OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 212a Brigada Mixta (Exèrcit Popular de la República)

La 212a Brigada Mixta va ser una unitat de l'Exèrcit Popular de la República creada durant la Guerra Civil Espanyola. Al llarg de la contesa va estar desplegada en els fronts de Terol i Llevant.

## Historial

La unitat va ser creada el 28 d'agost de 1937, a Manzanares, a partir dels reemplaçaments de 1930, 1937 i 1938; no obstant això, la formació no quedaria realment completa fins a novembre. El comandament de la unitat va recaure en el comandant d'infanteria Carlos Abad López, i fou integrada a la 66a Divisió del XX Cos d'Exèrcit.
Més endavant la unitat seria traslladada des de la Manxa cap al front de Terol, en suport de l'ofensiva republicana que estava tenint lloc. La 212a BM va arribar a entrar en combat l'1 de gener de 1938, amb els reductes franquistes de Terol totalment aïllats. Quatre dies després va ser enviada al sector del riu Alfambra, passant a cobrir el flanc esquerre de la 61a Brigada Mixta, i després de la 59a Brigada Mixta. Per llavors la seva divisió es trobava agregada al XIII Cos d'Exèrcit. Quan al començament de febrer de 1938 es va produir la ofensiva franquista en el sector del Alfamba, la 212a BM va ser enviada en suport de les forces atacades; no obstant això, a causa de l'embranzida enemiga va haver de ser retirada. Posteriorment la unitat va passar a constituir la reserva del XIII Cos d'Exèrcit.
La 212a BM va arribar a intervenir en la campanya de Llevant, agregada a la 66a Divisió. Inicialment va cobrir el sector que anava des d'Aldehuela fins al Port del Escandón, prop de Terol, però el 2 de juliol la pressió enemiga la va obligar a retirar-se cap a Cublas. Va continuar en aquest front fins al final de la guerra.

## Comandaments
### Comandants

* Comandant d'infanteria Carlos Abad López;

### Comissaris

* José María Alarcón Huerta, del PSOE;

### Caps d'Estat Major

* capità de milícies Manuel Sordo Díez;

## Notes

* ↑ Encara que per a llavors la divisió estava agregada al XIX Cos d'Exèrcit.

## Referències

* 1 2 Bermúdez, 1992, p. 149.
* ↑ Bermúdez, 1992, p. 149-150.
* ↑ Casas de la Vega, 1976, p. 255.
* ↑ Martínez Bande, 1977, p. 91.
* ↑ Martínez Bande, 1977, p. 152-153.
* ↑ Casas de la Vega, 1976, p. 200.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 184.

## Bibliografia

* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Bermúdez, Antonio. República y guerra civil. Manzanares (1931-1939). Diputación de Ciudad Real, 1992.
* Casas de la Vega, Rafael. Alfambra. La reconquista de Teruel. L. de Caralt, 1976.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Martínez Bande, José Manuel. La ofensiva sobre Valencia. Madrid: San Martín, 1977. 84-7140-142-8.
# Titini (dramaturg)

Titini (en llatí: Vettius Titinius) va ser un dramaturg romà les produccions del qual pertanyen a la classe de la Comoedia Togata. Marc Terenci Varró en parla molt bé d'aquest autor, a causa de l'habilitat amb què desenvolupava els personatges portats a escena.
Pel que diu Varró es dedueix que era més jove que Cecili i més vell que Terenci i, per tant, hauria florit cap a l'any 170 aC. Els gramàtics, especialment Noni Marcel, han conservat els títols d'almenys 14 obres, juntament amb alguns fragments, que conserven una aparença antiga.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1157-1158.
# Tomografia per emissió de positrons

La tomografia per emissió de positrons, TEP o PET (per les sigles en anglès de positron emission tomography), és l'obtenció d'imatges mitjançant el bombardeig de radiacions beta a un subjecte, per a ús informatiu sanitari, pròpia de la medicina nuclear i de la radiologia.
La tomografia per emissió de positrons és una tècnica no invasiva de diagnòstic i investigació per imatge, capaç de mesurar l'activitat metabòlica dels diferents teixits del cos humà, especialment del sistema nerviós central. Igual que la resta de tècniques diagnòstiques en medicina nuclear, com la tomografia computada per emissió de fotó simple, la TEP es basa a detectar i analitzar la distribució que adopta a l'interior del cos un radioisòtop administrat a través d'una injecció.

