OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joachim Marquardt

Karl Joachim Marquardt (Dantzig (actual Gdańsk, Polònia), 19 d'abril, 1812 - Gotha (Turíngia, Alemanya), 30 de novembre, 1882 a Gotha) és un historiador alemany. Va dirigir les col·leccions del castell de Friedenstein a Gotha.

## Biografia

Les seves principals obres són les seves institucions polítiques romanes (Römische Statsverwaltung), la seva vida privada pels romans (Das Privatleben der Römer) i, en col·laboració amb Wilhelm Adolf Becker, un manual de l'antiguitat Roman (Handbuch der Römischen Alterthümer).
Com a professor de la "Gotha High School", Marquardt, com abans que ell, el professor Galletti, va anar a la posteritat per les seves perles, de la qual aquí teniu una mostra:
** "Pegasus havia de ser molt difícil de muntar"
** "A Anglaterra, la reina continua sent una dona"
** "El que ens diu Ciceró és correcte. Però el que no va dir (el que va ometre dir) és fals."
Les famoses paraules de Marquardt es van reunir i publicar el 1911 a Gotha amb el títol de Marquardtiana.
Per homenatjar la seva memòria, una medalla de bronze (45 mm) va ser posada en circulaci amb motiu de la seva mort el 30 de novembre de 1882 pel Goldsmith Friedrich-Ferdinand Helfricht (1809-1892). De cara: Joachim <> Marquardt --- Bust nu amb barba es va girar cap a la dreta, signat: Helfricht F. Pile costat: set línies de text entre dos llorers: Geb. Zu / Danzig / 19 d'abril de 1812 / Gest. Zu / Gotha / 30 de novembre / 1882 La "Gotha High School" va adquirir 50 d’aquestes medalles per premiar els seus guanyadors.

## Referències

* ↑ Der Pegasus ist der schwerste, was man reiten kann.
* ↑ In England ist die Königin immer eine Frau.
* ↑ Was der Cicéron da gesagt hat, das ist richtig; was er aber nicht gesagt hat, das ist falsch.
* ↑ Source: Behrendt Pick, Helfricht no 147.
* ↑ http://hdl.handle.net/10900/100742 [archive] S. Krmnicek et M. Gaidys, Gelehrtenbilder. Altertumswissenschaftler auf Medaillen des 19. Jahrhunderts. Begleitband zur online-Ausstellung im Digitalen Münzkabinett des Instituts für Klassische Archäologie der Universität Tübingen [archive], in: S. Krmnicek (Hrsg.), Von Krösus bis zu König Wilhelm. Neue Serie Bd. 3 (Tübingen 2020), 84f.

## Bibliografia

* Marquardiana. Flashes of Chorus a la disfressa de la comèdia del conseller secret Dr. K. Joachim Marquardt; Amb el retrat i la reproducció de la moneda commemorativa caracteritzada a la memòria de Marquard. Hartung, Gotha 1909.
* (alemany) Ernst Förstemann, "Marquardt, Joachim", Dans Allgemeine Biography (ADB), vol. 20, Leipzig, Duncker & Humblot, 1884, pàg. 413-416
* (alemany) Jochen Bleicken, "Marquardt, Joachim [Arxiu]", la nova biografia alemanya de Dan (NDB), vol. 16, Berlín, Duncker i Humblot, 1990, pàg. 245–246 (Numérisé original [Arxiu]).
* Kai Brodersen (alemany), Introducció a: Joachim Marquardt, The Private Life of the Romans, New Edition, Scientific Book Company, Darmstadt 2016, S. V-VIII (ISBN 978-3-534-26770-5).
# Sam Dekker

Samuel Thomas Dekker (Sheboygan, Wisconsin, 6 de maig de 1994) és un jugador de bàsquet professional estatunidenc que juga al Club Joventut Badalona de la Lliga ACB.

