OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Selecció femenina de bàsquet 3x3 d'Alemanya

La selecció femenina de bàsquet 3x3 d'Alemanya representa a Alemanya en les competicions internacionals femenines de bàsquet 3x3. Ha participat en 1 Olimpíada, guanyant la medalla en els Jocs Olímpics de París 2024. A més, ha guanyat 1 medalla de plata en els Campionats d'Europa.

## Historial
### Jocs Olímpics

| Edició | Any | Seu | Posició | J | G | P | PF | PC | DP |
| XXXII | 2020 | Tòquio | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar |
| XXXIII | 2024 | París | 1 | 9 | 8 | 1 | 150 | 131 | +19 |

### Campionat del Món

| Edició | Any | Seu | Posició | J | G | P | PF | PC | DP |
| I | 2012 | Atenes | 13a posició | 8 | 5 | 3 | 59 | 100 | -41 |
| II | 2014 | Moscou | 8a posició | 7 | 4 | 3 | 94 | 86 | +8 |
| III | 2016 | Xina | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar |
| IV | 2017 | Nantes | 12a posició | 4 | 2 | 2 | 47 | 58 | -11 |
| V | 2018 | Manila | 15a posició | 4 | 1 | 3 | 45 | 60 | -15 |
| VI | 2019 | Amsterdam | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar |
| VII | 2022 | Anvers | 9a posició | 5 | 2 | 3 | 72 | 88 | -16 |
| VIII | 2023 | Viena | 5a posició | 5 | 4 | 2 | 113 | 100 | +13 |
| IX | 2025 | Ulaanbaatar | Classificada | Classificada | Classificada | Classificada | Classificada | Classificada | Classificada |

### Campionat d'Europa

| Edició | Any | Seu | Posició | J | G | P | PF | PC | DP |
| I | 2014 | Bucarest | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar |
| II | 2016 | Bucarest | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar |
| III | 2017 | Museumplein | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar |
| IV | 2018 | Bucarest | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar |
| V | 2019 | Debrecen | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar |
| VI | 2021 | París | 2 | 5 | 3 | 2 | 68 | 73 | -5 |
| VII | 2022 | Graz | 5a posició | 3 | 2 | 1 | 37 | 34 | +3 |
| VIII | 2023 | Jerusalem | 8a posició | 3 | 1 | 2 | 35 | 42 | -7 |
| IX | 2024 | Viena | 5a posició | 3 | 1 | 2 | 50 | 48 | +2 |

## Referències

* ↑ «Página oficial de la Federació Alemanya de bàsquet - 3x3» (en alemany). Federació Alemanya de Bàsquet. [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ «A Espanya se li escapa l'or». L'Esportiu, 06-08-2024.
# Nikolai Kliúiev

Nikolai Alekséievitx Kliúiev (rus: Николай Алексеевич Клюев; Koixtugui, 10 d'octubre de 1884 - Tomsk, 23-25 d'octubre de 1937) va ser un poeta rus. Va ser influenciat pel moviment simbolista, per un fervent nacionalisme i per l'amor al folklore rus. Kliúiev va ser conegut a principi del segle XX com a Líder dels anomenats "poetes camperols". Kliúiev va ser amic proper i mentor de Serguei Iessenin. Detingut el 1933 per contradir la ideologia soviètica, va ser executat el 1937 i rehabilitat pòstumament el 1957.

## Bibliografia

* Klyuev N.A. Slovesnoe drevo. Proza. (Poetry). Saint Petersburg, Russia: OOO «Rostok Publisher», 2003, p. 688.
* John MacKay, Inscription and Modernity: From Wordsworth to Mandelstam (Bloomington: Indiana University Press, 2006) ISBN 0-253-34749-1
# Bomba volcànica

Una bomba volcànica és un glòbul de roca fosa (piroclasts) la grandària de la qual iguala o supera els 64 mm de diàmetre. Es formen quan un volcà expulsa fragments viscosos de lava durant una erupció. Les bombes volcàniques poden ser llançades a quilòmetres de distància de la boca d'erupció. Durant el vol, les més fluides solen adquirir formes aerodinàmiques (trenes o fusos), alhora que es refreden en major o menor grau. Si l'exterior d'una bomba de lava solidifica durant el seu vol, pot desenvolupar una superfície externa esquerdada a mesura que s'expandeix des de l'interior. Aquest tipus de bomba de lava es coneix com a bomba d'escorça de pa. Si la bomba segueix en estat plàstic, en l'impacte a terra es deforma (plasta de vaca). Les bombes volcàniques representen un perill significatiu, ja que poden causar greus danys per impacte, cremada i incendi en la zona de l'erupció i proximitats. Un incident d'aquest tipus va ocórrer en el volcà de Galeras a Colòmbia el 1993, on sis persones van resultar mortes prop del cim i diverses van patir ferides severes per les bombes de lava quan el volcà va entrar en erupció de forma inesperada.

