OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Walter Byron

Jacob Walter "Wally" Byron (Winnipeg, Manitoba, 2 de setembre de 1884 - Winnipeg, Manitoba, 22 de desembre de 1971) va ser un jugador d'hoquei sobre gel canadenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1920, un cop superada la Primera Guerra Mundial, va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre gel. Byron fou el porter de la selecció i sols va rebre un gol en els tres partits que disputà.
A nivell de clubs jugà al Winnipeg Falcons.

## Referències

* 1 2 «Wally Byron Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 30 de novembre 2009. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Filioque

Filioque, mot llatí que literalment vol dir ‘i del Fill’, és una expressió utilitzada per a denominar una diferència substancial entre les doctrines de l'Església Catòlica Romana i les esglésies ortodoxes orientals.
En general l'Església catòlica romana, en la seua proclamació de fe o credo, en la part que diu: «Crec en l'Esperit Sant, que és Senyor i infon la vida, que procedeix del Pare», hi afegeix sempre «i del Fill» (filioque, en llatí)
A finals del segle VI, algunes esglésies llatines van afegir les paraules "i del Fill" (Filioque) a la descripció de la processó de l'Esperit Sant. La inclusió es va incorporar a la pràctica litúrgica de Roma el 1014, però va ser rebutjada pel cristianisme oriental i no apareix en la versió original acceptada per l'església universal abans del Gran Cisma d'Orient de l'any 1031 entre l'Església Catòlica Romana i l'Església Ortodoxa.
Les esglésies ortodoxes, a diferència de l'Església Catòlica Romana, creuen que l'Esperit Sant, d'acord amb la redacció original del Credo de Nicea de l'any 381, sols procedeix de Déu Pare, però no de Déu Fill, en el context de la fórmula teològica trinitària de gran part de les esglésies cristianes.

## Referències

* ↑ «First Council of Constantinople» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 23 novembre 2024].
* ↑ Siecienski, A. Edward. The Filioque History of a Doctrinal Controversy (en anglès). OUP USA, 2010, p. 203. ISBN 9780195372045.
* ↑ Reformed Church in America. Commission on Theology. «The Nicene Creed and the Procession of the Spirit». A: Cook, James I.. The Church speaks: papers of the Commission on Theology, Reformed Church in America, 1959–1984. Historical series of the Reformed Church in America (en anglès). Grand Rapids, MI: Eerdmans, 2002. ISBN 978-0-80280980-3.
# Sultanat de Shuragel

El sultanat de Shuragel fou un petit estat de Pèrsia, dependent del kan d'Erevan. El títol de sultà era un grau mitja entre el més alt de kan i el inferior de beg que portaven els caps militars i governadors locals. La zona ocupava la part oriental de l'antiga regió del Xirak (Kars i Aní). Incloïa la importat ciutat de Gyumri. Era un districte poblat per kurds regit per caps de la família dels Khatun oghullari.
El sultanat de Shuragel fou ocupat pels russos el 1805. El 25 d'octubre de 1805 el sultà Budak o Budag, que estava empresonat a Erevan, va acceptar la sobirania russa.

## Referències

* From Conflict to Autonomy in the Caucasus, per Arsène Saparov
* Crisis of the Ottoman Empire: Prelude to Collapse 1839-1878, per James J. Reid
# Delosperma cooperi

Delosperma cooperi és una espècie de planta suculenta de la família de les aizoàcies. És nadiua de Sud-àfrica. Forma un gespa densa, amb flors abundants i duradores.

## Descripció

Arriben aproximadament a fer de 10 a 15 cm d'alçada, amb fulles carnoses i una tija que penja darrere. Les flors són l'aspecte més cridaner d'aquesta planta: produeix una gran quantitat de flors de color vermellós, magenta o rosa que sovint cobreixen la totalitat del lloc que ocupen. La planta té tiges ramificades, que contenen fulles oposades: són llargues i estretes, amb l'extrem de les tiges amb una gran quantitat de petites flors aïllades, amb diàmetres que van de 3 a 5 cm. Aquestes flors abundants i de llarga durada es mantindran de juliol a setembre. La planta és amant del sol, i es desenvolupa bé en ambients molt secs i calorosos. Si bé s'adapta bé a diversos tipus de sòls, patirà en sòls amb aigua estancada i, per tant, prefereix sòls ben drenats, o fins i tot el terreny rocós.

