OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La fragilitat del gel

La fragilitat del gel (xinès: 燃冬; transcrit com a Ran dong) és una pel·lícula sinosingapuresa de drama romàntic del 2023 escrita i dirigida per Anthony Chen. Protagonitzada per Zhou Dongyu, Liu Haoran i Qu Chuxiao, la pel·lícula va ser seleccionada per a la secció Un certain regard del Festival de Canes de 2023. Va ser seleccionada com a candidata de Singapur a la millor pel·lícula de parla no anglesa als 96ns premis Oscar. S'ha subtitulat al català.

## Repartiment

* Zhou Dongyu com a Nana
* Liu Haoran com a Haofeng
* Qu Chuxiao com a Han Xiao
* Wei Ruguang com el fugitiu
* Liu Baisha com a membre del tour

## Producció

El juny de 2021, Chen va ser reptat per un guionista xinès durant la seva etapa com a jurat del Festival Internacional de Cinema de Shanghai. El guionista sentia que les seves pel·lícules eren inusualment "madures i precises" i li va preguntar a Chen: "Com creus que serien les teves pel·lícules si deixes anar el control i treballes amb un esperit més lliure?". A causa d'un retard de calendari de la seva pel·lícula en curs, Drift, Chen va decidir filmar sobre els joves xinesos a la Xina.
La pel·lícula es va escriure en qüestió de dies durant la quarantena del director Anthony Chen en un hotel de la Xina durant el període de pandèmia de la COVID-19. Es va rodar al voltant de les muntanyes de Changbai durant 38 dies amb escenes hivernals rodades a temperatures que van arribar als -18 graus centígrads.

## Referències

* ↑ Lui, John. «Film Picks: The Breaking Ice release events, The Equalizer 3, Shortcomings» (en anglès). The Straits Times, 31-08-2023. [Consulta: 4 setembre 2023].
* ↑ «Singaporean director Anthony Chen’s new film gets rave reviews at this year’s Cannes Film Festival» (en anglès). CNA Lifestyle. [Consulta: 4 setembre 2023].
* ↑ Brzeski, Patrick. «Oscars: Singapore Selects Anthony Chen’s ‘The Breaking Ice’ for International Feature Category» (en anglès americà). The Hollywood Reporter, 29-09-2023. [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ «La fragilitat del gel». Goita què fan, ara!. [Consulta: 10 setembre 2024].
* 1 2 3 4 5 6 «Anthony Chen on ‘The Breaking Ice,’ His Cinematic Love Letter to China’s Youth» (en anglès). www.hollywoodreporter.com, 20-05-2023. [Consulta: 14 setembre 2023].
* ↑ Ravindran, Manori. «Anthony Chen Breaks the Ice With a Tale of Disillusioned Youth in China». Variety, 21-05-2023. [Consulta: 4 setembre 2023].
# Setge de Florència

El setge de Florència, iniciat a la tardor de 1529, com a conseqüència del tractat de Barcelona, entre l'Emperador Carles i Clement VII, és un dels últims episodis de la Guerra de la Lliga de Cognac. Un gran exèrcit del Sacre Imperi Romanogermànic i Espanya, comandat per Filibert de Chalon, el príncep d'Orange, va envoltar la ciutat i després d'un setge de gairebé deu mesos, en va prendre possessió. Amb l'ocupació de la ciutat es va derrocar la República de Florència, instaurant als Mèdici al tron amb Alexandre de Mèdici com a Gran Duc de Toscana.

## Antecedents

Un cop acabat el saqueig de Roma, els florentins van proclamar la república expulsant als Mèdici per segona vegada el 16 de maig de 1527, així doncs els Mèdici, es van veure obligats a abandonar la ciutat. El nou govern es decantà del costat de França en la seva guerra de la Lliga de Cognac, però les derrotes franceses al setge de Nàpols el 1528 i la batalla de Landriano el 1529 va obligar Francesc I de França a signar la Pau de Cambrai amb l'emperador Carles V del Sacre Imperi Romanogermànic. Quan el Papa Climent VII i la República de Venècia van fer les paus amb l'Emperador, Florència es va trobar aïllada i Carles V, després de pactar-ho amb el Papa en el tractat de Barcelona (1529), va ordenar als seus exèrcits posar a Florència sota setge per tal de restaurar els Mèdici al poder en la figura d'Alexandre de Mèdici, nebot del sobirà pontífex (fill seu segons alguns encara que oficialment fill de Llorenç).

