Les paraules poden contenir un lexema si són simples (mot primitiu) o derivades i més d'un si són compostes.
* Un lema és la forma base de la paraula, que coincideix amb l'entrada al diccionari.
Per exemple, de "produït", el lema és "produir", que coincideix amb l'entrada al diccionari, però el mot primitiu és "produ-". Això és perquè hi ha paraules com producció, produir o productivitat. En l'anàlisi lingüística, el mot primitiu es defineix de manera més general com la forma base analitzada a partir de la qual es poden formar totes les formes flexionades.

## Vegeu també

* Lema (heràldica)
* Frase ganxo
* Eslògan

## Referències

* ↑ Radford, Andrew et alii (2000): Introducción a la lingüística. Sevilla, Ediciones Akal (p.327)
* ↑ Mascaró, Joan (2008): "Morfologia: aspectes generals". A: Joan Solà (coord): Gramàtica del català contemporani. Volum 1 Introducció. Fonètica i fonologia. Morfologia. Barcelona, Empúries (pp.467ss.)
* ↑ Valentí Fiol, Eduard (1995): Gramàtica llatina. Barcelona, Curial (pp.13ss)
Viccionari
# Vilafranca de Roergue

Vilafranca de Roergue (en francès Villefranche-de-Rouergue) és una ciutat de l'antic comtat de Roergue (Occitània). Administrativament és un comú situat al departament de l'Avairon, a la regió d'Occitània de la República Francesa. Com a sotsprefectura és cap del districte de Vilafranca de Roergue.

## Evolució demogràfica

Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 8 497 | 9 331 | 9 283 | 8 803 | 9 540 | 8 736 | 9 088 | 9 705 | 9 613 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 10 826 | 10 172 | 9 719 | 9 312 | 10 124 | 10 366 | 9 836 | 9 734 | 8 426 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 9 730 | 8 352 | 8 439 | 7 423 | 7 825 | 7 908 | 8 479 | 9 257 | 8 676 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 9 540 | 10 709 | 12 284 | 12 693 | 12 291 | 11 919 | 12 040 | 11 742 | 11 894 |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |
| 11 602 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1953-1983 | Robert Fabre | MRG |
| 1983-1995 | Jean Rigal | MRG |
| 1995-2001 | Claude Penel | PS |
| 2001 | Serge Roques | UMP |

## Persones il·lustres

* Alain Guiraudie, director de cinema
* Enric Molin, escriptor occità
* Joan Petit
* Gaston Tarry, matemàtic

## Agermanaments

* Sarzana
* Pula