OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crithmo-Limonietum gibertii

En fitosociologia Crithmo-Limonietum Gibertii és una associació descrita per Bolòs constituïda pel fonoll marí (Crithmun maritimum) i l'ensopegall (Limonium giberti). Present a zones litorals, damunt roques dels penya-segats.

## Altres espècies presents

* Reichardia picroides
* Plantago crassifolia
* Helichrysum stoechas
* Tragus racemosus
* Dorycnium hirsutum
* Salvia rosmarinus
* Sedum sediforme
* Sonchus tenerrimus

## Referències

* Bolòs, O. de (1967); Comunidades vegetales de las comarcas próximas al litoral situadas entre los ríos Llobregat y Segura.; Mem. R. Acad. Cienc. Art. Barc., 38(1).
# Atrapat (pel·lícula de 1995)

Atrapat (títol original: White Man's Burden) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Desmond Nakano i estrenada l'any 1995. Ha estat doblada al català.

## Argument

La intriga del film se situa en una realitat alternativa, on les persones blanques són per la majoria al més baix de l'escala social. Louis Pinnock (John Travolta) és un empleat model en una fàbrica dirigida per Thaddeus Thomas (Harry Belafonte). Mentre que Pinnock lliurava un paquet en Thomas, aquest últim el pren per un voyeur, cosa que porta a l'acomiadament de Pinnock. Desesperat i expulsat de casa seva, Pinnock decideix de segrestar l'home de negocis i d'exigir un rescat.

## Repartiment

* John Travolta: Louis Pinnock
* Harry Belafonte: Thaddeus Thomas
* Kelly Lynch: Marsha Pinnock
* Margaret Avery: Megan Thomas
* Tom Bower: Stanley
* Andrew Lawrence: Donnie Pinnock
* Bumper Robinson: Martin
* Tom Wright: Lionel
* Sheryl Lee Ralph: Roberta
* Judith Drake: Dorothy
* Robert Gossett: John
* Wesley Thompson: Williams
* Tom Nolan: Johansson
* Willie C. Carpenter: Marcus
* Michael Beach: Policia

## Crítica

* "En el film es veuen centelleigs de qualitat, però el conjunt no funciona tan bé com calia esperar. (...) Correcte drama que entreté en tot el seu metratge"

## Referències

* ↑ «Atrapat». esadir.cat.
* ↑ «White Man's Burden». The New York Times.
* ↑ Morales, Fernando «Atrapado». El País.
# Daaaaaalí!

Daaaaaalí! és una pel·lícula francesa escrita i dirigida per Quentin Dupieux. Es va presentar a la 80a Mostra Internacional de Cinema de Venècia el 7 de setembre de 2023, i es va estrenar als cinemes de França el 7 de febrer de 2024. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Argument

La Judith, una periodista francesa, es troba diverses vegades amb Salvador Dalí, primer per a un projecte d'entrevista, que Dalí rebutja, després per a un documental que resulta difícil de fer, sobretot quan Dalí, conduint el seu Rolls-Royce a la platja, trenca la càmera abans que comenci el rodatge.
A aquesta trama, en la qual Dalí interpreta el seu personatge «excèntric i concèntric, tant anarquista com monàrquic», entrellaça el relat d'un bisbe sobre un somni que va tenir durant un àpat al qual Dalí va ser convidat a casa del seu jardiner. Però el somni del bisbe, aparentment complert diverses vegades, es reprèn i s'allarga cada cop, sense que l'àpat tampoc no sembli acabar.
Cinc actors interpreten el pintor, la qual cosa s'afegeix a la confusió de la història quan Dalí es fa més jove i canvia els seus trets d'un pla a un altre.

