OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Macrolepiota

Macrolepiota és un gènere de bolets amb làmines blanques dins la família Agaricaceae. L'espècie més coneguda és la paloma (Macrlepiota procera). El gènere conté unes 30 espècies.
Estudis filogenètics recents d'ADN han dividit el gènere en dos clades. El primer clade inclou M. procera, M. mastoidea, M. clelandii i espècies estretament relacionades, mentre el segon clade és més divers i inclou M. rhacodes, Chlorophyllum molybdites i molts altres.
Macrolepiota albuminosa es menja en la cuina xinesa on s'anomena jīzōng (鸡枞|鸡枞)

## Taxonomia

* Macrolepiota globosa
* Macrolepiota rhacodes
* Macrolepiota olivieri
* Macrolepiota neomastoidea
* Macrolepiota nympharum
* Macrolepiota clelandii
* Macrolepiota colombiana
* Macrolepiota dolichaula
* Macrolepiota procera
* Macrolepiota fuliginosa
* Macrolepiota excoriata
* Macrolepiota phaeodisca
* Macrolepiota albuminosa
* Macrolepiota brunnescens
* Macrolepiota fuligineosquarrosa
* Macrolepiota gracilenta
* Macrolepiota konradii
* Macrolepiota mastoidea
* Macrolepiota pulchella

## Referències

* ↑ Kirk PM, Cannon PF, Minter DW, Stalpers JA.. Dictionary of the Fungi. 10th. Wallingford: CABI, 2008, p. 396. ISBN 978-85199-826-8.
* ↑ Vellinga EC, de Kok RPJ, Bruns TD «Phylogeny and taxonomy of Macrolepiota (Agaricaceae)». Mycologia. Mycologia, Vol. 95, No. 3, 95, 3, 2003, pàg. 442–456. DOI: 10.2307/3761886. JSTOR: 3761886 [Consulta: 9 novembre 2007].

## Enllaços externs

* IndexFungorum18007
# Josep Maria Lloret i Garrigosa

Josep Maria Lloret i Garrigosa (Girona, 5 de gener de 1862- Sant Feliu de Guíxols, 22 de setembre de 1925), fou un notari, conegut per formar part del "círcol" d'amics i col·laboradors del poeta Joan Maragall.
Va estudiar dret a la Universitat de Barcelona on es va llicenciar el 28 de juny de 1887. A la facultat coneix Joan Maragall i Gorina, amb qui establí una relació personal, primer dins del seu grup de joventut autoanomenat el "círcol" i posteriorment al llarg de tota la seva vida. Maragall va mantenir una profusa correspondència que ha permès dibuixar el pensament d'un personatge cabdal en el canvi de segle xix al xx.
Lloret es va casar amb Teresa Pla Galibern de Torroella de Montgrí.

## Referències

* Maragall, Joan; Casals, Glòria. Com si entrés en una pàtria: cartes a Josep M. Lloret, 1882-1895, i Notes autobiogràfiques, 1885-1910. L'Abadia de Montserrat, 2007. ISBN 9788484159056 [Consulta: 3 octubre 2010]. , pàg. 15-16
# Disgenèsia

La disgenèsia (també coneguda com a cacogenèsia) és l'estudi dels factors que produeixen l'acumulació i perpetuació de gens defectuosos o desfavorables i la forma que adopten en una població particular o en les espècies. La mutació disgenèsica s'ha estudiat en animals com el ratolí i la mosca de la fruita. El terme disgènesia es va utilitzar primer com un antònim d'eugenèsia (la filosofia social de la millora de les qualitats en l'herència humana amb intervenció governamental).

## Teories

La paraula disgenèsia es va usar primer com adjectiu, cap a 1915, per David Starr Jordan, per descriure els efectes disgènics de la Primera Guerra Mundial. Jordan creia que la guerra havia matat principalment homes saludables preservant, en canvi, els discapacitats que no van anar a la guerra.
Durant 1965, Colum Gillfallen va especular que el plom usat pels antics romans per fer les canonades i per cuinar hauria enverinat les aigües, sobretot de les elits, i provocat la caiguda de l'Imperi Romà. La teoria de Gillfallen va ser refutada durant 1985 per Needleman i Needleman analitzant els contingut de plom dels ossos i dient que no afectaven la fertilitat.

## Enllaços externs

* Dysgenics online ebook.