## Parc Natural volcànic de la Garrotxa

Al parc volcànic de la comarca catalana hi ha una antiga gredera visitable amb gran varietat de bombes volcàniques de diverses grandàries i un color negre bastant intens. Està situada la base del Volcà de Rocanegra.
* Bombes en la gredera del Volcà Rocanegra
* Bomba de tipus bread crust. "Cràters de la Lluna", Idaho
* Bomba solidificant-se. Volcà de Kilauea, Hawai.

## Referències

* ↑ «Olot - Santa Pau. Itinerari 3 Parc Natural». Turisme Garrotxa. [Consulta: 12 gener 2025].
# Llista de les Dones

Llista de Dones (islandès Samtök um kvennalista) fou un partit polític d'Islàndia d'orientació feminista creat el 1983 i que va obtenir certa representació a l'Alþingi.
El 1998 es va integrar dins l'Aliança Socialdemòcrata, encara que molts membres rebutjaren aquesta unió i acabaren integrant-se en el Moviment d'Esquerra-Verd. Ingibjörg Sólrún Gísladóttir, dirigent de l'Aliança i ministre d'afers exteriors, en fou un dels principals membres del partit i antiga alcalde de Reykjavík.

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | +/– | Pos. | Govern |
| 1983 | 7,125 | 5.5 | 3 / 60 | Nou | 6è | Oposició |
| 1987 | 15,470 | 10.1 | 6 / 63 | 3 | = 6è | Oposició |
| 1991 | 13,069 | 8.3 | 5 / 63 | 1 | 5è | Oposició |
| 1995 | 8,031 | 4.9 | 3 / 63 | 2 | 6è | Oposició |

## Membres de l'Alþingi

* Anna Ólafsdóttir Björnsson (1989-1995)
* Danfríður Skarphéðinsdóttir (1987-1991)
* Guðrún Agnarsdóttir (1983-1990)
* Jóna Valgerður Kristjánsdóttir (1991-1995)
* Kristín Ástgeirsdóttir (1991-1999)
* Kristín Einarsdóttir (1987-1995)
* Kristín Halldórsdóttir (1983-1989, 1995-1999)
* Málmfríður Sigurðardóttir (1987-1991)
* Þórhildur Þorleifsdóttir (1987-1991)
* Þórunn Sveinbjarnardóttir (temporalment el 1996)

## Referències

* ↑ Paxton, Pamela Marie; Hughes, Melanie M. Women, politics, and power: a global perspective. Los Angeles (Calif.): Pine Forge press, 2007. ISBN 978-1-4129-2742-0.
# Partit Liberal (Islàndia)

El Partit Liberal (islandès Frjálslyndi Flokkurinn) va ser un partit polític de centredreta d'Islàndia. El seu principal tema era la política pesquera i va obtenir el seu principal suport dels pobles costaners.

## Història

El Partit Liberal va ser fundat per Sverrir Hermannsson, un antic diputat del Partit de la Independència i CEO de Landsbanki, el novembre de 1998. Sverrir havia estat membre dels governs dirigits pel seu partit de 1983 a 1988 abans d'entrar al sector privat, abandonant-lo decepcionat pel seu gir cap a les polítiques neoliberals.
El partit donava suport a la integració d'Islàndia a l'OTAN però s'oposava fermament a l'ocupació i invasió nord-americana d'Iraq. També estava en contra de la unió del país a la Unió Europea. El president del partit era Guðjón Arnar Kristjánsson.
Entre els anys 2006 i 2007, el Partit Liberal s'uní amb el partit Nova Força, el que va provocar que Margrét Sverrisdóttir, important referent dintre del Partit Liberal, l'abandonés i s'unís a el Moviment Islandès-Terra Viva, amenaçant de dividir el partit.
Abans de les Eleccions legislatives de 2007, el partit havia passat de centrar-se principalment en qüestions de quotes de pesca i petites comunitats de pescadors a la immigració. Tanmateix, a les eleccions van mantenir els quatre escons.
El febrer de 2009, dos dels parlamentaris van abandonar el partit; Jón Magnússon es va unir al Partit de la Independència i Kristinn H. Gunnarsson es va unir al Partit Progressista. A les eleccions del mateix any, el partit va perdre bona part del seu suport electoral, aconseguint només un 2% dels vots i cap escó.
Al 2012, s'integraria amb altres forces minoritàries com el Moviment dels Ciutadans per generar l'Alba, un nou partit que no va reeixir i es va dissoldre definitivament al 2021.

