OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nit del Destí

La Nit del Destí o Làylat al-Qadr és la celebració de dues dates molt importants en l'islam durant el mes de ramadà. És l'aniversari de la nit en què els musulmans creuen que els primers versos de l'Alcorà foren revelats al profeta Mahoma.
Els musulmans sunnites creuen que durant aquesta nit es decideix el destí del proper any i, per tant, resen a Déu durant tota la nit, invocant la seva pietat i salvació. Aquesta pràctica es coneix com a ihyà, que literalment significa ‘renaixença’.

## Alcorà

| « | És cert, l'hem fet baixar, l'Alcorà, l'hem revelat, aquesta nit, la del destí, nit dels decrets del que serà l'ordre diví que el món governa. Com sabràs tu quan i quina és la nit del destí? La nit del destí és molt millor que milers de mesos! En aquesta nit baixen àngels del cel, i l'esperit [l'àngel Gabriel], amb el permís del seu Senyor, amb els decrets de Déu, Al·là, per a cada cosa. Nit de pau, que dura just fins al trenc de l'alba! | » |
| — Alcorà 97:1–5 (traduït per Míkel de Epalza) |||
Els versicles anteriors consideren que la Nit del Destí val més que mil mesos. El mes sencer de ramadà és un període d'entrenament espiritual en què els creients es dediquen a fer dejú, resar, recitar l'Alcorà, recordar Déu i fer caritat. A més a més, a causa de la importància d'aquesta nit, els musulmans s'esforcen al màxim en els últims dies del Ramadà, atès que la Làylat al-Qadr pot ser qualsevol d'aquests últims dies (el primer, el tercer, el cinquè o el setè). Alguns musulmans realitzen un itikaf o retir espiritual a la mesquita, que consisteix a quedar-se a l'interior generalment els últims deu dies per al res i la recitació.

## Referències

* ↑ Halim, Fachrizal A.. Legal Authority in Premodern Islam: Yahya B Sharaf Al-Nawawi in the Shafi'i School of Law (en anglès). Routledge, 20 novembre 2014. ISBN 9781317749189 [Consulta: 31 maig 2017].
# Naarda

Naarda o Nearda (en grec antic Ναάρδα o Νεάρδα) era un lloc de Mesopotàmia, una petita ciutat, propera a Sippar. Probablement era la mateixa ciutat que la Taula de Peutinger anomena Naharra. Flavi Josep diu que era una ciutat de Babilònia, amb una gran extensió de territori, que el riu Eufrates defensava de qualsevol atac hostil.
Quan Tiberi va expulsar els jueus de la part est de l'Imperi, molts d'ells es van refugiar en aquest lloc i a Nísibis, i la ciutat va ser durant molt de temps refugi dels jueus exiliats. També va portar els noms de Nahardeir i Beth-Nuhadra, segons els registres cristians. Un bisbe de Nahardeir es menciona l'any 421 i el 755 s'esmenta un bisbe de Beth-Nuhadra. Encara tenia bisbe el 1285. Durant tot aquest període, Naarda pertanyia a la província episcopal de Mossul. Benjamí de Tudela a finals del segle xii va viatjar per aquests territoris, i diu que a la ciutat hi vivien uns dos mil jueus. Altres jueus vivien a Pumbedita i Sura properes a Bagdad.

## Notes

* ↑ segons Claudi Ptolemeu
* ↑ segons Esteve de Bizanci

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Naarda». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 abril 2021].
# Columna de Justinià

La Columna de Justinià fou una columna triomfal romana erigida a Constantinoble per l'emperador romà d'Orient Justinià I per les seues victòries del 543. Es trobava a l'oest de la gran plaça de l'Augustaion, entre Santa Sofia i el Gran Palau, i va sobreviure fins al 1515, quan els otomans l'enderrocaren.