## Notes

* ↑ http://www.bartleby.com/61/60/D0446000.html Arxivat 2009-03-18 a Wayback Machine.
* ↑ http://medical.merriam-webster.com/medical/dysgenics Arxivat 2012-07-20 at Archive.is
* ↑ Tanabe T, Beam KG, Powell JA, Numa S «Restoration of excitation-contraction coupling and slow calcium current in dysgenic muscle by dihydropyridine receptor complementary DNA». Nature, vol. 336, 6195, November 1988, pàg. 134–9. DOI: 10.1038/336134a0. PMID: 2903448.
* ↑ Kidwell MG «Evolution of hybrid dysgenesis determinants in Drosophila melanogaster». Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A., vol. 80, 6, March 1983, pàg. 1655–9. DOI: 10.1073/pnas.80.6.1655. PMC: 393661. PMID: 6300863.
* ↑ Almeida LM, Carareto CMA «Gonadal hybrid dysgenesis in Drosophila Sturtevanti (Diptera, Drosophilidae)». Iheringia, Sér. Zool., vol. 92, 2, 6-2002. DOI: 10.1590/S0073-47212002000200007.
* ↑ «cacogenics». Freedictionary.com. [Consulta: 29 juny 2008]. «Cacogenics, the study of the operation of factors that cause degeneration in offspring, especially as applied to factors unique to separate races. Also called dysgenics.»
* ↑ Oxford English Dictionary
* ↑ Jordan, David Starr. War and the Breed: The Relation of War to the Downfall of Nations. Honolulu, Hawaii: University Press of the Pacific, 2003 (Reprint). ISBN 1-4102-0900-8.
* ↑ McNish I «David Starr Jordan on the Dysgenic effects of dysfunctional culture». Mankind Quarterly, vol. 43, 1, Fall 2002, pàg. 81–98.
* ↑ Gillfallen SC «Roman Culture and Dysgenic Lead Poisoning». The Mankind Quarterly, vol. 5, 3, 1-1965, pàg. 131–148. ISSN 0025-2344.
* ↑ Needleman L, Needleman D «Lead Poisoning and the Decline of the Roman Aristocracy». Classical Views, vol. 4, 1, 1985, pàg. 63–94. ISSN 0012-9356.
# Persarmènia

Persarmènia va ser el nom donat a l'Armènia Major o oriental a partir del 387, com a contraposició a l'Armènia Menor o occidental. El nom de Gran Armènia cal reservar-lo per la unió de tots els territoris armenis, per exemple sota el rei Tigranes II d'Armènia, o després de la I Guerra Mundial.
El tractat de l'Acilisene signat possiblement l'any 387 va establir la partició d'Armènia entre Romà i Pèrsia. Les províncies occidentals (Keltzene, Derzene, Acisilene, Khorzene, Daranaliq, Balabitene, Astianene, Sofene o Sofanene, i Anzitene) van quedar sota influència de Roma i després de L'Imperi Romà d'Orient; la resta, la Persarmènia, va quedar sota influència persa. La regió d'Arzanene, tradicionalment part de l'Armènia menor, va quedar dins la Persarmènia, formada a més a més per les províncies de Corduena, Moxuene, Vaspurakan, Siunia, Marpetakan, Phaitakaran, Uti (Utiq), Gugarq, Airarat, Tauruberan i Taik.

## Referències

* ↑ Toumanoff, Cyril. Studies in Christian Caucasian history. Georgetown: Georgetown U.P., 1963, p. 131, 137-138, 155, 210.
# El Decameró

El Decameró (títol original en italià: Il Decamerone) és una pel·lícula franco-germanoitaliana de Pier Paolo Pasolini, del 1971. Ha estat doblada al català. La pel·lícula és una adaptació de l'obra escrita al segle xiv per Giovanni Boccaccio, el Decameró, que recull, en deu dies (d'aquí el títol «decameró»), un centenar d'històries que es conten deu joves florentins, set noies i tres nois que estan fora de la seva ciutat per una epidèmia de pesta.
Els esquetxos que componen la pel·lícula se situen a l'edat mitjana a Nàpols i impliquen escenes particularment llibertines i immorals per a aquesta època (heterosexualitat, homosexualitat i pedofília). Pasolini fa ell mateix el paper d'un deixeble del pintor Giotto, en una mena de fil conductor que enllaça els diferents esquetxos.
Segons Pasolini, el Decameró és la primera part d'una obra cinematogràfica més vasta, la «trilogia de la vida» constituïda, a més del Decameró, dels Contes de Canterbury (1972) i de Mil i una nits (1974).

