OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alberto Campa Montes

Alberto Campa Montes (Nava, Astúries, 1967) és un viatger, gestor turístic i escriptor espanyol.
Alberto Campa va començar a viatjar perquè el seu ofici estava relacionat amb els viatges. Com a agent i guia, sabia que una altra manera de conèixer món era possible. Durant la seva trajectòria vital Campa ha completat tres voltes al món i ha dedicat gran part de la seva vida a conèixer nombrosos llocs del planeta. Des dels anys vuitanta el desig de conèixer món l'ha dut a viatjar per uns 220 països i territoris de tots els continents, així com per les regions polars de l'Antàrtida i l'Àrtida.
A més de viatjar, Campa regenta l'hotel 'Alojamientos Rurales Naveces', a la platja de Santa Maria del Mar entre Avilés i Cudillero. No gaire lluny de Salinas, molt coneguda per als surfistes.
Com a escriptor, l'any 2019 Alberto Campa va escriure escriu el seu primer llibre de viatges, «Una volta al món sota zero». L'obra recull la seva primera aventura en solitari, realitzada a l'hivern i travessant zones gèlides del planeta. «Una vuelta al mundo por las islas del Pacífico», és el seu segon llibre de viatges, en el qual descriu la travessia de tres mesos que va fer el 2018, rememorant en la seva ruta part de l'expedició que van fer Magallanes i Elcano, els exploradors que van fer la primera volta al món. Campa, que pràcticament ha estat a totes les parts del món, condensa al llibre de viatges les aventures i anècdotes que va anar trobant en la seva travessia.

## Referències

* 1 2 «Alberto Campa escribe su primer libro de viajes 'Una vuelta al mundo bajo cero'». Radiotelevisión del Principáu d'Asturies (RTPA), 21-05-2019. [Consulta: 4 gener 2023].
* ↑ «La última aventura de Alberto Campa. El viajero sierense presenta esta tarde en el Auditorio un libro centrado en su periplo de tres meses por las islas del Pacífico». La Nueva España, 10-10-2022 [Consulta: 4 gener 2023].
* ↑ «Alberto Campa en el “Cuerno de África”: Viaje a Etiopia, Yibuti y Somalilandia, por Roge Blasco». Bitácora africana. Convenio de Información y Documentación sobre África - Universidad Complutense de Madrid (CIDAF-UCM), 02-09-2021. [Consulta: 4 gener 2023].
* ↑ Menéndez, X. «El trotamundos asturiano que dio tres vueltas al globo: «Asturias es uno de los mejores lugares del mundo para vivir»». La Voz de Asturias, 24-10-2022 [Consulta: 4 gener 2023].
# Lathrotriccus

Lathrotriccus és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae). Agrupa dues espècies natives d'Amèrica del Sud i Petites Antilles les àrees de distribució dels quals es troben entre el nord del continent i Trinitat i Tobago fins al nord de l'Argentina i l'Uruguai. Als seus membres se'ls coneix pel nom comú de mosquer.

## Característiques

Les espècies d'aquest gènere són de mida petita, mesurant entre 13 i 13,5 cm de longitud, tenen semblances amb els del gènere Empidonax que habiten en el sotabosc, on romanen inconspicus a no ser per les vocalitzacions.

## Etimologia

El nom genèric Lathrotriccus es compon de les paraules del grec antic «lathraios, lathrios» que significa “secret”, i «τρικκος» («trikkos») un petit ocell no identificat; en ornitologia, «triccus» significa «atrapamosques tirà».