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | +/- | Pos. |
| 1999 | 6,919 | 4.2 | 2 / 63 | Nou | 5è |
| 2003 | 13,523 | 7.4 | 4 / 63 | 2 | 5è |
| 2007 | 13,233 | 7.3 | 4 / 63 | = | 5è |
| 2009 | 4,148 | 2.2 | 0 / 63 | 4 | 6è |

## Referències

* ↑ Die Parteiensysteme Westeuropas. Wiesbaden: VS Verlag für Sozialwissenschaften, 2006. ISBN 978-3-531-14111-4.
* ↑ «IcelandReview - Online», 01-05-2009. [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ «Dögun skal hún heita - RÚV.is», 18-03-2012. [Consulta: 22 gener 2025].
# Zerynthia

Zerynthia és un gènere de lepidòpters papilionoïdeus de la família del papiliònids (Papilionidae), subfamília Parnassiinae, propis de la regió Paleàrtica occidental.

## Taxonomia

El gènere Zerynthia inclou set espècies, repartides en dos subgèneres:

### subgènere Zerynthia

* Zerynthia rumina - sud-oest d'Europa nord d'Àfrica.
* Zerynthia polyxena - Europa, Caucas i Turquia fins al Kazakhstan.

### subgènere Allancastria

* Zerynthia caucasica - Caucas
* Zerynthia cerisyi - des de les ribes de l'Adriàtic fins les del Caspi
* Zerynthia cretica - Creta
* Zerynthia deyrollei - Àsia Menor, Siria i Líban
* Zerynthia louristana - oest d'Iran

## Referències

* ↑ «BioLib - Zerynthia» (en anglès). [Consulta: 21 gener 2025].
# Antônio Naelson

Antônio Naelson Matias (23 de maig de 1976), conegut Sinha o Zinha, és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 2006.

## Referències

* ↑ «FIFA Player Statistics: Sinha». FIFA.com. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2013. [Consulta: 15 novembre 2013].
* ↑ Antônio Naelson a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Football Database.com provides Antônio Naelson's profile and stats
# Nícocles de Siracusa

Nícocles (en grec antic: Νικοκλῆς, llatí: Nīcŏclēs) fou un destacat ciutadà de Siracusa que va esdevenir sogre de Hieró I.
La seva filla es va casar amb Hieró I, i va ser la mare de Dinòmenes.

## Referències

* ↑ 6.Nicocles a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1191
# Enriqueta Basilio Sotelo

Norma Enriqueta Basilio Sotelo (Mexicali, Baixa Califòrnia, Mèxic, 15 de juliol de 1948 - 26 d'octubre de 2019, Ciutat de Mèxic, Mèxic) va ser una atleta i política mexicana, coneguda popularment per la seva participació en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968, on va encendre el peveter olímpic.
Va participar, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 celebrats a Ciutat de Mèxic (Mèxic), on participà en les proves de 400 metres llisos, 80 metres tanques i relleus 4x100 metres llisos, si bé en totes elles fou eliminada en primera ronda. Basilio, però, fou coneguda mundialment per esdevenir la primera dona que realitzà l'encesa del peveter olímpic en la cerimònia inaugural dels Jocs.
L'any 2000 fou escollida diputada federal pel Partit Revolucionari Institucional (PRI), càrrec que desenvolupà fins al 2003.