## Descripció i història

La columna era de rajola coberta amb plaques de llautó. S'erigia sobre un pedestal de marbre de set esglaons i estava coronada per una colossal estàtua eqüestre de bronze de l'emperador amb vestit triomfal ("d'Aquil·les", com l'anomena Procopi de Cesarea), que duia una cuirassa d'estil antic, un casc emplomallat de paó (el toupha), sostenia un globus imperial a la mà esquerra i estenia la mà dreta cap a l'est. Hi ha proves de les inscripcions de l'estàtua que podrien haver sigut d'una estàtua anterior reutilitzada de Teodosi I el Gran o Teodosi II el Jove.
La columna va sobreviure intacta fins a la fi de l'època romana d'Orient, quan la descrigué Nicèfor Gregoràs, així com per pelegrins russos a la ciutat. Aquests també esmentaren l'existència, abans de la columna, d'un grup de tres estàtues de bronze d'«emperadors pagans (o sarraïns)», col·locades en columnes o pedestals més curts, que s'agenollaven en submissió davant d'aquesta. Les estàtues sembla que van sobreviure fins a la fi del 1420, i es retiraren abans del 1433. Segons Cristoforo Buondelmonti, la columna tenia 70 metres d'alçada i es veia des de la mar. Una vegada, segons Gregoràs, quan el toupha en va caure, la restauració va requerir els serveis d'un acròbata, que emprà una corda penjada del sostre de Santa Sofia.
Al segle xv es creia que l'estàtua, per la seua posició prominent, era en realitat la del fundador de la ciutat, Constantí I el Gran, però a l'antiquari italià Kyriacus Anconitanus se li va dir que representava a Heracli. Per tant, se sostenia que la columna, i en particular el gran globus cruciger, o popularment la "poma", representava el genius loci de Constantinoble. Així, quan entre el 1422 i 1427 caigué de la mà de l'estàtua, es considerà un senyal de la imminent perdició de la ciutat. Poc després de la conquesta de la ciutat el 1453, els otomans van retirar i desmantellar totalment l'estàtua com a símbol del seu domini, mentre que la columna fou destruïda al 1515. Pierre Gilles, un erudit francès que va viure a la ciutat a la dècada dels 1540, parlà dels fragments restants de l'estàtua, que jeien al Palau de Topkapi, abans de ser fosos per a fer canons:
| « | Entre els fragments hi havia la cama de Justinià, que em superava en alçada, i el nas tenia més de nou polzades de llarg. No vaig gosar amidar les potes del cavall [...] però en privat vaig mesurar-ne un dels cascs i tenia nou polzades d'altura. | » |
L'aspecte de l'estàtua amb les inscripcions es conserva, però, en un dibuix de la dècada del 1430 fet a instàncies de Kyriacus Anconitanus.

## Referències

* ↑ Kazhdan (1991), p. 232.
# Landkreuzer P. 1000 Ratte

El Landkreuzer P. 1000 Ratte (en català, rata) va ser un projecte de tanc superpesant alemany dissenyat durant la Segona Guerra Mundial.

## Característiques tècniques

El món possiblement no veurà mai un vehicle cuirassat terrestre de l'escala del P. 1000 Ratte. De fet, els alemanys mai no es van referir a ell com a tanc, sinó com "creuer terrestre".
El desenvolupament del Ratte va començar el juny de 1942, a càrrec de l'empresa Krupp. La seva tripulació superava els 20 homes, la mateixa quantitat de personal que es necessitava per operar quatre tancs. Sobre el paper, el pes del Ratte era de 1000 tones, amb una planta propulsora formada per 8 motors de llanxa torpedinera Daimler-Benz MB501 de 20 cilindres, o per dos MAN V12Z32/44 emprats en submarins, alimentats per gasoil i que proporcionaven l'hercúlia potència de 16.000 i 17.000 cv. La seva velocitat màxima s'estima en 40 km/h, i la seva autonomia era desconeguda, encara que podem suposar que seria relativament curta, donada la gran potència que es requeria per moure aquest tità. El Ratte tenia una longitud de 35 m, amb una amplada de 14 m i una alçària d'11 m. El seu armament el componien 2 canons de 280 mm 54.5 SK C/34, 1 canó de 128 mm KwK 44 L/55, 8 canons antiaeris Flak de 20 mm i 2 metralladores automàtiques MG de 15 mm. La capacitat de munició era de 100 obusos de 280 mm per a cada canó, amb un total de 200 obusos. Quant al blindatge, frontalment comptava amb 360 mm d'acer (un blindatge similar al del cuirassat Bismarck), i 220 mm en els laterals.