## Carrera esportiva

Dekker va jugar tres temporades de bàsquet universitari amb els Wisconsin Badgers de la Universitat de Wisconsin-Madison. El 10 d'abril del 2015 va declarar la seva elegibilitat per al draft de l'NBA, renunciant al seu darrer any universitari.
El 25 de juny de 2015 va ser seleccionat en la divuitena posició del Draft de l'NBA del 2015 pels Houston Rockets. Dos anys després, el 28 de juny de 2017 s'anuncia el seu traspàs a Los Angeles Clippers juntament amb Lou Williams, Patrick Beverley i una primera ronda del draft de 2018 a canvi de Chris Paul. El 7 d'agost de 2018 va ser traspassat a Cleveland Cavaliers juntament amb els drets de Renaldas Seibutis a canvi dels drets de Vladimir Veremeenko, però després de 9 partits a Cleveland, el 7 de desembre de 2018 va ser traspassat a Washington Wizards en un acord entre tres equips que va involucrar cinc jugadors.
Després de gairebé un any a Washington, el 5 d'agost del 2019 fitxa per l'equip rus PBC Lokomotiv Kuban de la VTB United League. La temporada següent fitxa pel Türk Telekom Basketbol Kulubü de la lliga turca.
El 3 d'agost de 2021 torna a la NBA en fer-se oficial el seu contracte amb els Toronto Raptors, però en el mes de desembre torna a Turquia, aquesta vegada per jugar a les files del Bahçeşehir Koleji S.K. Amb el conjunt turc es proclama campió de la FIBA Europe Cup, de mitjana 13,1 punts i 7,2 rebots per partit. A l'agost de 2022 signa amb els London Lions de la BBL britànica. En la seva primera temporada a Londres guanya la BBL i la Copa, sent nomenat MVP de la lliga regular. En la segona temporada, en què es va perdre diversos partits per lesió, va tornar a coronar-se campió de la BBL, aquesta vegada sent MVP de la final dels Play-offs. Després de dues temporades a Londres, en el mes de novembre de 2024 fitxa amb el Club Joventut Badalona un contracte temporal per suplir les baixes de Michael Ruzic i Kaiser Gates.

## Referències

* ↑ «Wisconsin's Sam Dekker headed to NBA draft». USA Today, 10-04-2015 [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «Rockets take Wisconsin's Sam Dekker with 18th pick in draft». FOX News [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ Belmonte, Juan Pedro «Chris Paul, traspasado a Houston Rockets». Vavel, 28-06-2017 [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «Wizards acquire Sam Dekker in three-team deal». NBA, 07-12-2018 [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «Lokomotiv Kuban signs Sam Dekker». Eurohoops, 05-08-2019 [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «Turk Telekom signs Sam Dekker, ex Lokomotiv». Eurobasket, 23-07-2020 [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «Bahçeşehir officially signs Sam Dekker». Sportando, 04-12-2021 [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «El Joventut Badalona firma a Sam Dekker con un contrato temporal para cubrir las bajas interior». Gigantes, 12-11-2024 [Consulta: 9 gener 2025].
# Serralada Brooks

La serralada Brooks (en anglès Brooks Range) és una serralada que es troba a la part més septentrional d'Amèrica del Nord. S'estén d'oest a est a través del nord d'Alaska, als Estats Units, i del Yukon, al Canadà, amb una distància propera als 1.100 km de llargada. Els cims no tenen una alçada molt destacable, sent aquesta propera als 2.700 msnm.
La serralada es troba gairebé deshabitada, però la carretera Dalton Highway i l'oleoducte Trans-Alaska les travessa per Atigun Pass (1.415 m) en el seu camí cap al vessant nord i els jaciments de petroli de Prudhoe Bay. Els pobles indígenes d'Anaktuvuk Pass i Arctic Village, així com les petites comunitats de Coldfoot, Wiseman, Bettles i Chandalar Lake són els únics enclavaments en els 1.100 km de llargada de la serralada. A l'extrem oest, prop del riu Wulik, a les muntanyes De Long hi ha la minxarxa Dog, la major mina de zinc en el món.

## El nom

El nom de la serralada s'establí el 1925 en record al que fou geòleg en cap de l'USGS per Alaska des de 1903 fins a 1924, Alfred Hulse Brooks. Durant la història aquesta serralada ha estat coneguda amb diferents noms: Arctic Mountains, Hooper Mountains, Meade Mountains i Meade River Mountains. La part canadenca de la serralada, encara avui, és coneguda amb el nom de British Mountains, les quals formen part de l'Ivvavik National Park.