## Funcionament

El que fa és mesurar la producció de fotons gamma, resultat de la destrucció d'un positró. S'injecta la substància, que habitualment pot travessar la barrera hematoencefàlica i, per tant, obtenir imatges del metabolisme del cervell, que es vol investigar unida a un isòtop que emet positrons, i s'obté una imatge en temps real per processament de les dades.
Hi ha diversos radioisòtops emissors de positrons d'utilitat mèdica. El més important n'és el fluor-18, capaç d'unir-se a la glucosa per obtenir el traçador 18-fluor-desoxi-glucosa (18FDG). És a dir, s'obté glucosa detectable mitjançant l'emissió de senyal radioactiu.
A les TEP s'usen centellejadors.

## Usos

La possibilitat de poder identificar, localitzar i quantificar el consum de glucosa per les diferents cèl·lules de l'organisme ofereix una eina de capital importància al diagnòstic mèdic, ja que mostra quines àrees del cos tenen un metabolisme glucídic elevat. Un elevat consum de glucosa és, precisament, la característica primordial dels teixits neoplàstics.
La TEP, per tant, permet localitzar els focus de proliferació cel·lular anormal en tot l'organisme, en un sol estudi i independentment de la localització anatòmica on hi hagi la neoplàsia (primària o metastàtica), ja que la TEP no avalua la morfologia dels teixits, sinó el seu metabolisme.
A més de l'oncologia, en què la TEP s'ha implantat amb molta força com a tècnica diagnòstica, altres àrees que es beneficien d'aquest tipus d'exploracions són la cardiologia, la neurologia i la psicobiologia, donada la possibilitat de quantificar el metabolisme tant cardíac com en el sistema nerviós central.

## Riscos i contraindicacions

Cal valorar i sospesar els riscos, avantatges, inconvenients i alternatives d'utilitzar aquesta eina en una persona o animal malalt, ja que li estem introduint radioactivitat i els seus conseqüents efectes nocius a curt i, per acumulació, a llarg termini.
# Tractat de Baden

El tractat de Baden va ser el tractat de pau que va posar fi a les hostilitats entre el Regne de França i el Sacre Imperi romà, que havien estat en guerra des del començament de la Guerra de Successió espanyola. Va ser signat el 7 de setembre de 1714 a Baden (Argòvia), Suïssa, i complementa el tractat d'Utrecht i el tractat de Rastatt, pel qual l'emperador Carles VI va acceptar el tractat d'Utrecht en nom de la dinastia dels Habsburg. En el tractat de Baden, els termes formals de pau entre França i el Sacre Imperi romà van ser acordats i, per tant, l'últim dels molts conflictes dins de la Guerra de Successió espanyola acabava.
* En el marc del tractat, Àustria va rebre els Països Baixos del Sud i els territoris espanyols a la península Itàlica, és a dir, Nàpols (encara que no Sicília), Milà, Màntua, i Sardenya.
* El tractat va permetre a França mantenir Alsàcia, i es va lliurar la riba est del Rin (Brisgòvia) a Àustria.
* Els prínceps electors de Baviera i Colònia van ser reinstaurats en els seus territoris i les seves posicions.
* L'emperador Carles VI va mantenir el títol de rei d'Espanya i de l'herència espanyola -que, de fet, no té valor, ja que a Espanya el poder el va mantenir el rei Felip V de Castella.

## Referències

* ↑ Ingrao, Charles W. The Habsburg Monarchy, 1618-1815 (en anglès). Cambridge University Press, 2000, p. 119. ISBN 0521785057.
# USNO CCD Astrograph Catalog

El catàleg astrogràfic CCD de l'USNO (en anglès: USNO CCD Astrograph Catalog, abreujat com a UCAC) és un catàleg d'estels astromètrics publicat per l'Observatori Naval dels Estats Units (USNO).

