OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sureny

El sureny (o siureny) o siuró fosc o cep negre (Boletus aereus, del llatí boletus: bolet) és un bolet de la classe dels basidiomicets i comestible, molt semblant al cep d'estiu (Boletus reticulatus) i al cep (Boletus edulis), amb el qual sovint es confon.

## Descripció

Capell primer hemisfèric i després convex-aplanat de color castany clar o ocraci (més clar que el cep) de tonalitat força variable. La superfície és viscosa i presenta rugositats. Peu gros, de 5-15 x 4-10 cm, ple i dur, obès al principi, després inflat i finalment cilíndric, amb la base atenuada. És de color bru ocraci, sempre més clar que el barret. La carn és blanquinosa.

## Hàbitat

Fong micorrizogen que viu en boscos tèrmics de planifolis, associat bàsicament amb suros, alzines i castanyers, en sòls secs i silícics. Fructifica, de forma primerenca, a l'estiu i a principis de la tardor. Es troba a la terra baixa, on és més comú, i a la muntanya mitjana. En anys favorables, abunda molt a les suredes litorals.

## Gastronomia

Es pot menjar cru en amanides, assecat, cuit i en oli.

## Perill de confusió

Del mateix gènere que el mataparent (Boletus satanas), tòxic.

## Referències

* ↑ DCVB
* ↑ «Sureny». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Disponibilitat selectiva

La Disponibilitat Selectiva (SA en el seu acrònim anglès) és una degradació intencionada del senyal GPS per tal d'evitar l'excessiva precisió dels receptors GPS comercials moderns.
Inicialment el sistema NAVSTAR-GPS va ser dissenyat i desenvolupat per a aplicacions militars. A fi d'impedir que el sistema fos utilitzat amb fins no pacífics per enemics dels Estats Units (guiatge de míssils fonamentalment) el Departament de Defensa nord-americà, encarregat del seu manteniment i precisió, va optar per degradar intencionadament el senyal que emeten els satèl·lits de la constel·lació NAVSTAR, afectant a usuaris civils que accedissin a la tecnologia de manera comercial a partir d'aquest moment.
La limitació de la seva exactitud es va dur a terme incorporant errors aleatoris en el senyal, és a dir, que els receptors civils (no els militars) estarien subjectes a una degradació de la precisió, en funció de les circumstàncies geoestratègiques i geopolítiques del moment, quedant regulada pel Programa de Disponibilitat Selectiva o SA (Selective Availability). Aquesta degradació del senyal es va realitzar de dues maneres:
* Fent variar el rellotge del satèl·lit.
* Truncant les dades enviades per les efemèrides (camí i òrbita d'un satèl·lit)
Amb això s'aconseguia degradar el UERE fins a 37,5 metres, limitant la precisió horitzontal a uns valors d'entre 15-100 metres i 156 metres en la vertical en els models civils. Els receptors militars dels Estats Units i els seus aliats no es veien afectats al poder decodificar aquest error fins a la precisió inicial del sistema (UERE = 66,6 m).
El desenvolupament de noves tècniques que corregien aquests desfasaments, com l'ús combinat del sistema NAVSTAR nord-americà i el GLONASS rus o la utilització de sistemes de correcció de senyals com el DGPS o el SBAS que permeten estimar l'error induït, així com la concepció de nous Sistemes Globals de Navegació per Satèl·lit (Galileu europeu), i la dependència cada vegada més gran del GPS, per part de la població civil, va fer que la Disponibilitat Selectiva fos eliminada el 2 de maig de 2000 per ordre del president Bill Clinton.
Tot i que els EUA van reiterar el 2005 que el senyal no seria degradat un altre cop, l'error nominal en el càlcul de la posició dels receptors GPS, que com s'ha assenyalat pot augmentar fins als 100 m, es pot introduir de nou, quan el "Departament de Defensa" d'aquest país ho estimi oportú, tornant a activar la Disponibilitat Selectiva.

