OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miguel Merino Melchor

Miguel Merino Melchor (Villafranca Montes de Oca, província de Burgos, 24 d'abril de 1831 - Madrid, 7 de març de 1905) fou un Matemàtic, astrònom i polític espanyol.
Es va doctorar en Ciències Exactes, va ser professor a l'Escola de Telègrafs i des de 1887 director de l'Observatori Astronòmic de Madrid. També fou vocal de la Junta General de l'Institut Geogràfic i Estadístic, membre de la Comissió permanent de Pesos i Mesures i delegat d'Espanya en l'Associació Geodèsica Internacional observant l'enllaç geodèsic entre Europa i Àfrica a través del Mulhacén i de la Tetica de Bacares. Entre altres condecoracions, va rebre l'encomana de l'Orde de Carles III, la gran creu de l'Orde d'Isabel la Catòlica i el grau d'oficial de la Legió d'Honor francesa.
El 1866 fou elegit acadèmic numerari de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, de la posteriorment en fou secretari general i senador des de 1901 fins a la seva mort.

## Referències

* ↑ Biografia Arxivat 2016-04-12 a Wayback Machine. al web de la RAC
* ↑ Fitxa del Senat

## Bibliografia

* Merino y Melchor, Miguel. Impr. de la Señora Viuda e Hijos de José Cuesta.. Exposición razonada de los movimientos aparentes de las estrellas: Num. 39 del cuestionario: discurso leído en el acto solemne de recibir la investidura de doctor en la Facultad de Ciencias, Sección de Ciencias Exactas, 1863, p. 35.
* García Barreno, Pedro «Ramón y Cajal académico - 150 años del nacimiento del premio Nobel de Medicina». El Cultural, 17 d'abril de 2002.
* Diputación de Almeria. «Miguel Merino y Melchor» (en español) p. 373-382. [Consulta: 4 desembre].
# Miquel Onandia Nunell

Miquel Onandia i Nunell (Terrassa, 1904 - Terrassa, 1974) fou un polític català i arribà a ser alcalde de Terrassa.
Els seus pares foren el fabricant egarenc, tot i que nascut al país basc, Eustasi Onandia i Dolors Nunell. El seu avi patern provenia de La Población, poble navarrès que fa frontera amb el País Basc, que a mitjans del segle xix s'establí a Terrassa. Originalment el seu cognom era ONAINDIA, però la seva catalanització provocà que derivés en ONANDIA.
De jove, Miquel, milità a Renovación Española, Es casà amb Francisca Pont i Ventayol, amb la que tingueren 3 fills.
Durant la Guerra Civil, mentre Miquel treballava com a agent del SIM (Servei d'Intel·ligència Militar) a Andorra, foren assassinats a Castellar de n'Hug, el seu germà Francisco Onandia i Nunell i un cunyat seu Ramon Pont i Ventayol.
En la postguerra, fou regidor des del 1945 i tinent d'alcade des del 1947 fins al 1950.
Accedí a l'alcaldia de la ciutat de Terrassa el dia 5 de març del 1964, i finalitzà el seu mandat el dia 17 de març de 1970. Durant el 1967, actuant com a batlle de Terrassa, cometé diversos errors "estratègics" que permeteren entrar candidats oposats al franquisme al terç familiar.

## Enllaços externs

* http://www.xtec.es/~jrovira6/bio2/onandia.htm
# Monument a Alfons Sala (Terrassa)

El Monument a Alfons Sala és una escultura del centre de Terrassa (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local, situada al passeig del Comte d'Ègara.

## Descripció

El monument consisteix en un pedestal prismàtic de pedra calcària de 3 x 2 m, amb plafons de relleus escultòrics a banda i banda que al·ludeixen a la indústria tèxtil i a la maternitat. A la part central del pedestal hi havia un medalló de bronze amb l'efígie de l'homenatjat, Alfons Sala, actualment desaparegut, sota el qual figura la inscripció en castellà «A D. ALFONSO SALA ARGEMÍ, PRIMER CONDE DE EGARA, 1863-1945». A dalt de tot hi descansa una figura femenina que sosté l'escut de Terrassa.
Originàriament, en lloc dels relleus decoratius laterals hi havia dues estàtues, La lectora i La filadora, que més endavant es van traslladar al parc de Sant Jordi.