## Programa d'observació

El catàleg UCAC es basa en un programa d'observació que utilitza l'astrògraf dual de l'Observatori Naval dels Estats Units i una càmera CCD de 4k x 4k, que proporciona una imatge de poc més d'un grau quadrat amb una escala de 0,9"/píxel. L'objectiu de 5 lents d'obertura corregida en vermell de l'astrògraf de 20 cm proporciona un camp de visió circular de 9 graus (dissenyat per a plaques fotogràfiques), només una part del qual és utilitzat per la càmera CCD, centrada a l'eix òptic. El sensor CCD és un xip Kodak gruixut amb píxels de 9 micres. La càmera, fabricada per Spectral Instruments, es refreda per l'efecte Peltier a -18 °C.
Les observacions van començar el gener de 1998 a l'Observatori Inter-Americà del Cerro Tololo (CTIO) a Xile, on es va observar tot el cel austral i aproximadament la meitat del cel nord. L'octubre de 2001, l'instrument es va traslladar a l'Estació de Flagstaff de l'Observatori Naval (NOFS) a Arizona, on es va completar la cobertura del cel del nord el 2004.
Es va emprar un esquema de superposició de camp de "centre a cantonada" amb una quadrícula de 0,5 graus, començant pel pol sud celeste. Cada camp es va observar dues vegades: amb una exposició llarga (de 100 a 150 s) i una curta (de 20 a 30 s). Les rutines de control de qualitat sistemàtics van donar lloc a l'eliminació de més del 15% dels camps observats. Les observacions es van fer en una sola banda espectral (579-642 nm) i, per tant, les magnituds UCAC es troben entre les bandes V i R de Johnson.

## UCAC-1

La primera edició preliminar, publicada el març de 2000, dona les posicions i els moviments propis d'uns 27 milions d'estrelles de l'hemisferi sud en el rang de magnituds de 8 a 16.

## UCAC-2

La segona edició es va publicar per a l'Assemblea General de la Unió Astronòmica Internacional de 2003 a Sydney i proporciona les posicions i els moviments adequats d'aproximadament 50 milions d'estrelles.

## UCAC-3

La tercera edició es va publicar per a l'Assemblea General de la Unió Astronòmica Internacional de 2009 a Rio (agost de 2009).

## UCAC-4

La quarta i última edició es va publicar l'agost de 2012.
Des de la primavera de 2015, el seu successor, el catàleg URAT està en procés d'elaboració.

## UCAC-5

La cinquena edició es va publicar el febrer de 2017.

## Referències

* ↑ «UCAC5 - nowy katalog pozycji i ruchów własnych gwiazd» (en polonès), 29-03-2017.
* ↑ Zacharias, Norbert; Finch, Charlie; Frouard, Julien. «UCAC5: New Proper Motions using Gaia DR1» (en anglès). [Consulta: 27 juliol 2023].
# Vas de precipitats

Un vas de precipitats és un instrument per a contenir líquids, utilitzat habitualment en el laboratori. Té forma cilíndrica, amb un fons pla; se'n poden trobar de capacitats diverses, des d'un mil·lilitre fins a diversos litres. Normalment és de vidre o plàstic i sol estar graduat, tot i que, per la seva pròpia naturalesa, aquesta graduació és poc exacta i, per tant, és recomanable no utilitzar-lo per a mesurar volums de substàncies. S'utilitza, doncs, sobretot per a transportar líquids a un altre recipient, com ara a una proveta o a un tub d'assaig. Com que és resistent als canvis bruscos de temperatura, també s'utilitza per escalfar, dissoldre...

## Referències

* ↑ Helmenstine, Anne Marie; sciences, Ph D. Dr Helmenstine holds a Ph D. in biomedical; Writer, Is a Science. «Chemistry Laboratory Glassware Gallery» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2019].
* ↑ «vas de precipitats | enciclopèdia.cat». [Consulta: 18 abril 2019].
Equipament de laboratori de química :
# Vescomtat de Frejus

El vescomtat de Frejus fou una jurisdicció feudal de Provença situada entre el pagus d'Antibes a l'est, la Mediterrània al sud, el pagus de Toló a al sud-oest, el pagus d'Ais al nord-oest i els pagus de Riez i Glandèves al nord.
Vescomtes locals apareixen al final del segle x i al segle xi. El primer fou Francó I (mai esmentat com a vescomte) que va tenir tres fills dels quals Francó II fou vescomte de Frejus esmentat en una donació del 10 de juny de 1035 on es fa referència a la cessió de la villa Burnis a Sant Víctor de Marsella, en el "comitatu Forojuliense"; una nova donació el 1036 situa villa Burnus al damunt del riu Argencium. Francó II es va casar amb Ameruda filla de Guillem II vescomte de Marsella. Adalgarda, germana de Francó II, estava casada amb el vescomte Guillem III de Marsella (fill de Guillem II) i, per tant, dos germans (Franco II i Adalgarda) estaven casats amb altres dos germans (Guillem II i Ameruda).