## Taxonomia

Els amplis estudis genètic-moleculars realitzats per Tello et al. (2009) van descobrir una quantitat de relacions noves dins de la família Tyrannidae que encara no estan reflectides en la majoria de les classificacions. Seguint aquests estudis, Ohlson et al. (2013) van proposar dividir Tyrannidae en cinc famílies. Segons l'ordenament proposat, Lathrotriccus roman en Tyrannidae, en una subfamília Fluvicolinae (Swainson, 1832-33), en una tribu Contopini (Fitzpatrick, 2004) al costat de Ochthornis, Cnemotriccus, Aphanotriccus, Mitrephanes, Sayornis, Empidonax, Contopus i, provisionalment, Xenotriccus.
Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* Lathrotriccus euleri - mosquer d'Euler.
* Lathrotriccus griseipectus - mosquer pitgrís.

## Referències

* ↑ «2024 Citation & Downloadable Checklists». Clements Checklist. [Consulta: 1r gener 2025].
* ↑ «Lathrotriccus». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1r gener 2025].(català)
* ↑ Ridgely, Robert S.; Tudor, Guy. Field guide to the songbirds of South America: the passerines. 1st ed. Austin, TX : [Philadelphia] : [Washington, DC]: University of Texas Press ; In association with the Academy of Natural Sciences of Philadelphia ; World Land Trust-US, 2009, p. 448-449, làmines 52(3-4)».. ISBN 978-0-292-71748-0.
* ↑ Jobling, James A. The Helm Dictionary of Scientific Bird Names: From Aalge to Zusii. London: Christopher Helm, 2010, p. 220. ISBN 978-1-4081-2501-4 [Consulta: 1r gener 2025].
* ↑ Tello, Jose G.; Moyle, Robert G.; Marchese, Daniel J.; Cracraft, Joel «Phylogeny and phylogenetic classification of the tyrant flycatchers, cotingas, manakins, and their allies (Aves: Tyrannides)» (en anglès). Cladistics, 25, 5, 10-2009, pàg. 429–467. DOI: 10.1111/j.1096-0031.2009.00254.x. ISSN: 0748-3007.
* ↑ Ohlson, Jan I.; Irestedt, Martin; Ericson, Per G. P.; Fjeldså, Jon «Phylogeny and classification of the New World suboscines (Aves, Passeriformes)». Zootaxa, 3613, 1, 07-02-2013. DOI: 10.11646/zootaxa.3613.1.1. ISSN: 1175-5334.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Tyrant flycatchers – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 1r gener 2025].
# Anne Paulicevich

Anne Paulicevich és una actriu i guionista belga. El 2012, va compartir els crèdits del guió de la pel·lícula Tango libre amb Philippe Blasband, i va interpretar el paper d'Alice, una dona estimada per diversos homes en un entorn de presó. Ella va codirigir amb Frédéric Fonteyne la pel·lícula Filles de joie el 2020, amb Sara Forestier i Noémie Lvovsky en els papers principals.

## Filmografia
### Com a actriu

* 2008 : Le Premier venu de Jacques Doillon
* 2008 : JCVD de Mabrouk El Mechri
* 2012 : Tango libre de Frédéric Fonteyne
* 2016 : Un petit boulot de Pascal Chaumeil
* 2017 : Kapitalistis (curtmetratge) de Pablo Muñoz Gómez
* 2018 : Black Earth Rising (sèrie de televisió)
* 2019 : La Fille au bracelet de Stéphane Demoustier

### Com a guionista

* 2012 : Tango libre de Frédéric Fonteyne
* 2020 : Filles de joie de Frédéric Fonteyne (també codirectora).

## Distincions

* 2014 : Premis Magritte per Tango libre (2012)
** Magritte al millor guió o adaptació original, compartit amb Philippe Blasband
** Nominació a la Magritte com a actriu més prometedora
* 2014 : Trofesu de cinema de parla francesa al millor guió per Tango libre

## Notes

* ↑ «Tango Libre: Venice Review | Hollywood Reporter». www.hollywoodreporter.com.
* ↑ Anne Paulicevich y Frédéric Fonteyne • Directores de Filles de joie "Queríamos cuestionarnos el heroísmo femenino", cineuropa.org
* ↑ «Samsa Film primé par la francophonie».

