OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tomás Centeno Sierra

Tomás Centeno Sierra (Valderas, província de Lleó, 1907 - Madrid, 28 de febrer de 1953) va ser un polític i sindicalista espanyol. Va actuar a més com a major de milícies durant la guerra civil espanyola.

## Biografia
### Guerra civil

Després de produir-se el cop d'estat del 18 de juliol de 1936 que va donar lloc a la Guerra Civil es va posar al capdavant del batalló de milícies "Pueblo Nuevo, Ventas", el qual formava part de la Columna Mangada. Va participar en el comandament de la 92a Brigada Mixta en un atac sobre Nules el 7 de novembre de 1938, on la seva actuació va ser destacada. Entre el 7 i el 21 de desembre de 1938 va passar a manar de forma provisional la 70a Divisió, tornant després de nou a comandar la 92a brigada, amb la que va participar en la batalla de Valsequillo.

### Dictadura franquista

Després de la guerra Tomás Centeno va ser president del sindicat Unió General de Treballadors, i formava part de l'executiva del Partit Socialista Obrer Espanyol en la clandestinitat quan va ser detingut per la Brigada Político-Social (policia franquista) el 1953. La premsa de l'època el va qualificar de «membre d'una banda de malfactors, estafadors i falsificadors».

### Assassinat

Tomás Centeno va morir víctima de les tortures a les que va ser sotmès als soterranis de la Direcció General de Seguretat, situada a la Puerta del Sol de Madrid. Sobre la seva mort es va afirmar que «Centeno va posar fi a la seva vida en el mateix calabós amb la vora d'un dels fleixos del somier d'acer». El Butlletí 102 de la UGT, clandestina en el seu moment, informava que «el cos havia estat trobat en l'exterior de la cel·la que ocupava».
Després de l'assassinat de Tomás Centeno, les direccions executives del Partit Socialista i del sindicat UGT de l'interior van veure sensiblement disminuïdes les seves capacitats, a causa de la forta repressió policial a la que eren sotmesos. Entre 1939 i 1953 van ser desarticulades per la policia franquista fins a set direccions del PSOE, a més de la direcció de la UGT que va caure amb la detenció de Centeno. Tant el partit com el sindicat es van veure llavors reduïts a cèl·lules inconnexes de militants sense cap possibilitat d'exercir la seva acció política sobre la societat.
El sindicat UGT va denominar a una de les seves seus en Sevilla "Centre Tomás Centeno" en el seu honor.

## Referències

* ↑ Salas Larrazábal,p.337
* ↑ Salas Larrazábal,p.2854-2855
* ↑ Salas Larrazábal,p.3050
* ↑ Engel,p.86
* ↑ Història de la Unió General de Treballadors, en pàgina de FSP-UGT Andalusia.
* ↑ El període del PSOE en la clandestinitat (1939-1977), en pàgina oficial del PSOE.
* ↑ Arriba, 28 de febrer de 1953.
* ↑ La Casa del Pueblo; apuntes para una intrahistoria

## Bibliografia

* Salas Larrazábal, Ramón «Historia del Ejército Popular de la República». Madrid, La Esfera de los libros, 2006. 84-9734-465-0.
* Engel, Carlos «Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República». Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
# Téteghem

Téteghem (en neerlandès Tetegem) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 7.256 habitants. Limita amb Dunkerque, Leffrinckoucke, Uxem, Warhem, Hoymille, Coudekerque-Village i Coudekerque-Branche.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.652 | 1.766 | 2.874 | 5.165 | 5.839 | 7.273 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1953-1965 | Pierre Catry | |
| 1965-1977 | Emile Baes | |
| 1977-1991 | Jean-Pierre Top | |
| 1991-2001 | Franck Dhersin | Divers droite |
| 2001-2005 | Lucien Barras | Divers droite |
| 2005- | Franck Dhersin | UMP |
# U1 (Hamburg)