## Referències

* Genealogia
# Xicra

Una xicra o quíquera (Tortosa i País Valencià) és una tassa petita, més aviat alta i estreta, emprada expressament per a prendre la xocolata desfeta o cafè.

## Unitat de volum

La xicra era una unitat de volum per a líquids que es feia servir a Catalunya per a l'oli, vi, o llet. Actualment les tasses petites de cafè i els gots xatos de vi bascos, per exemple, tenen també aquest volum.
La xicra era 1/8 de porró o, cosa que és equivalent, mig petricó. Tanmateix, la mida del porró i, per tant, també la dels petricons i les xicres, variava segons la localitat. En concret, a Barcelona la xicra era d'11,17 cl, però es pot arrodonir a 1/8 de litre o 125 mil·lilitres.

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Quiquera». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ Cercaterm Arxivat 2010-09-18 a Wayback Machine. del termcat, entrada "xicra: equipament de la llar".
* ↑ Barbacil i Mestres, Judith; Barbacil i Mestres, Cristina. Fes-me’n cinc cèntims… La memòria del futur. Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, 2007, p. 28.
Viccionari
# Zalpa

Zalpa o Zabar, era una ciutat hitita, probablement la capital del regne anomenat Zalpuwa, a la vora de la mar Negra a la regió de la clàssica Amisos vora la desembocadura del modern riu Kızılırmak, i avui segurament coberta per la mar.
Es conserva un text molt antic, segurament del segle xv aC, que descriu la destrucció de la ciutat després d'un setge, i marca el final d'una sèrie d'hostilitats entre Zalpa i Hattusa que s'havia prolongat durant els regnats de tres reis hitites, que el text anomena "l'avi del rei", "el pare del rei" i "el rei". És segur que el text es va escriure en temps de Mursilis I i, per tant, els reis serien Labarnas I i Hattusilis I. Als inicis del regnat d'Hattusilis I el text, molt deteriorat en aquest punt, sembla que diu que el rei va voler segellar un pacte amb la ciutat de Zalpa i va enviar una filla seva perquè s casés amb el seu rei, però la princesa va morir i hi va haver una sublevació, on un fill del rei hi va estar implicat. Per fi es va sotmetre la ciutat, que els hitites van saquejar i destruir.
El començament d'aquest relat parla d'un període molt més antic de la història de la ciutat, i explica uns fets llegendaris. Una reina de Kanish va parir trenta fills de cop, als que va abandonar immediatament espantada d'aquell fet. Els va posar en unes caixes i els va abandonar riu avall. El tema del nen deixat al riu i després salvat es troba a diverses literatures, per exemple a l'hebrea amb Moisès a la grega amb Perseu i Dànae i a la babilònica amb Sargon d'Accad. El riu va portar els trenta nens fins a la mar Negra, fins a la ciutat de Zalpa. La reina va tenir un altre part múltiple, ara de trenta filles, i les peripècies que passen les dues nissagues fan que els germans i germanes estiguin a punt de casar-se entre ells. El germà petit, l'heroi en els contes populars, els adverteix de l'incest. Aquí s'acaba la narració i no se sap el final. Aquesta història s'interpreta com que Zalpa va ser fundada per habitants de Kanesh, que sempre van conservar el record del seu parentiu. Se suposa que un "gran rei" de nom Huzziyas, va ser rei de Zalpa, probablement l'últim rei conegut d'aquell territori, i va exercir una certa hegemonia abans de Labarnas (al voltant del 1700 aC) però va acabar sotmesa per Hattusilis I uns anys més tard.
Els kashka van ocupar la ciutat i el territori de Zalpuwa sobre l'any 1390 aC en temps d'Arnuwandas I.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Imperio Antiguo. Tres Cantos: Akal, 2000, p. 103, 122-123. ISBN 8446011239.
* ↑ Bryce, Trevor. The kingdom of the Hittites. Oxford: Oxford University Press, 2005, p. 39. ISBN 9780199279081.
* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 21. ISBN 8446022532.
# Juanes