## Argument

Deu històries d'ingenus del Decameró, revisades i corregides per Pier Paolo Pasolini:
* Un jove s'enriqueix després d'haver estat estafat diverses vegades (notícia 5 de la II$^e$ jornada).
* Una monja en sermoneja una altra per un pecat que ha comès, però sucumbeix al seu torn al mateix pecat.
* Un pretès sordmut s'aprofita de monges curioses.
* Una dona enganya el seu marit a la seva pròpia casa sense que se n'adoni.
* En el seu llit de mort, un seductor impenitent ensarrona el sacerdot i es fa canonitzar (notícia 1 de la 1a jornada).
* Uns pintors esperen la inspiració divina.
* Una noia dorm sobre la teulada de la seva casa per trobar-hi el seu amant.
* Tres germans es vengen de l'amant de la seva germana.
* Un sacerdot prova d'abusar de la dona del seu amic.
* Dos amics pacten per tal de descobrir el que passa després de la mort.

## Repartiment

* Franco Citti: Ciappelletto
* Ninetto Davoli: Andreuccio de Perugia
* Jovan Jovanovic: Rustico (escenes suprimides)
* Vincenzo Amato: Masetto de Lamporecchio
* Angela Luce: Peronella
* Giuseppe Zigaina: monja
* Gabriella Frankel
* Vincenzo Cristo
* Pier Paolo Pasolini: alumne de Giotto
* Giorgio Iovine
* Salvatore Bilardo
* Vincenzo Ferrigno: Giannello
* Luigi Seraponte
* Antonio Diddio
* Mirella Catanesi
* Giani Esposito
* Silvana Mangano: la madona

## Premis i nominacions
### Premis

* 1971: Os de Plata del Festival Internacional de Cinema de Berlín per Pier Paolo Pasolini.

### Nominacions

* 1972: Os d'Or del Festival Internacional de Cinema de Berlín per Pier Paolo Pasolini.

## Referències

* ↑ esadir.cat. El Decameró. esadir.cat.
* ↑ «Il Decamerone». The New York Times.
# Leònides de l'Epir

Leònides de l'Epìr (en llatí Leonidas, en grec antic Λεωνίδας) fou un parent de la reina Olímpies de Macedònia la mare d'Alexandre el Gran i, per tant, un epirota.
Se li va assignar l'educació del jove Alexandre als primera anys, segurament abans que es convertís en deixeble d'Aristòtil. Era un home auster i va entrenar al jove príncep amb hàbits durs i d'auto exigència. Fins i tot li examinava els baguls amb roba que li enviava Olímpies per veure si contenien alguns objectes de luxe. El mateix Alexandre diu que Leònides li va proporcionar un excel·lent entrenament, i li feia fer una marxa nocturna per condimentar l'esmorzar i un petit esmorzar per condimentar el sopar. Una vegada quan Alexandre llençava grans quantitats d'encens al foc en un sacrifici, i li va dir que l'estalviés fins que conquerís el país on creixia. Quan Alexandre era a Àsia li va enviar una gran quantitat d'encens i mirra, 600 talents, "perquè mai més tingués manca del producte en les seves ofrenes als déus", segons explica Plutarc.

## Referències

* ↑ 3.Leonidas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 752
# Emperador Xian de Han

Liu Xie, conegut com a Emperador Xian de Han (xinès tradicional: 漢獻帝, xinès simplificat: 汉献帝, pinyin: Hàn Xiàn dì, Wade-Giles: Han Hsien-ti) (2 d'abril 181 - 21 d'abril de 234). Regnà del 28 de setembre del 189 fins al 25 de novembre del 220). Va ser l'últim emperador de la Dinastia Han xinesa. Va ser forçat a abdicar en favor de Cao Pi i se li donà el títol del Duc de Shanyang.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. San Guo Zhi. Yue Lu Shu She, 2002. ISBN 7-80665-198-5.
* Fan Ye; Sima Biao. Hou Han Shu. Yue Lu Shu She, 2009. ISBN 7-80761-107-3.
Emperador Xian de Han Casa de Liu Nascut: 181 Mort: 234 :
| Precedit per: Príncep de Hongnong | Emperador de la Xina amb Dong Zhuo Li Jue Cao Cao | Succeït per: Cao Pi |
| Precedit per: Príncep de Hongnong | Emperador de la Xina amb Dong Zhuo Li Jue Cao Cao | Succeït per: Sun Quan |
| Precedit per: Príncep de Hongnong | Emperador de la Xina amb Dong Zhuo Li Jue Cao Cao | Succeït per: Liu Bei |
# Atrapada (pel·lícula de 1998)

Atrapada (títol original en anglès, Break Up) és una pel·lícula de thriller policial estatunidenca de 1998 dirigida per Paul Marcus i escrita per Anne Amanda Opotowsky. És protagonitzada per Bridget Fonda, Kiefer Sutherland, Hart Bochner i Steven Weber. S'ha doblat al català.

