OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Funció còncava

En matemàtiques, una funció còncava és l'oposada d'una funció convexa.

## Definició

Formalment, una funció real f definida en un interval (o en qualsevol conjunt convex C d'algun espai vectorial s'anomena còncava, si per a dos punts qualssevol x i y en el seu domini C i qualsevol t en [0,1], es té
    $f(tx+(1-t)y)\geq tf(x)+(1-t)f(y).$
També f (x) és còncava a [a, b ] si i només si la funció −f (x) és convexa a [a, b ].
Una funció s'anomena estrictament còncava si
    $f(tx+(1-t)y)>tf(x)+(1-t)f(y)\,$
per a qualsevol t de (0,1) i x ≠; y.
Aquesta definició només manifesta que per cada z entre x i y, el punt (z, f( z)) del gràfic de f és damunt la recta que uneix els punts (x, f(x)) i (y, f ( y)).
Una funció contínua en C és còncava si i només si
    $f\left({\frac {x+y}{2}}\right)\geq {\frac {f(x)+f(y)}{2}}$
per a qualsevol x i y de C.
Una funció diferenciable f és còncava en un interval si la seva funció derivada f ′ és monòtona decreixent en aquell interval: una funció còncava té un pendent que disminueix. ("Decreixent" aquí vol dir "no-creixent", en comptes de "estrictament decreixent" i, per tant, admet pendents nul·les.)

## Propietats

Per a una funció dues vegades diferenciable f, si la derivada segona, f ′′(x), és positiva (o, si l'acceleració és positiva), llavors el gràfic és convex; si f′′(x) és negativa, llavors el gràfic és còncau. Els Punts on canvia la concavitat són punts d'inflexió.
Si una funció convexa té un "fons", qualsevol punt en el fons és un mínim. Si una funció convexa té un "àpex", qualsevol punt a l'àpex és un màxim.
Si f (x) és dues vegades diferenciable, llavors f (x) és còncava si i només si f ′′(x) és no positiva. Si la seva derivada segona és negativa llavors és estrictament còncava, però el contrari no és cert, com es veu en f (x) = - x $^4$.
Una funció s'anomena quasicòncava si i només si hi ha un $x_{0}$ tal que per a tot $x<x_{0}$, $f(x)$ és no-decreixent mentre que per a tot $x>x_{0}$ és no-creixent. $x_{0}$ també pot ser $\pm \infty$, fent que la funció no-decreixi (no creixi) per tot $x$. També, una funció f s'anomena quasiconvexa si i només si −f és quasicòncava.

## Exemples

* Les funcions $f(x)=-x^{2}$ i $f(x)={\sqrt {x}}$ són còncaves, donat que la seva derivada segona és sempre negativa.
* Qualsevol funció lineal $f(x)=ax+b$ és tant còncava com convexa.
* La funció $f(x)=\sin(x)$ és còncava a qualsevol interval de la forma $[2\pi n,2\pi n+\pi ],\,$ on $n$ és un enter.
* La funció $\log |B|$, on $|B|$ és el determinant de la matriu B, és còncava.

## Vegeu també

* Funció convexa
* Polígon convex
* Polígon còncau
* Desigualtat de Jensen

## Referències

* ↑ «Funció còncava». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Thomas M. Cover and J. A. Thomas «Determinant inequalities via information theory». SIAM journal on matrix analysis and applications, 9, 1988, pàg. 384–392.
* Rao, Singiresu S. Engineering Optimization: Theory and Practice. John Wiley and Sons, 2009, p. 779. ISBN 0470183527.
# Fusu