Juan Esteban Aristizábal Vásquez (Carolina del Príncipe o Medellín, Antioquia, Colòmbia, 9 d'agost del 1972) més conegut com a Juanes, és un cantant colombià. Una de les seves cançons més conegudes és La Camisa Negra, que va despertar polèmica, ja que va ser utilitzada per fer apologia del neofeixisme a Itàlia.
El seu pare i els seus germans li van ensenyar a tocar la guitarra quan tenia set anys. La seva infantesa va tenir diversos episodis trists: un dels seus germans va ser assassinat per uns segrestadors i el seu pare va morir de càncer. A més, un amic seu també va ser víctima d'uns pistolers. Tot i que al principi estava interessat per ritmes llatins com els boleros, a l'adolescència va començar a derivar cap al heavy metal. Amb setze anys va crear el grup Ekhymosis amb uns amics seus, però el 1998 va abandonar-lo per seguir una carrera en solitari, ja que pensava que el grup no aconseguiria mai tenir èxit fora de Colòmbia.
Dos anys més tard va llançar el seu primer disc Fíjate Bien.
Ha guanyat dotze premis Grammy Llatins. Fora de la seva carrera musical, se'l coneix pel seu treball humanitari en favor de víctimes de mines antipersona a Colòmbia.

## Discografia

* 2000 - Fíjate Bien
* 2002 - Un Día Normal
* 2004 - Mi Sangre
* 2007 - La Vida... Es un Ratico
* 2010 - P.A.R.C.E.

## Enllaços externs

* Juanes - Lloc web oficial
# Gratitud

La gratitud és un sentiment positiu que experimenta la persona que ha rebut un bé o un favor d'una altra persona. Inclou un deute moral cap a aquella persona i el reconeixement de la vàlua de la seva ajuda. La gratitud reforça els llaços socials, ja que lliga els individus per les seves accions i, per tant, reforça el sentiment de pertinença. La persona que rep la gratitud millora la seva autoestima, perquè veu valorats els seus actes. Segons la psicoanàlisi, és el sentiment oposat a l'enveja (Melanie Klein).
Formalment, es pot expressar la gratitud amb fórmules de cortesia, com "gràcies". S'usa després de demanar un favor o donar una ordre (amb la fórmula de "si us plau") per expressar l'evidència que el desig ha estat satisfet. El donant respon "de res" per treure importància al deute, ja que una gratitud excessiva pot desembocar en emocions negatives, en el sentit que la persona ajudada pensa que ha de pagar el deute i està intranquil·la fins que ho aconsegueix o bé experimenta sentiment d'inferioritat.
En el context religiós, hi ha pregàries específiques per agrair la divinitat els seus dons (començant pel de la vida) i fins i tot festivitats (com el Dia d'acció de gràcies), que poden incloure ofrenes i càntics.
# 221a Brigada Mixta (Exèrcit Popular de la República)

La 221a Brigada Mixta va ser una unitat de l'Exèrcit Popular de la República creada durant la Guerra Civil Espanyola. Al llarg de la contesa va estar desplegada en els fronts d'Andalusia i Llevant.

## Historial

La unitat va ser creada en l'estiu de 1937, a Ciudad Real, a partir dels reemplaçaments de 1930, 1937 i 1938. Per a la prefectura de la 220a Brigada Mixta es va designar al comandant d'infanteria José Torralba Ordóñez, quedant la unitat agregada a la 68a Divisió del XX Cos d'Exèrcit.
El desembre de 1937 va ser transferida a la 71a Divisió del XXIII Cos d'Exèrcit i traslladada a Albuñol. Al març de 1938 el comandant Torralba va assumir la prefectura de la divisió, per la qual cosa el comandament de la 221a BM va passar al major de milícies Jesús Rubio Cerón. L'11 de juny, a causa de la difícil situació en la qual es trobaven les forces republicanes en Llevant, va ser enviada com a reforç al sector amenaçat. Agregada a la 49a Divisió del XX Cos d'Exèrcit, va passar a cobrir la línia defensiva establerta en el riu Millars. Per al 4 de juliol es trobava defensant el sector la Vall d'Uixó-Alfondeguilla, replegant-se posteriorment fins a aconseguir la línia XYZ.
Entre el 7 i el 10 de novembre va prendre part en l'ofensiva republicana sobre Nules i Castelló de la Plana, que acabaria fracassant. Després d'això no va tornar a intervenir en operacions militars. El 4 de febrer de 1939 la 221a BM va ser agregada a la 15a Divisió del XX Cos d'Exèrcit i va passar a rellevar a la 75a Brigada Mixta.