## Limitacions hipotètiques

Pel que fa a la mobilitat, el Ratte era un vehicle problemàtic. La seva immensa mida i pes el feien matusser a l'hora de maniobrar, i donada la seva autonomia suposadament curta, era difícil i costós transportar-lo fins al front. Amb erugues de 3,6 metres d'amplada i 1.000 tones de pes, hauria destrossat totes les carreteres per les quals hagués passat. El Ratte podia travessar rius poc profunds, donada la seva gran alçària, però tenia grans problemes per superar penya-segats o rius profunds. La seva mida implicava el desavantatge de ser un blanc extremadament fàcil per a l'aviació aliada. Malgrat comptar amb canons antiaeris, les seves grans dimensions feien factible atacar-lo amb bombarders de gran altura, que no podrien ser tocats per les bateries antiaèries terrestres.

## Enllaços externs

* Lloc alemany (traduït a través de Google) amb un model a escala del Supertanc
* Article sobre el tanc Ratte Arxivat 2009-03-05 a Wayback Machine.
* Article sobre les sèries 1000/1500 Arxivat 2007-06-18 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Michael Ellenbogen, Gigantische Visionen - Architektur und Hochtechnologie im Nationalsozialismus, 2006 (ISBN 3-902475-25-0)
* Zack Parsons, "My Tank is Fight!", 2006.
# Galceran de Cartellà

Galceran de Cartellà (segle xvii), baró de Falgons, fou un militar català.
Galceran de Cartellà va comandar durant la guerra dels trenta anys la companyia aixecada per la ciutat de Girona, sent fet presoner durant la batalla de Leucata. Fou rescatat a canvi de 800 lliures barcelonines en mil peces de vuit, que es van lliurar a Charles de Schomberg, el duc d'Hallwin.

## Referències

* ↑ (castellà) Eulogio Zudaire Huarte, La empresa de Leucata, lance fatal del Virrey Cardona, 29 de agosto - 29 de septiembre de 1637, p.3
# DAARTT

La Danish Assistance to Afghan Rehabilitation and Technical Training (DAARTT) és una organització humanitària apolítica, sense ànim de lucre, creada el 2003 i registrada i autoritzada pel Govern de l'Afganistan el 14 gener de 2004. El principal objectiu de DAARTT és donar suport a la necessitat de reconstrucció i desenvolupament a l'Afganistan, amb especial èmfasi en el sector educatiu. El Ministeri d'Educació de l'Afganistan treballa en estreta col·laboració amb DAARTT per a projectes de construcció i rehabilitació d'escoles. A més, també cal una major atenció a la millora dels recursos com ara programes de capacitació docent i la construcció de centres de recursos per als mestres a les escoles.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Kansas City Chiefs

Els Kansas City Chiefs són una franquícia de futbol americà de la National Football League establerta a Kansas City (Missouri). Els Chiefs són membres de la Divisió Oest de l'American Football Conference (AFC) dins de l'NFL. El seu estadi és l'Arrowhead Stadium i els seus colors són el vermell, el blanc i el groc or.