Fusu (xinès tradicional: 扶苏, xinès simplificat: 扶蘇, pinyin: fúsū) (mort el 210 aC) fou el primer fill del primer emperador de la Xina, Qin Shi Huang i, per tant, l'hereu aparent. Creia que la societat en seria en impecable execució si tot el món compartia de coneixement perfecte (omnisciència).
Després d'haver estat enganyat per dos alquimistes mentre hi era a la recerca de vida prolongada, Qin Shi Huang va ordenar a més de 460 dels estudiosos de la capital de ser enterrats vius en el segon any de la prohibició, encara que un informe presentat per Wei Hong en el segle ii va afegir altres 700 a la dada. Fusu aconsellà que, amb el país recentment unificat, i els enemics encara no pacificats, aquesta mesura dura imposada sobre els que respectaven a Confuci causaria inestabilitat. No obstant això, no va ser capaç de fer canviar d'idea al seu pare, i en el seu lloc va ser enviat a vigilar la frontera en un exili de facto.
D'altra banda, després de la mort secreta del Primer Emperador, el germà menor de Fusu, Huhai, juntament amb els dos alts funcionaris Zhao Gao i Li Si, va falsificar el decret del Primer Emperador posant a Huhai com el successor i ordenant a Fusu de cometre suïcidi.

## Referències

* ↑ 於是使御史悉案问诸生，诸生传相告引，乃自除犯禁者四百六十馀人，皆阬之咸阳，使天下知之，以惩後。益发谪徙边。始皇长子扶苏谏曰：「天下初定，远方黔首未集，诸生皆诵法孔子，今上皆重法绳之，臣恐天下不安。唯上察之。」Shiji 6
* ↑ Sima Qian. Dawson, Raymond Stanley. Brashier, K. E. [2007] (2007). The First Emperor: Selections from the Historical Records. Oxford University Press. ISBN 0199226342, 9780199226344. pg 15 - 20, pg 82, pg 99.
# Gamarra Nagusia

Gamarra Nagusia/Gamarra Mayor és un poble i concejo pertanyent al municipi de Vitòria. Tenia 270 habitants en (2007). Està enclavat en la Zona Rural Nord-oest de Vitòria.
El poble està a 4,5 km del centre de Vitòria en adreça nord. Situat en la riba dreta del riu Zadorra, Gamarra està ja pràcticament unida a la trama urbana de la ciutat de Vitòria, de la que solament la separa el riu. Tot l'espai que existia antigament entre la ciutat i el poble ha estat ocupat per un gran polígon industrial conegut com a Polígon Industrial de Gamarra (en basc i oficialment: Gamarrako Industrialdea), la urbanització del qual va començar en 1957. L'avinguda que travessa el polígon industrial i arriba fins al poble rep el nom de Portal de Gamarra. Per Gamarra està una de les principals entrades a la ciutat de Vitòria a través d'aquest portal, tant des de l'autovia A-1 (Madrid-Irun), com des de l'autovia A-240 (provinent de l'Alt Deba) i, per tant, Gamarra és un important nus de comunicacions viàries.
Al poble hi ha diversos restaurants i bars, que viuen principalment del proper polígon industrial i de l'estratègica localització del poble a l'entrada de Vitòria. També es troba aquí l'Escola d'Hostaleria de Gamarra, que compta amb un restaurant en el qual fan pràctiques els alumnes.
La parròquia de l'Asunción és una església construïda en la seva major part al segle xviii. La localitat està adscrita a la vila de Vitòria des de 1332, quan va ser cedida a Vitòria pel rei Alfons XI de Castella. Ha estat escenari de batalles en la Guerra de les Comunitats, Guerra del Francès i a la Primera Guerra Carlina.
És la localitat natal dels següents personatges:

