OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mahajanapades

Els maja yana pades varen ser diversos regnes que varen coexistir en el nord i nord-est de l'Índia, a mitjans del I mil·lenni aC
* mahājanapada en escriptura devanagari.
* महाजनपद en el sistema AITS (alfabet internacional de transliteració sànscrita).
* Pronunciació: majà yàna padà

## Etimologia

Literalment significa “grans regnes” (del sànscrit mahā: ‘gran', yana-padà: germandat, nació, poble, súbdits (en oposició al sobirà), imperi, país habitat, sent yana: “gent, tribu” i “pada”: “lloc”.

## Història

L'antic text budista Anguttara nikaya (l. Pàg. 213; IV. els punts 252, 256, 261) fan referència freqüent a 17 grans regnes que havien desenvolupat i havien prosperat a la zona nord i nord-oest del subcontienent indi abans de l'expansió del budisme a l'Índia (és a dir, abans del segle VI aC). No menciona cap història, llevat del cas de Magadha. El llibre budista Anguttara nikaya, en diversos llocs, dona una llista d'aquestes 17 nacions:
* Anga
* Asaka
* Avanti
* Estupa
* Gandhara
* Kambodja
* Kasi
* Kosala
* Kuru
* Matsia
* Magadha
* Mal·la
* Pantxala
* Shúrasena
* Vayyi (o Vriyi)
* Vatsa (o Vamsa)
Un altre text budista, el Digha nikaia (vol. II, pàg. 200) menciona només els primers dotze mahajanapades i omet els quatre restants de la llista abans mencionada.
El Chulla niddesa, un altre text antic del canó budista, afegeix Kalinga a la llista i parla de lona en lloc de Gandhara, així enumera Kambodja i Iona com l'únic majayanapada d'Uttarapatha.
El text jaista Bragavati-sutra llista amb brevetat 16 maja yanapades.
Òbviament, l'autor del Bjagavati-sutra té el seu focus només en els països de Madhiesa i del sud i extrem Orient. L'autor omet les nacions d'Uttarapatha (com ara Cambodja o Gandhara). L'hortizó més estès de Bhagavati i l'omissió de tots els països de Uttarapatha demostra clarament que la llista de Bhagavati té un origen tardà i, per tant, menys confiable.

## Referències

* Historia política de la India antigua (pàg. 86), 1996; Historia y cultura de la gente india, de la edad de la unidad imperial (pàg. 15 i 16).
# John Chase

John Chase (Milton, 12 de juny de 1906 - Salem, 1 d'abril de 1994) va ser un jugador d'hoquei sobre gel i entrenador estatunidenc que va competir durant les dècades de 1920 i 1930. Estudià a la Universitat Harvard.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Lake Placid, on guanyà la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre gel. Posteriorment, entre 1941 i 1951, entrenà l'equip d'hoquei sobre gel del Harvard Crimson.

## Referències

* 1 2 3 «John Chase Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 8 d’agost 2017. [Consulta: 8 abril 2019].
# Sofroni de Jerusalem

Sofroni (grec antic: Σωφρόνιος) va ser Patriarca de Jerusalem des del 629 al 638. Nascut a Damasc, aproximadament l'any 560, és venerat com a sant a diverses confessions cristianes.
Primer va ser sofista i després monjo. L'any 629 va succeir Modest com a Patriarca a Jerusalem. Va defensar l'ortodòxia al concili d'Alexandria l'any 633 i va acusar Cir d'introduir l'heretgia a l'església sota el pretext de pau. El 636 Jerusalem va caure en mans de les forces del califa Úmar ibn al-Khattab, i Sofroni va obtenir el lliure exercici del culte pels cristians. Va morir no gaire després, no més tard del 638.
Va deixar en manuscrit nombroses cartes, discursos, comentaris i tractats, dels que Johann Albert Fabricius en dona un llistat complet. Lleó Al·laci va publicar un poema anacreòntic d'ell sobre Simeó agafant en braços a Jesús durant la presentació al Temple de Jerusalem. També va escriure alguns himnes i poemes. Se li atribueixen tres epigrames inclosos a l'Antologia grega i el relat de la vida de Maria Egipcíaca.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/885?rgn=full+text;view=image;q1=SophroniusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 877. ]
# Inukshuk

Un inukshuk (o inuksuk, plural inuksuit) és un conjunt de pedres (o cairn) construït per les ètnies inuit i yupik a les regions àrtiques d'Amèrica del Nord, des d'Alaska fins a Groenlàndia, la seva forma i mida pot variar.
Inukshuk és un terme inuktitut compost del morfema inuk (ésser humà) i -suk (substitut, en lloc de), volent dir que té la capacitat d'actuar com un humà.