## Història

És una obra de Frederic Marès de 1950, en memòria d'Alfons Sala i Argemí, industrial i polític terrassenc, president de la Mancomunitat de Catalunya durant la dictadura de Primo de Rivera i primer comte d'Ègara. Fou inaugurat a la plaça Vella el 30 d'abril de 1950 (la primera pedra del monument s'havia col·locat el 7 de juny de 1947) i posteriorment, el juny de 1990, va ser traslladat al passeig del Comte d'Ègara quan es va procedir a remodelar la plaça arran de la construcció d'un aparcament subterrani.

## Referències

* ↑ «Monument a Alfons Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 juliol 2015].
* 1 2 3 «Escultures i monuments urbans (I). Alfons Sala». Arxiu municipal. Ajuntament de Terrassa. [Consulta: 2 setembre 2015].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa

## Enllaços externs

* Monument a Alfons Sala, dins Pobles de Catalunya.
# Muralles d'Igualada

Les Muralles d'Igualada o el recinte emmurallat és una obra del municipi d'Igualada (Anoia) que comprèn dos portals del segle xv, el portal d'en Vives i el portal de la Font Major. És una obra declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

El portal d'en Vives, també anomenat de les Rovires, està compost per un arc ogival a la part exterior i un de dovellat a l'interior, en el lloc on hi havia la porta de la muralla. Damunt aquest últim hi ha una capelleta amb la imatge de Santa Anna, realitzada en terracuita. Fou restaurat el 1952
El portal de la Font Major o de Gràcia té les mateixes característiques que el portal d'en Vives. A més, presenta una inscripció que diu "Portal de la Font Major/Muralla del segle XV". Al cantó esquerre hi ha una Majòlica de la Verge de Gràcia. L'any 1952 fou restaurat amb un criteri molt discutible per l'arquitecte B. Bassegoda, que es va inventar els merlets que coronen l'arc ogival.

## Història

Els vestigis arquitectònics més antics existents a Igualada es remunten als darrers segles medievals. Dels successius recintes de muralles que encerclaren la ciutat solament es conserven dos portals corresponents a les fortificacions del s. XV. Aquestes darreres muralles, construïdes entre 1438-1463, tenien trenta-sis torres i set portes, que tancaven el nucli antic. Els dos portals que es conserven són aquests.

## Referències

* 1 2 3 4 «Muralles d'Igualada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].

## Enllaços externs

* «Muralles d'Igualada». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Molse

Molse (en alsacià, en francès, alemany i oficialment Molsheim) és un municipi francès situat al departament del Baix Rin i a la regió del Gran Est.
Forma part del cantó de Molsheim, del districte de Molsheim i de la Comunitat de comunes de la Regió de Molsheim-Mutzig.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 4.955 | 5.739 | 6.649 | 6.928 | 7.973 | 9.355 |

## Història

Llista d'alcaldes :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | |
| 1945-1966 | Henri Meck | UPR |
| 1945-1966 | Henri Meck | MRP |
| 1972-2001 | Pierre Klingenfus | UMP | |
| 2001- | Lauren Furst | UMP | alcalde de Molsheim |
# Nació Yavapai-Apatxe

La Nació Yavapai-Apatxe és una tribu reconeguda federalment d'amerindis dels Estats Units a la vall Verde, Arizona. Els membres tribals comparteixen dos orígens culturals diferents i parlen dues llengües indígenes, el yavapai i l'apatxe occidental. La Reserva índia Nació Yavapai Apatxe, a 34° 37′ 10″ N, 111° 53′ 46″ O﻿ / ﻿34.61944°N,111.89611°O﻿ / 34.61944; -111.89611, consisteix en quatre parcel·les de terra no contigües situades en tres comunitats separades a l'est del comtat de Yavapai (Arizona).
Les dues seccions més grans apleguen el 90% de la reserva, 576 acres (233 ha) a la vila de Camp Verde. Hi ha seccions més petites de 60,17 acres (24,35 ha) a la vila de Clarkdale i uns 5,8 acres (2,3 ha) a la comunitat no incorporada de Lake Montezuma. La superfície total de la reserva és de 642 acres (260 ha). La població resident total a la reserva és de 743 persones segons el cens del 2000. D'ells, 512 viuen a Camp Verde, 218 a Clarkdale, i 13 a Lake Montezuma.
El comtat de Yavapai va ser un dels quatre comtats originals d'Arizona creats per la 1a Legislatura Territorial d'Arizona. El territori del comtat es va definir com a l'est de la longitud 113° 20' i al nord del riu Gila. Poc després, els comtats d'Apache, Coconino, Maricopa i Navajo van ser constituïts a partir del comtat original de Yavapai. Els límits actuals del comtat de Yavapai es van establir el 1891.