## Desenvolupament tàctic

Els preparatius per la defensa de Florència incloïen la reducció d'alçada de les torres, que ja havia començat el 1526, per evitar que hi disparessin els canons, i l'aplanament del terreny proper a les muralles per evitar que s'hi amagués algú. La república va poder resistir la invasió durant uns mesos, però finalment, degut a la traïció dels mercenaris que havien contractat, va haver d'abandonar Volterra als imperialistes.
Amb la mort del seu millor capità, Francesco Ferruccio, executat per les tropes imperials després de la batalla de Gavinana, els republicans van perdre les últimes esperances. La ciutat va capitular el 10 d'agost de 1530.

## Referències

* ↑ Gouwens, Kenneth. Remembering the Renaissance: humanist narratives of the sack of Rome (en anglès). BRILL, 1998, p.143. ISBN 9004109692.
* ↑ George L. Williams. Papal Genealogy: The Families And Descendants Of The Popes. McFarland, gener 2004, p. 74–. ISBN 978-0-7864-2071-1 [Consulta: 12 gener 2012].
* ↑ Brucker, Gene A. Florence, the Golden Age, 1138-1737 (en anglès). University of California Press, 1998, p.257. ISBN 0520215222.

## Bibliografia

* Laffont, Robert. Storia d'Italia (en italià), 1567. ISBN 222191029X.
* Malatesta Baglione Arxivat 2007-08-14 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Tractat de Barcelona (1529)
* Odet de Foix
* Setge de Nàpols

## Enllaços externs

* El fresc de Vasari i de Giovanni Stradano es troba a la sala de Climent VII del Palazzo Vecchio Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Gastronomia del Gironès i el Pla de l'Estany

La cuina del Gironès i el Pla de l'Estany tracta sobre el menjar i les begudes típics de la cuina gironina i de l'Estany de Banyoles. Aquestes dues comarques fins recentment formaven una comarca, el Gironès, creat el 1940. Aquesta comarca és doncs fruit de la unió de terres de l'Empordà la Selva i la Garrotxa pròximes a Girona i, per tant, homogènia. Hi ha tres zones d'horta, al voltant de Girona, de Cassà de la Selva de Banyoles i Celrà; a l'est hi ha la serra de Gavarres, i a l'oest, la muntanya de Rocacorba. El principal conreu del Gironès són els cereals. Al Pla de l'Estany, és important la producció de xocolata.

## Plats típics

A continuació es detallen els elements més destacables de la gastronomia d'aquesta comarca:
* El xuixo és un dolç d'origen francès que és típic de la ciutat de Girona. És feta de pasta molt tova i mantegosa, espolsada de sucre i farcida de crema. Al voltant d'aquest dolç, hi ha promocions que tracten d'atraure turisme a Girona gràcies al xuixo, com la "Marxa del Xuixo" organitzada per la Fundació Oncolliga Girona i l'Ajuntament gironí amb degustació de xuixos preparats pel Gremi de Pastissers de Girona. És una marxa per a tota la família on es pretén recórrer diferents indrets de Girona tot caminant sense preses per a poder descobrir tots els seus encants. Avui en dia el xuixo ha aconseguit certa popularitat fora de Girona, i es pot trobar a Tarragona, Castelló de la Plana o València. Té tres formes en castellà, chucho, susú i suso.
* Els platillos de menuts són una mena de tapa o entremès que sol acompanyar l'escudella i l'arròs, també típics. Les anxoves són el més típic dels platillos, però solen ser productes de temporada.
* Carn d'olla.
* Botifarra dolça, una botifarra elaborada amb sucre originària de l'Empordà.
* Arròs a la cassola.
* Pollastre farcit.
* Vedella
* Carn a la brasa.
* Cargolada.
* Peus o costella de porc

## Ingredients bàsics

* porc
* caragols
* pollastre
* Arròs
* Anxova

## Fires gastronòmiques

El Pla de l'Estany es destaca la Fira de la Mel de Crespià.
A Riudellots de la Selva se celebra des de l'any 2014 el FiPorc, la Fira del Porc.

## Referències

* 1 2 3 'Comarques de Catalunya', 1980 Barcelona Salvat, ISBN 84-345-4036-3
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 'Gironès', guia publicada per la Generalitat de Catalunya, 2003
* ↑ Pla, Josep,'El que hem menjat', 1970, Premsa catalana, Barcelona 1997
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Part de {{Cultura de Catalunya}} :
Companatges i condiments :
# Kenneth Appel

Kenneth Appel (Brooklyn, 8 d'octubre de 1932 - Dover, 19 d'abril de 2013) va ser un matemàtic estatunidenc.

