OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Russell Banks

Russell Banks (Newton, 28 de març de 1940 - Saratoga Springs, 7 de gener de 2023) va ser un escriptor i autor de novel·les, relats i poesia estatunidenc.
Va publicar setze obres que han estat traduïdes a vint idiomes: cinc col·leccions de contes i onze novel·les, entre les quals destaquen Deriva continental (2006), La ley del hueso (1997), Rompenubes (2005), Una americana consentida (2004) i La reserva (2008). Dues de les seves novel·les, Aflicción (1992) i Como en otro mundo (1994), van ser dutes al cinema amb un gran èxit de crítica.
Banks va obtenir nombrosos reconeixements pel seu treball, com les beques d'investigació Guggenheim i la National Endowment for the Arts Creative Writing; els prestigiosos premis O. Henry, Pushcart, Fels, Best American Short Story Award, John Dos Passos i el de l'American Academy of Arts and Letters. Va ser finalista dels premis PEN/Faulkner (per Aflicción i Rompenubes) i del Pulitzer (per Deriva continental i Rompenubes). També va ser nomenat New York State Author (2004-2008).
Va ser el president de Cities of Refuge North America, dins del Programa Ciutats Refugi.

## Referències

* ↑ Chace, Rebecca «Russell Banks, Novelist Steeped in the Working Class, Dies at 82». The New York Times, 08-01-2023 [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Italie, Hillel «Russell Banks, praised author of 'Cloudsplitter,' dies at 82». Associated Press, 08-01-2023 [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Russell Banks». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Todd Fuller

Todd Douglas Fuller (Fayetteville, Carolina del Nord, 25 de juliol de 1974) és un exjugador de bàsquet nord-americà que va jugar quatre temporades en l'NBA. Popular per la seva carrera a la Universitat de North Carolina State i per haver sortit elegit per davant de Kobe Bryant en el Draft de 1996, a més d'altres grans jugadors com Steve Nash, Peja Stojakovic, Žydrūnas Ilgauskas i Jermaine O'Neal, en el qual és considerat com un dels millors Draft de la història. Amb els seus 2.11 metres d'alçada, jugava en la posició de pivot.

## Carrea esportiva

Fuller va començar jugant a l'Institut Charlotte Christian a Charlotte. Allà, va ser entrenat pel llegendari exjugador de Philadelphia 76ers, Bobby Jones. Després es va formar a la Universitat de North Carolina State, on va completar un reeixit periple de quatre anys. Golden State Warriors va elegir al número 11 del Draft de l'NBA del 1996. A Oakland va passar dues temporades en què no va poder demostrar el que va ser en l'NCAA, i en la temporada 1998-99, va ser traspassat als Utah Jazz a canvi d'una 2ª ronda de draft. En Utah les coses van seguir pel mateix camí i les seves dues últimes temporades a Charlotte Hornets (1999-2000) i Miami Heat (2000-01) resumeixen la carrera d'un jugador que mai va estar a l'altura de les expectatives que havia creat a la NCAA.
Després de ser tallat per Orlando Magic donava el salt a Europa el gener de 2001. La seva primera experiència en el vell continent li arribava al Gijón Bàsquet de l'ACB. A la 2002-03 substituïa Zan Tabak al DKV Joventut i posteriorment a Harper Williams al Bàsquet Manresa. Acabaria la temporada al Prokom Trefl Sopot de Polònia. En 2003-04 va disputar la lliga LEB en les files del CB Tarragona. Va tenir un breu pas pel Apollon Patras, abans de tornar a l'equip tarragoní. La seva següent parada va ser a la LEB 2, de la mà del Club Bàsquet Rosalía de Castro. El seu últim equip van ser els South Dragons de la NBL australiana, amb els quals només va jugar cinc partits.

## Referències

* ↑ Todd Fuller jugador a l'ACB
* ↑ «Fuller's NBL sacking a big error: Price» (en anglès). The Sydney Morning Herald, 24-10-2006.
# Portada/efemèride febrer 1

Asmaa Mahfouz
« 31 de gener · 1 de febrer · 2 de febrer »
# Batman Returns (videojoc)

Batman Returns és un videojoc llançat en diverses plataformes basat en la pel·lícula de nom homònim. Les versions per a la consola Sega Mega Drive, Sega Mega-CD, Master System i Game Gear) van ser publicades per Sega mentre que en la NES i Super Nintendo les versions van ser desenvolupades i publicades per Konami. La versió per a PC fou publicada també per Konami i desenvolupada per Spirit of Discovery. La versió Amiga va ser desenvolupada per Denton Designs, però el distribuïdor és el mateix per a les versions NES, Super Nintendo i PC. A més existeix una versió per a l'Atari Lynx, publicat per la mateixa Atari.