## Referències

* ↑ «Muere Enriqueta Basilio, la primera mujer en encender un pebetero olímpico». Milenio Diario, 26-10-2019 [Consulta: 27 octubre 2019].
# Nancy Contreras Reyes

Nancy Contreras Reyes (Zacatecas, 20 de gener de 1978) és una ciclista mexicana, que s'ha especialitzat en la pista. Durant la seva carrera esportiva va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu del 1996, on fou l'abanderada mexicana en la cerimònia inaugural dels Jocs, i els del 2000.
El 2001 es proclamà campiona del món en 500 metres contrarellotge. En el seu palmarès també destaquen quatre medalles als Jocs Panamericans, una d'or, una de plata i dues de bronze, entre les edicions del 1995 i 2011, i nou medalles als Jocs Centreamericans i del Carib, una d'or, dues de plata i sis de bronze. El 1998 es va veure implicada en un cas dopatge.

## Palmarès

* 2001
** Campiona del Món en 500 metres
* 2002
** Medalla d'or als Jocs Centreamericans i del Carib em 500 metres

### Resultats a la Copa del Món

* 2000
** 1a a la Classificació general i a la prova de Ciutat de Mèxic, en 500 metres
* 2001
** 1a a Ciutat de Mèxic, en 500 metres
** 1a a Ciutat de Mèxic, en Velocitat
* 2002
** 1a a la Classificació general i a les proves de Ciutat del Cap i Sydney, en 500 metres
** 1a a Sydney, en Velocitat

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Nancy Contreras». [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «Escandalo por dopaje de mexicanos» (en spanish). El Tiempo, 20-08-1998 [Consulta: 16 abril 2016].
* ↑ NOTIMEX «Soraya, octava mexicana con problemas de dopaje» (en spanish). El Universal. NOTIMEX [Mexico City, Mexico], 25-08-2002 [Consulta: 16 abril 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Creu de terme (Sant Martí de Maldà)

La Creu de terme és una obra barroca de Sant Martí de Maldà, al municipi de Sant Martí de Riucorb (Urgell), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una creu de terme realitzada en una sola peça de pedra, de 8,20 m d'alçada. El seu estat de conservació és força precari perquè està permanentment exposada a l'erosió climàtica. La creu és de talla de pedra de perfil trilobat en els extrems dels braços i internament presenta una creu grega central envoltada per una decoració més abstracta en alts relleus romboïdals. Aquesta creu se sosté damunt un capitell de perfil hexagonal on s'obren sis arcuacions d'arc de mig punt amb una venera a la part interna. Cada arc presenta a l'interior un alt relleu d'un sant diferent. Degut al seu elevat grau d'erosió, les diverses figures són difícils de reconèixer. El fust és llis i està emplaçat a sobre d'un sòlid pedestal amb escales.
A la part baixa hi ha una inscripció gairebé il·legible que fa al·lusió a la família Bergadà.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Sociedad Anónima de Peinaje e Hilatura de Lana

La Sociedad Anónima de Peinaje e Hilatura de Lana (SAPHIL) fou una empresa fundada a Terrassa el 1919 com a resultat de la fusió de quatre empreses de filatura d'estam. Coneguda popularment com l'Anònima, l'empresa es dedicà a la manufactura de llana, des de la compra en brut fins a la venda de filatura. El 1920 fundà un centre de producció a Ripoll. Als anys 30 l'empresa tenia un miler treballadors a Terrassa i 340 a Ripoll. Durant els avalots revolucionaris comesos després del triomf del Front Popular durant la Segona República Espanyola, el 1936 foren assassinats Francesc Salvans i Armengol, president de SAPHIL, i el seu fill Joan Salvans i Piera, i el gerent de l'empresa Amadeu Torrens fou trobat mort en circumstàncies estranyes. L'empresa es col·lectivitzà, com quasi totes les de Terrassa, i tornà als seus propietaris al final de la guerra civil. Als anys 50 patí una forta crisi per l'intervencionisme estatal, però continuà modernitzant i reorganitzant la seva estructura fins al final dels 60, en què comença a patir la crisi general del sector tèxtil i anà reduint la seva activitat fins a tancar el 1990. El seu fons ingressà a l'Arxiu Comarcal del Vallès Occidental el 16 de juny de 1992.

## Referències

* ↑ «Els documents escollits». Arxiu Comarcal del Vallès Occidental. Arxivat de l'original el 2 de gener 2014. [Consulta: 2 gener 2014].