## Enllaços externs

* Gamarra Nagusia/Gamarra Mayor a l'Enciclopèdia Auñamendi
# Glittertind

El Glittertind (oficialment en els mapes: Glittertinden) és la segona muntanya més alta de Noruega, situada als Alps Escandinaus. Fa 2.465 msnm incloent la glacera que hi ha al seu cim (sense la glacera fa 2452 m). Té una prominència de 995 metres. Es troba al municipi de Lom, a la serra de Jotunheimen.
Glittertind havia estat considerada la muntanya més alta de Noruega, ja que els mesuraments van mostrar que el Glittertind incloent la glacera era lleugerament superior que el Galdhøpiggen (2.469 msnm). La glacera però, s'ha reduït en els darrers anys, i la disputa s'ha resolt a favor del Galdhøpiggen. Es va arribar al cim del Glittertind per primera vegada el 1841, quan hi arribaren Harald Nicolai Storm Wergeland i Hans Sletten.
Glittertind és fàcilment accessible des de Spiterstulen per l'oest, amb una pujada de 1.300 m. i des del mateix lloc per l'est, amb una pujada de 1.000 m. La caminada des de Glitterheim és la més fàcil, però Glitterheim es troba dins del Parc Nacional de Jotunheimen i, per tant, només s'hi pot arribar a peu. La caminada fins al cim és molt popular, només superada en nombre de caminants pel Galdhøpiggen, el seu veí occidental.
La ruta a través de la glacera que corona el cim és completament sense esquerdes, però en un dia calorós d'estiu podria ser una caminada mullada per la neu de fusió que cobreix el gel. Els visitants poden fins i tot experimentar que l'aigua de desglaç bufa a través de la cim, deixant els excursionistes totalment xops. La vista és magnífica. Al sud-est de Glittertind amb prou feines hi ha pics alts i, per tant, es poden veure la majoria de les regions del nord i est del comtat d'Oppland es poden veure. Totes les fotos famoses preses al Glittertind es prenen en el flanc oriental lleugerament per sota de la part superior.
Solia haver-hi una cabina al cim, però a causa de la impossibilitat d'amarratge és suficient, que va ser presa per una tempesta i va caure a la glacera Grjotbreen, al vessant nord del cim.

## Etimologia

La muntanya duu el del riu Glitra, l'últim element és la forma finita de tind 'pic de la muntanya'. El nom del riu es deriva de 'brillantor'. Per tant, el nom significa "pic del riu Giltra".

## Galeria

* Glittertind vist des de l'est.
* Glittertind (esquerra) vist des del Rondeslottet (2,178msnm), a Rondane.
* El cim vist des le l'oest.

## Llibres guia

* A. Dyer et al. Walks and Scrambles in Norway, ISBN 1-904466-25-7.
* Bernhard Pollmann Norway South, ISBN 3763348077.
# Gutta (comandant)

Gutta (en llatí Gutta) va ser un notable de Càpua, un dels comandants dels aliats italians que va anar al rescat de Gai Mari el Jove en la Primera Guerra Civil romana contra Sul·la l'any 83 aC. Schweighaüser pensa que podria ser el mateix personatge que un Albí que va morir amb Telesí (Telesinus) una mica després i, per tant, el seu nom complet seria Albí Gutta.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/326?rgn=full+text;view=image;q1=GuttaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 316. ]
Viccionari
# Hiparc (diàleg)