## Vida i Obra

Appel, fill d'un immigrant rus, va néixer a Brooklyn però va créixer a Queens. El 1953 es va graduar al Queens College de la universitat de la Ciutat de Nova York i, després de servir dos anys a l'Exèrcit dels Estats Units d'Amèrica, primer a Geòrgia i després a Alemanya, va ingressar el 1955 a la universitat de Michigan en la qual es va doctorar el 1959 amb una tesi dirigida per Roger Lyndon. Els dos anys següents va treballar a l'Institut d'Anàlisis de la Defensa a Princeton fent recerca en criptografia. El 1959 va ingressar com docent a la universitat d'Illinois a Urbana-Champaign on va romandre fins a la seva retirada el 2003. Després de retirar-se va ser cap de departament a la universitat de Nou Hampshire. Va morir el 2013 a Dover (Nou Hampshire) i està enterrat al cementiri de la vila.
Els treballs més notables de Appel van ser en el camp fronterer entre l'àlgebra i la lògica. També va desenvolupar unes extraordinàries habilitats com a computador i programador. Aquestes habilitats van ser indispensables per escometre la demostració del teorema dels quatre colors, un problema fonamental de la teoria de grafs, que procedia de 1852 quan el va formular Francis Guthrie. El teorema va ser demostrat el 1976 per ell mateix i Wolfgang Haken, els quals van publicar la seva demostració assistida per ordinador al Butlletí de la Societat Americana de Matemàtiques d'aquest any.

## Referències

* ↑ Chartrand i Zhang, 2020, p. 18.
* ↑ Wilson, 2014, p. 142.
* ↑ Marc-Kelly, 2022, p. x.
* ↑ Nabi, 2020, p. 854.

## Bibliografia

* Chartrand, Gary; Zhang, Ping. Chromatic Graph Theory (en anglès). CRC Press, 2020. ISBN 978-1-138-34386-3.
* Marc-Kelly, Jean Philippe Jean «La teoría de grafos y su importancia» (en castellà). UCE Ciencia, Vol. 10, Num. 3, 2022. ISSN: 2306-3556.
* Nabi, Fayaz Ibni Gh «A Historical overview of Four Color Problem» (en anglès). Turkish Journal of Computing and Mathematics Education, Vol. 11, Num. 3, 2020, pàg. 850-855. DOI: 10.17762/turcomat.v11i3.9090. ISSN: 1309-4653.
* Wilson, Robin. Four Colors Suffice (en anglès). Princeton University Press, 2014. ISBN 978-0-691-15822-3.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Kenneth Appel» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Muñoz García, Amelia. «Kenneth Appel y el Teorema de los Cuatro Colores» (en castellà). Radio Sefarad. [Consulta: 25 desembre 2023].
* Newbery, Sheila. «Kenneth Ira Appel» (en anglès). Celebratio Mathematica. [Consulta: 25 desembre 2023].
# Lu ye

Lu ye (绿夜), comercialitzada internacionalment com Green Night és una pel·lícula de coproducció República Popular de la Xina-Hong Kong dirigida per Han Shuai del 2023. La pel·lícula es va estrenar el 18 de febrer de 2023 a la secció Panorama del 73è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Argument

Dues done solitàries i lluitadores s'uneixen en una relació d'atracció i repulsió basada en un pla comú.
L'immigrant xinesa Jin Xia treballa a la seguretat de l'aeroport de Seül. Un dia coneix una passatgera d'una línia aèria extrovertida i de cabell verd que la fascina i que no li impressiona ser palpada. Poc després s'involucra en els seus tractes ombrívols. Aviat es fa evident que les dues dones tenen més coses en comú del que semblava. S'endinsen a l'inframón de Corea del Sud i estan a la recerca d'un cop important que les pugui alliberar de la dependència. S'afirmen contra els homes que les volen utilitzar, dominar i posseir.

## Repartiment

* Fan Bingbing: Jin Xia
* Lee Joo Young: Dona de cabell verd
* Kim Young Ho: Lee Seung-hun

## Producció

Dirigida per Han Shuai, el guió va ser escrit per Han Shuai i Lei Sheng. El treball de càmera va estar en mans de Matthias Delvaux i Kim Hyun Seok, la música va ser composta per Hank Lee, i Tom Lin va ser el responsable de l'edició de la pel·lícula. La pel·lícula va ser produïda per Liu Ziyi i Wang Jing.