## Cultiu i usos

Es pot cultivar en una àmplia gamma d'àrees amb clima mediterrani. Aquesta espècie és resistent a temperatures de -29 °C. Les fulles es tornen vermelles amb les temperatures fredes de l'hivern. A causa de la poca necessitat de manteniment, és adequada per a entorns urbans i a les regions d'alta temperatura. Sovint es poden trobar en grans i extenses taques. Les tiges finals també la fan adequada per a tests i terrasses.

## Referències

* ↑ «Delosperma cooperi» a The Plant List. Data consulta: 11 de juny de 2014.

## Bibliografia

* Leistner, O. A. (ed.). 2000. Seed plants of southern Africa: families and genera. Strelitzia 10. National Botanical Institute, Pretoria.
* Smith, G. F.; Chesselet, P.; Van Jaarsveld, E. J.; Hartmann, H.; Hammer, S.; Van Wyk, B.-E.; Burgoyne, P.; Klak, C.; & Kurzweil, H. 1998. Mesembs of the world. Briza Publications, Pretoria.
* Il.Handbook succulent plants: Aizoaceae A-E: 184-210. 2001.
# Christoph Langen

Christoph Langen (Colònia, 27 de març de 1962) és un pilot de bob alemany, ja retirat, que va competir entre les dècades de 1980 i 2000.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Hivern, el 1988, 1992, 1998 i 2002. El 1992, a Albertville, guanyà la medalla de bronze en la cursa de bobs a dos. El 1998, a Nagano, guanyà la medalla d'or en la cursa de bobs a quatre i la de bronze en la del bobs a dos. El 2002, a Salt Lake City, guanyà la medalla d'or en la cursa de bobs a dos. Una malaltia cardíaca impedí la seva cinquena participació en uns Jocs.
En el seu palmarès també destaquen dotze medalles al Campionat del món de bob, vuit d'or i quatre de plata, entre les edicions de 1991 i 2004. Al Campionat d'Europa guanyà catorze medalles, set d'or, tres de plata i quatre de bronze entre el 1992 i el 2004.
També va guanyar la general de la Copa del Món de bobsleigh dues vegades (1995-96, 1998-99), la prova de dos homes tres vegades (1995-96, 1998-99, 2003-04) i la prova de quatre homes una vegada (1998-99).

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Christoph Langen». [Consulta: 23 gener 2024].
# William Cockburn

William Cockburn (Toronto, 1 de març de 1902 - Winnipeg, 21 de març de 1975) va ser un jugador d'hoquei sobre gel canadenc que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
Amb el Winnipeg Hockey Club guanyà l'Allan Cup de 1931. El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Lake Placid, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre gel.

## Referències

* ↑ «Bill Cockburn Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 28 de juliol 2011. [Consulta: 7 abril 2019].
# Cuckoo (pel·lícula)

Cuckoo és una pel·lícula de terror escrita i dirigida per Tilman Singer. La pel·lícula és protagonitzada per Hunter Schafer, juntament amb Dan Stevens, Jessica Henwick i Greta Fernández.
Cuckoo es va estrenar al 74è Festival Internacional de Cinema de Berlín el 16 de febrer de 2024. La pel·lícula es va estrenar als cinemes dels Estats Units el 9 d'agost de 2024 i a Alemanya el 29 d'agost de 2024. Va rebre crítiques generalment positives de la crítica i va recaptar 6,7 milions de dòlars.

## Sinopsi

La pel·lícula segueix a Gretchen, de 17 anys, que acaba de traslladar-se amb la seva família a un complex alpí després de la mort de la seva mare, que ha de descobrir un misteri per salvar-se a ella i a la seva germana d'una dona misteriosa.