## Repartiment

* Bridget Fonda com a Jimmy Dade
* Kiefer Sutherland com l'oficial John Box
* Steven Weber com l'oficial Andrew Ramsey
* Hart Bochner com a Frankie Dade
* Penelope Ann Miller com a Grace
* Tippi Hedren com a mare
* Leslie Stefanson com a Shelly

## Referències

* ↑ «Break up - Nackte Angst» (en alemany). [Consulta: 9 desembre 2023].
* ↑ «Point de rupture» (en francès). AlloCine. [Consulta: 9 desembre 2023].
* ↑ «Atrapada». ésAdir. [Consulta: 9 desembre 2023].
# Warrant

Un Warrant és, pròpiament, un instrument financer emès per una corporació que permet al posseïdor bescanviar-lo per accions preferents a un preu prefixat. Les corporacions emeten bons amb warrants adossats per tal de no haver de pagar tant interès en les seves emissions de bons, de manera que paguen un interès menor al del mercat que compensen amb el warrant i que suposa la promesa d'obtenir uns bons resultats que faran augmentar la cotització de les seves acccions, de manera que en el futur l'inversor podrà bescanviar els warrants per accions i compensar amb escreix el menor interès cobrat pels bons. L'estructura d'un warrant doncs és molt similar a una Opció call sobre accions (stock option), per bé que els warrants tenen venciments més llargs, inclús d'una dècada, o fins i tot no tenir venciment, cas en el qual s'anomenen warrants perpetus; altrament, si tenen venciment, s'anomenen warrants de subscripció. Aquests warrants són també estan cotitzats en els mercats de valors.

## Covered warrants a Catalunya

Al regne d'Espanya s'ha comercialitzat sota el nom genèric de «Warrants» un variant d'aquest instrument, els Covered Warrants o Naked warrant (en català: Warrants despullats). Reben aquest nom perquè no estan lligats a cap bo, perquè la seva emissió no respon a necessitats de finançament d'una corporació sinó que les institucions financeres els emeten com una alternativa a les opcions enfocada a l'especulador minorista. Per tant, els Covered Warrants són un instrument financer emès per una institució financera, no una corporació, i transaccionats com un valor financer qualsevol, que dona al posseïdor el dret, però no pas l'obligació, de comprar o de vendre un actiu subjacent (acció, moneda, índex borsari, commodities, etc.) a un preu determinat en una data futura (venciment). En termes d'estructura doncs, un Covered Warrant és idèntic a una Opció, ja sigui call o put. Si un warrant és de compra s'anomena call warrant, i si és de venda Put Warrant. El preu que es paga pel warrant rep el nom, com en les opcions, de prima, i el preu al qual es comprarà o es vendrà el subjacent rep el nom de Preu strike. En funció del període d'exercici, els covered warrants poden ser de tipus europeu, que tan sols permeten exercir-los a venciment, o de tipus americà, que es poden exercir tot al llarg de la vida del mateix fins al venciment.

## Enllaços externs

* «Borsa de Barcelona». Warrants. Arxivat de l'original el 2012-11-18. [Consulta: 17 novembre 2012].
* «Warrant» (en anglès). Investor glossary. Arxivat de l'original el 2011-10-20. [Consulta: 21 abril 2011].
* «Covered Warrants» (en anglès). Societé Generale. [Consulta: 21 abril 2011].
# And Now Tomorrow

And Now Tomorrow és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Irving Pichel, estrenada el 1944.

## Argument

Emily Blair és l'hereu d'una gran família burgesa. Promesa amb Jeff Stoddard, Emily té tanmateix una discapacitat: la sordesa, com a resultat d'una meningitis. Els més importants especialistes no l'han pogut curar. Però Emily ha après a llegir els llavis. El doctor Weeks, metge de la família, fa venir Merek Vance, un dels seus antics alumnes. Aquest no exerceix per diners i treballa pels més pobres. Janice, la germana d'Emily, i Stoddard s'enamoren l'un de l'altre.