## Enllaços externs

* « Anne Paulicevich », al webe ydb.fr
# Banco Nacional de Investimento

El Banco Nacional de Investimento o BNI és un banc pel desenvolupament de Moçambic de propietat estatal en associació amb el Ministeri d'Hisenda. El seu objectiu és proporcionar finançament a llarg termini per als esforços sostenibles que contribueixin al desenvolupament social i econòmic del país. Les principals àrees d'activitat del banc són infraestructures, recursos naturals, energia, agricultura, indústria i comerç i transport. El BNI també busca enfortir l'estructura de capital de les empreses privades i el desenvolupament dels mercats de capitals.

## Història

El BNI va ser fundat en 2010, fou establit inicialment com el primer banc d'inversió del país a través d'una joint venture entre els governs de Portugal (a través de Caixa Geral de Depósitos) i Moçambic (a través de la Direcció Nacional del Tresor). Amb un capital inicial previst de 500 milions US $, el banc va ser creat per a facilitar una cooperació més estreta entre Moçambic i Portugal i fomentar diversos projectes, principalment d'infraestructura, recursos naturals (mineria i hidrocarburs) i energia.
L'agost de 2012 el BNI va prendre un paper d'assessorament en l'adquisició governamental d'una participació del 5% de l'operació Vale SA a Moçambic.
Donat el ràpid creixement de l'economia de Moçambic i, per tant, de la necessitat del govern de participar en els recursos propis dels projectes d'infraestructura i recursos naturals, al desembre de 2012, les accions portugueses, aleshores propietat de Caixa Geral de Depositos, foren adquirides per l'Estat de Moçambic a través del seu organisme d'equitat, Instituto de Gestão das Participações do Estado (IGEPE). A partir d'aquest punt en endavant, el BNI va començar a centrar-se més en el seu paper de banc de desenvolupament, tot i que encara té una forta divisió de banca d'inversió.
A la fi de 2013 el BNI va ser assignat pels protocols del govern i els acords amb els bancs estrangers de desenvolupament com BNDES de Brasil i KfW d'Alemanya, amb l'objectiu de facilitar la col·laboració publicoprivada entre empreses estrangeres i empreses propietat de l'estat en relació amb grans projectes al país, a vegades gestionant fons per al propòsit, com va ser el cas de COFIDES d'Espanya, que l'octubre de 2013 van destinar 75 € milions de dòlars per a aquest tipus d'associacions.
En abril de 2014 el BNI va organitzar un préstec de 680 milions US $ de l'Exim Bank of Xina per a la construcció del pont Maputo sul Catembe.

## Vegeu també

* Banc de Moçambic

## Referències

* ↑ - National Investment Bank Created
* ↑ - Moz exercising its concession contract rights
* ↑ - Mozambican state owns 100 pct of Banco Nacional de Investimento bank
* ↑ - Mozambique finally has a development bank
* ↑ «- COFIDES and BNI Commit to Boost Spanish Companies' Investments in Mozambique». Arxivat de l'original el 2017-08-17. [Consulta: 8 febrer 2017].
* ↑ - Construction of the Maputo/Catembe in Mozambique due to begin in second half

## Enllaços externs

* Web oficial del Banco Nacional de Investimento (BNI) Arxivat 2017-01-11 a Wayback Machine.
* Banco Nacional de Investimento (BNI) a LinkedIN
# Gianluigi Galli

Gianluigi Galli (Milà, Itàlia; 13 de gener de 1973), també conegut com a Gigi Galli és un corredor de ral·li italià, actualment retirat, que va participar al Campionat Mundial de Ral·lis i al Campionat d'Europa de Ral·lis.