## Repartiment

* Hunter Schafer com a Gretchen
* Jan Bluthardt com a Henry
* Marton Csokas com a Luis
* Jessica Henwick com a Beth
* Dan Stevens com Herr König
* Mila Lieu com Alma
* Greta Fernández com a Trixie
* Proschat Madani com el Dr. Bonomo
* Àstrid Bergès-Frisbey com a Ed
* Konrad Singer com a Erik
* Kalin Morrow com Hooded Woman

## Producció

L'agost de 2021 es va anunciar que Tilman Singer escriuria i dirigiria la seva segona pel·lícula per a NEON, amb Hunter Schafer, John Malkovich, Gemma Chan i Sofia Boutella protagonitzant-la. El juliol de 2022, Dan Stevens, Jessica Henwick, Marton Csokas i Greta Fernández es van unir al repartiment mentre que John Malkovich, Gemma Chan i Sofia Boutella van abandonar el projecte. La fotografia principal va començar l'11 de maig i va acabar l'1 de juliol a Alemanya.

## Referències

* ↑ Ravindran, Manori. «Hunter Schafer Horror ‘Cuckoo’ Adds Dan Stevens and Jessica Henwick, Wraps Production in Germany», 08-07-2022. [Consulta: 9 desembre 2022].
* ↑ D'Alessandro, Anthony. «Hunter Schafer, John Malkovich, Gemma Chan & Sofia Boutella Board Neon Horror Pic ‘Cuckoo’» (en anglès). Deadline, 31-08-2021.
# Derval

Derval (en bretó Derwal, en gal·ló Dervau) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament va formar part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 1.511 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.648 | 2.675 | 2.591 | 2.558 | 2.558 | 2.491 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2001 | Michel Hunault | UMP |
| 2001- | Jean Louër | Divers droite |
# Corrado Dal Fabbro

Corrado Dal Fabbro (Pieve di Cadore, 4 d'agost de 1945 - Milà, 29 de març de 2018) fou un pilot de bob italià que va competir durant la dècada de 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Sapporo, on va disputar les dues proves del programa de bob. En el bobs a quatre va guanyar la medalla de plata, tot formant equip amb Nevio De Zordo, Adriano Frassinelli i Gianni Bonichon, mentre en el bobs a dos fou desè.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món de bob.

## Referències

* ↑ Bob, è morto Dal Fabbro: argento olimpico e iridato negli anni 70 Arxivat 2018-10-10 a Wayback Machine. (italià)
* ↑ «Corrado Dal Fabbro Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 10 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 10 febrer 2020].
# Plaza Fuerza Aérea Argentina

La Plaza Fuerza Aérea Argentina (en català Plaça Força Aèria Argentina), està ubicada al barri de Retiro, a la Ciutat de Buenos Aires. La Plaza Fuerza Aérea Argentina, va ser creada per llei del 4 de gener de 1945, formant part d'aquesta manera del pla de manteniment dels grans parcs de Buenos Aires, que en total superen les 487 hectàrees d'espais verds. Denominada originalment com a Plaza Británica (Plaça Britànica) se li va canviar el nom a l'actual després de la Guerra de les Malvines, rendint homenatge cap a aquella força. No obstant això, alguns segueixen referint-s'hi amb el seu nom antic, i també Plaza de los Ingleses (Plaça dels Anglesos), encara que aquest últim nom mai es va fer servir oficialment.
Es troba envoltada pels carrers Calle San Martín i Avenida del Libertador. S'hi troba la Torre Monumental (ex Torre del Ingleses, en català Torre dels Anglesos), i alberga a més l'estació Retiro de la Línia C del Subte de Buenos Aires i davant d'ella l'Estació de trens de Retiro.

## Referències

* ↑ «Se renovó la Plaza Fuerza Aérea ubicada en Retiro» (en castellà). Palermomio.com.ar, 17-01-2017. [Consulta: 15 octubre 2022].
* ↑ Germán Wille. «La Guerra de Malvinas, en las calles de Buenos Aires: las plazas y pasajes que cambiaron de nombre en medio del conflicto» (en castellà). La Nación, 02-04-2022. [Consulta: 15 octubre 2022].
# Despatx Gorina

El Despatx Gorina és una obra racionalista de Sabadell (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Despatx format per planta baixa, pis i àtic. Està situat dins la mateixa unitat parcel·lària que la Torre Gorina. Té una façana que dona a la Rambla i dues al pati.
És un edifici cúbic, de gust racionalista, amb finestres apaïsades, barana de tub i coberta plana. La façana és de composició simètrica i està estucada de color negre a la planta baixa i gris a la resta.