## Vegeu també

* Fàbrica SAPHIL
# Anne-Marie Audouyn de Pompéry

Anne-Marie Audouyn de Pompéry (nom de soltera Anne-Marie Audouyn du Cosquer, Kemper, 31 de gener del 1762 - Soissons, 21 d'abril del 1820) fou una escriptora epistolar francesa, amb el pseudònim de «Sévigné cornouaillaise».
Entre les seues obres, hi ha l'epistolari À mon cher cousin... uneix femme en Bretagne à la fi du XVIII siècle, una sèrie de cartes entre Anne-Marie Audouyn de Pompery i el seu cosí Kergus, entre el 1783 i el 1805. En aquestes cartes comparteix la seua passió per la música i la literatura, i s'hi observen els seus trets d'erudita, música i escriptora epistolar, en què ofereix una mirada del naixement dels temps moderns i de la vida de Kemper i del Pont-l'Abbé de la fi del segle xviii.
Un altre dels seus treballs fou Un Coin de Bretagne pendant la Révolution, correspondència que mantingué amb el seu cosí Bernardin de Saint-Pierre, que publicà el seu cosí Édouard de Pompéry el 1884.

## Referències

* ↑ La Révolution à Pont-l'Abbé (en francés). Livre Club Diderot, 1969.
* ↑ «Femmes d'hier: Anne-Marie de Pompéry» (en francés). La Femme de France, 614, pàg. 22 [Consulta: 26 març 2016].
# Culsu

Culsu va ser, segons la mitologia etrusca, un dimoni femení alat que se situava a les portes de l'inframon.
Portava per distintius una torxa encesa i unes tisores. Sembla que les tisores estaven destinades a tallar el fil de la vida. El nom de Culsu es pot traduir, sembla per «la que embolcalla» o també «la que torça», suggerint que el personatge tindria alguna connexió amb les serps o l'enrotllament del fil, que s'ha d'entendre el fil de la vida.
Culsu sovint es representa com una figura portadora de torxes, cosa que significa que també podria haver estat un psicopomp, un esperit que guiava els difunts cap al més enllà. Etimològicament Culsu està relacionat amb Culsans, el déu etrusc de dues cares vigilant de les portes, que seria un precedent del déu romà Janus.

## Referències

* ↑ Luker, Manfred. The Routledge dictionary of gods and goddesses, devils and demons. Londres; Nova York: Routledge, 2004, p. 45. ISBN 9780415340182.

## Bibliografia

* Culsu: the obscure goddess online directory (anglès) [Consulta 14 d'agost de 2022]
# Cuthred de Kent

Cuthred va ser rei de Kent del 798 al 807, quan aquest territori era una dependència de Mèrcia. Va ser instaurat pel seu germà Coenwulf de Mèrcia quan, amb el consentiment del papa Lleó III, va fer la guerra per fer fora Eadberht III Præn.
Durant el seu regnat, l'arquebisbat de Lichfield va ser formalment abolit en el concili de Clovesho, celebrat el 12 d'octubre del 803, i l'arquebisbe de Canterbury va recuperar l'estatus de què el rei Offa de Mèrcia l'havia privat. En aquesta època es van produir les primeres invasions vikingues. A la seva mort, el 807, sembla que Coenwulf va assumir el poder sense intermediaris.
Se'n conserven monedes i cartes de donacions amb el seu nom. Una de les cartes està datada en el 26 de juliol del 805, el vuitè any del seu regnat. En dues cartes més, emeses per Coenwul, ell signa com a testimoni i es diu que era germà d'aquest rei.
Cuthred potser fos el pare de dos fills anomenats Cyneberht i Coenwald.

## Referències

* ↑ Kirby, 1992, p. 147–149.
* ↑ «Cuthred 11 (Male)». Prosopography of Anglo-Saxon England. [Consulta: 18 juny 2017].
* ↑ «Scriptum 39». Anglo-Saxons.net. [Consulta: 18 juny 2017].
* ↑ «Scriptum 40». Anglo-Saxons.net. [Consulta: 18 juny 2017].
* ↑ «Scriptum 157». Anglo-Saxons.net. [Consulta: 18 juny 2017].
* ↑ «Scriptum 160». Anglo-Saxons.net. [Consulta: 18 juny 2017].