La U1 és una línia del metro d'Hamburg que mesura 55,383 km i té 46 estacions. Connecta la ciutat de Norderstedt via el centre d'Hamburg amb Volksdorf, on bifurca cap a Ohlstedt d'un costat i vers els municipis d'Ahrensburg i Großhansdorf a Slesvig-Holstein.
L'Hamburg Hochbahn AG o HHA explota la línia, que està integrada a la xarxa del transport públic de l'àrea metropolitana d'Hamburg coordinada pel Hamburger Verkehrsverbund (HVV), creada el 29 de novembre de 1965, per a integrar tots els tipus de transport públic de la zona i oferir una tarifa unificada.
Les obres van començar el 1906.
La U1 connecta diversos llocs d'interès: el Cementiri d'Ohlsdorf, el centre administratiu City-Nord a l'estació Sengelmannstraße, el barri de restaurants i de negocis elegants Eppendorf i el centre balneari Holthusenbad a l'estació Kellinghusenstraße, el Palau de congressos i d'exposicions Hamburg Messe und Congress i l'estació Dammtor de la Deutsche Bahn a l'estació Stephansplatz, l'Alster i el centre històric a l'estació del Jungfernstieg, on connecta amb la rodalia i les línies U2, U3 i U4 l'estació central Hamburg-Hbf (totes les línies del metro, de rodalies i de llarga distància) el Museum für Kunst und Gewerbe, l'antiga ciutat de Wandsbek, els parcs naturals del bosc Wohldorfer Wald i del Duvenstedter Brook al nord-est de la ciutat.

## Referències

* ↑ Strassenburg, Jan; Tode, Sven; Engel, Sandra. Juliana Topka (redacció). Von null auf hundert in nur sechs Jahren. 1906 bis 1912: Wir bauen Hamburgs erste U-Bahn. Hamburg: Völker Verlag, 2007, p. 124. ISBN 978-3-940020-45-1.

## Enllaços externs

* Web del HVV tarifes i horaris (alemany)
* Web del HHA Arxivat 2007-08-30 a Wayback Machine. (alemany)
# Un treball a Itàlia

Un treball a Itàlia (títol original en anglès: The Italian Job) és una pel·lícula britànica de Peter Collinson estrenada el 1969. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Argument

Charlie Croker i el seu equip tenen per a intenció robar l'or de la fàbrica Fiat. Travessar Torí, fugint per les clavegueres, i el nord d'Itàlia en 3 cotxes Mini Cooper. En la seva ruta, s'adreça a la Màfia que vol defensar l'honor d'Itàlia. Mítica pel·lícula de culte pels enamorats dels Minis, que va provocar que molta gent volgués comprar-se un Mini Cooper i pintar-lo amb els colors dels Minis protagonistes del film.

## Repartiment

* Michael Caine: Charlie Croker
* Noël Coward: John Bridger
* Benny Hill: Simon Peach
* Tony Beckley: Freddie
* Maggie Blye: Lorna
* Raf Vallone: Altabani
* Rossano Brazzi: Beckerman
* Robert Powell: Jaune
* Irene Handl: Miss Peach
* John el Mesurier: el governador
* Stanley Caine: Coco

## Al voltant de la pel·lícula

* A l'inici del projecte, Robert Evans, el president de la Paramount en aquell temps, volia contractar Peter Yates, el director de Bullitt per a l'escenificació i Robert Redford pel paper de Charlie Crocker. Tot i que seduït per la idea, Michael Deeley, el productor de la pel·lícula, s'hi va oposar i va contractar Peter Collinson per a la realització i Michael Caine en el paper de Charlie Crocker.
* Al principi, el professor Peach (Benny Hill), havia de ser un home apassionat dels trens elèctrics i, per convèncer-lo, Charlie Crocker i Freddie li ofereixen un magnífic tren elèctric. Però el productor convenç Troy Kennedy-Martin, el guionista, a fer del professor un home a qui li agraden les dones fortes.
* Un treball a Itàlia és l'última pel·lícula de Noël Coward.
* Diverses seqüències de la persecució amb cotxe han estat represes en l'episodi 3 de la primera temporada de la sèrie MacGyver titulat: "La lladre de Budapest".