## Història

Anomenats originalment Dallas Texans, la franquícia va ser fundada l'any 1960 per Lamar Hunt, com a membre de l'American Football League. El 1963, l'equip va marxar a Kansas City (Missouri) i van ser reanomenats amb l'actual nom.
Del 1960 fins al 1969, els Kansas City Chiefs van ser un dels equips més exitosos de l'AFL, guanyant el campionat de lliga tres cops (1963, 1966, 1969). Els Chiefs ostenten el rècord de ser el segon equip de l'AFL (després dels New York Jets) que va derrotar un equip de l'NFL en l'AFL-NFL World Championship Game, quan van derrotar els Minnesota Vikings en el que avui coneixem com a Super Bowl IV.
Malgrat l'èxit dels Chiefs a l'AFL, la seva victòria a la Super Bowl IV es manté com l'últim campionat guanyat per la franquícia. Tot i així, l'afició dels Chiefs és considerada de les millors de la lliga, que ha aconseguit penjar el cartell de "complet" a l'Arrowhead Stadium durant 149 partits seguits. L'equip té un rècord de partits a casa de 104-40 des de 1990.

## Palmarès

* Campionats de lliga (5)
** Campionats de Super Bowl (3): 1969 (IV), 2020 (LIV), 2023 (Super Bowl LVII), 2024 (Super Bowl LVIII)
** Campionat de l'AFL (abans de la fusió AFL-NFL): 3 (1963, 1966, 1969)
* Campionats de conferència (3): 2019, 2020, 2022
* Campionats de divisió (15)
** AFL Oest: 1962, 1966.
** AFC Oest: 1971, 1993, 1995, 1997, 2003, 2010, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022.

## Estadis

* Cotton Bowl (1960–1962)
* Municipal Stadium (1963–1971)
* Arrowhead Stadium (1972–present)

## Enllaços externs

* Kansas City Chiefs - Lloc web oficial
* Kansas City Chiefs the National Football League (Lloc web oficial)
* Kansas City Chiefs the Kansas City Star (Lloc web oficial)
* Kansas City Chiefs Sports E-Cyclopedia.com
# Overland with Kit Carson

Overland with Kit Carson és un western serial estatunidenc de 1939 dirigit per Norman Deming i Sam Nelson i protagonitzada per Bill Ellott, Iris Meredith, Richard Fiske i Bobby Clack. Està format per 15 episodis.

## Argument

Quan Pegleg i els seus Black Raiders amenacen l'expansió cap a l'oest dels Estats Units, el govern envia Kit Carson i David Brent per arreglar les coses.

## Repartiment

* Bill Elliott com Kit Carson
* Iris Meredith com Carmelita González
* Richard Fiske com tinent David Brent
* Bobby Clack com Andy Gardner
* Trevor Bardette com Arthur Mitchell
* LeRoy Mason com John Baxter
* Olin Francis com Pierre
* James Craig com Tennessee
* Francis Sayles com Dr. Parker
* Kenneth MacDonald com Winchester
* Dick Curtis com Drake
* Richard Botiller com Natchez
* Hal Taliaferro com Jim Stewart
* John Tyrrell com Captain Gilbert
* Hank Bell com 'Broken-Hand' Fitzpatrick
* Art Mix com Bill Cooper
* Jack Rockwell com Red
* Martí Garralaga com coronel Martino (sense acreditar)

## Producció

Les escenes d' Overland amb Kit Carson es van utilitzar com a imatge d'arxiu per Blazing the Overland Trail.

## Títols dels capítols

* Doomed Men
* Condemned to Die
* The Fight for Life
* The Ride of Terror
* The Path of Doom
* Rendezvous with Death
* The Killer-Stallion
* The Devil's Nest
* Blazing Peril
* The Black Raiders
* Foiled
* The Warning
* Terror in the Night
* Crumbling Walls
* Unmasked

## Referències

* ↑ D'Arc, James V. When Hollywood came to town: a history of moviemaking in Utah. 1st. Layton, Utah: Gibbs Smith, 2010. ISBN 9781423605874.
* ↑ Cline, William C. «Filmography». A: In the Nick of Time. McFarland & Company, Inc., 1984, p. 225. ISBN 0-7864-0471-X.
* ↑ Harmon, Jim. «12. The Westerns "Who Was That Masked Man!"». A: The Great Movie Serials: Their Sound and Fury. Routledge, 1973, p. 320. ISBN 978-0-7130-0097-9.
# Fabien Audard

Fabien Audard (nascut el 28 de març de 1978) és un exfutbolista professional francès que jugava com a porter.