## Bibliografia

* Bierbrier, M.L. «Genealogical Flights of Fancy. Old Assumptions, New Sources». Journal of the Foundation for Medieval Genealogy, 2, 2008.
* Edwards, Heather. «Ecgberht [Egbert] (d. 839), king of the West Saxons». A: Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press, 2004.
* Garmonsway, G.N.. The Anglo-Saxon Chronicle. J. M. Dent & Sons, Ltd., 1982.
* Grierson, Philip; Blackburn, Mark. Medieval European Coinage, With A Catalogue of the Coins in the Fitzwilliam Museum, Cambridge: 1: The Early Middle Ages (5th–10th Centuries). Cambridge University Press, 2006. ISBN 0-521-03177-X.
* Hughes, David. The British Chronicles, Volum 1. Heritage Books, 2007.
* Kelly, S E. Anglo-Saxon Charters, 4. Oxford: British Academy, 1995.
* Kirby, D P. The Earliest English Kings. Routledge, 1992. ISBN 0415090865.
* Sawyer. Anglo-Saxon Charters, 2. Oxford: British Academy, 1968.
* Sherley-Price, Leo; Latham, R.E.. Ecclesiastical History of the English People (Beda). Londres: Penguin, 1991. ISBN 0-14-044565-X.
* Stenton, Frank M. Anglo-Saxon England. Oxford: Clarendon Press, 1971. ISBN 0-19-821716-1.
* Yorke, Barbara. Kings and Kingdoms in Early Anglo-Saxon England. Seaby, 1990. ISBN 1-85264-027-8.
# Cynewulf de Wessex

Cynewulf va ser rei de Wessex del 757 al 786. Va succeir Sigeberht quan una junta de nobles el va deposar. Potser que fos escollit entre d'altres per influència d'Æthelbald de Mèrcia, ja que la signatura de Cynewulf consta com a testimoni en una carta de donacions del rei de Mèrcia, poc després del seu nomenament com a rei de Wessex.
No gaire temps després Æthelbald va morir i, Cynewulf, aprofitant el moment de desgovern que es va produir a Mèrcia per la successió, es va declarar independent i el 758 va prendre Berkshire a Mèrcia. Cynewulf va haver de fer la guerra als gal·lesos en més d'una ocasió.
El 779, Cynewulf va ser derrotat per Offa de Mèrcia a la batalla de Bensington, llavors Offa va recuperar Berkshire i potser també Londres. Tot i la derrota no hi ha cap indici que faci pensar que Cynewulf passés a ser vassall d'Offa.
L'any 786 Cyneheard l'Ætheling, germà del deposat Sigeberht, acompanyat d'altres guerrers, el va atacar per sorpresa mentre estava a Merantune (actualment dit Marten, un llogaret del comtat de Wiltshire visitant una dama, el va matar i es va tancar dins la casa. Quan la guàrdia reial ho va saber van anar a atacar Cyneheard, llavors aquest els va oferir riqueses si abandonaven les armes i l'acceptaven com a nou rei, al mateix temps els va recordar que si no ho feien els familiars del difunt que estaven tancats dins la casa patirien les conseqüències. Els de fora li van replicar que el mateix passaria amb els seus parents si no es rendia i sortia fora. La guàrdia reial va encetar un atac i no van parar fins que van poder entrar, llavors el van matar i també els que l'havien acompanyat llevat del net del senescal, que estava molt mal ferit.

## Notes

* ↑ Alguns historiadors el van confondre amb Marten de Surrey i amb Merton de Winchester.

## Referències

* ↑ Keys, 2010, p. 103.
* 1 2 Kirby, 2000, p. 114.
* ↑ Yorke, 1990, p. 141.
* ↑ Trevelyan, 1947, p. 68.
* ↑ Points, 2013, p. 21.
* ↑ Swanton, 1996, p. 46.

## Bibliografia

* Anònim. The Anglo-Saxon Chronicle. Read Books Ltd, 2013.
* Cannon, John; Hargreave, Anne. The Kings and Queens of Britain. Oxford University Press, 2009.
* Kirby, D P. The Earliest English Kings. Routledge, 1992. ISBN 0415090865.
* Keys, Jim. The Dark Ages. Lulu, 2010.
* Points, Guy. The Combined Anglo-Saxon Chronicles. Rihtspell, 2013.
* París, Mateu. Chronica Majora. Cambridge University Press, 2012.
* Stenton, Frank M. Anglo-Saxon England. Oxford: Clarendon Press, 1971. ISBN 0-19-821716-1.
* Swanton, Michael. The Anglo-Saxon Chronicle. Nova York: Routledge, 1996. ISBN 0-415-92129-5.
* Trevelyan, G M. History of England. Longmans, 1947.
* Yorke, Barbara. Kings and Kingdoms in Early Anglo-Saxon England. Londres: Seaby, 1990. ISBN 1-85264-027-8.