## Versió de Super Nintendo

La versió per a la Super Nintendo, presumiblement la més popular, fou publicada en 1993. Fonamentalment es tracta d'un joc beat-em-up de direcció única esquerra-dreta, gènere que estava assentat en la consola en aquells temps. El mode de joc i els gràfics eren en la seua base molt semblants als jocs de la saga Final Fight.
El joc transcorre en diversos escenaris que apareixen en el film. Diversos membres del Red Triangle Circus Gang ataquen a Batman durant el joc. Batman té una sèrie d'armes i ginys a la seua disposició, incloent el batarang. Cada nivell acaba amb un cap final, on cal un esforç major i una estratègia per a destruir-lo. Uns nivells del joc estan en plataforma 2-D en oposició als pseudo 3-D on el moviment dalt-baix està permès. El cinquè nivell consisteixen a conduir el Batmovil en una pantalla de persecució on Batman ha de perseguir als motoristes i una furgoneta armada. Per a vèncer-los, el Batmobil disposa d'una metralladora.
Les crítiques al joc van ser majoritàriament positives, si bé alguns van ressaltar la seua falta d'originalitat, a pesar de l'alta qualitat del seu mode de joc i de posseir un nivell de dificultat equilibrat, en general fou millor rebut que la pel·lícula en la qual es basava, que va tenir crítiques oposades.
Va haver consens en les alabances en els seus gràfics, so, i la seua jugabilitat com també en la seua ambientació (amb una música adaptada de l'obra de Danny Elfman per al film), que van dur a la consola a la seua màxima capacitat.
Batman Returns fou premiat pel joc amb la millor llicència de 1992 per l'Electronic Gaming Monthly.

## Versió NES

La versió NES del joc també consisteix en un beat'em up, però més proper a l'estil de Double Dragon. El jugador únicament posseeix una barra de salut (la qual pot engrandir-se amb paquets de salut). Implementa un sistema de guardar-contrasenya. Hi ha dos nivells en el joc amb forma de scroll on el jugador controla el Batmovil i el Batskitboat.
# Mare de Déu de Kazan

La Mare de Déu de Kazan (en rus Казанская Богоматерь, Kazànskaia Bogomàter) és una imatge de la Mare de Déu venerada a la Catedral de Kazan. La icona va ser descoberta al segle xvi i va ser venerada durant segles, invocant la seva ajuda davant invasions externes i plagues, fins que el 1904 va ser robada, presumptament per l'or que la recobria, i mai més va aparèixer (el que romanen són còpies de l'original). Una d'aquestes còpies, datada el segle xvii, va ser trobada a Fátima i regalada a Joan Pau II, el qual la va preservar per a ús privat fins al 2004, quan la va tornar a Sant Petersburg.
La imatge mostra la cara de Maria amb els trets ametllats propis de la tradició oriental, amb l'infant Jesús a petita escala a la seva esquerra, sense que hi hagi contacte entre les dues figures. Jesús té aixecat el braç en gest de benedicció i va vestit amb una túnica daurada, del mateix pa d'or que forma el fons de la icona.
# Darkness: Els qui maten

Darkness: Els qui maten (títol original en danès, Den Som Dræber) és una sèrie de televisió danesa de thriller criminal creada per Ina Bruhn i produïda per Miso Film i Viaplay Group. Es va estrenar a Viaplay als països nòrdics l'1 de març de 2019 i des de llavors s'ha emès en diversos altres països. La sèrie gira al voltant dels intents de la perfiladora criminal Louise Bergstein (Natalie Madueño) de vincular assassinats no resolts. La sèrie és una reinvenció de la sèrie homònima que va ser creat per Elsebeth Egholm i es va emetre al canal danès TV 2 el 2011. S'ha subtitulat al català per a FilminCAT, que va distribuir l'última temporada de la sèrie amb el nom de Darkness: el cas final.
La sèrie va ser nominada al premi a la millor sèrie de televisió als premis Robert de 2020. El mateix any, Tessa Hoder va ser nominada al premi al millor intèrpret danès als premis Zulu, atorgats per TV 2 Zulu.