## Repartiment

* Alan Ladd: Doctor Merek Vance
* Loretta Young: Emily Blair
* Susan Hayward: Janice Blair
* Barry Sullivan: Jeff Stoddard
* Beulah Bondi: Tia Em
* Cecil Kellaway: Doctor Weeks
* Grant Mitchell: Oncle Wallace
* Helen Mack: Angeletta Gallo
* Edith Evanson: Mrs. Vankovitch
* Anthony Caruso: Peter Gallo

## Crítica

Per ser una pel·lícula en la qual el personatge principal, interpretat per Loretta Young, és sord, hi ha molta conversa. La gent està parlant contínuament a/o sobre Loretta Young, que, amb una facilitat meravellosa en la lectura dels llavis, ho accepta tot. A més, les seves respostes es donen en una veu normal, fins i tot quan al principi està afligida, cosa extraordinària.
Però aquests són temes menors de l'adaptació al cinema d'una novel·la de Rachel Field. Perquè la pel·lícula sencera és clarament un esforç per agafar un idil·li teatral que té poca semblança amb la vida. És la faula d'una senyora presumida que s'enamora lentament i tossudament del jove i bastant cínic metge que està intentant recuperar la seva oïda. I, com a tal, complau tots els clixés propis d'aquestes faules.
Loretta Young fa una actuació que podria ser millor i comparable amb una imitació de Fanny Brice com a elegant reina. El que aquesta actriu no tenia, no ho té en aquest film. Alan Ladd, acabat de tornar de l'Exèrcit, fa de metge amb un aire que ha de ser dur amb els seus pacients. Susan Hayward i Barry Sullivan són una parella que barregen la trama d'una manera minuciosament convencional. Com es pot endevinar, aquesta és una pel·lícula molt estúpida.

## Referències

* ↑ CROWTHER, BOSLEY. And Now Tomorrow (en anglès), 23 de novembre de 1944.
# Rújintsi

El municipi de Rújintsi (búlgar: Община Ружинци) és un municipi búlgar pertanyent a la província de Vidin, amb capital a la ciutat de Rújintsi. Es troba al sud-est de la província, tocant a la província de Montana, i per la capital passa la carretera E79 que uneix les ciutats de Vidin i Montana.
L'any 2011 tenia 4.374 habitants, el 80,67% dels quals búlgars i el 18,61% gitanos. Una tercera part de la població viu a la capital municipal, Rújintsi.

## Localitats

El municipi es compon de les següents localitats:
| Localitat | Ciríl·lic | Població(desembre de 2009) |
| Rújintsi | Ружинци | 915 |
| Belo Pole | Бело поле | 929 |
| Cherno Pole | Черно поле | 283 |
| Dinkovo | Динково | 158 |
| Drazhintsi | Дражинци | 219 |
| Drenovets | Дреновец | 1517 |
| Gyurgich | Гюргич | 278 |
| Pleshivets | Плешивец | 247 |
| Roglets | Роглец | 27 |
| Topolovets | Тополовец | 317 |
| Total | | 4890 |

## Referències

* ↑ «Mapa de Municipio de Ruzhintsi». Google Maps.
* ↑ «НАСЕЛЕНИЕ ПО ОБЛАСТИ, ОБЩИНИ, НАСЕЛЕНИ МЕСТА И САМООПРЕДЕЛЕНИЕ ПО ЕТНИЧЕСКА ПРИНАДЛЕЖНОСТ КЪМ 1.02.2011 ГОДИНА» (en búlgar). Национален статистически институт (Institut Nacional d'Estadística de Bulgària). [Consulta: 24 febrer 2018].
* ↑ (anglès) Bulgarian National Statistical Institute - Bulgarian towns in 2009 Arxivat 2010-11-13 a Wayback Machine.
* ↑ (anglès) Bulgarian National Statistical Institute - Bulgarian villages under 1000 inhabitants - December 2009
* ↑ (anglès) Bulgarian National Statistical Institute - Bulgarian Settlements 1000-5000 inhabitants - December 2009

## Enllaços externs

* Rújintsi - Lloc web oficial
# Camí de la bogeria

Camí de la bogeria (títol original: Psych-Out) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Rush, estrenada el 1968. Ha estat doblada al català.