## Atraccions

La Nació Yavapai-Apatxe gestiona el casino Cliff Castle, un lloc de joc, restauració i esbarjo força popular a Verde Valley.

## Referències

* ↑ «Yavapai-Apache Nation of the Camp Verde Indian Reservation» (en anglès). | Native American Advancement, Initiatives, and Research - University of Arizona. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ Rasmussen, R. Kent; Press, Salem. American Indian Tribes: Tribes and traditions : Miwok (en anglès). Salem Press, 2000, p. 561-562. ISBN 978-0-89356-065-2.
* ↑ Wagoner, Jay J. Arizona Territory, 1863-1912; a political history. Tucson, University of Arizona Press, 1970, p. 58. ISBN 978-0-8165-0176-2.
* ↑ Mirela, Hromatka «Open Space Preservation: A Case Study of Mohave, Yavapai, and Cochise Counties in Arizona» (en anglès). Master Thesis University Arizona, 2005.
* ↑ McKanna, Clare V. «Murderers All: The Treatment of Indian Defendants in Arizona Territory, 1880-1912». American Indian Quarterly, 17, 3, 1993, pàg. 359–369. DOI: 10.2307/1184879. ISSN: 0095-182X.

## Enllaços externs

* Yavapai-Apache Nation, web oficial (enllaç trencat)
* Yavapai-Apache Nation Arxivat 2014-02-22 a Wayback Machine.
* Cliff Castle casino Arxivat 2008-03-18 a Wayback Machine.
# Nació Yavapai Fort McDowell

La Nació Yavapai Fort McDowell, abans Comunitat Mohave-Apatxe Fort McDowell de la reserva índia de Fort McDowell), és una tribu reconeguda federalment i una reserva índia al comtat de Maricopa (Arizona) a uns 37 kilòmetres al nord-est de Phoenix, amb una extensió de 24.680 acres o 100 km², fora de la zona molt més gran que era originalment el territori yavapai. La reserva es va crear el 1890 i és ara la llar d'aproximadament 971 persones, majoritàriament yavapais. Les comunitats de Fountain Hills i Rio Verde són adjacents a la reserva, com la reserva índia Salt River.

## Notes

* ↑ "History and Culture." Fort McDowell Yavapai Nation. (retrieved 18 Nov 2011)

## Enllaços externs

* Web de la Nació Yavapai Fort McDowell Arxivat 2011-03-04 a Wayback Machine.
# Nicolas Chuquet

Nicolas Chuquet va ser un matemàtic francès del segle xv, autor de la primera aritmètica "moderna".

## Vida

Res es coneix de la seva vida. Només se sap, perquè ho diu ell mateix en el seu Triparty, que és de París, graduat en medicina i que escriu la seva obra el 1484 a Lió. Pels registres d'imposts de la ciutat de Lió, se sap que va viure entre 1480 i 1484 a la vora d'un altre matemàtic francès: Estienne de La Roche, però es desconeix les relacions que van mantenir.

## Obra

Chuquet és l'autor de la més original aritmètica que es va escriure des de l'època grega: Le Triparty en la Science des Nombres. L'obra no va ser mai publicada fins al 1880 i, per tant, no va tenir cap influència; excepte pel fet que Estienne de La Roche en va publicar una petita part com si fos seva: L'arismetique nouvellement composée (Lió, 1520).
L'obra de Chuquet consta de dues grans parts: La primera, anomenada pròpiament Triparty en la Science des Nombres, i la segona, anomenada Applications des Rigles du Triparty, que és una col·lecció de problemes resolts amb els procediments establerts en la primera part.
El Triparty, té tres parts:
* En la primera tracta dels nombres enters, dels nombres trencats, de les seves operacions, de les progressions i de la regla de tres.
* En la segona tracta de les arrels i la forma d'operar amb elles.
* En la tercera parla de les potències i de les equacions i la forma de resoldre-les.
Si bé les aportacions de Chuquet a l'àlgebra són escasses, és indiscutible la seva originalitat i audàcia en l'elaboració de llenguatge i càlcul algebraics.