## Referències

* ↑ Aquesta situació va passar, per exemple, durant la Primera Guerra del Golf Pèrsic a 1992, quan la precisió dels receptors GPS civils es va disminuir substancialment, veient-se afectades nombroses activitats que feien ús d'aquest senyal.
* ↑ La possibilitat que una aplicació d'usuari aprofiti plenament l'eliminació de la disponibilitat selectiva depèn de certes característiques del receptor i del tipus d'integració del sistema de navegació. L'eliminació del component d'error SA no elimina altres errors.
# Sàtir gran

El sàtir gran (Satyrus ferula) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels nimfàlids (Nymphalidae) present als Països Catalans.

## Distribució

S'estén pel nord d'Àfrica (Marroc), sud d'Europa (des de l'extrem nord-est de la península Ibèrica fins als Balcans i Turquia), i Àsia fins a l'oest de la Xina. Absent de les principals illes mediterrànies. A la península Ibèrica, està restringida als Pirineus i àrees properes, des de Navarra fins a la Cerdanya.

## Descripció

Envergadura alar d'entre 46 i 57 mm. Dimorfisme sexual evident per, en el cas de les femelles, tenir un color més pàl·lid i taques i ocels més prominents. Anvers de color bru fosc amb dos grans ocels a la part exterior de l'ala anterior. La femella presenta els ocels envoltats de taronja. L'ala posterior és uniforme en el mascle, sense ocels ni taques, mentre que la femella també presenta una franja taronja a la part exterior i pot tenir alguns petits ocels negres. Revers de l'ala anterior similar a l'anvers, però amb la punta grisosa. El mascle té l'ocel superior envoltat de taronja, mentre que en el cas de la femella el color taronja s'estén a pràcticament tota l'ala. L'ala posterior és bru fosc en el mascle i molt més clara en la femella. Presenta una banda blanquinosa, delimitada internament per una línia negra.
* ♀ i ♂

## Hàbitat

Vessants oberts, secs i herbosos a les altituds més altes de la seva distribució, i matollars oberts i herbosos a altituds baixes. Rang altitudinal des dels 400 m fins als 1800 m a Europa i dels 1500 m a 3000 m al Marroc. L'eruga s'alimenta de gramínies, com ara Festuca, Stipa o Avenula.

## Període de vol i hibernació

Vola en una sola generació entre juny i setembre. Hiberna com a eruga.

## Espècies ibèriques similars

* Sàtir petit (Satyrus actaea)

## Referències

* ↑ «Sàtir gran». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Proposta de noms comuns per a les papallones diürnes (ropalòcers) catalanes». Butlletí de la Societat Catalana de Lepidopterologia. Arrizabalaga et al., 01-12-2012. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ «Satyrus ferula» (en anglès). UICN, 28-02-2013. [Consulta: 9 març 2024].
* 1 2 3 4 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Collins Field Guide to the Butterflies of Britain and Europe (en anglès). Collins, 2008. ISBN 978-0-00-724234-4.
* 1 2 3 4 Vila, Roger; Stefanescu, Constantí; Sesma, José Manuel. Guia de les papallones diürnes de Catalunya. Lynx, 2018. ISBN 978-84-16728-06-0.
* ↑ Moussus, Jean-Pierre; Lorin, Thibault; Cooper, Alan. Guide pratique des papillons de jour (en francès). Delachaux et Niestlé, 2022. ISBN 978-2-603-02915-2.

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual (castellà)
* European Butterflies (anglès)
# Generatriu

La generatriu és una línia que a causa del seu moviment conforma una figura geomètrica, que al seu torn depèn de la directriu. La generatriu pot ser una línia recta o corba.
Si la generatriu és una línia recta que gira respecte d'una altra recta directriu, anomenada eix de rotació, conformarà una superfície cònica, cilíndrica, etc. Si la generatriu és una corba, genera una esfera, un el·lipsoide, etc. Si es desplaça sobre una o més directrius, genera una superfície reglada.
La generatriu pot ser una línia corba, per exemple, una circumferència que roda sobre una altra circumferència directriu, tangencialment. Un punt vinculat a ella descriu una trajectòria corba que s'anomena ruleta cicloidal.