## Repartiment

* Anaïs Demoustier: Judith, la periodista
* Edward Baer: Salvador Dalí
* Jonathan Cohen: Salvador Dalí
* Gilles Lellouche: Salvador Dalí
* Pio Marmaï: Salvador Dalí
* Didier Flamand: Ancià Salvador Dalí
* Boris Gillot: Salvador Dalí
* Romain Duris: Jérôme, el productor
* Agnès Hurstel: Lucie, l'assistent
* Marie Bunel: Mrs. Abravanel, la compradora del quadre
* Nicolas Carpentier: el subhastador
* Jerome Niel: el model de canya
* Marc Fraize: el model de mocador
* Jean-Marie Winling: l'home de l'autobús
* Tom Dingler: François
* Nicolas Laurent: Jordi
* Eric Naggar: el capellà
* Ken Samuels: el vaquer

## Producció

El rodatge començà el 8 de novembre de 2022 a la regió parisenca a prop de Saint-Cloud, i acabà el 23 de desembre de 2022.
Thomas Bangalter, membre de Daft Punk, va compondre la música de la pel·lícula. Bangalter, amic de Dupieux, ja havia fet un cameo a la seva pel·lícula Réalité el 2014.

## Referències

* ↑ Bardinet, Elodie «Quentin Dupieux démarre le tournage de son 12e film, Daaaaaali !» (en francès). Première, 08-11-2022.
* ↑ «Daaaaaalí!». Goita què fan, ara!. [Consulta: 24 gener 2025].
* ↑ «Daaaaaalí!». ésAdir. [Consulta: 11 maig 2024].
* ↑ Bezbakh, Michel «Daaaaaalí !", de Quentin Dupieux : un antibiopic cocasse et six aaaaaacteurs pour une moustache» (en francès). Télérama, 06-02-2024.
* ↑ Fabre, Clarisse «Avec « Daaaaaalí ! », Quentin Dupieux offre un tour de grand huit» (en francès). Le Monde, 07-02-2024.
* ↑ Carla Loridan. «Thomas Bangalter, ex-Daft Punk, a composé la musique du prochain film de Quentin Dupieux» (en francès). bfmtv.com, 14 août 2023. [Consulta: 7 febrer 2024]..
* ↑ «Daft Punk's Thomas Bangalter Appears Unmasked in Film Clip With Jon Heder» (en anglès americà). Pitchfork, 18-06-2015. [Consulta: 7 febrer 2024]..
# Conamara

Conamara (en anglès: Connemara), que deriva de Conmhaicne Mara (descendents de Con Mhac, del mar), és una zona a l'oest d'Irlanda que comprèn una àmplia península entre el port de Killary i la badia Cuan Chill Chiaráin/Badia de Kilkieran a l'oest del Comtat de Galway o sud-oest de Connacht. Els Conmhaicne Mara era una branca dels Conmhaicne, un antic grup tribal que tenia un gran nombre de ramificacions localitzades en diferents parts de Connacht. Com que aquesta ramificació dels Conmhaicne estava localitzada al costat del mar, van passar a ser coneguts com els Conmhaicne Mara (del Mar). Conamara abasta el territori de Iar Connacht, "Connacht oest", que és una porció del Llac Corrib a l'oest del Comtat de Galway i una part del Comtat de Mayo. Conamara estava tradicionalment dividida en Conamara Nord i Conamara Sud. Les muntanyes de Na Beanna Beola/ Twelve Pins i el riu Owenglin, que flueix cap al mar a An Clochán/Clifden, marquen la frontera entre ambdues parts. Conamara està esquitxada a l'oest, sud i nord per l'oceà Atlàntic. La resta de les terres de Connemara que limiten amb el Comtat de Galway venen marcades pel riu Invermore, el llac Corrib, i el vessant oest de les muntanyes Maumturks.
El terme Conamara és actualment usat (equivocadament) per descriure tot el Comtat de Galway a l'oest del Llac Corrib. Connemara és també usat per descriure la Gaeltacht (les zones on encara es parla irlandès) a l'oest de Galway. La religió catòlica és majoritària a la zona i compta amb cinc parròquies. La costa de Conamara està formada per un gran nombre de penínsules. La principal ciutat de Conamara és Clifden. L'àrea al seu voltant és rica en conjunts megalítics. Té una població de 32.000 habitants, dels quals entre 20.000 i 24.000 parlen gaèlic irlandès.