## Carrera de club

Nascut a Toulouse, Haute-Garonne, Midi-Pyrénées, Audard va començar la seva carrera al club local, el Toulouse FC, on es va formar. Va debutar-hi com a suplent en partit de la Ligue 1 contra l'Olympique de Marseille el 3 d'octubre de 1998. El Toulouse ja anava perdent per un gol, i acabà 2–0. El primer gol li va marcar Fabrizio Ravanelli.
El 4 de novembre de 2000 Audard va jugar el seu següent partit, el matx sencer en un empat a zero entre el Toulouse 0–0 i el RC Strasbourg. Va jugar quatre partits més aquella temporada abans de marxar al SC Bastia l'agost de 2001.
Audard no va jugar pel Bastia en la seva primera temporada allà, i fou cedit al Lorient de la Ligue 2 per la temporada 2002–03, i hi va jugar trenta partits. El traspàs es féu definitiu i la temporada 2003–04 li va permetre jugar 25 partits més. L'AS Monaco el va rebre cedit per la temporada 2004–05, en què va jugar quatre partits, com a segona opció rere Flavio Roma.
Després de tornar al Lorient, Audard es va perdre només un partit de la temporada 2005–06, en què van promocionar.

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2021-09-16 a Wayback Machine. a Ligue 1
# Retaule de Santa Columba

El retaule de Santa Columba (o Adoració dels Mags) és un tríptic pintat a l'oli sobre taula cap a 1455 per Rogier van der Weyden per a l'altar de l'església de Santa Columba de Colònia que s'exhibeix actualment en l'Alte Pinakothek de Múnic. Tancat mesura el que la seva taula central (139,5 centímetres d'alt per 153 d'ample) i desplegat arriba als 293 cm d'amplària, sumant els setanta de cada panell lateral.
En la casella central apareix l'Adoració dels Reis Mags. Les figures estan emmarcades per un fons arquitectònic, que mostra la influència del recent viatge de Van der Weyden a Itàlia, on va conèixer la pintura del Renaixement meridional, especialment en l'obra de Gentile da Fabriano.
Les figures estan disposades com en un fris, amb la Verge i el Nen col·locats lleugerament a l'esquerra del pilar central del portal de Belén, que es converteix en eix de la composició i que, anacrònicament, inclou un crucifix; Jesús rep les ofrenes dels Reis Mags que representen les tres edats de l'home, i no les diferents races, ja que encara no era habitual el costum de representar a un d'ells negre.
Els panells laterals mostren l'Anunciació (esquerra) i la Presentació de Jesús al Temple (dreta).
El cromatisme, com és habitual en la pintura de Van der Weyden, és viu i contrastat; es representen amb minuciositat els objectes, com correspon a l'escola flamenca de pintura.

## Bibliografia

* Reinhold Baumstark, «Principios de la pintura flamenca en los Países Bajos», en La Pinacoteca Antigua de Múnich, Múnich, C. H. Beck, 2002, págs. 11-24.— ISBN 9783406474576
* Columba Altarpiece Arxivat 2007-10-29 a Wayback Machine., Alte Pinakothek (anglès)
* Altar de Santa Columba, Adoración de los Magos, en www.artehistoria.
* Altar de Santa Columba, en www.wga.hu (Web gallery of art).
# Fabiola Letelier del Solar