## Corbes conformades per circumferències generatrius

* Cicloide, la corba plana generada per un punt d'una circumferència generatriu en rodar sobre una línia recta, sense lliscar.
* Epicicloide, la corba que descriu un punt vinculat a una circumferència generatriu que roda –sense lliscament– sobre una circumferència directriu, tangencialment.
* Hipocicloide, la corba que descriu la trajectòria d'un punt situat sobre una circumferència generatriu que roda per l'interior d'una altra circumferència directriu, sense lliscament.
* Trocoide, la corba plana que descriu un punt, vinculat a una circumferència generatriu , que roda sobre una línia recta directriu, tangencialment, sense lliscament.
* Epitrocoide, la corba que descriu un punt vinculat a una circumferència generatriu que roda –sense lliscament– sobre una circumferència directriu, tangencialment.
* Hipotrocoide, la corba plana que descriu un punt vinculat a una circumferència generatriu que roda dins d'una circumferència directriu, tangencialment, sense lliscament.

## Generatriu del cilindre

El cilindre és un cos de revolució engendrat per un rectangle en girar al voltant d'un dels seus costats, que serà l'altura del cilindre, i el costat oposat serà la generatriu. Per tant, l'altura del cilindre serà igual a la generatriu.
h = g

## Generatriu del con

El con és un cos de revolució engendrat per un triangle rectangle en girar al voltant d'un dels seus catets, que serà l'alçada del con, i la hipotenusa serà la generatriu.
Pel teorema de Pitàgores la generatriu del con és igual a g²=h²+r².

## Generatriu del tronc de con

El tronc de con és un cos de revolució engendrat per un trapezi rectangle en girar al voltant del costat perpendicular a les bases, que serà l'alçada del con, i l'altre costat serà la generatriu.
Obtenim la generatriu del tronc de con aplicant el teorema de Pitàgores al triangle ombrejat: g ² = h ²+(R-r) ²

## Referències

* ↑ Taibo Fernández, Ángel. Geometría descriptiva y sus aplicaciones. Publicat per Editorial Tebar (1983).
# Pilar Pérez Malla

Pilar Pérez Malla (Barcelona, 1909 - 2008) fou una violoncel·lista catalana i directora d'orquestra.

## Biografia

Nascuda en el si d'una família de botiguers graciencs acomodada i aficionada a la música, feu estudis de piano i violoncel al Conservatori Superior de Música de Barcelona. A finals dels anys vint participà amb èxit en les competicions esportives organitzades pel Club de Tennis Barcino. Inicià la seva carrera com a solista, així com formant part de trios i quartets de música clàssica. La Guerra Civil espanyola la sorprengué de gira a Galícia on s'establí durant el conflicte i contragué matrimoni amb Jesús Sevillano García.
Retornada a Barcelona amb la seva família, sembla que actuà com a violoncel·lista a diverses orquestres simfòniques de la capital catalana. La part més rellevant de la seva activitat professional, però, anà lligada a la direcció des de 1955 de l'Orquestra Clásica Femenina, creada per Isabel de la Calle el 1932 (pianista madrilenya resident a Barcelona des de la infantesa) amb el nom d'Orquestra Femenina de Barcelona. Després de la mort d'Isabel de la Calle i de la laboriosa reconstitució posterior a la Guerra Civil espanyola, prengueren el relleu en la direcció de la formació musical Maria Dolors Rosich i Ventosa, entre 1950 i 1953, i Carry de Montevar, entre 1953 i 1955. Sota la direcció de Pérez Malla, l'orquestra, formada per músiques no professionals, mantingué una intensa activitat durant els anys cinquanta i seixanta, tant en l'àmbit català com a nivell internacional, amb gires per Espanya i diversos països europeus. Obtingué el 1958 el primer premi del Concurs Internacional de Música de Kerkrade (Països Baixos).