## Principals ciutats i viles a Conamara

* Ballyconneely - (Baile Conaola / Baile Mhic Chonghaile)
* Ballynahinch - (Baile na hInse)
* Carna - (Cárna)
* Carraroe - (An Cheathrú Rua)
* Claddaghduff - (An Cladach Dubh)
* Cleggan - (An Cloigeann)
* Clifden - (An Clochán)
* Inverin - (Indreabhán)
* Kilkieran - (Cill Chiaráin)
* Leenaun - (An Lionán / Leenane)
* Letterfrack - (Leitir Fraic)
* Lettermore - (Leitir Móir)
* Lettermullen - (Leitir Mealláin)
* Maum - (An Mám , also 'Maam')
* Recess - (Sraith Salach)
* Renvyle - (Rinn Mhaoile)
* Rosmuc - (Ros Muc)
* Roundstone - (Cloch na Rón)
* Spiddal - (An Spidéal)

## Referències

* ↑ Ordnance Survey of Ireland mapa 44 l'anomena Sraith Salach.

## Enllaços externs

* Elmundo.es sobre Conamara
* Connemara Heritage & History Centre official site
# Plaça de Catalunya (Sabadell)

La plaça de Catalunya de Sabadell es troba a la confluència dels barris del Centre, la Creu Alta i Hostafrancs. És en una via d'entrada a la ciutat, a l'extrem sud de l'avinguda de Francesc Macià. A la plaça hi ha el Banc Sabadell, l'Hotel Sabadell i el parc de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Catalunya, plaça de». [Consulta: 12 agost 2020].
* ↑ Santamaria, Escrit per Antonio. «'Història de Sabadell'. L'Eix Macià i la inauguració del Parc Catalunya (1992)», 19-03-2017. [Consulta: 12 agost 2020].
# Cambra de Diputats de Mèxic

La Cambra de Diputats (Cámara de Diputados, en castellà), és la cambra baixa del parlament mexicà, el Congrés de la Unió. Està integrat per 500 diputats, dels quals s'elegeixen:
* 300 diputats electes segons el mètode d'escrutini uninominal majoritari—és a dir, per majoria relativa, a cada un dels tres-cents districtes en què està dividit el país; la demarcació territorial d'aquests districtes es determina en dividir la població total del país en districtes de la mateixa grandària poblacional entre els estats de la federació segons l'últim cens de població;
* 200 diputats electes segons el mètode de l'escrutini proporcional plurinominal—és a dir, per representació proporcional, en què el país es divideix en cinc grans circumscripcions nacionals agrupant els estats de la federació, amb llistat de partit obertes. Per ser-hi representat, el partit ha d'aconseguir almenys el 2% dels vots de la circumscripció.
Segons la constitució de 1917, els requeriments per ser diputat són:
* ser ciutadà mexicà de naixement, en ple exercici dels seus drets,
* tenir almenys vint-i-u anys el dia de l'elecció,
* ser originari de l'estat on es faci l'elecció, o veí amb residència efectiva amb més de sis mesos abans de la data de l'elecció per als diputats uninominals; els diputats plurinominals han de ser originaris o veïns d'algun dels estats que conformen la circumscripció;
* no estar de servei actiu a l'exèrcit mexicà ni cap càrrec a la policia o gendarmeria rural almenys noranta dies abans de l'elecció;
* no ser ministre ni subminsitre d'Estat (secretari d'Estat), ni ministre de la Suprema Cort de Justícia i haver renunciat almenys un any (els ministres d'Estat) o dos anys (els ministres de la Cort) abans de l'elecció; i
* no ser ministre de cap culte religiós.

## Referències

* ↑ Article 52 Arxivat 2008-09-18 a Wayback Machine..Constitución Política de los Estados Unidos Mexicanos
* ↑ Article 53 Arxivat 2008-09-15 a Wayback Machine.. Constitución Política de los Estados Unidos Mexicanos
* ↑ Article 55 Arxivat 2011-07-08 a Wayback Machine.. Constitución Política de los Estados Unidos Mexicanos

## Enllaços externs

* Cámara de Diputados Arxivat 2005-11-25 a Wayback Machine., en castellà
# Víctor Ferreres