## Referències

* ↑ L'Huillier, 1976, p. 348.
* ↑ Flegg, Hay i Moss, 1985, p. 14.
* ↑ L'Huillier, 1976, p. 349-350.
* ↑ Malet i Paradís, 1984, p. 71.
* ↑ Spiesser, 2006, p. 8.
* ↑ Flegg, Hay i Moss, 1985, p. 197.
* ↑ Malet i Paradís, 1984, p. 72.
* ↑ Flegg, Hay i Moss, 1985, p. 27.
* ↑ Flegg, Hay i Moss, 1985, p. 93.
* ↑ Flegg, Hay i Moss, 1985, p. 143.
* ↑ Malet i Paradís, 1984, p. 88.

## Bibliografia

* Flegg, Graham; Hay, Cynthia; Moss, Barbara. Nicolas Chuquet, Renaissance Mathematician (en anglès). Reidel Publishing, 1985. ISBN 978-94-009-6504-1.
* L'Huillier, Hervé «Eléments nouveaux pour la biographie de Nicolas Chuquet» (en francès). Revue d'histoire des sciences, Vol. 29, Num. 4, 1976, pàg. 347-350. DOI: 10.3406/rhs.1976.1432. ISSN: 1969-6582.
* Malet, Antoni; Paradís, Jaume. Els orígens i l'ensenyament de l'àlgebra simbòlica: 1478-1545. Edicions Universitat de Barcelona, 1984, p. 71 i següents. ISBN 9788475281278.
* Spiesser, Maryvonne «L'algèbre de Nicolas Chuquet dans le contexte français de l'arithmétique commerciale» (en francès). Revue d'histoire des Mathématiques, Vol. 12, Num. 1, 2006, pàg. 7-33. ISSN: 1262-022X.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Nicolas Chuquet» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Itard, Jean. «Nicolas Chuquet» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 15 setembre 2013].
# Adrián García Andreu

Adrián García Andreu (Elx, Baix Vinalopó, 8 de setembre de 1882 - Ciutat de Mèxic, 25 de juliol de 1954) va ser un cambrer valencià, dirigent socialista madrileny durant la Restauració borbònica, membre de la Comissió Executiva i exiliat a Mèxic.
Durant un temps va viure a Orà fins que el 1908 es va instal·lar a Madrid, on va ingressar en l'Agrupació Socialista Madrilenya. Membre també de la UGT, n'arribaria a ser president de l'Agrupació de Cambrers de Madrid. El 8 d'agost de 1911 participa en un míting contra la guerra del Marroc en representació del Comitè Nacional de la UGT, fou detingut i posat en llibertat sota fiança a l'octubre. També presidiria el Comitè Nacional de la Federació de Cambrers, Cuiners, Reposters i Similars d'Espanya.
El novembre de 1923 a l'inici de la dictadura de Primo de Rivera es va traslladar a Mèxic on es va mantenir en contacte amb l'organització socialista espanyola. Després de la guerra civil espanyola va decidir donar suport el sector de Juan Negrín, raó per la qual a ell, Negrín i 30 destacats militants més del partit els fou retirat el carnet en 1946. El 24 d'octubre de 2009 va ser rehabilitat com a membre del Partit Socialista Obrer Espanyol. José Martínez Cobo cedí a la Fundació Pablo Iglesias la documentació d'Adrián García Andreu.

## Referències

* ↑ Biografia al web de la Fundació Pablo Iglesias
* ↑ Negrín y 35 viejos militantes socialistas, El País, 8 de juliol de 2008
* ↑ De la vida, el teatro y el cine: MARIANO MORENO MATEO, mi tío bisabuelo vuelve a su partido
* ↑ «Fundació Pablo Iglesias Memòria 2001». Arxivat de l'original el 2010-09-21. [Consulta: 9 setembre 2011].
# Rima Messier

Rima Messier és una estructura geològica del tipus rima a la superfície de la Lluna, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 0.02 ° de latitud N i 45.58 ° de longitud E. Fa un diàmetre de 74.22 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1964 i fa referència al proper cràter Messier.