## Funcions

En el poble inuit els inuksuit han tingut un paper important en la cacera dels caribús en aquestes construccions els emboscaven. Els inuksuit també servien per marcar el límit dels territoris. Actualment encara en subsisteixen alguns i es veuen des d'alguns quilòmetres de lluny.
* Inuksukjuaq, península de Foxe, illa de Baffin, Nunavut, Canadà
* Niungvaliruluit península de Foxe, illa de Baffin, Nunavut, Canadà
* Nappatuq, Inukshuk Point, península de Foxe, illa de Baffin, Nunavut, Canadà

## Ús actual

L'inukshuk és un dels temes de l'art inuit, entre abstracte i figuratiu.
Des de finals de la dècada de 1990 els inukshuk són un dels símbols dels inuit del Canadà. El 1999, es va fer una consulta popular per tal d'incloure'l a la bandera i escut de Nunavut.
* Bandera de Nunavut

## Notes

* ↑ Graburn 2004.
* ↑ Gobernador general del Canadà, Création des armoiries et du drapeau du Nunavut [page web], (consultada el 20 d'agost de 2009).

## Vegeu també

* Cairn
* Apilar pedres

## Enllaços externs

* James Marsh, « Inukshuk » Arxivat 2007-08-12 a Wayback Machine., a L'Encyclopédie canadienne.
* Des lieux à respecter, exposition virtuelle du Musée canadien des civilisations, 1996-2005.
# Jeanette Macari Graniel

Jeanette Macari Graniel (Ciutat de Mèxic, 12 de novembre de 1958) és una cantant mexicana. Cultiva un gènere difícilment classificable, que inclou tant el vessant dur, amb interpretacions de la cançó renaixentista, clàssica, romàntica i contemporània, i l'òpera, així com el vessant lleuger i popular, amb el music-hall i el cabaret fi, des de Kurt Weill i Cole Porter, fins a José Alfredo Jiménez i Silvio Rodríguez. És germana del també músic i compositor Eblen Macari.
La seva primera activitat musical professional fou la de formar, amb el seu germà Eblen, el duet Ars Nova. Poc després estudià al Conservatorio Nacional de música, de Mèxic, amb el mestre Leszec Zawadka, entre d'altres. D'allí passà a la Guildhall School of Music and Drama, de Londres. La Macari debutà al Palacio de las Bellas Artes, de la Ciutat de Mèxic, en 1985, interpretant la Carmen de l'òpera homònima. El 1991 formà part de l'elenc estable de la Compañía Nacional de Ópera. Ha fet la Suzuki, de Madama Butterfly, l'àvia de La vida breve o la Marthe del Faust, sota la direcció dels més destacats directors d'òpera mexicans, Enrique Patrón de Rueda, Fernando Lozano o Enrique Dimecke. Ha gravat l'òpera de cambra La sunamita de Marcela Rodríguez, en 1991.
En la línia del cabaret ha protagonitzat nombrosos espectacles, que ella mateixa escriu i produeix. Alguns d'aquests espectacles són Happy days?, de 1982; Hojas secas, de 1988; Flor del vicio, de 1990; Aufwiedersehen Bataclán, de 2000; Las que me sé, de 2004; Viva el tango, de 2007; i En casa de Antonieta, de 2010.

## Discografia

La seva producció discogràfica inclou:
* 1992: Se remata un chiffonier
* 1999: Mexican divas
* 2000: Aires
* 2006: Las que me sé
* 2007: Sol de mi vida
* 2008: La Petenera

## Premis

* 2005: distinció "Trajectòria destacada en cabaret" (FONCA)
* 2006: nominada pel premi Lunas del Auditorio

## Referències

* 1 2 Jeanette Macari a FestivalOrtizTirado Arxivat 2010-12-03 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ LAS QUE ME SÉ... PORQUE ME DA LA GANA: JANETTE MACARI Arxivat 2009-11-04 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Interpretar tango es desgarrador: Jeanette Macari, a LaJornada (castellà)
* ↑ Ofrecerá Jeanette Macari espectáculo sobre Antonieta Rivas Mercado, a ElPuntoCrítico (castellà)
* ↑ Biografia a worldmusiccentral.org (anglès)
* ↑ Jeanette Macari a Amazon (anglès)
# Just d'Eleuteròpolis

Just d'Eleuteròpolis, també anomenat Just de Barsabbas, va ser un seguidor de Jesús de qui es diu als Fets dels Apòstols que era candidat a substituir Judes Iscariot en el grup del dotze apòstols. A part d'aquesta referència, poc se sap de la seva vida i els apel·latius vénen de la tradició oral, que el fa bisbe d'Eleuteròpolis (poc probable atesa l'esperança de vida de l'època), o fins i tot parent de Crist (segons la Llegenda àuria, molt polèmica). S'identifica en tot cas com un dels setanta deixebles.