Víctor Ferreres Comella (1967) és catedràtic de Dret Constitucional a la Universitat Pompeu Fabra i professor ordinari de Dret Constitucional a l'Escola Judicial.
Llicenciat en Dret per la Universitat de Barcelona, és Doctor en Dret per la Yale Law School i per la Universitat Pompeu Fabra, on actualment imparteix classes de Dret Constitucional. Ha publicat diversos articles i llibres, entre els quals destaquen El principio de taxatividad en material penal y el valor normativos de la jurisprudencia: una perspectiva constitucional (Civitas, 2002) i Justícia constitucional i democràcia (Centro de Estudios Políticos y Constitucionales, 2007).
El 1996 va rebre el premi Francisco Tomás y Valiente, atorgat pel Tribunal Constitucional d'Espanya.

## Referències

* ↑ «Sobre nosaltres/ Victor Ferreres Comella». UPF. Arxivat de l'original el 14 d’abril 2018. [Consulta: 14 abril 2018].
* ↑ «Víctor Ferreres». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Premios "Francisco Tomás y Valiente"» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 2024-06-18. [Consulta: 25 gener 2025].

## Enllaços externs

* Portal de Producció Científica de la UPF
# Conte de tardor

Conte de tardor (títol original en francès: Conte d'automne) és una pel·lícula francesa de 1998 dirigida per Éric Rohmer. És la quarta i última del cicle de "Contes de les quatre estacions" (Contes des quatre saisons). Ha estat subtitulada al català.

## Anàlisi

Últim dels contes dedicats a les quatre estacions, és una mostra depurada del seu estil: desamors en l'edat madura, jovenetes amb vocació de matrimonieres i una bella localització -una casa de camp al migdia francès- que és alhora paisatge moral i sentimental de la història.

## Repartiment

* Marie Rivière: Isabelle
* Béatrice Romand: Magali
* Alain Libolt: Gérald
* Didier Sandre: Étienne
* Alexia Portal: Rosine
* Stéphane Darmon: Léo
* Aurélia Alcaïs: Émilia
* Matthieu Davette: Grégoire
* Yves Alcaïs: Jean-Jacques

## Rebuda

Sight & Sound la va definir com una "bonica, enginyosa i serena pel·lícula" que "mai cau en la trampa dels bustos parlants. Trobades en cotxes, cafeteries, jardins i restaurants són dramatitzades visualment, permetent que els personatges puguin expressar-se dinàmicament. I aquest èmfasi literari sobre la llengua, un clixé de Rohmer, i la simplicitat de la posada en escena recorda la tradició del mestre de Rohmer, Hitchcock."
Stephen Holden, en un resum tornat a publicar després de l'estrena de la pel·lícula a la Ciutat de la Nova York però en principi escrit després del Festival de Cinema de Nova York de 1998, va definir la pel·lícula "com una càlida experiència com el sol de tardor que brilla benèvolament en la vinya del personatge central de la pel·lícula, Magali (Beatrice Romand)"; tot i que la pel·lícula té els seus "moments feixucs" i "excepte un gir aquí i allà, saps cap a on anirà la història", la pel·lícula no obstant això "evoca com una cançó sensual que et transporta als camps de Magali, on enguany hi ha la promesa d'una verema especialment bona."
La Boston Reviee va dir "The Autumn Tale ... eclipsa el seu [Tales of Four Seasons] precedent....En aquesta pel·lícula els dos personatges i l'audiència són en mans d'un gran psicòleg –si hom sap més sobre el Roine, les seves velles ciutats i les seves fàbriques noves, apreciaria encara més com les dones de Rohmer són adequades a la seva realitat social local, rodada tal com és."
Roger Ebert va donar la pel·lícula quatre estrelles sobre quatre, dient "Tot i que encara gaudeixo de les comèdies romàntiques de Hollywood com Notting Hill, m'agraden les pel·lícules com Autumn Tale.

## Premis

La pel·lícula va guanyar el Premi Osella ("millor screenplay") al Festival Internacional de Cinema de Venècia. Va ser seleccionat com la millor pel·lícula estrangera 1999 per la National Society of Film Critics.

## Referències

* 1 2 «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Conte de tardor». ésAdir. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ «Conte d'automne». Allociné.