## Referències

* ↑ "Rima Messier". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Arthur, D. W. G. i altres. Communications of the Lunar and Planetary Laboratory. The System of Lunar Craters, Quadrants I, II, III, IV. vol. 2, no. 30, 1963: vol. 3, no. 40, 1964: vol. 3, no. 50, 1965: vol. 5, no. 70, 1966..
# Mateo Valdemoros de la Cruz

Mateo Valdemoros de la Creu (Alfaro, La Rioja 21 de setembre de 1771 -Tarragona, 5 de novembre de 1821) va ser un polític espanyol.

## Biografia

Jurista de La Rioja, d'adscripció política liberal. Va representar a aquesta facció a València d'on va arribar a ser Alcalde corregidor. El 1806 va ser assessor del govern militar d'Eivissa, on va ajudar a apaivagar una revolta camperola. En 1812 va ser escollit diputat suplent a les Corts de Cadis però no va arribar a assumir l'escó.
El 9 de març de 1820 el rei Ferran VII el va designar vocal de la Junta Provisional Governativa.
En el Trienni liberal va ser designat el 4 de març de 1821 Secretari d'Estat i del Despatx de la Governació de la Península, però només l'exerciria tan sols 2 mesos a causa d'una malaltia, i fou reemplaçat interinament i després oficialment per l'advocat Ramón Olaguer Feliú y Rogells, que exercia la Secretaria de la Governació d'Ultramar. Posteriorment Mateo Valdemoros va ser designat Conseller d'Estat. Va morir al novembre d'aquest any.

## Referències

* ↑ Mateo Valdemoros de la Cruz a l'Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera
* ↑ Índex històric del Congrés dels Diputats
* ↑ «Ministeris de Ferran VII». Arxivat de l'original el 2019-02-09. [Consulta: 15 juny 2017].

## Bibliografia

* Decreto del Rey D. Fernando VII por el que se designa los siguientes individuos para la Junta provisional hasta que las Cortes que ha dispuesto convocar realicen el juramento en la forma que en la Constitución se previene. "Gaceta de Madrid". Núm.34. 9 de marzo de 1820.
* Real decreto nombrando a D. Mateo Valdemoros como Secretario de la Gobernación de la Península. "Gaceta del Gobierno". Núm. 65. 6 de marzo de 1821.
* Real decreto nombrando interinamente a cargo del Ministerio de la Gobernación de la Península a D. Ramón Feliú, Secretario del Despacho de la Gobernación de Ultramar, en reemplazo por enfermedad de D. Mateo Valdemoros. "Gaceta del Gobierno". Núm. 66. 7 de marzo de 1821.
* Real decreto nombrando a D. Ramón Feliú Secretario de Estado y del Despacho de la Gobernación de la Península en reemplazo de D. Mateo Valdemoros. "Gaceta de Madrid". Núm. 129. 7 de mayo de 1821.
# Oliver Heaviside

Oliver Heaviside (Londres, 18 de maig de 1850 - Torquay, 3 de febrer de 1925) fou un físic i matemàtic britànic.

## Vida i Obra

Malgrat tenir bons resultats escolars, va marxar de l'escola a l'edat de setze anys i es va fer operador de telègraf. Tanmateix va continuar estudiant i, el 1872, mentre treballava com a cap operador a Newcastle-upon-Tyne, va començar a publicar els seus resultats d'investigació en electricitat.
Va reformular i simplificar les equacions de Maxwell sota la seva forma actual utilitzada en càlcul vectorial. Entre 1880 i 1887 va desenvolupar el càlcul operacional, un mètode per resoldre equacions diferencials transformant-les en equacions algebraiques ordinàries, fet que provocà molta controvèrsia quan el va introduir per primera vegada, a conseqüència d'una manca de rigor en la utilització de la derivació.
El 1887, va suggerir que s'haurien d'afegir bobines d'inducció al cable telefònic transatlàntic per tal de corregir la distorsió que sofrien les transmissions. Per raons polítiques, el seu suggeriment no es va tenir en compte. El 1902 predigué l'existència de capes atmosfèriques conductores per a les ones ràdio que els permetrien seguir la curvatura de la terra; aquesta capa va ser coneguda durant un temps com a capa de Kennelly-Heaviside, abans de rebre formalment la denominació de ionosfera el 1950 del nom d'Arthur Kennelly, físic nord-americà que va tenir la mateixa intuïció que ell. Edward Appleton les va detectar finalment el 1925.
Heaviside també desenvolupà la funció esglaó (avui anomenada de Heaviside) i va estudiar la propagació dels corrents elèctrics als conductors.
Els darrers anys de la seva vida el seu comportament es va tornar molt excèntric.