## Referències

* ↑ «Occurrences of the Greek word "dikaios" in the Bible». Bible hub.
* ↑ Martyrologium Romanum, ex decreto sacrosancti oecumenici Concilii Vaticani II instauratum auctoritate Ioannis Pauli Pp. II promulgatum, editio [typica] altera, Typis Vaticanis, A.D. MMIV (2004), p. 401 ISBN 88-209-7210-7
# Èuricles d'Atenes

Èuricles (en grec antic: Εὐρυκλῆς, Euryklês) va ser un famós ventríloc atenès que va viure cap al segle v aC. Hom li atribueix la invenció d'aquesta art, aplicada amb freqüència a la necromància; d'aquí que els que practicaven la ventrilòquia eren anomenats euriclides (εὐρυκλείδαι).
Èuricles feia sortir del seu interior una segona veu, amb la qual dialogava i predeia el futur. Plutarc diu que a través dels seus llavis se sentia la veu d'un dimoni, que era com una veu ronca que venia del ventre, i que Èuricles proferia sumit en una mena d'èxtasi. Per tant, no es pot considerar un ventríloc en el sentit modern.
Èuricles va convèncer els atenesos que a les seves entranyes hi vivia un geni parlant, i gràcies a això li van permetre fer actuacions al teatre. Aristòfanes el cita en un vers que diu que, així com Apol·lo es posava dins dels ventres d'algú per a realitzar profecies, Èuricles utilitzava el seu ventre per a donar a conèixer les seves humorades. Plató també parla d'Èuricles al Sofista, i diu que hi ha homes que porten dins seu l'enemic, aquell que els porta la contrària, una veu que els governa de dins, i que la porten sempre amb ells, com li passava a «l'extravagant Èuricles». Aquesta veu li permetia parlar d'esdeveniments futurs.
Més endavant, els genis instal·lats al cos dels ventrílocs i dels profetes van rebre el nom de «pitons», en referència a la serp Pitó, que havia profetitzat a Delfos. Aquesta forma d'endevinació va trobar recolzament en les doctrines platòniques, pitagòriques i cristianes, cosa que va donar vigència als «engastrímits» (ἐγγαστρίμυθος 'ventrílocs') durant molts d'anys.

## Referències

* 1 2 3 Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 144. ISBN 8481641618.
# Robert Edwin Peary

Robert Edwin Peary (Cresson, 6 de maig de 1856 - Washington DC, 20 de febrer de 1920) va ser un explorador estatunidenc que va declarar ser la primera persona a arribar al pol Nord geogràfic (el 6 d'abril de 1909). A aquesta declaració se li va donar crèdit durant la major part del segle XX però ja en la seva època va ser criticada i actualment està amplament posada en dubte. També va ser el primer a explorar la Terra de Peary a Groenlàndia
Robert Edwin Peary va néixer a Cresson, Pennsilvània el 1856. Peary es va graduar el 1877.
Peary va fer diverses expedicions a l'Àrtic, explorant Groenlàndia amb trineus de gossos el 1886 i 1891 i va tornar a aquesta gran illa tres vegades en la dècada de 1890. Dues vegades va intentar travessar el nord-est de Groenlàndia per sobre del casquet glacial.
Al contrari que altres exploradors anteriors, Peary estudià les tècniques de supervivència dels inuits, construí iglús, i es vestí amb les pells que confeccionava aquest poble i els inuits l'acompanyaren en les seves expedicions.

## Notes

* ↑ «What They Packed». bowdoin.edu. [Consulta: 28 novembre 2008].
# Oscar Wisting

Oscar Adolf Wisting (6 de juny de 1871 - 5 de desembre de 1936) fou un explorador polar noruec. El 14 de desembre de 1911 es convertí en una de les cinc primeres persones a trepitjar el pol Sud, juntament amb la resta de membres de l'Expedició Amundsen. El 1926, en companyia de Roald Amundsen sobrevolà el pol Nord en el dirigible Norge, i així van ser en les dues primeres persones a viatjar fins a tots dos pols.