## Fons personal

El seu fons personal es conserva a l'Arxiu Nacional de Catalunya. El fons aplega la documentació aplegada i produïda per Pilar Pérez Malla, preferentment, com a resultat de la seva activitat professional. Inclou el certificat de matrimoni de la productora (1939), així com la documentació patrimonial relativa a l'herència rebuda de Josep Pérez i Florensa d'un immoble a la plaça de la Llibertat de la vila de Gràcia (1834-1939). La part fonamental del fons fa referència a l'activitat al si de l'Orquestra Clásica Femenina "Isabel de la Calle", en especial pel que fa a programes de concerts i correspondència de la secretaria per a l'organització de les gires nacionals, estatals i internacionals. Inclou també testimonis de la seva activitat musical al si de trios i quartets artístics femenins. El fons aplega petites mostres de correspondència rebuda i deixa constància de la seva relació amb l'Asociación Sinfónica Jazz Barcelona (1955). Així mateix, s'hi conserva una entrevista al diari "Tele/Exprés" (1966) i invitacions a diversos homenatges de músics amb els quals hi mantingué relació professional. En conjunt, el fons permet una aproximació a la trajectòria professional de Pilar Pérez Malla i molt en particular a la seva tasca de direcció de l'Orquesta Clásica Femenina.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pilar Pérez Malla». Arxiu Nacional de Catalunya. [Consulta: juny 2013].

## Enllaços externs

* Fons Pilar Pérez Malla a l'Arxiu Nacional de Catalunya.
# Pere Grau i Andreu

Pere Grau i Andreu (Pacs del Penedès, 14 d'abril de 1932 - Sant Cugat del Vallès 4 de novembre de 2015) fou un religiós català.

## Biografia

Nasqué en el si d'una família pagesa-ramadera i va simultaniejar el treball familiar amb els estudis i el seminari. Un cop ordenat sacerdot, va ser destinat a un barri marginal de Castelldefels i després a altres parròquies d'àrees amb forta problemàtica social. Simultàniament, va estudiar per a tècnic sanitari en radiologia.
El 1967 va ser assignat a la parròquia de la Mare de Déu de la Salut de les Planes, un barri a cavall entre Barcelona i Sant Cugat del Vallès, aleshores mancat dels serveis més elementals, i on va impulsar diferents iniciatives socials i humanitàries. Va impulsar l'escola parroquial amb guarderia i aules d'EGB; un esplai i el centre d'acollida Ca l'Avi, el primer centre barceloní d'atenció a la gent gran, amb cinc habitacions per acollir persones necessitades en un ambient familiar, i el centre juvenil Nostre Club.
També va iniciar una tuna infantil i més tard, als soterranis de l'escola, va crear una sala de festes per als joves que no podien desplaçar-se a Barcelona o Sant Cugat. En els primers anys de la transició democràtica uns desconeguts van cremar Ca l'Avi, que va ser reconstruït amb l'ajuda dels veïns. Va continuar exercint la professió sanitària, primer a l'Hospital de Sant Pau i després a l'Hospital General de Catalunya. La seva preparació li va servir per impulsar un lloc de socors de la Creu Roja amb ambulància al costat de l'actual centre cívic l'Elèctric, del que en sortiria posteriorment l'Assemblea Local de la Creu Roja. Dins d'aquesta institució, va arribar al grau d'oficial tercer (alferes) i va participar en nombrosos projectes sanitaris i socials; també va intervenir donant cobertura als companys en serveis conflictius com l'assalt al Banco Central de Barcelona del maig de 1981.

## Premis i reconeixements

* El 2006 va rebre el premi Ciutat de Sant Cugat.
* El 2007 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona.
* El 2016 l'Ajuntament de Sant Cugat el nomena a títol pòstum fill predilecte de Sant Cugat.

## Referències

* ↑ «Ajuntament de Sant Cugat - El ple nomena, a títol pòstum, mossèn Pere Grau com a fill predilecte de Sant Cugat». www.santcugat.cat. Arxivat de l'original el 2016-11-07. [Consulta: 6 novembre 2016].
* (català) Biografia a la memòria de les Medalles d'Honor de 2007
# Pavelló Toni Martí

El Pavelló Toni Martí, antigament conegut com a Pavelló de Govern, és un gran pavelló esportiu multiusos inaugurat l'any 1991 que té com a element principal la gran pista central. Al voltant de la pista s'articula una graderia amb capacitat per a uns 5.000 espectadors. El recinte disposa d'altres espais complementaris com gimnàs de musculació, sales de reunions o espais VIP.
El Bàsquet Club Andorra, que actualment milita a la Lliga ACB, disputa els seus partits com a local en aquesta instal·lació. No obstant, la pista també acull partits d'altres disciplines esportives com l'hoquei sobre patins, disputant-se aquí la fase final de la Lliga europea del 2011 i de l'Europa Cup del 2021.