* Part de la sèrie: Els diàlegs de Plató
* Primers diàlegs:
* Apologia – Càrmides – Critó
* Eutífron – Alcibíades I
* Hípias major – Hípias menor
* Ió – Laques – Lisis
* Transitoris i diàlegs mitjans:
* Cràtil – Eutidem – Gòrgias
* Menexen – Menó – Fedó
* Protàgoras – El convit
* Diàlegs mitjans posteriors:
* La República – Fedre
* Parmènides – Teetet
* Últims diàlegs:
* Timeu – Crítias
* El Sofista – El Polític
* Fileb – Lleis
* Obres d'autenticitat dubtosa:
* Axíoc - Alcíone
* Clitofont – Epínomis - Eríxias
* Demòdoc – Cartes – Hiparc
* Minos – Rivals d'amor – Sísif
* Alcibíades II – Tèages
* Aquesta caixa:
Hiparc és un diàleg atribuït al filòsof i escriptor grec clàssic Plató. Existeix un cert debat sobre l'autenticitat de l'obra. Estilísticament, el diàleg té moltes semblances amb el diàleg Minos. Són només els diàlegs entre Sòcrates i un company anònim únic, i són els únics diàlegs en els quals els títols porten el nom d'algú mort fa temps, i també són els únics diàlegs que comencen amb Sòcrates mostrant una qüestió sobre "el que és".
L'objectiu principal del diàleg és un intent de definir la cobdícia. Un amic de Sòcrates sosté que l'avarícia és un desig de treure profit de les coses sense valor, però Sòcrates respon que no hi ha intents en la persona assenyada de treure profit de les coses sense valor, però com que la cobdícia és un afany de guany, llavors és un desig per al bé i, per tant, cada persona és avariciosa. L'amic de Sòcrates pensa que hi ha alguna cosa malament en l'argument de Sòcrates, però no pot dir el que hi està malament.
En el diàleg, Sòcrates critica Hiparc, el cruel tirà del segle sisè aC, a qui inversemblant representa com a savi i culte. Per tant, hi ha un altre tema en el diàleg sobre l'honestedat intel·lectual i l'equitat en la discussió dialèctica.

## Referències

* ↑ Thomas L. Pangle, (1987),The roots of political philosophy: ten forgotten Socratic dialogues, pàgina 78. Cornell University Press
* 1 2 John Cooper Madison, Hutchinson DS, (1997), Plato, Complete works, pàgina 609. Hackett Publishing.
# Ishikawa Goemon

Ishikawa Goemon (石川 五衛門 o 石川 五右衛門, ?-1594) va ser un bandit japonès que robava or i objectes de valor als rics per donar-los-ho als pobres.
Goemon és conegut per ser bullit en vida després d'un fallit atemptat d'assassinat contra el senyor de la guerra Toyotomi Hideyoshi. Això a una tina de ferro amb forma de tetera gran que ara es diu Goemon-buro ("bany de Goemon").

## Biografia

Hi ha poca informació històrica sobre la vida de Goemon i, per tant, ha esdevingut un heroi popular, els antecedents i orígens han estat àmpliament especulats.
Segons una versió, Goemon va néixer com Sanada Kuranoshin el 1558 a una família de samurais al servei del poderós clan Miyoshi a la província d'Iga. En 1573, quan el seu pare és mort pels homes del shogunat Ashikaga, el Sanada pre-adolescent jura venjança i comença a entrenar-se en les arts del ninjutsu Iga.

## Vegeu també

* Hong Gildong
* Juraj Jánošík
* Nezumi Kozō
* Robin Hood

## Enllaços externs

* Goemon Ishikawa a Everything2.com (anglès)
# Diotim d'Atenes

Diotim (en grec antic: Διότιμος, llatí: Diotīmus) va ser un historiador de l'antiga Grècia natural d'Atenes que va escriure una història d'Alexandre el Gran. Es desconeix l'època en què va viure; solament es coneix per una breu referència d'Ateneu de Nàucratis, qui l'esmenta juntament amb Arist de Salamina.

## Referències

* ↑ 2.Diotimus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1054
# Kaiser Gates

Kaiser Gates (Atlanta, 8 de novembre de 1996) és un jugador de bàsquet estatunidenc. Amb 2,01 metres d'alçada juga en la posició d'aler pivot.

## Trajectòria
### Universitat

Va jugar tres temporades amb els Musketeers de la Universitat Xavier, en les quals va fer una mitjana de 5,5 punts i 3,8 rebots per partit. Després de la seva temporada júnior va anunciar que es presentaria al Draft de l'NBA renunciant així al seu últim any com a universitari.