## Referències

* ↑ «Oscar Wisting». Store norske leksikon. [Consulta: 1r maig 2017].
* ↑ «Oscar Wisting». Borreminne. Arxivat de l'original el 13 agost 2007. [Consulta: 1r maig 2017].
* ↑ «Oscar Wisting (1871–1936)». larviksguiden. Arxivat de l'original el 6 d’agost 2016. [Consulta: 1r maig 2017].
# Marc Volsci Fictor

Marc Volsci Fictor (en llatí Marcus Volscius Fictor) va ser tribú de la plebs en data incerta.
L'any 461 aC va acusar Ceso Quint Cincinnat el fill de Luci Quint Cincinnat. Dionís d'Halicarnàs diu que era tribú en aquest any, però sembla clar que ja ho havia estat abans. Segons Titus Livi, Ceso Quint va organitzar una baralla juntament amb altres joves al barri romà de Subura on haurien molestat el seu germà gran, malalt. Segons Volsci, el seu germà hauria mort a causa de les ferides rebudes. Volsci Fictor no s'havia pogut fer escoltar pels cònsols en anys anteriors i quan va poder presentar testimoni Ceso va ser condemnat a mort i executat.
Els patricis en revenja van acusar Fictor de fals testimoni i el 459 aC els qüestors el van portar davant els comicis curiats o els comicis centuriats amb aquesta acusació, però els tribuns de la plebs van imposar el vet i van impedir continuar.
El 458 aC Luci Quint Cincinnat va ser nomenat dictador i va presidir els comicis per jutjar a Fictor. Els tribuns no es van poder oposar i Fictor va ser condemnat i va haver d'anar a l'exili.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1289?rgn=full+text;view=image;q1=VolsciusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 1281-1282. ]
# Dark Moor

Dark Moor és una banda espanyola de power metall simfònic/metall neoclàssic fundada a Madrid en 1993 per Enrik García.

## Discografia
### Àlbums

* Shadowland (1999)
* The Hall Of The Olden Dreams (2000)
* The Gates Of Oblivion (2002)
* Dark Moor (2003)
* Beyond The Sea (2005)
* Tarot (2007)
* Autumnal (2009)
* Ancestral Romanç (2010)
* Ars Musica (2013)
* Project X (2015)
* Origins (2018)

### Donem i EP

* Tales Of The Dark Moor DEMO (1996)
* Dreams of Madness DEMO (1998)
* Flying DEMO (1999)
* The Fall Of Melnibone EP (2001)
* Between Light And Darkness EP (2003)

### Senzills i Videografia

* The Fall of Melnibone (2001)
* From Hell (2003)
* Before The Duel (2005)
* The Chariot (2007)
* Wheel Of Fortune (2007)
* On The Hill Of Dreams (2009)
* Love From The Stone (2010)
* The Road Again (2013)
* Gabriel (2015)

## Referències

* ↑ Eck, Markus (2009). «Dark Moor – Autumnal». Sonic Seducerde (3) (Thomas Vogel Media). Arxivat de l'original el 1 February 2014. «Seit Jahren erfreuen sich diese spanischen Spitzenkönner riesengroßer Beliebtheit in Epic Symphonic Power Metal-Kreisen – mit Recht. [For years, these Spanish top artist have been enjoying a huge popularity in circles of Epic symphonic power metal – and rightly so.]»

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Illes Diomedes

Les illes Diomedes, (en anglès Diomede Islands; en rus острова Диомида, ostrovà Diomida), també conegudes a Rússia com les illes Gvozdev (острова Гвоздева, ostrovà Gvózdeva), són dues illes rocoses àrtiques. Una d'elles pertany als Estats Units: l'illa Petita (Little Diomede) o Ignaluk, de 7,5 km²; i l'altra, a Rússia: l'illa Gran o Ratmànov, Imaqliq, Inaliq o Nunarbuk, de 29 km².
Les illes Diomedes són al mig de l'estret de Bering, entre Alaska i Sibèria. Per l'arbitrarietat dels fusos horaris, les dues illes, malgrat estar separades per només 4 quilòmetres, tenen una diferència horària de 20 hores.