## Trajectòria

Gigi Galli comença a disputar proves de ral·li en campionats monomarca del Fiat Cinquecento, aconseguint guanyar el Trofeu Fiat Cinquecento de 1996. Posteriorment, l'any 1997, amb un Ford Escort RS Cosworth, disputa diferents ral·lis del Campionat d'Europa de Ral·lis.
A partir de 1998 comença a disputar la categoria del Grup N del Campionat Mundial de Ral·lis amb un Mitsubishi Carisma primer i amb un Mitsubishi Lancer després, disputant alhora proves del Campionat d'Europa.
El 2004 i el 2005 esdevé pilot oficial de Mitsubishi Ralliart pel Campionat Mundial de Ral·lis. Amb un Mitsubishi Lancer, l'any 2004 acaba sisè del Ral·li de Sardenya com a millor resultat i al 2005 cinquè al Ral·li d'Alemanya com a millor resultat.
Amb la retirada de Mitsubishi de la competició, la temporada 2006 va córrer amb el Peugeot 307 WRC, aconseguint un tercer lloc al Ral·li de l'Argentina. Posteriorment, al 2007 corre amb un Citroën Xsara WRC de l'escuderia privada Aimont Racing, disputant tanty sols tres proves del Mundial, amb un sisè lloc al Ral·li de Noruega com a millor resultat.
El 2008 va córrer amb la subescuderia de Ford Munchis Stobart amb un Ford Focus RS WRC '07, en substitució de Jari-Matti Latvala. Aconseguí un tercer lloc al Ral·li de Suècia i un quart lloc al Ral·li de Sardenya, però on es va veure obligat a retirar-se a mijta temporada a causa de trencar-se el fèmur en un accident al Ral·li d'Alemanya. Aquesta lesió suposà la seva retirada de la competició.
Des de la seva retirada, Galli ha fet puntualment de cotxe de cursa a algun ral·li i ha participat en algun ral·li d'exhibició.

## Referències

* ↑ Shacki. «Gianluigi Galli - rally profile eWRC-results.com» (en anglès). [Consulta: 6 juny 2023].
# Carolinià

El carolinià és una de les llengües austronèsies i és parlada fonamentalment a les Illes Mariannes Septentrionals, on és reconeguda com a llengua oficial juntament amb l'anglès i el chamorro.
El Carolinià té un alfabet amb 31 caràcters basat en l'alfabet llatí i està emparentat amb altres llengües austronèsies, amb algunes de les quals les semblances lèxiques arriben al 80%. Actualment hi ha uns 5.700 parlants de carolinià, anomenat Rafaluwasch pels seus parlants. Té un 95% de similitud lèxica amb el satawalès, del 88% amb el woleaià i puluwatès; 81% amb el mortlockès; 78% amb el chuukès i el 74% amb l'ulithià.

## Alfabet

Tenia 28 lletres en 1977 i fou expandit a 33 letres en 2004.
| Letter | Phoneme | Name of Letter |
| a | / a / | aa |
| á | / æ / | áá |
| e | / e / | ee |
| ė | / ʌ / | ėė |
| i | / i / | ii |
| o | / o / | oo |
| ó | / ɔ / | óó |
| u | / u / | uu |
| ú | / ɨɨ / | úú |
| f | / f / | fii |
| h | / h / | hii |
| s | / s / | sii |
| sch | / ṣ / | schii |
| gh | / x / | ghii |
| k | / kk / | kkii |
| l | / l / | lii |
| m | / m / | mii |
| mw | / mw / | mwii |
| n | / n / | nii |
| ng | / ŋ / | ngii |
| p | / p / | pii |
| pw | / pw / | pwii |
| bw | / bw / | bwii |
| r | / r / | rii |
| rh | / ŗ / | rhii |
| tch | / ç / | tchii |
| t | / t / | tii |
| w | / w / | wii |
| b | / b / | bii |
| d | / d / | dii |
| g | / g / | gii |
| y | / y / | yii |
| z | / z / | zii |