### Professional

Després de no ser triat en el Draft de l'NBA del 2018 va disputar les Lligues d'Estiu de la NBA amb els Chicago Bulls, jugant tres partits en els quals va fer una mitjana de 6,7 punts i 1,7 rebots. Va signar posteriorment amb els Bulls per a realitzar la pretemporada, però després d'un partit va ser tallat. Finalment va anar assignat a la filial dels Bulls a la G League, els Windy City Bulls.
El 8 de setembre de 2021 signa pel Hapoel Jerusalem BC de la lliga israeliana. A mitjans d'agost de 2022 fitxa pel Gevi Napoli, equip de la lliga italiana, però tan sols dotze dies després s'ho repensa després de l'interès mostrat per una franquícia de l'NBA, forçant la rescissió del seu contracte amb el club italià.
Finalment el 4 de novembre de 2022 torna als Estats Units i fitxa pels Long Island Nets de la G League. El 30 de setembre de 2023 signa un contracte dual amb Nova Orleans Pelicans amb els que debutaria a l'NBA. El 3 de novembre, després d'haver jugat només un partit de temporada regular, és tallat de l'equip. Una setmana després va tornar als Nets.
El 26 de juliol de 2024 fitxa pel Club Joventut Badalona de la lliga ACB. En el mes de gener es desvincula de la Penya i fitxa per l'UCAM Murcia.

## Referències

* ↑ sports-reference.com Kaiser Gates Stats, consultado en febrero de 2019
* ↑ cincinnati.com Analysis: What Kaiser Gates' XU departure means for the Musketeers, consultado en febrero de 2019
* ↑ realgm.com Kaiser Gates at Realgm Arxivat 2024-04-26 a Wayback Machine.
* ↑ cincinnati.com Report: Xavier's Kaiser Gates agrees to training-camp deal with Chicago Bulls, consultado en febrero de 2019
* ↑ NBA.com WINDY CITY BULLS RELEASE 2018-19 TRAINING CAMP ROSTER, consultado en febrero de 2019
* ↑ sportando.basketball Kaiser Gates joins Hapoel Jerusalem, consultado en septiembre de 2021
* ↑ «Ufficiale l’ingaggio di Kaiser Gates». Napoli Basket, 18-08-2022 [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ «Kaiser Gates ci ripensa: è già addio alla Gevi Napoli». Corriere dello Sport, 30-08-2022 [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ «Long Island Nets Complete 2022-23 Roster». OurSportsCentral.com, 04-11-2022.
* ↑ «Pelicans sign six players». NBA.com, 30-09-2023.
* ↑ «Pelicans sign Jeremiah Robinson-Earl» (en inglés). NBA.com, 03-11-2023. [Consulta: 8 novembre 2023].
* ↑ «El Joventut anuncia el fichaje de Kaiser Gates». Mundo Deportivo, 26-07-2024 [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ «Kaiser Gates se incorpora al UCAM Murcia». AB, 21-01-2025 [Consulta: 24 gener 2025].
# Batalla de Belchite

La batalla de Belchite va ser una batalla de la Guerra Civil Espanyola que va tenir lloc a Belchite (Saragossa) entre el 24 d'agost i el 6 de setembre de 1937 en el marc de l'ofensiva de l'Exèrcit Popular de la República sobre Saragossa. La conquesta d'aquesta localitat va mobilitzar un gran nombre d'homes i mitjans militars de l'Exèrcit Popular que haurien pogut ser utilitzats en l'avanç cap a la capital aragonesa, principal objectiu de l'operació.
Les forces republicanes, compostes per 80.000 soldats d'infanteria (incloent el V Cos de l'Exèrcit Popular, les XI i XV Brigades Internacionals), 105 tancs, i 90 avions, entre Polikarpov I-16 (mosques) i Polikarpov I-15 (xatos) es van aturar a combatre la bossa de Belchite, formada per uns 7.000 soldats d'infanteria franquista fortament atrinxerats en els principals edificis del poble, que va caure finalment el 27 de setembre del 1937. Això no obstant, van donar prou temps als revoltats per a dur reforços a Saragossa, i aquests van aconseguir aturar l'ofensiva.