## Referències

* ↑ «Poliesportiu de Govern | Informacion y fotos de Poliesportiu de Govern, estadios en andorra». [Consulta: 1r abril 2022].
* ↑ «El Poliesportiu d’Andorra passa a anomenar-se Pavelló Toni Martí, com a homenatge a l’excap de Govern». Arxivat de l'original el 2025-01-19. [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ GiraWeb. «Poliesportiu d'Andorra». [Consulta: 1r abril 2022].
* ↑ «El Liceo, campe�n de la Liga Europea - MARCA.com». [Consulta: 1r abril 2022].
* ↑ «Andorra corona el Lleida Llista Blava com a ‘virrei’ de l'hoquei sobre patins continental». [Consulta: 1r abril 2022].
# Hugh Glass

Hugh Glass (Filadèlfia, c. 1783 - Riu Yellowstone, 1833) va ser un home de frontera, caçador de pells, comerciant, caçador i explorador nord-americà. És conegut sobretot per la seva història de supervivència i perdó, després de ser donat per mort pels seus companys quan va ser mutilat per un os grizzly.
No existeixen registres sobre els seus orígens, però es diu àmpliament que va néixer a Pennsilvània, fill de pares irlandesos, possiblement escocesos-irlandesos. Glass es va convertir en un explorador de la conca hidrogràfica del riu Missouri superior, a l'actual Montana, les Dakotas i la zona del riu Platte de Nebraska. La seva història de vida ha estat la base de dos llargmetratges: Man in the Wilderness (1971) i The Revenant (2015). Tots dos representen la lluita per la supervivència de Glass, que (en els millors relats històrics) es va arrossegar durant 200 milles (320 km) fins a Fort Kiowa, Dakota del Sud, després de ser abandonat sense subministraments ni armes pels companys exploradors i comerciants de pells durant l'expedició del general Ashley de 1823. Una altra versió de la història es va explicar en un episodi de 1966 de la sèrie de televisió Death Valley Days, titulat "Hugh Glass Meets the Bear".
Malgrat la popularitat de la història, la seva precisió ha estat discutida. Es va reportar per primera vegada l'any 1825 a The Port Folio, una revista literària de Filadèlfia, com a peça literària i posteriorment va ser recollida per diversos diaris. Tot i que es va publicar originalment de manera anònima, més tard es va revelar que era obra de James Hall, germà de l'editor de The Port Folio. No hi ha cap escrit del mateix Hugh Glass que en corrobori la veracitat. A més, és probable que s'hagi embellit al llarg dels anys com una llegenda.

## Referències

* ↑ Todd, Edgeley W. «James Hall and the Hugh Glass Legend». American Quarterly. The Johns Hopkins University Press, 7, 4, 1955, pàg. 362. DOI: 10.2307/2710430.
# Llauneria Grassi

La Llauneria Grassi és un establiment situat als baixos del Palau Sessa-Larrard de Barcelona, catalogat com a d'interès paisatgístic (categoria E3).

## Història

A finals del segle xviii, era un magatzem de tabacs. El 1834 es va fundar la llauneria, però no va ser fins al 1856 quan es van dissenyar els mobles de l'aparador pel mestre d'obres Eduard Fontserè i per al llauner Lluís Grassi. El 1896 s'hi va instal·lar un motor de gas, cosa que demostra l'existència d'un taller associat a la botiga.