## Referències

* ↑ Carolinian a The Joshua Project
* ↑ «Carolinian Language». Ethnologue. [Consulta: 31 maig 2016].
* ↑ Ellis, S. James. «Saipan Carolinian, One Chuukic Language Blended From Many», 01-12-2012. Arxivat de l'original el 2019-04-12. [Consulta: 16 maig 2017].
* ↑ Elameto, Jesus Mareham. Linguistic Dimensions of Vernacular Education for Saipan Carolinians. University of Hawaii, 1977 [Consulta: 18 juny 2016].
# Pantanodon madagascariensis

Pantanodon madagascariensis és una espècie extinta de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles podien assolir els 3,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es trobava al nord-est de Madagascar.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Pantanodon madagascariensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Sembat

Sembat és el nom dels següents personatges:
* Sembat d'Armènia Menor (1277- vers 1310), rei d'Armènia Menor o Petita Armènia, fill de Lleó III
* Sembat I el màrtir, rei d'Armènia del 890 al 914
* Sembat II Tiezerakal, rei d'Armènia a Ani del 977 al 989
* Sembat I Ablabas o Sembat Khostovanol, príncep i generalíssim d'Armènia del 826 al 854
* Sembat Bagratuní, marzban d'Hircània del 597 al 598 i d'Armènia des de vers el 600 al 613
* Sembat II Bagratuní, ishkhan d'Armènia vers el 643 al 656 i curopalata del 691 al 706
* Sembat III Bagratuní, patrici i generalíssim d'Armènia del 771 al 772
* Joan-Sembat d'Aní, rei d'Armènia a Ani del 1020 al 1040 o 1041
# Província d'El Oued

La província o wilaya d'El Oued (àrab: ولاية الوادي, wilāyat al-Wādī) és una província o wilaya d'Algèria. S'hi troba la vall del Oued Souf i, de fet, el nom de la província significa literalment «vall» o «riu.»
Ciutats importants en són El Oued, la capital, Guémar, Debila i Robbah.

## Referències

* Office National des Statistiques, Recensement General de la Population et de l'Habitat 2008 Preliminary results of the 2008 population census. Accessed on 2008-07-02.

## Enllaços externs

* El Oued Souf.net Arxivat 2007-10-12 a Wayback Machine.
# Grigor II Vkayasser

Grigor II Vkayasser (el martiròfil) fou patriarca de l'església armènia del 1065 al 1105.
L'emperador romà d'Orient Constantí X Ducas convençut que no podia aconseguir la reunificació de l'església ortodoxa i l'església armènia va sancionar la nominació de Grigor Vahram, fill del famós Grigor Magistros (Gregori Magistros) com a governador general de l'Imperi però amb la condició que el nou catolikos, Grigor II Vkayasser no podria restar a l'Armènia musulmana. Grigor es va establir a Zamintia (Dsamentav) al regne de Kars, i més tard a Amasia, a la costa romana d'Orient de la mar Negra.
Va governar l'església per quaranta anys però no va fer cap actuació especialment rellevant; era molt intel·ligent i estudiós, i dedicava a la feina el temps que no passava estudiant. Va fer viatges a Terra Santa i Egipte deixant les seves tasques a subordinats entre els quals el seu nebot Barsel d'Aní (Basili d'Aní) que era especialment hàbil. Del 1069 al 1072 va ocupar el patriarcat Georg II de Lori (1069-1072) i després Sargis II d'Honi (1076-1077) i Theodoros II d'Alakhosik (1077-1090).
Va morir el 1105 i fou el seu nebot qui el va succeir.
# Serra de les Àguiles

La Serra de les Àguiles, de Sant Pasqual, o de l'Alcoraia és una serra que se situa entre els termes municipals d'Agost i Montfort, en la província d'Alacant, sobre terreny triàsic. La seua cota més alta se situa a 555 m en el mont de Sant Pasqual. Està declarada Espai Natural Protegit i s'hi troba la cova de Sant Pasqual.
# Plaques de matrícula d'Armènia

Les plaques de matrícula dels vehicles d'Armènia es componen des de l'agost de 2014 d'un sistema de numeració alfanumèric format per dues xifres, dues lletres, i tres xifres (per exemple, 11 AA111). Els caràcter són en color negre sobre un fons blanc. Al costat esquerre de la placa trobem el codi internacional del país, AM sota la bandera nacional d'Armènia i un holograma de seguretat que ho separa de la numeració de la matrícula.