## Cims principals

Els principals cims d'aquesta llarga serralada són:
* Mont Chamberlin, de 2.749 m
* Mont Isto, de 2.736 m
* Mont Michelson, de 2.699 m

## Serralades secundàries

* Muntanyes Endicott. Mont Kiev, 2.370 m
* Muntanyes De Long. Black Mountain 1.530 m
* Muntanyes Franklin
* Muntanyes Richardson

## Vegeu també

* Parc i Reserva Nacionals de les Portes de l'Àrtida

## Referències

* Brooks Range a GNIS (anglès)
# Quirostílids

Els quirostílids (Chirostylidae) són una família de crustacis decàpodes anomurs de la superfamília dels galateoïdeus (Galatheoidea).
S'assemblen als galatèids i com ells són marins i bentònics. Tenen l'abdomen ben desenvolupat i situat sota el tòrax; l'abdomen té ben definits els somites. Es poden trobar arreu del món excepte en aigües frígides.

## Sistemàtica

La família Chirostylidae comprèn 5 gèneres:
* Chirostylus Ortmann, 1892
* Gastroptychus Caullery, 1896
* Hapaloptyx Stebbing, 1920
* Heteroptychus Baba, 2018
* Uroptychodes Baba, 2004
* Uroptychus Henderson, 1888

## Referències

* ↑ «' McLaughlin, P.; Ahyong, S.; Lowry, J.K. (2002). "Anomura: Families". Version: 2, October 2002. Crustacea:». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 21 agost 2007].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Chirostylidae Ortmann, 1892». [Consulta: 13 setembre 2021].
# Leptotiflòpids

Els leptotiflòpids (Leptotyphlopidae) són una família de serps pròpies d'Amèrica, Àfrica i Àsia. Es reconeixen dos gèneres i vuitanta-set espècies.

## Descripció

Són serps relativament petites, rarament fan més de 30 cm de longitud; només Leptotyphlops macrolepis i Leptotyphlops occidentalis són una mica més grans. Entre elles hi ha la més petita: Leptotyphlops carlae (Hedges, 2008).
Els maxil·lars superiors són immòbils i no tenen dents. El cos és cilíndric amb una cua curta. Produeixen feromones que els protegeixen de l'atac de tèrmits.

## Distribució

Es poden trobar a l'Àfrica, Àsia i Amèrica, encara que mai a grans altituds ni a zones frígides.

## Hàbitat

Molt variat. Viuen a prop dels nius de les seves preses.

## Alimentació

La seva dieta consisteix principalment en tèrmits o formigues, les seves larves i pupes.

## Reproducció

Ovípares.

## Gèneres

| Gèneres | Autoritat | Espècies | Distribució |
| Leptotyphlops$^T$ | Fitzinger, 1843 | 86 | Àfrica; sud-oest de l'Àsia i Socotra; des del sud-oest dels Estats Units fins a Uruguai i Argentina i en el Carib. |
| Rhinoleptus | Orejas-Miranda, Roux-Estève and Guibé, 1970 | 1 | Oest de l'Àfrica: Senegal i Guinea. |
$^T$) Gènere tipus.

## Referències

* McDiarmid RW, Campbell JA, Touré T. 1999. Snake Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference, vol. 1. Herpetologists' League. 511 pp. ISBN 1-893777-00-6 (series). ISBN 1-893777-01-4 (volume).
* "Leptotyphlopidae". Integrated Taxonomic Information System. http://www.itis.gov/servlet/SingleRpt/SingleRpt?search_topic=TSN&search_value=174334. Retrieved 18 August 2007.
* Leptotyphlopidae at the Reptarium.cz Reptile Database. Accessed 3 November 2008.
* Field Guide to Snakes of Southern Africa - Bill Branch (Struik 1988)
* Hedges SB. 2008. At the lower size limit in snakes: two new species of threadsnakes (Squamata, Leptotyphlopidae, Leptotyphlops) from the Lesser Antilles. Zootaxa 1841:1-30.PDF at Zootaxa. Accessed 28 July 2008.

## Enllaços externs

* Família Leptotyphlopidae Arxivat 2009-06-14 a Wayback Machine.
# Klaus Kynde Nielsen

Klaus Kynde Nielsen (Aarhus, 13 d'abril de 1966) va ser un ciclista danès que s'especialitzà en el ciclisme en pista, on va aconseguir una medalla de bronze als Jocs Olímpics de Barcelona en persecució per equips.