## Referències

* ↑ «Despatx Gorina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Despatx Gorina Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Curtis Stevens

Curtis Stevens (Lake Placid, 1 de juny de 1898 - Saranac Lake, 15 de maig de 1979) va ser un pilot de bobsleigh estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930. Era germà dels també pilots de bobsleigh Hubert Stevens i Paul Stevens.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Lake Placid, on guanyà la medalla d'or en la prova de bobs a 2 formant parella amb Hubert Stevens.

## Referències

* 1 2 «Curtis Stevens Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 12 febrer 2017].
# Estoa

Estoa (del grec antic στοά, stoá), és la denominació que rep en l'arquitectura grega un pòrtic.
És una de les construccions més senzilles, un espai arquitectònic de planta rectangular allargada, cobert, conformat mitjançant una successió de columnes (pilars o suports), i murs laterals; acostumava a formar part d'espais públics, com places, gimnasos i jardins, i normalment es trobava a l'àgora. Com a espai públic, protegit del sol i la pluja, servia per a entaular relacions i, de vegades, establir llocs de comerç.
D'una de les estoes d'Atenes deriva el nom del sistema filosòfic de l'estoïcisme, ja que els seguidors de Zenó de Cítion s'hi congregaven per escoltar-lo.

## Referències

* ↑ «Estoa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.252. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 8 desembre 2014].
Viccionari
# Yisrael Meir Lau

Israel Meir Lau (en hebreu: ישראל מאיר לאוו) va néixer al juny de 1937 a Piotrków Trybunalski, Polònia, és l'actual gran Rabí de la ciutat de Tel-Aviv a Israel. De 1993 a 2003 va ser el rabí en cap asquenazita de l'Estat d'Israel.
El seu pare, Moixé Chaim Lau, va ser el rabí de Piotrków. Quan tenia sis anys, Meir Lau va ser deportat al Camp de concentració de Buchenwald.
Ell i el seu germà Naftalí van ser els únics membres de la seva família que van sobreviure a l'Holocaust. Tots dos van emigrar a Palestina en 1945. Després d'estudiar el Talmud a Jerusalem (a la Ieixivà Kol Torà), a Zichron Yaakov (a la Ieixivà Knesses Chizkiyahu) i a Bené-Berac (a la Ieixivà de Ponevezh), Meir Lau va ser ordenat rabí en 1971 i va treballar a Tel-Aviv i Netanya. De 1988 a 1993 va ser el principal rabí i el cap del tribunal rabínic (Bet Din) de Tel-Aviv i Jaffa. Després va exercir com el rabí en cap asquenazita d'Israel, i va esdevenir el gran rabí de Tel-Aviv després de finalitzar el seu mandat en 2003. En 2005, Lau va rebre el Premi Israel pels assoliments de la seva vida. En el mateix any va ser guardonat amb un doctorat honorari per la Universitat Bar-Ilan. En 2008, després de la mort de Josef Lapid, va ser nomenat nou president del consell assessor del memorial Yad va-Xem. Lau té tres fills i cinc filles. El seu fill David Lau ha oficiat des de 2013 com el rabí en cap asquenazita d'Israel.

## Referències

* ↑ Segenreich, Daniela. Neue Zürcher Zeitung. Aus dem Abgrund empor. Israel Meir Lau – Zeitzeuge des Holocaust und Oberrabbiner in Israel (en alemany), 04/11/2015.
* ↑ «Honorary Doctorate Recipients». Universitat Bar Ilán.
* ↑ «Rabbi Israel Meir Lau Appointed Chairman of the Yad Vashem Council». Yad Vashem, 09-11-2008. Arxivat de l'original el 2013-11-10. [Consulta: 26 juny 2019].
# Diego Flomesta Moya

Diego Flomesta Moya (Bullas (Regió de Múrcia), 1890 - Rif, 30 de juny de 1921) va ser un militar espanyol tinent d'artilleria del Regiment Mixt d'Artilleria de Melilla. Va morir en captiveri a causa de la vaga de fam que va fer per evitar formar als seus enemics rifencs del funcionament de les peces d'artilleria que aquests havien capturat als militars espanyols. Va ser distingit amb la Cruz Laureada de San Fernando de segona classe.