## Premis i nominacions

* 2023: 73è Festival Internacional de Cinema de Berlín
** Nominada al Premi Teddy a la millor pel·lícula
* 2023: XI Asian Film Festival Barcelona
** Premi al millor guió a la secció Panorama

## Referències

* ↑ Green Night, asianfilmfestival
* ↑ «Green Night». berlinale.de.
* ↑ Film Review: Green Night (2023) by Shuai Han a asianmoviepulse.com
* ↑ El Asian Film Festival Barcelona premia a 'Evil does not exist' como mejor película, Europa Press, 6 de novembre de 2023

## Enllaços externs

* Tràiler presentat a la Berlinale a YouTube
# La Almudaina

La Almudaina fou un diari en castellà aparegut a Palma del 1887 al 1953, que es fusionà amb El Correo de Mallorca i donà lloc al Diario de Mallorca. Fundat per iniciativa d'E. Alzamora i G. Sampol. Sobresortí per la secció literària, bilingüe, on col·laboraren bona part dels escriptors insulars d'entre els dos segles, com Miquel dels Sants Oliver, Gabriel Alomar o Joan Torrendell, entre d'altres. Aquest grup és conegut actualment com El grup de La Almudaina. En fou propietari i director des de 1905 Jeroni Amengual Oliver fins a la seva mort el 1846 en que el substituí Gaspar Reynés Quintana, fins a la creació del Diario de Mallorca. De tendència regionalista, tot i que donà suport als alçats contra la II República, va patir severes persecucions per part de la censura i importants restriccions econòmiques amb l'intent d'ofegar-lo.

## Referències

* ↑ Reynés Muntaner, Gullem. Jeroni Amengual Oliver (1878-1946). El diari La Almudaina i el Saló Mallorca.. Palma (Mallorca): Documenta Balear, 2021, p. 429. ISBN 978-84-18441-47-9.
# Lo Cartanyà

Lo Cartanyà és una sèrie de televisió (sitcom) produïda i emesa a TV3, amb col·laboració d'El Terrat. Narra les aventures i desventures d'en Vicenç Cartanyà, la seva família i els seus amics, en un poble desconegut de la província de Lleida. El grup de rock lleidatà The Companys és el responsable del tema d'obertura de la sèrie.
Vicenç Cartanyà, personatge que dona nom a la sèrie, és un home amb un caràcter fort, una actitud més aviat autoritària i de poca broma, que sempre intenta -sense èxit- imposar als seus companys la seva manera de fer. Tot i això, en el fons és bona persona, i a vegades acaba donant la raó als altres. Els seus companys són la Tilda, la seva exparella, a la que intenta reconquerir; el Berdagí, el director de la televisió local i actual parella de la Tilda; la Bordonida, la propietària del bar del poble; i els seus amics, l'Anselmo, en Garretó i l'Angawa.
Els personatges de Lo Cartanyà parlen amb un marcat accent català nord-occidental, (popularment anomenat lleidatà). Els principals llocs de trobada dels personatges són el bar, la barberia, la casa d'en Cartanyà i la redacció de la tele local.
Posteriorment el 2019 en el programa lokus day, també de Tv3, va emetre diversos gags que pretenien ser-ne una seqüela humorística on apareix més gran i amb el nom de Caballero Turrai.

## Episodis

Vegeu la llista d'episodis de Lo Cartanyà.

## Referències

* ↑ «Lo Cartanyà». Arxivat de l'original el 2008-12-04. [Consulta: 20 desembre 2007].
* ↑ «The Companys actuen a Barcelona». Vilaweb, 22-04-2006. [Consulta: 7 març 2014].

## Vegeu també

* Lo nou diccionari lleidatà-català

## Enllaços externs

* Vídeos de Lo Cartanyà Arxivat 2019-09-12 a Wayback Machine.
* Lo Cartanyà a IMDb (anglès)
# Henk Kummeling

Hendrikus Rutgerus Bernardus Maria Kummeling , o simplement Henk Kummeling (nascut el 10 de gener de 1961) és un professor de dret neerlandès. Des del 2005 fins al 2016 va ser president del Consell Electoral Nacional Holandès. Des de 2018 és rector de la Universitat d'Utrecht, i des de desembre de 2024 és president de la Coalition on Advancing Research Assessment (CoARA).