## Enllaços externs

* Conte de tardor - Lloc web oficial
# Foques

Les foques, llops marins o de mar, vells marins, o serenes en rossellonès (Phocidae) són la família de carnívors més adaptada a la vida aquàtica, amb totes les característiques que això comporta. Són parents propers dels Otariidae (lleons marins) i se'n distingeixen fàcilment per l'absència d'orelles i per arrossegar les potes al darrere quan es desplacen sobre terra en lloc d'utilitzar-les per a caminar.
Popularment duien els noms de vellmarí, bou marí, ca marí, llop marí, llop de mar, vaca marina, porc marí, etc.
Els científics calculen que les poblacions actuals de foques de l'Àrtida representen només un 10% del que fou la població original.
Les foques vivents es divideixen en:
* Cystophora
* Erignathus
* Halichoerus
* Hydrurga
* Leptonychotes
* Lobodon
* Mirounga
* Monachus
* Ommatophoca
* Pagophilus
* Phoca

## Cladograma

| Pinnipedia | Enaliarctidae †     Phocidae     Otariidae   Odobenidae |

## Referències

* ↑ Berta, 2017, p. 100 i 101.
* ↑ DCVB
* ↑ https://archive.org/stream/histoirenaturell03comp/histoirenaturell03comp_djvu.txt
* ↑ Joan Coromines escriu bellmarí fent-lo derivar del llatí VITULUS MARINUS a través del mossàrab, però aquesta opinió no és compartida per Joan Veny, que documenta la forma no sincopada vedell marí http://publicacions.iec.cat/repository/pdf/00000185%255C00000069.pdf%7C

## Bibliografia

* Berta, A. The Rise of Marine Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2017. ISBN 9781421423265.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Josep Maria Bartrina i Thomàs

Josep Maria Bartrina i Thomàs (Barcelona, 27 de desembre de 1877 – ibídem, 20 de juny de 1950) fou un metge català.

## Biografia

Josep Maria Bartrina va néixer al carrer de la Guàrdia de Barcelona, fill de l'advocat Antoni Bartrina i Vilapudua (1852-1910) i de la seva esposa Micaela Thomàs i Soteras (1850-1880), ambdós naturals de Mataró. La mare va morir l'any 1880, després de donar a llum a Mercè Bartrina i Thomàs, i el pare es va tornar a casar pocs anys després amb Dolors Soler i Suriá (1860-1924), amb qui va tenir altres fills, entre ells els metges Lluís i Antoni Bartrina i Soler i la filla Carme, que seria esposa de l'advocat polític Lluís Puig de la Bellacasa i Deu.
En 1886 la família es va traslladar a Mataró, on va estudiar el batxillerat. En 1894 va començar a estudiar arquitectura a la Universitat de Barcelona, però per influència del metge cubà Joaquín Albarrán y Domínguez, amic de la família, acabà estudiant medicina, tot llicenciant-se el 1900. El 1901 es va doctorar a Madrid amb una tesi sobre l'exploració del ronyó. El 1902 va marxar a París, on es va especialitzar en urologia a l'Hospital Necker de París amb Fèlix Guyon i el doctor Albarrans, i va ingressar a l'Acadèmia Francesa d'Urologia.
El 1906 va treballar al Servei de Cirurgia de l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau i el 1911 va obtenir la càtedra de patologia quirúrgica de la Universitat de Barcelona. Va presidir l'Acadèmia i Laboratori de Ciències Mèdiques el 1913-1915, i el 1915 va ingressar a la Reial Acadèmia de Medicina de Catalunya. Va realitzar per primer cop a Barcelona el cateterisme ureteral endoscòpic i propugnà la prostatectomia hipogàstrica.
El 1928 fou operat d'una neoplàsia laríngia i pogué reprendre continuar donant classes amb un aparell de fonació. També fou un afeccionat al dibuix i a la pintura, va estudiar amb Pere Borrell i de jove va il·lustrar l' Anatomia patològica de la pròstata d'Albarran. Un cop jubilat va fer exposicions de dibuixos i pintures.