## Palmarès en pista

* 1983
** Campió del món júnior en Persecució per equips (amb Kenneth Røpke, Mark Kubach i Lars Otto Olsen)
* 1992
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Barcelona en persecució per equips (amb Jimmi Madsen, Ken Frost, Michael Sandstød i Jan Bo Petersen)
** Campió de Dinamarca de Puntuació
* 1993
** Campió de Dinamarca de Persecució per equips
* 1994
** Campió de Dinamarca de Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 1994
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Baviera
** Vencedor d'una etapa al Cinturó a Mallorca

## Referències

* ↑ «Klaus Kynde» (en anglès). Museo del ciclismo. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «Klaus Kynde» (en anglès). olympedia. [Consulta: 5 gener 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa 1 a cyclebase.nl
* Fitxa 2 a cyclebase.nl
# Gerónima

Gerónima és una pel·lícula de l'Argentina filmada en Eastmancolor dirigida per Raúl Tosso sobre el seu propi guió escrit en col·laboració amb Carlos Paola amb diàlegs addicionals de Julián Acosta segons l'argument de Jorge Pellegrini que es va estrenar el 27 de novembre de 1986 i que va tenir com a actors principals a Luisa Calcumil, Patricio Contreras, Mario Luciani i Ernesto Michel.

## Sinopsi

Una descendent de maputxes enfront de la incomprensió de l'home blanc i la pèrdua d'identitat.

## Repartiment

* Actor
* Luisa Calcumil
* Patricio Contreras
* Mario Luciani
* Ernesto Michel
* María Isabel Cane
* Rufino Muñoz
* Gloria Calcumil
* Alicia Martín
* Nicolás Calcumil
* Nicolás Nieves

## Premis

Per aquest film el director Raúl Alberto Tosso va rebre el Premi Futur en el Festival Internacional de Cinema de Múnic de 1987.

## Comentaris

Víctor Hugo Ghitta a La Nación va opinar:
| « | «Càlid document sobre el desarrelament cultural..» | » |
ROV a Clarín va dir:
| « | «per sobre detot, un cinema argentí necessari…una glopada d'aire pur i un implacable testimoniatge de cinema antropològic i social.» | » |
César Magrini a El Cronista Comercial va dir:
| « | «Només amor…Interessa molt més el contingut que la forma encara que aquesta no hagi estat del tot descurada.» | » |
Manrupe i Portela escriuen:
| « | «Valuós document sobre el desarrelament vist des de l'interior, amb encerts en l'humà que fan passar per alt una realització no del tot prolixa.» | » |

## Referències

* ↑ Raul Tosso a cinelatinoamericano.org
* ↑ Mujeres mapuches migrantes en escena: Visualizando vidas desde la sombra de María M. Olivares Henríquez. A: Letras Femeninas, Vol. 38, No. 1, FEMINISMO DESCOLONIAL (Verano 2012), pp. 43-54 (12 pages), Michigan State University Press
* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001, p. 249/250. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre Gerónima a cinenacional.com
* Gerónima a YouTube
# Zana

Zana és una pel·lícula de drama, misteri i thriller kosovar del 2019 dirigida per Antoneta Kastrati. Va ser seleccionada com l'entrada de Kosovo a la Millor Pel·lícula Internacional als Premis Oscar de 2019, però no va ser nominada.

## Argument

Turmentada pel seu llarg passat reprimit i pressionada per la seva família per a buscar tractament de remeiers místics per a la seva infertilitat, una dona kosovar lluita per conciliar les expectatives de la maternitat amb un llegat de brutalitat en temps de guerra.

## Repartiment

* Adriana Matoshi com Lume
* Astrit Kabashi com Ilir
* Fatmire Sahiti com Remzije
* Mensur Safaqiu com Imam Murat
* Irena Cahani com a Embruixadora

## Crítiques

Stephen Dalton per The Hollywood Reporter anomena la pel·lícula " una experiència sensorial atractiva ».

## Premis

Adriana Matoshi va guanyar el premi a la millor actriu a la XXXV edició de la Mostra de València.

## Referències

* ↑ Holdsworth. «Oscars: Kosovo Selects 'Zana' for International Feature Category», 16-09-2019. [Consulta: 16 setembre 2019].
* ↑ (anglès) Stephen Dalton, Review: Zana, 30 décembre 2019, The Hollywood Reporter.
* ↑ La película italiana 'Favolacce' gana la Palmera d'Or de la 35 Mostra de València, 20 Minutos, 30 d'octubre de 2020

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Joseph Schleimer

Joseph Schleimer (Mississauga, 31 de maig de 1909 - Mississauga, 23 de novembre de 1988) va ser un lluitador canadenc, especialista en lluita lliure, que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on guanyà la medalla de bronze en la competició del pes wèlter del programa de lluita lliure. Seria la darrera medalla canadenca en lluita en uns Jocs fins als Jocs de 1984, quan Bob Molle i Chris Rinke van guanyar la plata del pes superpesant i el bronze del pes mitjà respectivament. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or als Jocs de l'Imperi Britànic de 1934, així com els campionats nacionals de 1934, 1935 i 1936.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Joe Schleimer». [Consulta: 13 abril 2022].
* ↑ «J. Schleimer | Commonwealth Games Federation» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-04-13. [Consulta: 13 abril 2022].
# Mean Girls