## Referències

* ↑ «Barry Didcock's TV review: Darkness: Those Who Kill, BBC Four». [Glasgow, U.K.], 01-09-2019.
* ↑ Middleton, Richard. «MTG goes back to Those Who Kill». C21 Media, 05-04-2018. [Consulta: 1r juny 2021].
* ↑ «Darkness: Els qui maten». Goita què fan, ara!. [Consulta: 10 gener 2025].
* ↑ «Den som dræber - Fanget af mørket» (en danès). Robert Awards. [Consulta: 2 juny 2021].
* ↑ Madsbøll Christensen, Kasper. «Årets største filmsucces snydt - her er de nominerede til Robert-priserne» (en danès). DR, 06-01-2020. [Consulta: 2 juny 2021].
* ↑ Holm Mathiasen, Marie. «Her er de nominerede til 'ZULU Awards' - sådan stemmer du» (en danès). TV 2 Zulu, 27-01-2020. [Consulta: 2 juny 2021].
* ↑ Buchard, Amalie. «REPORTAGE: Zulu Awards 2020 – en hyldest til dem, der lytter og ser med» (en danès). Gaffa, 14-02-2020. [Consulta: 2 juny 2021].
# Manuel María de Peralta y Alfaro

Manuel María de Peralta y Alfaro (Cartago, 4 de juliol de 1847 - París, 1 d'agost de 1930) va ser un polític de Costa Rica.

## Biografia

Nasqué al si d'una família benestant de notables del país. Era el fill de Bernardino de Peralta y Alvarado i d'Ana de Jesús Alfaro Lobo i el seu avi patern era José María de Peralta y La Vega, antic president de la Junta Governativa de Costa Rica el 1822 i signant de l'Acta de la Independència de Costa Rica.
L'any 1883 va sol·licitar i obtenir el traspàs a favor del marquès de Peralta, títol del Sacre Germànic concedit el 1738 per l'emperador Carles VI al besavi del seu oncle Juan Tomás de Peralta i Franco de Medina. Va ser el segon i últim titular del títol.

## Referències

* 1 2 Cascante Segura; Sáenz Carbonell., Carlos Humberto; José Francisco. Editorial UCR. Ad Ardua Per Alta: Biografía del Marqués de Peralta, 2020.
* ↑ Darío, Rubén. Poesía completa: Rubén Darío (en castellà). Editorial Verbum, 2016-04-12, p. 322. ISBN 978-84-9074-324-9.
# Cnemophilus

Cnemophilus és un gènere d'ocells de la família dels Cnemofílids (Cnemophilidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* Cnemophilus loriae - ocell setinat de Loria.
* Cnemophilus macgregorii - ocell setinat daurat.

## Referències

* ↑ «Cnemophilus macgregorii De Vis, 1890» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 10 gener 2025].
* ↑ «Cnemophilus (Cnemophilus sp.) - Avibase». [Consulta: 10 gener 2025].
* ↑ «Australasian babblers, logrunners, satinbirds, berrypeckers, wattlebirds, whipbirds, jewel-babblers, quail-thrushes – IOC World Bird List». [Consulta: 10 gener 2025].
# La cámara del terror

La cámara del terror (títol original en anglès Fear Chamber) és una pel·lícula de terror i ciència-ficció mexicana de 1968 dirigida per Juan Ibáñez i protagonitzada per Boris Karloff i Julissa.

## Argument

Científics descobreixen una roca viva sota un volcà. La roca s'alimenta de l'adrenalina de dones joves espantades, per la qual cosa els científics construeixen una cambra i segresten joves per a alimentar a la criatura.

## Repartiment

* Boris Karloff com a Dr. Karl Mantell.
* Julissa com Corinne Mantell.
* Carlos East com Mark.
* Isela Vega com Helga.
* Yerye Beirute com Roland.
* Sandra Chávez com Luisa Martínez.
* Eva Muller com a Ballarina.
* Rafael Muñoz Aldrete com a Nan (com Santanón).
* Pamela Parmeli com a Motorista rossa (com Pamela).
* Fuensanta Zertuche com Sally Ransome (com Fuensanta).
* Alfredo Rosas com Syed (com a Roses).
* Carolina Cortázar com a Clienta (no acreditada).