Fabiola Letelier del Solar (Temuco, 17 de juliol de 1929 - ?, 18 de novembre de 2021) va ser una advocada xilena, destacada pel seu activisme en defensa dels drets humans a Xile i a tota l'Amèrica Llatina.
Nascuda el 17 de juliol de 1929 a la localitat de Temuco, a la regió de l'Araucània, va ser la segona de tres fills, del matrimoni entre Inés del Solar Rosenberg i Orlando Letelier Ruiz. L'any 1963 es va llicenciar en Dret a la Universitat de Xile. Entre 1974 i 1976 va exercir de secretària executiva de recepció per a la delegació xilena a la Conferència de Nacions Unides sobre el Comerç i el Desenvolupament al Tercer Món, al mateix temps que s'iniciava a treballar amb sis advocats més a l'equip jurídic del Comitè de Cooperació per a la Pau. També va ser la fundadora i presidenta entre 1980 i 1998 de la Corporació de Promoció i Defensa dels Drets del Poble (CODEPU), així com membre de l'equip jurídic de la Vicaria de la Solidaritat.
Va ser la germana gran d'Orlando Letelier, ambaixador de Xile als Estats Units i ministre de Defensa del govern de Salvador Allende. Per aquesta raó va ser l'advocada demandant en el cas que envoltava l'assassinat del seu germà el 1976. En conseqüència, va aconseguir que fos condemnat el cap de la Direcció d'Intel·ligència Nacional (DINA), Manuel Contreras, per l'assassinat del seu germà a Washington DC, operació de la que també va participar l'Agència Central d'Intel·ligència estatunidenca. El 23 de juliol de 2018 va ser guardonada amb el Premi Nacional de Drets Humans de Chile, atorgat per l'Institut Nacional de Drets Humans xilè, «per la seva incansable tasca en la cerca de la veritat i de la justícia».

## Referències

* 1 2 «Ha partido Fabiola Letelier: la abogada y dirigenta que luchó incansablemente contra la impunidad de los crímenes de la dictadura « Diario y Radio Universidad Chile» (en castellà). Radio.uchile.cl. [Consulta: 22 novembre 2021].
* 1 2 3 «A los 92 años fallece Fabiola Letelier, abogada y defensora de los DD.HH. en dictadura» (en castellà). 24Horas.cl, 18-11-2021. [Consulta: 22 novembre 2021].
* ↑ «Fallece a los 92 años Fabiola Letelier, reconocida abogada y defensora de los DD.HH. durante la dictadura» (en castellà). LaTercera.com, 18-11-2021. [Consulta: 22 novembre 2021].
* ↑ «Fabiola Letelier es la ganadora del Premio Nacional de DDHH 2018» (en castellà). INDH.cl, 26-06-2018. [Consulta: 22 novembre 2021].
* ↑ Response, Volume 30 (en anglès). Division of Education and Cultivation, Board of Global Ministries of the United Methodist Church., 1998.
* ↑ «Falleció la defensora de los DD.HH. y luchadora contra la dictadura Fabiola Letelier» (en castellà). ElDesconcierto.cl, 18-11-2021. [Consulta: 22 novembre 2021].
* ↑ «No solo enfrentamos a la dictadura sino que también al machismo» (en castellà). UChile.cl, 23-07-2018. [Consulta: 22 novembre 2021].
* ↑ «Fabiola Letelier, elegida ganadora del premio Derechos Humanos 2018 en Chile» (en castellà). TribunaFeminista.ElPlural.com, 27-06-2018. [Consulta: 2 juliol 2018].
# Parennefer

El noble egipci Parennefer va ser un assessor proper a Akhenaton abans que arribés al tron i posteriorment li va servir de «Majordom Reial», un càrrec que li va posar en contacte íntim amb el rei. Els seus títols inclouen: «Portador de la copa del Rei», «Rentador de mans del Rei», «Cap dels artesans» i «Supervisor de totes les obres al Gran Temple d'Aton». Va tenir un paper decisiu en la imposició de l'estil d'Amarna en l'arquitectura, i va ser un dels precursor de les tombes excavades a la roca (hipogeu) en Amarna.