## Vegeu també

* Cronologia de la guerra civil espanyola
* Guerra Civil espanyola

## Referències

* 1 2 Ribeiro De Meneses, Filipe. Franco and the Spanish Civil War (en anglès). Routledge, 2004, p. 51. ISBN 0203402480.
* ↑ Seidman, Michael. The Victorious Counterrevolution: The Nationalist Effort in the Spanish Civil War (en anglès). Univ of Wisconsin Press, 2011, p. 66. ISBN 0299249638.
# Max Robert

Max Robert (Nantes, 9 de juny de 1967) és un pilot de bob francès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1990 i 2000.
El 1994 va prendre part als Jocs Olímpics d'Hivern de Lillehammer, on va disputar, sense sort, dues proves del programa de bobsleigh. Quatre anys més tard, als Jocs de Nagano, guanyà la medalla de bronze en la prova de bobs a quatre. Formà equip amb Bruno Mingeon, Emmanuel Hostache i Eric Le Chanony.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del món de bob de 1999 i una medalla d'or i una de plata al Campionat d'Europa de bob del 2002.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Max Robert». [Consulta: 13 gener 2023].
# Fèlix Azzati i Descalci

Fèlix Azzati i Descalci (Cadis 1874 - València, 20 de juny de 1929) fou un polític i periodista valencià, diputat a Corts durant la restauració borbònica. Era fill de Giovanni Azzati, un garibaldí exiliat, director d'orquestra que es guanyava la vida fabricant paraigües. Arribà a València de petit i va tenir una escolarització primària, però tot i treballar com a obrer forjador va estudiar dret de gran i traduí Luigi Pirandello al castellà.
L'any 1900 es va casar amb Esperanza Cutanda en el que seria el primer matrimoni civil celebrat a València, amb qui va tindre sis fills: Renau, Néstor, Octavio, Arnaldo, Magda i Paz.
Fou un dels fundadors del diari El Pueblo i s'afilià al Partit d'Unió Republicana Autonomista (PURA) de Vicente Blasco Ibáñez, de qui fou el més íntim col·laborador. Quan aquest es va retirar de la política el 1908 va assolir la direcció del partit, amb el qual fou diputat a les Corts Espanyoles a les eleccions de 1908 (parcial per substituir Adolfo Gil y Morte), 1910, 1914, 1916, 1919 i 1923. Va escriure violents articles anticlericals que li valgueren més d'un procés (arribà a declarar la guerra a Déu).
El 1912 trencà definitivament amb el Partit Republicà Radical d'Alejandro Lerroux i va mantenir la preeminència política al País Valencià mitjançant l'oportunisme i mètodes dubtosos. Es mostrà totalment contrari al valencianisme polític, al que criticà acarnissadament, tot i que des del 1918 va mantenir una actitud ambigua amb aquest. Alhora, fou processat per les diverses campanyes anticlericals que va organitzar. I encara que sovint va tenir suport electoral de l'anarcosindicalisme, hom considera que potser va actuar com a provocador del govern en la vaga general de 1917, que coincidia amb l'Assemblea de Parlamentaris, però això no està totalment demostrat. Durant la dictadura de Primo de Rivera es mantingué inactiu. A la seva mort el succeí com a cap del partit Sigfrido Blasco-Ibáñez.

## Referències

* ↑ José Antonio Ferrer Benimeli. La masonería en la España del siglo XX, 1996, p.142.
* ↑ «Arnaldo Azzati Cutanda. 1913-1986». Filosofia.org. [Consulta: març 2015].