## Biografia

L'any 1911 ingressà a l'Acadèmia d'Artilleria de Segòvia en la 205 promoció. Com a tinent va ser destinat a Segon Batalló d'Artilleria de Posició a Mérida i posteriorment al Sisè Batalló d'Artilleria de Posició a Múrcia. El 29 d'octubre de 1919 començà la seva destinació a Àfrica, destinat a la Comandància d'Artilleria de Melilla on va ser posat al comandament del destacament Rayen. El 5 de maig de 1920, com a Cap de la Secció d'automòbils de la Comandància d'Artilleria destacada al Protectorat espanyol de Marroc, va intervenir en les operacions d'Arrayen, Lao, Cheif i Tamamsin.
A principis de 1921 es va incorporar a la Primera Bateria d'Annual. L' 1 de juny de 1921 va sortir al comandament de la seva Bateria formant part de la columna a les ordres del Comandant Jesús Villar per a l'ocupació d'Abarrán, quedant destacat en aquesta posició per a la seva defensa. Ferit al cap i en un braç, va dirigir els trets de la seva unitat, Va assumir el comandament quan el capità Juan Salafranca Barrio va ser mortalment ferit. Esgotada la munició de les peces d'artilleria, va ordenar la seva inutilització fins que la seva posició va ser ocupada pels seus enemics. Va ser fet presoner per les forces de la República del Rif, que li ordenaren que els ensenyés el maneig de les peces d'artilleria capturades a la qual cosa es va negar i va morir per la vaga de fam que va iniciar.
A Barcelona, i també a altres ciutats d'Espanya, existeixen carrers dedicats al seu nom. A Barcelona el carrer Tinent Flomesta es troba al barri de Sants.

## Referències

* ↑ «Diego Flomesta Moya». Región de Murcia Digital. [Consulta: 10 gener 2013].
* 1 2 3 «30 de juny 1921. Muere el teniente de artillería Diego Flomesta Moya por negarse a formar a sus enemigos rifeños». Ateneadigital.es. Arxivat de l'original el 2013-03-28. [Consulta: 16 agost 2012].
* ↑ «ingenierosdelrey.com». Arxivat de l'original el 2007-12-15. [Consulta: 16 agost 2012].
# Eucharia Oluchi Nwaichi

Eucharia Oluchi Nwaichi és una bioquímica ambiental, científica del sòl i toxicòloga nigeriana.
Nwaichi es Doctora en Bioquímica per la Universitat de Port Harcourt, on és professora titular. Abans d'exercir per aquesta universitat, va treballar per a diverses industries corporatives com la Dangote (2003-2004) o la Shell Petroleum Company de 2009 fins al 2010. El 2013 va ser nomenada fellow internacional de Ciències Físiques per la seva investigació sobre les «solucions científiques a la contaminació del medi ambient» en els premis L'Oreal-UNESCO per a les dones i la ciència. També és membre de diverses organitzacions acadèmiques com la Societat Química Americana (2010), la International Phytotechnology Society (2009), l'Organització per a les Dones en Ciència per al Món en Desenvolupament (2007), la Societat Internacional per a la Tecnologia Mediambiental (2004), i l'Institut Nigerià d'Administració (2003).
La seva recerca se centra en la gestió de residus, la prevenció de la contaminació i la fitoremediació, que implica el tractament de contaminacions mediambientals —bioremediació— utilitzant plantes locals que mitiguin el problema sense la necessitat d'excavar el terreny contaminant i dipositar-lo en altres llocs. És experta en l'eliminació de metalls pesants tòxics com el cadmi, coure, mercuri, plom i l'arsènic en sòls contaminats.
L'any 2022 va estar guardonada amb l'11è Premi John Maddox per la seva recerca arriscada i valent per a la recuperació de sòls contaminats pels jaciments petrolífers del dels delta del Níger i per implicar-hi la comunitat afectada.