## Biografia

Kummeling va estudiar dret a la Universitat Radboud de Nimega, on va obtenir un doctorat el 1988 sota la supervisió de Constantijn Kortmann. Va treballar com a científic a la Universitat Radboud de Nimega i la Universitat d'Utrecht. El 1994 va ser nomenat professor a temps parcial de Dret Constitucional i Dret Administratiu a la Universitat de Tilburg. El 1995 va ser nomenat professor titular de Dret Constitucional i Dret Constitucional Comparat a la Universitat d'Utrecht, on va ser degà de la Facultat de Dret, Economia i Governació des del 2008 fins al 2014. El 2015 va ser nomenat professor distingit de la Universitat d'Utrecht (en neerlandès: universiteitshoogleraar), que és una funció universitària honorífica holandesa. Des de l'1 de juny de 2018 Kummeling és rector de la Universitat d'Utrecht.
Entre el 2005 i el 2016 va ser president del Consell Electoral Nacional Holandès (en neerlandès: Kiesraad), la màxima autoritat electoral dels Països Baixos. Va presidir el Comitè Estatal d'Estat de Dret, establert pel gabinet, el parlament i el poder judicial en resposta als escàndols polítics que van perjudicar la confiança del públic, com l'escàndol de les prestacions per a la cura dels nens, els terratrèmols induïts a Groningen a causa de l'extracció de gas i la crisi del nitrogen. El juny de 2024 va concloure que la confiança en el govern s'havia vist danyada per la negligència de l'estat de dret i per normes i procediments massa complicats.
El 9 de desembre de 2024 va ser nomenat president de la Coalition on Advancing Research Assessment, un col·lectiu d'organitzacions compromeses a reformar els mètodes i processos mitjançant els quals s'avaluen la recerca, els investigadors i les organitzacions de recerca.

## Referències

* ↑ «Henk Kummeling elected as CoARA chair - News - Utrecht University» (en anglès). www.uu.nl, 13-12-2024. [Consulta: 12 gener 2025].
* ↑ «Henk Kummeling rector magnificus Universiteit Utrecht» (en neerlandès), 20-03-2018. [Consulta: 12 gener 2025].
* ↑ «'Groeiende zorgen' over Haagse bereidheid rechtsstaat te versterken» (en neerlandès). , 10-06-2024.
* ↑ «New Steering Board Announced at the General Assembly on 9 December 2024» (en anglès americà). CoARA, 09-12-2024. [Consulta: 12 gener 2025].
# Feritcan Şamlı

Feritcan Şamlı o Ferit Can Şamlı (29 de gener de 1994) és un ciclista turc, professional des del 2014 i actualment a l'equip Torku Şekerspor. El 2015 es proclamà campió nacional en ruta.

## Palmarès

* 2011
** Campió de Turquia júnior en contrarellotge
* 2012
** Campió de Turquia júnior en contrarellotge
* 2015
** Campió de Turquia en ruta
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Ankara
* 2016
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Ankara

## Referències

* ↑ http://konya.gsb.gov.tr/HaberDetaylari/1/50369/sampiyon-bisikletciler-konya-tohmda.aspx
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/yol-bisikletinde-birinciler-belli-oldu-16073399
* ↑ http://www.cyclingtr.com/yol-bisikleti/feritcan-samli-torku-sekerspor-ile-anlasti-torku-2014-sezonu-icin-kadrosunu-tamamladi.html Arxivat 2016-04-09 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Sport Vereniging Dakota

L'Sport Vereniging Dakota és un club de futbol de la ciutat d'Oranjestad, a Aruba. El club va ser fundat el 15 de juliol de 1947. Va ser quatre cops finalista del Campionat de les Antilles Neerlandeses de futbol els anys 1962, 1963, 1970, 1983.

## Palmarès

* Lliga d'Aruba de futbol:
** 1968, 1973, 1977, 1985, 1988, 1989, 1990, 1992, 1996, 1998, 1999, 2006
* Copa Juliana:
** 1960, 1962, 1963, 1967, 1968, 1969
* Torneo Copa Betico Croes:
** 2007, 2019

## Referències

* ↑ «Dutch Antilles - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2023].
* ↑ «Aruba - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ Laclé, Randolf. «Aruba – List of Cup Winners». RSSSF, 06-02-2014. [Consulta: 12 abril 2015].
# Dret a la vida

El dret a la vida és el primer dels drets humans reconegut en la majoria de tractats internacionals i es refereix bàsicament al dret a viure i no ser assassinat per altre. Aquest dret centra els principals debats ètics contemporanis, ja que hi ha determinades pràctiques que per als seus detractors suposen una violació d'aquest dret fonamental mentre que per altres no constitueixen cap transgressió. Aquests debats giren al voltant de l'avortament, l'eutanàsia, la pena de mort o la guerra.