## Enllaços externs

* (castellà) Congrés de Diputats. Històric de Diputats 1810 - 1977
* «Fèlix Azzati i Descalci». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Iconòdul

Un iconòdul (grec: eikono-doulos, «hom qui serveix imatges»; també «iconodulista» o «iconòfil») és aquell qui exposa iconodulisme, per exemple, qui dona suport o favor a les imatges religioses o icones i les venera, en oposició a un iconoclasta, que és qui es mostra en contra de l'ús d'imatges religioses. El terme és emprat usualment en relació a la controvèrsia iconoclasta que va tenir lloc a l'Imperi Romà d'Orient; els iconòduls més famosos d'aquells temps van ser els sants Teodor Estudita i Joan Damascè.
La controvèrsia l'inicià l'emperador romà d'Orient Lleó III l'Isàuric el 726, quan ordenà que es retirés la imatge del Crist que presidia la Porta de Calce del palau imperial a Constantinoble. El 730 seguí una prohibició d'icones més àmplia. Sant Joan Damascè argumentà amb èxit que prohibir les icones era equivalent a negar l'Encarnació de Crist, la presència de la Paraula de Déu al món material. Les icones recordaven a l'Església la naturalesa física de Déu manifestada en Jesucrist.
La veneració de les icones es restaurà al Segon Concili de Nicea (setè concili ecumènic el 787 dc). Malgrat això trobà oposició, en particular de Carlemany. El darrer esclat iconoclasta a l'Imperi Romà d'Orient va ser el 843, en un esdeveniment celebrat com la Festivitat de l'Ortodòxia.

## Referències

* ↑ Briel, Patricia. «Trois cents icônes mutilées témoignent de la fureur des protestants au XVIe siècle» (en francès). Le temps, 09-11-2000. [Consulta: 10 octubre 2021].
* ↑ Lowden, John. (1997) Early Christian and Byzantine Art. Londres: Phaidon Press, p. 155. ISBN 0714831689

## Bibliografia

* Barnard, Leslie William. «volum 5». A: The Graeco-Roman and oriental background of the iconoclastic controversy. BRILL, 1974. ISBN 90-04-03944-9.

## Vegeu també

* Iconoclastia
* Iconoclastes
* Iconografia
* Idolatria
* Iconolàtria
# Ladislau de Varna

Ladislau de Varna (31 d'octubre de 1424 - 10 de novembre de 1444) va ser rei de Polònia a partir de 1434 (Ladislau III, en polonès: Władysław III), i d'Hongria a partir de 1440 (Vladislau I, en hongarès: I. Ulászló), fins a la seva mort combatent l'Imperi Otomà a la batalla de Varna.

## Biografia

Ladislau va ser el primogènit del rei de Polònia Ladislau II Jagelló i de la seva quarta esposa Sofia de Halshany. Abans de morir el seu pare va intentar assegurar la seva successió fent firmar acords als magnats del regne, ja que després de fet Ladislau II només havia estat el rei consort de la reina Eduvigis i, per tant, Ladislau III no estava emparentant amb la nissaga reial polonesa.
Va heretar el tron als 10 anys, a la mort del seu pare, i des d'aleshores ja va haver de fer front als nobles de la cort que volien acaparar el poder i a aquells que no l'acceptaven com a rei legítim. La mateixa cerimònia de coronació va ser interrompuda per un noble hostil. Tanmateix Ladislau va aconseguir mantenir-se al tron, en part gràcies a les intrigues de la seva mare.
L'any 1440 li va ser oferta la corona d'Hongria, que es trobava sota la creixent amenaça de l'Imperi Otomà. Tenia l'oposició dels partidaris d'Elisabet, la filla de l'anterior rei Albert d'Habsburg, que pretenia conservar la corona pel seu fill que encara no havia nascut. Després de dos anys de guerra civil va aconseguir assegurar el control del regne hongarès.
Amb el suport del Papa, va iniciar una campanya i va conduir els exèrcits polonesos i hongaresos contra els turcs. El 10 de novembre de 1444 Ladislau va morir en la batalla de Varna, mentre liderava una càrrega contra els geníssers que protegien el soldà.
Vladislau no s'havia casat i no deixà descendència, i fou succeït al tron polonès pel seu germà Casimir IV Jagelló. A Hongria, ocupà el tron el seu antic rival l'infant Ladislau el Pòstum.