## Història

Les plaques anteriors al canvi de l'agost de 2014, que són les majoritàriament utilitzades, es componen d'una combinació de dues o tres xifres, dues lletres (més petites que les xifres) i dos xifres més (per exemple, 111 ՈՍ11). Les dues xifres finals indiquen els codi de procedència del vehicle.
Les lletres utilitzades són cinc lletres de l'alfabet armeni (Տ, Ս, Լ, Օ, Ո), les quals tenen una forma semblant en l'alfabet llatí:
| Lletres armènies | Transliteració | Alfabet llatí |
| Լ | l | L |
| Ո | o | n |
| Ս | s | U |
| Տ | t | S |
| Օ | ô | O |

### Codificació

Taula amb els codis provincials.

### República d'Artsakh

Els codis 22 i 90 són utilitzats pels vehicles registrats a la república d'Artsakh (o República de Nagorno-Karabakh).

## Referències

* ↑ http://www.police.am/en/news/view/%D5%B6%D5%B8%D6%80-%D5%B6%D5%B4%D5%B8%D6%82%D5%B7%D5%AB-%D5%B0%D5%A1%D5%B4%D5%A1%D6%80%D5%A1%D5%B6%D5%AB%D5%B7.html Police of the Republic of Armenia
* ↑ Transliteració de l'armeni

## Enllaços externs

* Mark Goodwin's World License Plates (anglès)
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Plaques de matrícula d'Armènia
# Gurguèn

Gurguèn és el nom dels següents personatges:
* Gurguèn I d'Artani i d'Ibèria, príncep-primat d'Ibèria (876/881-891), curopalata romà d'Orient
* Gurguèn I d'Ibèria Bagrationi, rei dels kartvels 994-1008
* Gurguèn I d'Ibèria, nom alternatiu de Guaram I d'Ibèria, hegemon d'Ibèria 572-588, curopalata d'Ibèria 588-590
* Gurguèn II d'Ibèria, nom alternatiu de Guaram IV d'Ibèria, príncep de Javakètia-Calarzene
* Gurguèn II d'Artani, duc de l'Alt Tao i duc d'Artanudji-Calarzene 918-941
* Gurguèn d'Artanudji Príncep o duc d'Artanudji 900-923
* Gurguèn de Klarjètia, duc d'Artanouji-Calarzene, pretendent al tron de Geòrgia i rei autoproclamat de Taoklardjètia, 993-1012.
* Gurguèn I d'Aghuània, príncep de Lorí o Tasxir i rei d'Aghuània 972-989
* Gurguèn II de Lorí rei de Lorí 1048-1089
* Gurguèn Khatxik de Vaspurakan, rei de Vaspurakan 991-1003
* Gurguèn I Artsruní príncep de Vaspurakan 855 – 857 i príncep d'Antzevasiq 867–896
* Gurguèn II Artsruní príncep de Vaspurakan 904-923
# Llista de ciutats europees per població

En aquesta llista de ciutats europees per població es recullen les ciutats d'Europa amb una població superior als 100.000 habitants. Estan inclosos els països de Xipre i Islàndia i els països transcontinentals de Geòrgia, Armènia i l'Azerbaidjan, sense distingir-ne la part asiàtica. Quant a Turquia i el Kazakhstan, només s'inclouen les ciutats plenament europees de la part continental turca i de les províncies del Kazakhstan Occidental i d'Atirau del Kazakhstan. No estan incloses les ciutats de les illes de Portugal i les ciutats espanyoles en territori africà.
# Club Stade Marocain

El Club Stade Marocain és un club de futbol marroquí de la ciutat de Rabat.