## Producció

La cámara del terror és una de les quatre pel·lícules de terror mexicanes de baix pressupost que Karloff va fer en un paquet amb el productor mexicà Luis Enrique Vergara. Les altres són La muerte viviente, Invasión siniestra i Serenata macabra. Les escenes de Karloff per a les quatre pel·lícules van ser dirigides per Jack Hill en Los Angeles en la primavera de 1968. Les pel·lícules es van completar a Mèxic.

## Referències

* ↑ «The Fear Chamber (1969)» (en anglès). AllMovie.
* ↑ Jacobs, Stephen. Boris Karloff: More Than a Monster. Tomohawk Press, 2011, p. 503.

## Enllaços externs

* La cámara del terror a YouTube
# Volvestre

El Volvestre (en occità Volvèstre) és un Parçan o comarca d'Occitània situada al Llenguadoc. La seva vila principal és Carbona.
Segons la proposta del diari Jornalet de divisió administrativa d'Occitània, basada en l'obra de Frederic Zégierman Le Guide des pays de France, el Volvestre estaria ubicat a la regió del Llenguadoc, subregió de l'Alt Llenguadoc.
El Volvestre es constitueix de les valls de l'Arisa i del Volp. Està situat entre el massís de Plantaurel, el massís d'Arisa, el Comenge, el Lauraguès i el riu Garona. Fou poblat en la prehistòria pels tectòsages, poble celta, posteriorment sotmès pels romans.

## Administració

Oficialment, els municipis del Volvestre estan ubicats a cavall entre els departaments francesos de l'Arieja i de l'Alta Garona:
* Alta Garona: comunitat de municipis del Volvestre (7 municipis del Cantó de Carbona, 1 del cantó de Le Hosseret, 9 del cantó de Montesquiu de Toars i 10 del cantó de Rius), juntament amb altres municipis del cantó de Casèras.
* Arieja: cantó de Senta Crotz i part del cantó de Lo Mas d'Asilh.

## Viles principals

* Carbona
* Senta Crotz
* Montesquiu de Toars
* Rius
* lo Mas d'Asilh

## Referències

* ↑ «Las encontradas d’Occitània» (en occità). Jornalet, 12-06-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Lo trabalh de recuperacion de las encontradas d’Occitània contunha» (en occità). Jornalet, 30-10-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
# Maria del Prado Escoda Merino

Maria del Prado Escoda Merino (Priorat, 24 de juny de 1981) és una jutgessa catalana. Va ser la titular del Jutjat Penal Núm. 1 de Reus, i és la portaveu i coordinadora de Jutgesses i Jutges per a la Democràcia a Catalunya.
Per Reial Decret 721/2023, de 25 de juliol, se la va promoure a la categoria de magistrada, essent destinada a l'Audiència Provincial de Tarragona, corresponent a l'ordre penal, jurant l'ascens al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya.

## Referències

* ↑ Carrasco, Isabel «María del Prado Escoda Merino». Diari Més, 23-10-2020, pàg. 24.
* ↑ «Maria del Prado Escoda: "No es pot legislar mai a cop calent, té conseqüències"». [Consulta: 17 novembre 2022].
* ↑ Ràdio, Catalunya. «Catalunya migdia - Maria del Prado Escoda: "L'informe del TS té el mateix to que la sentència i el no al tercer grau"». [Consulta: 17 novembre 2022].
* ↑ «C.G.P.J - Poder Judicial - Tribunales Superiores de Justicia - TSJ Cataluna - Oficina de Comunicacion - Notas de prensa - Jura de ascenso de 4 jueces y 3 juezas a categoria de magistrado y magistrada». [Consulta: 16 setembre 2023].
# Llista de paraules llatines i gregues sovint usades en taxonomia