## Argument

Sorda, Jenny es posa en ruta per reunir-se amb el seu germà Steve del qual ha rebut una targeta postal enigmàtica i que havia fugit abans d'ella de la casa familiar; un grup de músics agafa la jove fugitiva sota la seva protecció i el protegeix en una comunitat hippy, tot ajudant-la en les seves recerques...

## Repartiment

* Susan Strasberg: Jenny Davis
* Dean Stockwell: Dave
* Jack Nicholson: Stoney
* Bruce Dern: Steve Davis
* Adam Roarke: Ben
* Max Julien: Elwood
* Henry Jaglom: Warren
* Ken Scott: Preacher
* Garry Marshall: Plainclothesman
* Jimi Hendrix: Ell mateix
* The Seeds: Ells mateixos
* Sky Saxon: Ell mateix
* Strawberry Alarm Clock: Ells mateixos

## Referències

* ↑ esadir.cat. Camí de la bogeria. esadir.cat.
* ↑ «Psych-out». The New York Times.
# Lilly Truscott

Lillian "Lilly" Truscott és un personatge de ficció de la sèrie Hannah Montana, interpretat per Emily Osment.

## Biografia

Lilly es va assabentar que Miley és en realitat Hannah Montana en el primer capítol de la sèrie, titulat: "Lilly, vols saber el meu secret?". En aquest episodi Lilly entra en el camerino de Hannah Montana després d'un concert i acaba descobrint-la, la qual cosa fa que se senti confusa, perquè Lilly és alhora una gran fan de Hannah Montana.
En el transcurs de la sèrie es veu que Lilly és una noia molt agradable, compta amb bons sentiments en no dir a ningú el secret de la seva millor amiga, malgrat que té una estranya obsessió per la gent famosa, que la porta a cridar i sortir corrent darrere de qualsevol famós que li passi per davant, la qual cosa avergonyeix a Miley quan és Hannah Montana. A part de perseguir famosos, Lilly té altres aficions com el skate, anar al centre comercial o a la platja per veure nois o només per sortir, o simplement fer d'animadora. A més es nota que és una gran fan d'Orlando Bloom. Li encanta usar capells.
En la segona temporada de Hannah Montana els seus pares es divorcien. En un capítol la seva mare, la senyora Truscott (interpretada per Heather Locklear) surt amb el pare de Miley Robby Ray Stewart, i encara que no tot surt bé, al final acaben com a bons amics.

## Lola

Quan Lilly està amb Hannah, es fa passar per una noia anomenada Lola, presentant-se com la filla rica del famós Mogul. Lola és la millor amiga de Hannah, i gairebé sempre fa servir accessoris punk i extravagants. Aquestes són totes les personalitats que usa Lilly:
* Lola Luftnagle: La Lola més comuna. Aquesta Lola fa servir una perruca lila i accessoris punky. El tema del seu vestuari és la roba cyberpunk fashion o simplement el maquillatge.
* Lola LaFonda: Aquesta Lola fa servir una perruca vermella i roba punk. Ha aparegut en els episodis: Miley Get Your Gum, Ooo, Ooo, Itchy Woman i Cuffs will Keep Us Togheter.
* Lola LaBamba: Aquesta Lola porta el cabell color cian amb una bena vermella.
* Lola BeCappin: Aquesta Lola té un vestit ros, ungles vermelles realment llargues i pintallavis vermell.
* Lola LaGinda: Aquesta Lola usa una perruca taronja i un vestit de color pastel.

## Relacions

* Miley Stewart (Miley Cyrus): És la millor amiga de Lilly. En les primeres temporades, Miley opina que Oliver i Lilly haurien de ser promesos però ells es neguen. Ella li explica que és Hannah en el primer episodi: "Lilly, do you wanna know a secret?"
* Oliver Oken (Mitchel Musso): És el millor amic de Lilly i de Miley. A partir de l'episodi de la tercera temporada, "What I don`t like about you" comença a sortir amb Lilly. Ella i ell discuteixen molt però al final, acaben reconciliant-se. A Lilly li agrada referir-se a ell com el seu "olipop".
* Jackson Stewart (Jason Earles): És el germà de Miley i, per tant, és com un germà per Lilly. En diverses ocasions els veu molt units, com a grans amics. És el millor amic de Lilly en la quarta temporada.
* Robby Ray Stewart (Billy Ray Cyrus): És el pare de Miley, i és com un segon pare per Lilly.