## Avortament

Els detractors de l'avortament, també anomenats pro-vida, neguen la possibilitat d'avortar, ja que suposa la mort del fetus, que no pot defensar-se per ell mateix i, per tant, mereix especial cura. Els que permeten la interrupció de l'embaràs afirmen que encara no és vida humana, especialment en les primeres setmanes de gestació, justament perquè no ha nascut, sinó que és solament un projecte vital o un conjunt de cèl·lules.

## Eutanàsia

Els crítics de l'eutanàsia la condemnen perquè addiuen que és una forma d'assassinat però justificada en paliar el dolor o el patiment. Afirmen que ningú pot decidir sobre la vida d'altres, ni tan sols metges, familiars o el mateix malalt. Per contra, el moviment que reclama una mort digna assegura que la vida sense unes certes qualitats no és vida i que cadascú és senyor del seu propi cos, l'eutanàsia seria una forma de suïcidi assistit quan la persona no pot llevar-se la vida per ell mateix (els suïcides no es consideren assassins i, per tant, no anirien contra el dret a la vida)

## Pena de mort

Els qui condemnen la pena de mort afirmen que és un crim pitjor que l'assassinat ordinari, ja que implica l'Estat i que suposa una revenja injustificable contra qui ha comès un delicte, a més que existeix el risc d'error en la condemna. Alguns països que tenen aquest càstig entre les seves lleis sostenen que és una condemna lícita, ja que usualment la persona executada ha atemptat abans contra la vida d'altres, per tant és una resposta a una violació del dret bàsic i la prevenció perquè no torni a succeir.

## Guerra

La guerra suposa una excepció en la legislació ordinària segons el dret internacional, per això els morts en combat no es consideren homicidis. En canvi, hi ha grups defensors del pacifisme que creuen que la guerra és un estat que per definició atempta contra el dret a la vida i que no es poden fer excepcions en aquest dret que sustenta tots els altres. Per tant, afirmen que ningú no pot veure's obligat a acceptar una ordre que suposi posar fi a la vida d'un altre, encara que sigui considerat enemic.
# Pere Salas i Vives

Pere Salas i Vives (Pollença, Mallorca, 1963) és un historiador mallorquí especialitzat en l'estudi del procés de creació i formació de l'Estat i les seves repercussions.
Salas es doctorà el 1995 en Història amb la tesi Les estructures del poder local a la Mallorca rural (1855-1898) a la Universitat de les Illes Balears (UIB). Professor Contractat Doctor Interí del departament d'Història de la UIB des del 1997, s'ha especialitzat en l'estudi del procés de creació i formació de l'Estat i les seves repercussions en diversos àmbits, com és ara el poder local i el procés de nacionalització, la sanitat i medicalització de la societat durant el segle xix; o la militarització, control social i reducció de la violència que ha experimentat la societat mallorquina des del segle xvii fins a l'actualitat.
Ha participat en congressos d'àmbit nacional i internacional i ha publicat els seus treballs a revistes especialitzades, com són Historia Social, Ayer, Estudios de Historia Agraria, Hispania, BSAL, Medical History, Investigaciones de Historia Económica o Journal of Historical Sociology. Els seus darrers llibres són L'espanyolització de Mallorca (2020), guardonat amb el premi Miquel dels Sant Oliver dels premis 31 de Desembre de l'Obra Cultural Balear (OCB) el 2020; Les epidèmies a les Illes Balears (conjuntament amb Joana M. Pujadas) i Un compromís centenari (2021).

## Referències

* ↑ Hervalejo, Alvar. «Pere Salas Vives: «L'estat-nació espanyol no s'ha implementat fa dos dies»». Catarsi. Generalitat de Catalunya. Departament de Presidència, 02-12-2021. [Consulta: 10 gener 2025].
* ↑ «Pere Salas-Vives». ResearchGate. ResearchGate GmbH. [Consulta: 10 gener 2025].
* 1 2 3 «Dr. Pere Salas Vives - Contacta amb el personal de la UIB - Universitat de les Illes Balears». Universitat de les Illes Balears. [Consulta: 10 gener 2025].
* ↑ «Els premiats dels 31D - Obra Cultural Balear», 21-06-2024. [Consulta: 25 desembre 2024].