Mean Girls (lit. ‘Noies mesquines’) és una pel·lícula estatunidenca del 2004 dirigida per Mark Waters.
# La família Adams (sèrie de televisió de 1992)

La família Adams és una sèrie de televisió animada nord-americana produïda per H-B Production Co. i basada en els personatges de la tira còmica homònima de Charles Addams. És el segon programa de dibuixos animats que presenta els mateixos personatges (la primera va ser la sèrie de 1973, també produïda per Hanna-Barbera), i es emetre per primer cop des del 12 de setembre de 1992 fins al 6 de novembre de 1993 a ABC. El desenvolupament de la sèrie va començar arran de l'èxit de la pel·lícula La família Addams de 1991. Se'n van fer dues temporades.
La sèrie va ser doblada al català i estrenada en català a TV3, dins del bloc de contingut infantil Club Super 3, el 12 de setembre de 1994.

## Sinopsi

La sèrie se centra en la vida de la família Addams a la seva casa ancestral a la ciutat fictícia de Happydale Heights. Gran part de les línies argumentals se centren sobretot en els membres de la família ocupant-se d'un problema relacionat amb llurs vides, i que intenten resoldre. En algunes històries, els Addams han de bregar amb la família Normanmeyer que pretén explotar la seva situació o frustrar els seus plans per a expulsar-los de la ciutat; l'excepció és l'únic fill de la família, que és amic dels fills dels Addams. La majoria dels episodis se centren en una sola història, i conclouen amb els Addams celebrant el seu èxit amb un ball familiar.
Com a la sèrie anterior de 1973, la natura macabra de la família Addams es va atenuar per a que fos adequada per a un públic infantil.

## Referències

* ↑ Perlmutter, David. The Encyclopedia of American Animated Television Shows. Rowman & Littlefield, 2018, p. 4–6. ISBN 978-1538103739.
* ↑ Erickson, Hal. Television Cartoon Shows: An Illustrated Encyclopedia, 1949 Through 2003. 2nd. McFarland & Co, 2005, p. 58–61. ISBN 978-1476665993.
* ↑ «Punt, El. 12/9/1994.». [Consulta: 19 gener 2025].
* ↑ «Avui. 12/9/1994.». [Consulta: 19 gener 2025].
* ↑ «Presència. 11/9/1994.». [Consulta: 19 gener 2025].
* ↑ «Diari de Girona. 11/9/1994.». [Consulta: 19 gener 2025].
# Relacions entre Moçambic i Kenya

Les relacions entre Kenya i Moçambic es refereix a la les relacions actuals i històriques entre Kenya i Moçambic.

## Cooperació

A l'octubre de 2014 els ministres de transport de tots dos països van signar acords per permetre que les companyies aèries privades amb la propietat local volessin entre els dos països. Això tenia com a objectiu reduir els costos dels passatges aeris entre els dos països i, per tant, incrementar el comerç.
El secretari de Transport de Kenya estava interessat en l'aplicació de l'acord de cel obert africà. Abans de l'acord només Kenya Airways i Linhas Aéreas de Moçambique es podien permetre fer la ruta.

## Missions diplomàtiques

Moçambic manté un Alt Comissionat en Nairobi. La missió de Kenya a Zimbabwe està acreditada a Moçambic.

## Referències

* 1 2 Kenya, Mozambique in deal to boost trade. October 30, 2014. Retrieved January 9, 2015.
* ↑ Ambaixada de Moçambic a Nairobi
# Gurguèn I d'Aghuània

Gurguèn I (en armeni Գուրգեն Ա ; mort l'any 989) o Kivrikê I (Կյուրիկե Ա) fou un membre de la família armènia de les Bagràtides, príncep de Taixir (Tachir) el 972, rei de Aghuània des del mateix any o del 980, fins i tot el 982, al 989 i fill d'Aixot III, rei d'Armènia.