| Terme | Idioma (L- llatí, G- grec) | Català | Exemple |
| alba / albus | L | Blanc | Àlber, Populus alba |
| arctos | L | del nord | Os bru, Ursus arctos |
| armeniaca | L | d'Armènia | Albercoquer, Prunus armeniaca |
| arvensis | L | del camp | Convolvulus arvensis |
| australis- | L | del sud | Canyís, Phragmites australis |
| cephalus | G | Cap | Tallarol capnegre, Sylvia melanocephala |
| diplo- | G | Doble | Ravenissa blanca, Diplotaxis erucoides |
| domesticus | L | de la casa | Pardal, Passer domesticus |
| dulcis | L | Dolç | Ametller, Prunus dulcis |
| edulis | L | Comestible | Sapote blanc de Mèxic, Casimiroa edulis |
| flora | L | Flor | Bruc d'hivern, Erica multiflora |
| folius | L | Fulla | Fals aladern, Phillyrea latifolia |
| indicus | L | de l'Índia | Figuera de moro, Opuntia ficus-indica |
| lutea | L | Groc | Abellera groga, Ophrys lutea |
| major | L | més gran | Mallerenga carbonera, Parus major |
| minor | L | més petit | Om, Ulmus minor |
| montana/montanus | L | de la muntanya | Àrnica, Arnica montana |
| niger | L | Negre | Falzia negra, Asplenium adiantum-nigrum |
| officinalis | L | Medicinal | Espàrrec, Asparagus officinalis |
| penta- | G | Cinc | Botja d'escombres, Dorycnium pentaphyllum |
| phyllo | G | Fulla | Tell de fulla gran, Tilia platyphyllos |
| ruber | L | Roig | Quercus rubra |
| sativa / sativus /sativum | L | Conreada | Castanyer, Castanea sativa |
| sinensis | L | de la Xina | Taronger, Citrus sinensis |
| tetra- | G | Quatre | Trèvol de mamella de vaca, Anthyllis tetraphylla |
| viridis | L | Verd | Llangardaix verd, Lacerta viridis |
| vulgaris | L | Comú | Bruguerola, Calluna vulgaris |
# Jonça

La jonça (Aphyllanthes monspeliensis), és una planta amb flors que pertany a la família de les asparagàcies i és l'única espècie del gènere monotípic Aphyllanthes.
Addicionalment pot rebre els noms de clavells de pastor, flor del pa, jonça borda, joncelles, jonces, joncosa, jonquet blau, junça, junça de muntanya, junceta, junquet, junqueta i pa de cucut.

## Descripció

Es tracta d'una planta herbàcia perenne, un hemicriptòfit de 10 a 60 cm d'alt, amb les fulles reduïdes a beines de 3 a 8 cm. Les tiges fan la fotosíntesi i són d'un verd grisenc amb aspecte de jonc. Floreix de març a agost amb flors blaves o molt rarament blanques, i fa un fruit en càpsula. També es coneix amb el nom popular de pa de cucut.

## Distribució

La seva distribució mundial és al nord-oest del Mediterrani des d'Occitània fins a la península Ibèrica, Itàlia, Còrsega i punts del nord d'Àfrica (Marroc, Algèria i Líbia). És comuna als Països Catalans, llevat de les Balears.

## Hàbitat

Es pot trobar en Pinedes i garrigues amb romaní i timonedes. Constitueix un tipus de pastura seca fins als 1.500 metres d'altitud. És rara als llocs més àrids i inexistent a la plana dels voltants de València o al litoral i prelitoral del Llobregat al Ter.
* Fullatge
* Flors

## Referències

* ↑ «Aphyllanthes monspeliensis». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 25 abril 2022].
* 1 2 «Aphyllanthes monspeliensis» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 25 abril 2022].
* ↑ «Aphyllanthes» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 25 abril 2022].
* 1 2 3 «Aphillanthes monspeliensis». Herbari Virtual del Mediterrani Occidental.

## Enllaços externs

* «Aphyllanthes monspeliensis». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
Viccionari
# Cúria del batle

La Cúria del batle, Cúria Reial o simplement Cort, a les institucions pròpies del Regne de Mallorca, era la instància presidida pel batle reial que administrava justícia en els conflictes d'importància menor, i dictava sentència o imposava pau després d'haver escoltat el parer de dos homes honrats.
Quan el batle era parent o amic dels afectats, o existia alguna altra circumstància especial, exercia justícia un batle donat elegit per aquell cas concret. En les situacions greus el batle prenia les primeres determinacions i s'acudia al virrei. En els actes de la Cort o Cúria Reial hi intervenien l'escrivà i el saig de la vila que rebien la seva corresponent remuneració (uns pocs sous o diners) per posar en execució les decisions del batle.
Aquesta forma d'administrar justícia, tot i el Decret de Nova Planta que suprimí les institucions pròpies del Regne de Mallorca per imposar les castellanes, va perdurar a les viles mallorquines fins a finals del segle xviii i, en certs casos, fins al segle xix.