## Palmarès

* Lliga marroquina de futbol:
** 1928, 1931, 1944
* Copa marroquina de futbol:
** 1939, 1942, 1947, 1954

## Referències

* ↑ «Morocco - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Morocco - List of Cup Finals». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Campionat del Món d'esquí alpí de 1934

El Campionat del Món d'esquí alpí de 1934 va ser la quarta edició del Campionat del Món d'esquí alpí. Foren organitzats per la Federació Internacional d'Esquí (FIS). Es va celebrar del 15 al 17 de febrer a Sankt Moritz, Suïssa. Es van disputar proves de descens, eslàlom i combinada, en categoria masculina i femenina.

## Resultats
### Proves masculines

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Descens | David Zogg | Franz Pfnür | Ido Cattaneo Heinz von Allmen |
| Eslàlom | Franz Pfnür | David Zogg | Willi Steuri |
| Combinada | David Zogg | Franz Pfnür | Heinz von Allmen |

### Proves femenines

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Descens | Anny Rüegg | Christl Cranz | Lisa Resch |
| Eslàlom | Christl Cranz | Lisa Resch | Rösli Rominger |
| Combinada | Christl Cranz | Lisa Resch | Anny Rüegg |

## Medaller

País amfitrió
| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Alemanya | 3 | 5 | 1 | 9 |
| 2 | Suïssa | 3 | 1 | 5 | 9 |
| 3 | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 6 | 6 | 6 | 18 |

## Referències

* ↑ «Men's Downhill Results». FIS. Arxivat de l'original el 2012-07-30. [Consulta: 19 febrer 2011].
* ↑ «Men's Slalom Results». FIS. Arxivat de l'original el 2013-01-23. [Consulta: 19 febrer 2011].
* ↑ «Men's Combined Results». FIS. Arxivat de l'original el 2005-02-14. [Consulta: 19 febrer 2011].
* ↑ «Women's Downhill Results». FIS. Arxivat de l'original el 2013-01-23. [Consulta: 19 febrer 2011].
* ↑ «Women's Slalom Results». FIS. Arxivat de l'original el 2005-02-14. [Consulta: 19 febrer 2011].
* ↑ «Women's Combined Results». FIS. Arxivat de l'original el 2012-09-05. [Consulta: 19 febrer 2011].
# Lara Gut-Behrami

Lara Gut (27 d'abril de 1991, Sorengo del Cantó del Tesino, Suïssa), és una esquiadora que ha guanyat 3 medalles olímpiques (1 d'or i 2 de bronze), 5 medalles al Campionat del Món (3 de plata i 2 de bronze), 1 General de la Copa del Món (i 2 Copes del Món en disciplina d'esquí de supergegant) i té 23 victòries a la Copa del Món d'Esquí Alpí (amb un total de 42 podis).
En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2022, celebrats a Pequín, va guanyar la medalla d'or en esquí de supergegant i la de bronze en el gegant.

## Referències

* ↑ «Lara Gut». NBC [Consulta: 27 febrer 2021]. «She was not able to compete at the 2010 Olympics, however, because of a hip injury. Four years later, she claimed the Olympic downhill bronze medal in Sochi.»
* ↑ «Lara Gut y Clement Noel brillan en la Copa del Mundo». Sport, 31-01-2021 [Consulta: 28 febrer 2021]. «Gut, ganadora del globo de la especialidad en dos ocasiones (2014 y 2016) y del gran globo en 2016, gestionó con solvencia las 39 puertas de la bajada de 2.180 metros de la pista alemana con nieve dura.»
* ↑ LdN, Redacción. «La suiza Lara Gut-Behrami gana su primer oro olímpico en el supergigante de Beijing» (en castellà), 11-02-2022. [Consulta: 16 febrer 2022].