## Referències

* 1 2 «Scientific Innovation in the Developing World: From Theory to Practice». TWAS/BVA.NXT 2012. Bibliotheca Alexandrina Conference Center. [Consulta: 3 abril 2017].
* ↑ «Two Nigerian Scientists bag UNESCO LOreal 2013 award». Vanguard News. [Consulta: 3 abril 2017].
* ↑ «Nigerian Shines UNESCO Science Laureate wins-$100,000-NAN». Sahara Reporters. [Consulta: 3 abril 2017].
* ↑ «Dr. Eucharia Oluchi Nwaichi - Department of Biochemistry». Uniport.edu.ng. Arxivat de l'original el 17 de juny 2018. [Consulta: 3 abril 2017].
* ↑ «Eucharia Oluchi Nwaichi Port harcourt studies how to remove arsenic and copper from polluted soil». Star Africa. Arxivat de l'original el 23 d’abril 2015. [Consulta: 3 abril 2017].
* ↑ «Courageous researcher using scientific evidence to tackle pollution in Niger Delta awarded 2022 John Maddox Prize» (en anglès). Springer Nature, 26-10-2022. [Consulta: 4 novembre 2022].
# Dietmar Schauerhammer

Dietmar Schauerhammer (Neustadt an der Orla, 12 d'agost de 1955) és un pilot de bob alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Sarajevo, on guanyà la medalla d'or en les dues proves del programa de bob que disputà, el bobs a dos, fent parella amb Wolfgang Hoppe i el bobs a quatre, fent equip amb Wolfgang Hoppe, Roland Wetzig i Andreas Kirchner. Quatre anys més tard, als Jocs de Calgary, guanyà la medalla de plata en la prova del bobs a quatre. En aquesta ocasió compartí equip amb Wolfgang Hoppe, Bogdan Musiol i Ingo Voge.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or, una medalla de plata i dues de bronze al Campionat del món de bob.

## Referències

* ↑ «Dietmar Schauerhammer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2010-01-09. [Consulta: 26 març 2020].
* 1 2 «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 26 març 2020].
# Dinha

Dinha (nom occità, oficialment en francès Digne-les-Bains) és un municipi francès situat al departament dels Alps de l'Alta Provença, dins la regió de Provença-Alps-Costa Blava. Forma part de la Communauté de communes des Trois Vallées.
La denominació actual fou aprovada pel decret de 21 de juny de 1988, publicat al Journal Officiel el 24 de juny del mateix any. Aquesta denominació entrà en vigor el 25 de juny de 1988. Anteriorment, la vila es digué Digne, denominació encara utilitzada de forma no-oficial.
Aquest nom prové del nom que la vila tenia al segle i, Dinia, que l'any 780 esdevingué Dignia.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 3180 | ? | 3362 | 3621 | 3932 | 6365 | 4572 | 4942 | 4781 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 5421 | 6485 | 7002 | 6877 | 7222 | 6771 | 7083 | 7261 | 7276 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 7238 | 7456 | 7317 | 6302 | 6737 | 7051 | 7623 | 9342 | 10 436 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 12 460 | 14 661 | 15 416 | 15 149 | 16 087 | 16 064 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1945-1947 | Émile Bonnet | UMP |
| 1977-1995 | Pierre Rinaldi | RPR |
| 1995-2001 | Jean-Louis Bianco | PS |
| 2001- | Serge Gloaguen | PS, després Divers gauche |

## Agermanaments

La vila de Dinha està agermanada amb:
* Bad Mergentheim, Alemanya
* Borgomanero, Itàlia
* Douma, Líban
* Kamaishi

## Personatges il·lustres

* Simon-Jude Honnorat, lexicògraf
* Jean-Louis Bianco president del Consell General dels Alps de l'Alta Provença
* Alexandra David-Neel, exploradora i escriptora, primera dona ocidental a entrar a Lhasa, al 1924.

## Referències

* ↑ Sadurní, J. M. «Alexandra David-Néel, la primera mujer occidental en el Tíbet» (en castellà). National Geographic, 08-09-2020. [Consulta: 16 agost 2023].