## Conceptes més usats en la Cúria del batle

* Instància: denúncia o queixa manifesta al batle.
* Citació: ordre de compareixença d'algú a presència del batle.
* Estim: valoració de coses o béns.
* Penyora: objecte que es deixa en poder d'algú com a garantia de compliment d'un deute o obligació.
* Ban: pena pecuniària.
* Segrest: posar una cosa en poder d'un tercer fins que s'hagi decidit a qui pertany.
* Empara: retenir o embargar qualsevol classe de béns.
* Provisió: sentència del batle.
* Apel·lació: acudir a un jutge superior degut a no admetre la provisió del batle.

## Referències

* 1 2 Capó, Juan. La vila de Santa Maria del Camí. Palma: Gràfiques Miramar, 1985, p. Volum 2. ISBN 84-398-3634-1.
# Kniàzevka

Kniàzevka (en rus: Князевка) és un poble de l'óblast de Tomsk, a Rússia, que el 2015 tenia quatre habitants.

## Referències

* ↑ «Список населенных мест Сибирского края. Том 2. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1928». Arxivat de l'original el 2020-02-04. [Consulta: 27 maig 2019].
* ↑ «Дані перепису населення Росії 2002 року». Arxivat de l'original el 3 Лютого 2019. [Consulta: 8 Лютого 2021].
# Faust Morell i Orlandis

Faust Morell i Orlandis (Palma, 1821-1880), va ser un aristòcrata i pintor mallorquí.

## Biografia

Heretà el títol de marquès de Solleric. Casat amb Mariana Bellet Gracia-Conde, és el pare de Faust Morell i Bellet. El seu procés de formació va transcórrer a Palma amb el suport d'algun pintor destacat (possiblement Salvador Torres o Agustí Buades). Va ser professor de pintura i conseller de Ricard Anckermann i Riera (1862-1865).
La seva obra respecta les pautes de l'estil neoclàssic que florí durant el s. XIX. Excel·lí per la sobrietat de les composicions i la senzillesa, pròpia d'un admirador entusiasta de Fra Angèlico.Treballà el retrat i les composicions històriques i religioses.Pintà retrats de la infanta Maria de la Mercè, d'Hanníbal, de l'emperador Carles I de cos sencer, de fills il·lustres de Ciutat i altres. El seu autoretrat el pintà devers 1865. També va fer composicions de figura de caràcter profà, com Al·lota amb ombrel·la a la platja i altres.
A causa del seu fervor religiós, i influït per fra Angelico, cultivà la temàtica religiosa. Segons Joan Llabrés Bernal, pinta El beat Pere Claver ensenyant a nins africans i Beat Joan Bermans (església de Monti-sion), La impressió de les llagues de Sant Francesc d'Assís (Sant Jaume, Palma), Nostra Senyora de la Corretja (parròquia de Valldemossa), Sant Antoni de Pàdua (parròquia de Selva), La Sagrada Família en un descans del camí a Egipte (parròquia de Santa Maria del Camí) i altres.
També conreà el paisatge i la temàtica costumista. Va fer projectes de retaules d'estil historicista i per a ornaments litúrgics. Utilitzà les tècniques de l'oli i l'aquarel·la. La seva obra, d'estil historicista, dona importància a la representació del moviment i de les qualitats cromàtiques de la roba. Va fer (1860) una còpia del Martiri de Sant Sebastià del pintor flamenc Antoni van Dyck que, cada any, l'Ajuntament de Ciutat exposa a la façana de l'edifici de Cort el dia del patró de la ciutat (20 de gener). Hi ha obres seves a les esglésies de Sant Jaume, Sant Francesc i Monti-sion a Palma, a la cartoixa i a la parròquia de Valldemossa i al col·legi de Carrión de los Condes (Castella i Lleó). Exposà diverses obres a l'exposició inaugural del Foment de la Pintura i l'Escultura (1876). Fou president (1853-80) de l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Sebastià de Palma.

## Referències

* ↑ Alenyà, Miquel | Faust Morell Orlandis (Palma, 19 de juliol de 1821 – 28 de gener de 1880) Miquelcinema. El bloc de Miquel Alenyà.
* ↑ «Morell Orlandis, Faust». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 185. ISBN 84-8661702-2.

## Bibliografia

* Tur, Margalida Morell Orlandis, Faust a: La Pintura i l'Escultura a les Balears Palma, 1996, pàg. 301-303,
* Ripoll, Lluís i Perelló, Rafel Fausto Morell Orlandis a: Las Baleares y sus pintores Luis Ripoll Editor: Palma, 1931, pàg. 37-38
* Llabrés Bernal, Joan Notícias y relaciones históricas de Mallorca Palma, 1971, t. V, pàg. 604.