## Localització

Les illes estan separades per una frontera internacional, que també forma part de la línia de data internacional, a uns 2 km de cada illa, a 168° 58′ 37″ W. La distància més curta entre totes dues illes és de 3.8 quilòmetres. La població se centra a la banda oest de l'illa Petita, al poble de Diomede.
L'illa Gran de les Diomedes es considera el punt més oriental de Rússia.
Les illes Diomedes s'esmenten sovint com a parades intermèdies probables per a un pont o túnel (el pont de l'estret de Bering) que hauria de travessar l'estret.
Durant l'hivern, entre totes dues illes generalment hi ha un pont de gel que permet caminar des dels Estats Units a Rússia, o viceversa.

## Història

El primer europeu a albirar les illes sembla que va ser l'explorador rus Semion Dejniov el 1648. Vitus Bering les va redescobrir el 16 d'agost de 1728, dia de Sant Diomedes.
En la compra d'Alaska de 1867, aquestes illes van definir la frontera entre Rússia i els Estats Units.
L'illa Petita està habitada per 170 indígenes inupiat, però la població autòctona de l'illa Gran va ser desallotjada pels russos i substituïda per una base militar.

## Referències

* ↑ «You CAN see Russia from here!». Arxivat de l'original el 2011-10-03. [Consulta: 23 octubre 2010].(anglès)

## Enllaços externs

* Little Diomede page, with images
* Proposed Trans-Global Highway and AmerAsian Peace Tunnel
* Michael Palin site about Diomedes
# Quint Grani (acusador)

Quint Grani (en llatí Quintus Granius) va ser un ciutadà romà que va viure en temps de Tiberi. Formava part de la gens Grània, una gens romana d'origen plebeu.
Va acusar Calpurni Pisó de tenir verí a casa seva, d'entrar al senat amb armes ocultes i de tenir intencions hostils contra l'emperador. Aquestes acusacions les va fer per indicació de Tiberi, que estava molest per la sinceritat impertinent de Pisó. Finalment l'acusat, va morir abans d'iniciar-se el judici, però es va celebrar igualment i el van condemnar.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals IV,21
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/310?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=GraniaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Londres:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 300. ]
# Sinagoga Tiferet Israel

La Sinagoga Tiféret Israel és un temple religiós situat en la Parròquia El Recreo del Municipi Libertador, proper a la Plaça Veneçuela de la ciutat de Caracas, capital de Veneçuela. És també la seu de l'Associació Israelita de Veneçuela (AIV).

## Història

El 1954 es va arribar a un acord per comprar un terreny en la Urbanització Maripérez de Caracas, amb la finalitat de construir una sinagoga nova per reemplaçar a la que va ser enderrocada com a part de la construcció de l'Avinguda Bolívar, la principal de la ciutat. El 1956, finalment es va col·locar la primera pedra, el 1963 va ser formalment inaugurada i oberta al públic, i des de llavors ha servit com a temple religiós de la comunitat hebrea de Caracas.
A finals de gener de 2009, la sinagoga va ser profanada, causant destrosses en les àrees de resos i en les oficines administratives. Els danys van ser reparats, i les recerques van determinar que es va tractar d'un robatori pel qual va ser condemnada a presó una exfuncionària del CICPC. En total el ministeri públic va acusar 6 persones (3 civils i 3 expolicies), mentre que el Tribunal número 5° de Judici de l'Àrea Metropolitana de Caracas els va condemnar per robatori agreujat, acte de menyspreu contra culte religiós i associació per cometre un delicte.

## Referències

* ↑ «Profanada Sinagoga Tiferet Israel». Arxivat de l'original el 2009-02-05. [Consulta: 30 març 2021].

## Enllaços externs

* Associació Israelita de Veneçuela (castellà)
# Alejandro Enrique Moreno Riera

    Desambiguació: Pel lluitador de lluita lliure veu Alejandro Muñoz Moreno.
Alejandro Enrique Moreno Riera (Barquisimeto, Veneçuela, 8 de juliol de 1979) és un futbolista veneçolà. Juga com a davanter i el seu equip actual és el Philadelphia Union de la MLS dels Estats Units.

## Enllaços externs

* Perfil de jugador de la MLS Arxivat 2010-04-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Alessia Russo

Alessia Mia Teresa Russo (Maidstone, 8 de febrer de 1999) és una futbolista professional anglesa que juga com a davantera al Manchester United de la FA Women's Super League i a la selecció d'Anglaterra. Anteriorment havia jugat al Chelsea FC, al Brighton Hove Albion i al North Carolina Tar Heels.
El 30 de novembre de 2021, va marcar els seus primers gols amb la selecció, un hat-trick en la victòria per 20-0 contra la selecció de Letònia durant la classificació per a la Copa del Món de 2023. Tots tres gols marcats en 11 minuts, el hat-trick va ser el més ràpid de qualsevol jugador en la història en un partit de la selecció nacional. El juny de 2022, Russo va ser convocada per a la selecció anglesa de Sarina Wiegman per a jugar l'Eurocopa Femenina de Futbol 2022. Russo és d'origen sicilià. El seu avi va emigrar a Anglaterra als anys 1950.