## Tombes

Parennefer tenia dues tombes construïdes per a ell, una d'elles sense acabar a Tebes (TT188). Una inscripció en aquesta tomba remarca que l'havia fet per complaure a tots el déus, encara que va fer una segona tomba per donar un tracte preferent a Aton. La tomba també dona testimonis alguns dels canvis en la visió del món que ocorren sota el regnat d'Amenofis III i d'Akhenaton, com per exemple el Ka reial, que era antropomòrfica i es va tornar més abstracte, un desenvolupament que va culminar amb l'abandó total de les representacions antropomòrfiques del Ka d'Akhenaton.
Va construir la segona tomba en Akhetaton (Tomba d'Amarna 7), en el grup de les Tombes del Sud, on se'l veu sent recompensat per Akhenaton amb molts collarets d'or.

## Referències

* ↑ Rice, p. 146.
* ↑ Dieter, p. 171.
* ↑ Hornung, p. 48.
* ↑ Silverman, p. 72.
* ↑ Molyneaux, p. 118.

## Bibliografia

* Dieter, Arnold. The Encyclopaedia of Ancient Egyptian Architecture (en anglès). I.B.Tauris, 2003. ISBN 1-86064-465-1.
* Hornung, Erik. Akhenaten and the Religion of Light (en anglès). Cornell University Press, 1999. ISBN 0-8014-8725-0.
* Molyneaux, Brian. The Cultural Life of Images: Visual Representation in Archaeology (en anglès). Routledge, 1997. ISBN 0-415-10675-3.
* Rice, Michael. Who's Who in Ancient Egypt (en anglès). Routledge, 2001. ISBN 0-415-15448-0.
* Silverman, David P.; O'Connor, David. Ancient Egyptian Kingship (en anglès). Brill, 1995. ISBN 90-04-05402-2.

## Enllaços externs

* El Amarna North Tombs
# Odenat

Septimi Odenat (llatí: Septimius Odaenathus; grec antic: Ὀδαίναθος, Odènathos, /oˈðɛnaθos/; arameu palmirià: , Dynt /'Odainat; àrab: أذينة, Uḏayna) va ser el marit de la famosa reina Zenòbia, i rei de Palmira dels anys 252 al 267.
Segons Procopi, era un príncep àrab cap de tribu que vivia a la riba de l'Eufrates. Trebel·li Pol·lió l'inclou a la llista dels Trenta Tirans que relaciona a la Història Augusta, però segurament pot ser considerat més com un salvador que com un destructor de l'Imperi Romà. Quan es va assabentar de la captura de Valerià I pel rei persa Sapor, i la dispersió del seu exèrcit, Odenat va reunir una força amb la qual es va dirigir amb valentia contra el rei persa, al que va expulsar de Síria, va ocupar part de Mesopotàmia, i va capturar l'harem del rei al qual va empaitar fins a les mateixes muralles de Ctesifont l'any 262.
En agraïment Gal·liè el va nomenar governador de Síria i Mesopotàmia i el va associar a l'Imperi amb el títol d'august d'Orient (263). L'any 264 Odenat va ocupar Nísibis i Carres i el 265 va conquerir part d'Armènia i Capadòcia que estaven en mans dels perses. Després va combatre contra Quiet, fill de Macrià, al que va aconseguir fer recular i va matar a la ciutat d'Emesa l'any 266.
Va morir l'any 267 assassinat pel seu cosí o nebot Meoni, potser amb coneixement de la seva muller Zenòbia, i el va succeir el seu fill Vabalat sota regència de Zenòbia.
Anteriorment havia governat Palmira un altre príncep local de nom Odenat, per la qual cosa aquest Odenat era de fet Odenat II.

## Referències

* ↑ The New Encyclopaedia Britannica
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 10.