## Descripció

Està situat a la cantonada del carrer Ample amb el de la Plata, amb una obertura a cada costat. Es tracta de dues estructures de fusta situades en les bertures de la finca amb aparadors laterals al costat de les portes d'accés. El moble del carrer de la Plata està situat a ras de façana mentre que el del carrer Ample sobresurt lleugerament de la línia de façana. A l'interior es conserva el paviment de mosaic hidràulic original i a la rebotiga encara hi ha l'antic embarrat per a les politges de tracció.

## Referències

* ↑ «Llauneria Grassi». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 «Llauneria Grassil». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Luis García

Luis García és el nom dels següents personatges:
* Luis García Berlanga (1921 - 2010), director de cinema valencià
* Luis García Conde (1979), futbolista espanyol (porter)
* Luis García Fernández (1981), futbolista asturià conegut per jugar al RCD Espanyol
* Luis García Montero (1958-), poeta espanyol
* Luis García Meza Tejada (1929), dictador bolivià
* Luis García Mozos (1946), dibuixant de còmics i il·lustrador espanyol
* Luis García Postigo (1969), futbolista mexicà
* Luis García Tevenet (1974), futbolista espanyol
* Luis Andrés García Sáez (1954), polític i empresari català
# IEEE 802.11be

IEEE 802.11be (possiblement anomenat Wi-Fi 7) per la Wi-Fi Alliance, és una modificació de l'estàndard 802.11 per WLAN desenvolupat pel grup de treball 11 del comitè d'estàndards LAN/MAN del IEEE (IEEE 802), que millora tots els àmbits de la comunicacióː velocitat de transmissió, eficiència espectral, amplada de banda, connectivitat, etc. Es preveu una velocitat de transmissió de 38,4 Gbit/s i treballa en les bandes ISM de 2,4 GHz, 5 GHz i 6 GHz. Encara no està ratificada.
Característiques destacades de la futura l'IEEE 802.11be:
* Compatible endarrere amb els protocols 802.11a/b/g/n/ac/ax.
* Amplia l'àmbit d'aplicació a ambients exteriors.
* Augment de l'amplada de banda a 320 MHz.
* Velocitats i amplada de banda superiors a IEEE 802.11ax i mateixa modulació 1024-QAM.
* També realitza enllaços mitjançant tecnologia MU-MIMO i OFDMA.
* La nova banda de 6 GHz està en procés de definició. La banda de 5GHz GHz li aplica la norma ETSI EN 301 893 a la CE. La banda de 2,4 GHZ li aplica la norma ETSI EN 300 328 de la CE.

## Característiques addicionals

A part de les característiques esmentades al PAR, hi ha característiques recentment introduïdes:
* 4096- QAM recentment introduït (4K-QAM),
* Contigües i no contigües 320/160+160 MHz i 240/160+80 ample de banda de MHz,
* Formats de fotogrames amb compatibilitat millorada cap endavant,
* Assignació de recursos millorada a OFDMA ,
* Sondeig de canal optimitzat que requereix menys temps d'aire,
* Sondeig de canal implícit,
* Esquema de perforació de preàmbuls més flexible,
* Suport d'enllaços directes, gestionats per un punt d'accés.

## Referències

* ↑ «Next Generation Wi-Fi: 6 GHz Is On The Horizon» (en anglès). https://www.wirelessdesignonline.com,+14-02-2020.+[Consulta: 14 febrer 2020].
* ↑ López-Pérez, David; Garcia-Rodriguez, Adrian; Galati-Giordano, Lorenzo; Kasslin, Mika; Doppler, Klaus «IEEE 802.11be Extremely High Throughput: The Next Generation of Wi-Fi Technology Beyond 802.11ax». arXiv:1902.04320 [cs, math], 27-09-2019.
* ↑ «IEEE P802.11 - TASK GROUP BE (EHT) - GROUP INFORMATION UPDATE» (en anglès). http://www.ieee802.org,+14-02-2020.+[Consulta: 14 febrer 2020].
* ↑ E. Khorov; I. Levitsky; I. F. Akyildiz IEEE Access, 8, in press, 2020, pàg. 88664–88688. Bibcode: 2020IEEEA...888664K. DOI: 10.1109/ACCESS.2020.2993448 [Consulta: free].