## Comandaments

Comandants:
* Comandant d'infanteria José Torralba Ordóñez;
* Major de milícies Jesús Rubio Cerón;

### Comissaris

* Antonio Romero Cebriá, d'IR;

## Notes

* ↑ Encara que fins al mes de novembre la brigada no va completar la seva formació.

## Referències

* 1 2 3 Engel, 1999, p. 152.
* ↑ Alpert, 1989, p. 351.
* 1 2 Engel, 1999, p. 152, 231.
* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 303.
* ↑ Cancio, 2011, p. 131.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 184.

## Bibliografia

* Alpert, Michael. El Ejército Republicano en la Guerra Civil. Madrid: Siglo XXI de España, 1989. ISBN 84-3230-682-7.
* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Cancio, Raúl C. Fuerzas especiales en la Guerra Civil Española. Madrid: Ministerio de Defensa, 2011.
* Martínez Bande, José Manuel. La batalla de Pozoblanco y el cierre de la bolsa de Mérida. Madrid: Editorial San Martín, 1981.
# 32a Divisió (Exèrcit Popular de la República)

La 32a Divisió va ser una de les divisions de l'Exèrcit Popular de la República que es van organitzar durant la Guerra Civil espanyola sobre la base de les Brigades Mixtes. Va estar desplegada en els fronts de Aragó i Segre.

## Historial

La unitat va ser creada el 28 abril de 1937, com una divisió de reserva de l'Exèrcit de l'Est. Amb posterioritat, la 32a Divisió quedaria enquadrada en l'XI Cos d'Exèrcit, i quedà situada en rereguarda. El comandament de la unitat va recaure en el coronel de cavalleria Alfonso Arana Vivanco, que al juliol de 1937 seria substituït per Manuel Gancedo Sáenz.
Durant l'ofensiva franquista al front d'Aragó la 32a Divisió es va veure obligada a retirar-se, establint les seves noves posicions defensives en el front del Segre. El 8 de setembre de 1938 forces de la unitat van rellevar a la 55a Divisió en el sector Agramunt-Artesa de Segre-Tornabous. Després del començament de l'ofensiva de Catalunya la 32a Divisió, davant la forta pressió enemiga, es va veure obligada a retirar-se. En el transcurs dels combats va sofrir un fort crebant. El gener de 1939 va ser agregada breument al X Cos d'Exèrcit, si bé durant la resta de la campanya no va tenir un paper rellevant i acabaria retirant-se a la frontera francesa.

## Comandaments
### Comandants

* coronel de cavalleria Alfonso Arana Vivanco;
* comandant d'infanteria Manuel Gancedo Sáenz;

### Comissaris

* Cristóbal Albadetrecu, de la CNT;
* Francisco Señer Martín, de la CNT;
* Andrés Semitiel Rubio, del PSOE;

### Caps d'Estat Major

* major de milícies Emilio Bosch Montes;
* tinent de milícies Felipe Félix Moreno Gómez;

## Ordre de batalla

| Data | Cos d'Exèrcit adscrit | Brigades Mixtes integrades | Front de batalla |
| Juny de 1937 | Reserves de l'Exèrcit de l'Est | 137a, 140a i 141a | Aragó |
| Febrer de 1938 | XI Cos d'Exèrcit | 137a, 141a i 142a | Aragó |
| 2 de gener de 1939 | X Cos d'Exèrcit | 137a i 142a | Segre |

## Referències

* ↑ Maldonado, 2007, p. 171.
* ↑ Zaragoza, 1983, p. 59.
* ↑ Maldonado, 2007, p. 203.
* 1 2 Engel, 1999, p. 213.
* ↑ Engel, 1999, p. 123.
* ↑ Alpert, 2013, p. 334.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 180.

## Bibliografia

* Alpert, Michael. The Republican Army in the Spanish Civil War, 1936-1939. Cambridge University Press, 2013.
* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Maldonado, José M.ª. El frente de Aragón. La Guerra Civil en Aragón (1936–1938). Mira Editores, 2007. ISBN 978-84-8465-237-3.
* Salas Larrazábal, Ramón. Historia del Ejército Popular de la República. La Esfera de los Libros, 2006. ISBN 84-9734-465-0.
* Zaragoza, Cristóbal. Ejército Popular y Militares de la República, 1936-1939. Barcelona: Ed. Planeta, 1983.