## Obres

* Tratado de urología clínica y quirúrgica (1954) amb el seu fill Josep Maria Bartrina i Calvo

## Referències

* ↑ «Josep Maria Bartrina i Thomàs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1877, número de registre 6685.
* ↑ Registre de Defuncions de l'Ajuntament de Barcelona, any 1880, número de registre 7976.
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1880, número de registre 6603.
* ↑ Josep Maria Bartrina i Thomàs, Galeria de Metges Catalans
* ↑ Bartrina i Thomàs, Josep Maria al web de la RAMC

## Enllaços externs

* Josep Maria Bartrina Thomàs al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya
# Roland Wetzig

Roland Wetzig (Oschatz, 24 de juliol de 1959) és un pilot de bob alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
Wetzig s'inicià com a llançador de disc, però el 1979 va passar-se al bob. El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Lake Placid, on guanyà la medalla de bronze en la prova de bobs a quatre del programa de bob. Formà equip amb Horst Schönau, Andreas Kirchner i Detlef Richter. Quatre anys més tard, als Jocs de Sarajevo, guanyà la medalla d'or en la mateixa prova. En aquesta ocasió compartí equip amb Wolfgang Hoppe, Andreas Kirchner i Dietmar Schauerhammer.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata al Campionat del món de bob. així com un or i un bronze al Campionat d'Europa de bob.

## Referències

* 1 2 «Roland Wetzig Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 11 febrer 2020].
# Thomas Schroll

Thomas Schroll (Hall in Tirol, 26 de novembre de 1965) és un pilot de bob austríac, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Albertville, on va disputar les dues proves del programa de bob. Guanyà la medalla d'or en la prova de bobs a quatre, fent equip amb Ingo Appelt, Harald Winkler i Gerhard Haidacher, mentre en la de bobs a dos fou quart. Dos anys més tard, als Jocs de Lillehammer, fou cinquè en la bobs a dos.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món de bob.

## Referències

* ↑ «Thomas Schroll Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 28 de gener 2010. [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 16 febrer 2020].
# Vic Emery

Vic Emery (Montreal, 28 de juny de 1933) fou un pilot de bob quebequès que va competir durant la dècada de 1960. Era germà del també pilot de bob John Emery.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Innsbruck, on disputà les dues proves del programa de bob. Guanyà la medalla d'or en la prova de bobs a quatre, formant equip amb Peter Kirby, Douglas Anakin i John Emery, mentre en la prova del bob a dos fou quart.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat del món de bob, una d'or i una de bronze.

## Referències

* 1 2 «Vic Emery Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2009. [Consulta: 5 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 5 febrer 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 5 febrer 2020].
# Walter Graf

Walter Graf (Zúric, 3 de març de 1937 - Lausana, 2 de febrer de 2021) fou un pilot de bob suís que va competir durant la dècada de 1960.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Grenoble, on va guanyar la medalla de bronze en la prova de bobs a 4 del programa de bob. Va formar equip amb Hans Candrian, Jean Wicki i Willi Hofmann.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat d'Europa de bob.

## Referències

* 1 2 «Walter Graf Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2 de juliol 2017. [Consulta: 6 febrer 2020].
# Werner Stocker

Werner Stocker (Suïssa, 14 d'agost de 1961) és un pilot de bob suís, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Calgary, on guanyà la medalla d'or en la prova de bobs a quatre. Va fer equip amb Kurt Meier, Marcel Fässler i Ekkehard Fasser.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat d'Europa de bob.

## Referències

* 1 2 «Werner Stocker Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 13 febrer 2020].
# William D'Amico

William D'Amico (Utica, 3 d'octubre de 1910 - Lake Placid, 30 d'octubre de 1984) fou un pilot de bob estatunidenc que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Sankt Moritz, on guanyà la medalla d'or en la prova de bobs a quatre del programa de bob. Formà equip amb Francis Tyler, Patrick Martin i Edward Rimkus. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i una de bronze al Campionat del món de bob.

## Referències

* ↑ «Bill D'Amico Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2012. [Consulta: 31 desembre 2019].
* ↑ «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 31 desembre 2019].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 31 desembre 2019].