## Referències

* ↑ «'I came back with a degree': Alessia Russo proof you can become a professional footballer without sacrificing your education». , 21-09-2020.
* ↑ «'Lessi' Russo, la heredera de Messi» (en castellà). Mundo Deportivo, 28-07-2022. [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ «Ellen White becomes England Women's all-time leading goalscorer as Lionesses thrash Latvia 20-0 in World Cup qualifier». Sky Sports.
* ↑ «All the records that were shattered during England's astonishing 20-0 win over Latvia». , 01-12-2021.
* ↑ Davies, Callum. «England Women's final squad named for EURO 2022». England Football.com. The FA, 15-06-2022. [Consulta: 12 juliol 2022].
* ↑ England Squad.
* ↑ Laverty, Rich. «Remember the Name: Alessia Russo». Our Game Magazine, 09-11-2017.
# Caleb Bradham

Caleb Bradham (Chinquapin, 27 de maig de 1867 - New Bern, 19 de febrer de 1934) fou un farmacèutic estatunidenc, conegut per inventar la Pepsi, que en aquella època només s'utilitzava com a medicament.

## Primera vida

Bradham va néixer el 27 de maig de 1867 a Chinquapin, Carolina del Nord, fill de George Washington Bradham i Julia McCann Bradham. Bradham era d'ascendència anglesa i irlandesa.

## Biografia

Es va graduar a la Universitat de Carolina de Nord. Després de ser mestre en una escola pública, va obrir una farmàcia "Bradham Drug Company". El 1893 va inventar la recepta, una barreja d'extracte de nou de cola, vainilla i "olis estranys", per al que inicialment es coneixia com a "Brad's Drink", però el 1898, es va anomenar Pepsi-Cola, Bradham va nomenar la seva beguda a causa de la combinació dels termes pepsina i cola. Ja que creia que la seva beguda ajudava a la digestió a l'igual que l'enzim pepsina, tot i que no s'usava com a ingredient. Va ser també president del People's Bank of New Bern i va ser president de la Junta de Comissionats del Comtat de Craven. Va autoritzar les llicències de Pepsi-Cola a 24 estats, el 31 de maig de 1923 l'empresa es va declarar en fallida però Carson va tornar a funcionar amb el seu negoci. Caleb Davis Bradham va morir per un llarga malaltia el 19 de febrer de 1934, el seu funeral va ser a l'església de New Bern 's First Presbyterian i va ser enterrat al cementiri de Cedar Grove a Nova Berna, Carolina de Nord.

## Referències

* 1 2 Kickler, Troy L. «Caleb Bradham (1867-1934)» (en anglès). John Locke Foundation. [Consulta: 19 novembre 2020].

## Vegeu també

* Pepsi
* John Pemberton
* PepsiCo
# Christina Koch

Christina Hammock Koch (Grand Rapids, Michigan, 28 de gener de 1979) és una enginyera i astronauta estatunidenca. D'ençà del 14 de març de 2019, participa com a enginyera de vol a l'Estació Espacial Internacional en les Expedicions 59, 60 i 61, preveient-se una estada en òrbita fins al febrer de 2020, uns 328 dies en total, eclipsant el rècord de 288 dies establert per l'ex-astronauta de la NASA Peggy Whitson en 2016-2017. Es planeja que la seva missió s'acosti molt en durada al vol espacial més llarg d'un astronauta de la NASA, de 340 dies, establert per l'ex-astronauta de la NASA Scott Kelly durant la seva missió d'un any en 2015-2016. Conjuntament amb Jessica Meir van formar la primera parella únicament femenina a caminar per l'espai el 18 d'octubre del 2019 per a substituir una bateria defectuosa.

## Referències

* ↑ «a astronauta de la NASA Christina Koch pasará 328 días en órbita». Europa Press, 17-04-2019 [Consulta: 18 octubre 2019].
* ↑ Noain, Idoya «Dos astronautas hacen historia en el primer paseo espacial 100% femenino». El Periódico, 17-10-2019 [Consulta: 18 octubre 2019].
* ↑ «Nasa astronauts Christina Koch and Jessica Meir in all-women spacewalk». BBC News, 2019 [Consulta: 18 octubre 2019].