## Biografia

En 972, el seu pare li va donar com a patrimoni el districte del Taixir o Lorí amb algunes terres de l'entorn. El 974 va enviar tropes per unir-se a l'assemblea dels reis i prínceps armenis al llac de Van, amb l'objectiu de mostrar a l'emperador Joan I Tsimiscés que Armènia no es deixaria annexionar fàcilment.
Quan Gurguèn va prendre el títol de rei d'Aghuània, no només el seu germà Sembat II, el rei dels reis d'Armènia, no li va impedir sinó que va erigir el monestir de Sanahín en bisbat i metròpoli religiosa del nou regne. De fet, sembla que en la ment del rei d'Armènia la creació d'aquest regne permetia d'afirmar i de reforçar la presència armènia enfront de Geòrgia, que havia restat de religió ortodoxa.
Va morir el 989.

## Descendència

Gurguèn va deixar dos fills :
* el seu successor David Anholin († 1048) ;
* una filla que es va casar amb Abu'l-Uswar de la dinastia kurda dels Banu Xaddad o Xaddàdies, emir de Dvin de 1022 a 1049, i després de Gandja de 1049 a 1067.

## Notes i referències

* ↑ Segons la variant locale.
* ↑ El nom exacte del seu regne no és segur
* 1 2 Dédéyan 2007, p. 271
* 1 2 Grousset 1947, p. 507
* ↑ Hi van participar en especial Aixot III Bagratuní, rei de reis d'Armènia, Abas I$^{er}$, príncep hereu del regne de Kars, Abusahl-Hamazasp, rei de Vaspurakan i altres.
* 1 2 3 Grousset 1947, p. 508
* ↑ Grousset 1947, p. 578

## Vegeu també
### Bibliografia

* René Grousset, Histoire de l'Arménie des origines à 1071, Paris, Payot, 1947< (réimpr. 1973, 1984, 1995, 2008), 644 p., p. 507-8.
* Gérard Dédéyan (dir.), Histoire du peuple arménien, Toulouse, Éd. Privat, 2007 (1$^{re}$ éd. 1982), 991 p. [détail de l'édition] (ISBN 978-2-7089-6874-5).
* Toumanoff, Cyrille. Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIX$^e$ siècle: Tables généalogiques et chronologiques, 1990, p. 122-125.

### Enllaços externs

* ((anglès)) Foundation for Medieval Genealogy. «Armenia — E. Kings of Lorhi and Aghbania». [Consulta: 24 agost 2008].,
# Monestir de Kobair

El monestir de Kobair és un monestir situat prop de la ciutat armènia de Tumanian, considerat un dels grans monuments armenis. Està ubicat en un escarpat sobre el riu Debed, on s'hi accedeix des del llogaret de Kober per un corriol que s'enfila per la muntanya. El seu estat de conservació actual és precari.
La seva història està lligada a les famílies feudals, la branca korikian de la dinastia dels bagràtides i posteriorment amb la família Zakarian. L'origen del nom de Kobair (o també Cobair) és degut al mot "cova", en georgià "kob". Kobair fou també un important centre de cultura medieval d'on van sortir manuscrits valuosos. A mitjan segle xiii va passar d'estar sota la protecció dels korikian a la dels Zakarian.
El conjunt consta de diverses construccions. L'església principal és de final del segle xii i del xiii. Es troba en ruïna (tot i que hom treballa en la seva restauració). És de nau única, ara sense volta ni mur de migdia però conserva gairebé íntegrament l'absis. La façana de ponent està encarada al penyal rocós, un estret pas els separa. L'entrada principal és al nord, on hi ha millor accés.
D'aquest monestir són interessants, i d'importància reconeguda, les pintures murals que encara es conserven a l'absis de l'església. Del segle xiii, es troben en relatiu bon estat malgrat estar pràcticament a la intempèrie i sense protecció adequada. Hi ha també una petita església anterior, una inscripció ens fa saber que fou aixecada per Mariam, filla del rei Korike II, el 1171.
Una mica enlairada es troba una capella utilitzada com a mausoleu, aquí s'hi va enterrar Shahinshah (governant del 1216 a 1248), els seus fills i altres personatges de la dinastia Zakarian. També es poden veure les ruïnes del refetor i del recinte emmurallat.

## Galeria

* Entrada de l'església principal del monestir de Kobair
* Rostre de Crist entre la bastida de fusta dels treballs de restauració. A l'absis de l'església principal

## Bibliografia

* Murad Hasratyan, Zaven Sargsyan. Armenia 1700 years of Christian Architecture. Moughni Publishers. Erevan, 2001. ISBN s/d