## Vegeu també

* Vector de Poynting.

## Referències

* ↑ «Oliver Heaviside». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «Oliver Heaviside» (en anglès). School of Mathematics and Statistics University of St Andrews, Escocia. [Consulta: 27 febrer 2014].
* ↑ «ionosphere and magnetosphere» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 30 octubre 2021].

## Bibliografia

* Hunt, Bruce J. «Oliver Heaviside: A first-rate oddity» (en anglès). Physics Today, Vol. 65, Num. 11, 2012, pàg. 48-54. DOI: 10.1063/PT.3.1788. ISSN: 0031-9228.
* Nahin, Paul J. Oliver Heaviside: The Life, Work, and Times of an Electrical Genius of the Victorian Age (en (anglès)). The Johns Hopkins University Press, 2002. ISBN 0-8018-6909-9.
* Yavetz, Ido. From Obscurity to Enigma: The Work of Oliver Heaviside, 1872–1889 (en (anglès)). Birkhäuser, 1995. ISBN 978-3-0348-0176-8.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Oliver Heaviside» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Süsskind, Charles. «Heaviside, Oliver». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 4 març 2018]. (anglès)
* «Oliver Heaviside». Encyclopædia Britannica, 1998. [Consulta: 4 març 2018]. (anglès)
# Modesto Sardo

Modesto Sardo (Mineo, 1 de setembre de 1929 – Catania, 1991) fou un polític sicilià. Treballà com a advocat i de jove milità a Acció Catòlica. També fou conseller de l'administració de la província de Catània. A les eleccions regionals de Sicília de 1963 fou elegit diputat a l'Assemblea Regional Siciliana pel col·legi de Catania per les llistes de la Democràcia Cristiana Italiana. Fou reescollit a les de 1967, 1971, 1976 i 1981. Fou assessor d'agricultura el 1967-1969, de turisme el 1969-1970, de cooperació el 1980 i president regional del 21 de març de 1984 fins a l'1 de febrer de 1985. No va renovar el seu mandat per a presentar-se al Senat d'Itàlia a les Eleccions legislatives italianes de 1987, però no fou escollit. Després fou magistrat del Consell d'Estat Italià.
| Precedit per: Santi Nicita | Presidents de Sicília 1984 – 1985 | Succeït per: Rosario Nicolosi |
# Benedetto Majorana della Nicchiara

Benedetto Majorana della Nicchiara (Catània, 18 d'agost de 1899 – 22 de novembre de 1982) fou un polític sicilià. Membre de l'aristocràcia terratinent, va ser president de l'Associació Provincial d'Agricultors de Catània, i en 1947 alcalde de Militello amb Uomo Qualunque, partit amb el qual fou elegit diputat a l'Assemblea Regional Siciliana a les eleccions regionals de Sicília de 1947 i de 1951, i es va inscriure dins el grup del Partit Nacional Monàrquic. Per aquest partit fou escollit a les eleccions regionals de Sicília de 1955 i fou elegit president de l'Assemblea regional. Des del seu càrrec va donar suport Silvio Milazzo, qui el va nomenar assessor de finances i vicepresident regional, i amb el seu partit, la Unió Siciliana Cristiana Social, fou escollit novament diputat a les eleccions regionals de Sicília de 1959. Quan Milazzo va dimitir fou nomenat president regional el 23 de febrer de 1960, però es va veure obligat a dimitir el 29 de juny de 1961.
Decebut pels dirigents de la DCI, va presentar la dimissió com a diputat el 22 de febrer de 1963 i va ingressar en el Partit Liberal Italià, però no fou reescollit a les eleccions de 1963. Després fou nomenat conseller nacional de Confagricultura, i va rebre l'Estrella al Mèrit Rural.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'Assemblea Regional
| Precedit per: Silvio Milazzo | Presidents de Sicília 1960 - 1961 | Succeït per: Salvatore Corallo |