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1970: Globus d'Or a la millor pel·lícula estrangera de parla anglesa

## Vegeu també

* The Italian Job (2003)

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, Número 426 (anglès)
* Sight and Sound, estiu 1969, p. 164 (anglès)
* Cahiers du cinéma, Número 219, abril 1970

## Referències

* ↑ «Un treball a Itàlia». esadir.cat.
* ↑ «Un treball a Itàlia». Goita què fan, ara!. [Consulta: 5 gener 2024].
* ↑ «The Italian Job». The New York Times.
# Vallet

Vallet (en bretó Gwaled, en gal·ló Saent-Filber-Graund-Loeen) és un municipi francès, a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 7.906 habitants. Limita amb els municipis de La Regrippière, Le Landreau, La Chapelle-Heulin, Le Pallet, i Mouzillon a Loira Atlàntic, Tillières a Maine i Loira.

## Fills il·lustres

* Emile Gabory (1872-1954), historiador, poeta i arxiver.

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 5 880 | 3 638 | 4 887 | 5 723 | 5 967 | - | 5 583 | 5 425 | 6 268 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 6 199 | 6 476 | 5 346 | 5 091 | 5 200 | 4 961 | 4 916 | 4 901 | 4 739 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 4 655 | 4 609 | 4 502 | 4 010 | 4 040 | 4 024 | 4 054 | 4 161 | 4 376 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 4 476 | 4 603 | 4 984 | 5 717 | 6 116 | 6 807 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Govern

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Paul Dalon | UDF després UMP |
| 2008- | Nicole Lacoste | Divers gauche |
# Vera Múkhina

Vera Ignàtievna Múkhina (rus: Ве́ра Игна́тьевна Му́хина) (Riga, 1 de juliol de 1889 – Moscou, 6 d'octubre de 1953) va ser una prominent escultora soviètica.

## Biografia

Vera Múkhina va néixer a Riga, en el si d'una família de comerciants. Posteriorment es traslladarien a Moscou, on estudià a diverses escoles d'art, incloent la de Konstantín Iuon i Ilià Maixkov. El 1921 viatjà a París, on estudià a l'Académie de la Grande Chaumière i va prendre lliçons d'Emile-Antoine Bourdelle, continuant després per Itàlia per explorar l'art i les escultures del període del Renaixement.
Entre 1915 i 1916 serví com ajudant d'Aleksandra Ekster al Teatre de Cambra d'Aleksandr Taïrov de Moscou. El 1918 es casà amb Alexei Zamkov, un cirurgià militar.
Durant la dècada de 1920, Múkhina es convertí en una de les escultores soviètiques més preeminents, i encara que continuà produint escultura cubista fins al 1922, es convertiria en una de les figures capdavanteres del realisme socialista, tant en estil com en ideologia. Va donar classes a l'Escola de l'Estat entre 1926 i 1927, i despertaria l'atenció internacional el 1937 amb l'escultura Obrer i Dona del Kolkhoz. El treball del seu estudi en monuments oficials i escultura arquitectònica en comissions estatals seguí fins a la seva mort. També experimentà amb vidre, produint diversos busts en vidre. D'acord amb la llegenda, el vas de taula soviètic va ser dissenyat per ella.
Donada la seva influència com a gran artista soviètica, així com a antiga estudiant de l'escultor letó Kārlis Zāle, aconseguí convèncer els oficials soviètics a finals de la dècada dels 40 que l'escultura Monument a la Llibertat de Riga tenia una gran importància artística. Gràcies als seus esforços, el monument no va ser demolit per posar-hi una estàtua de Ióssif Stalin.
El 1953 va escriure el llibre "Pensaments d'una escultora".
Està enterrada al cementiri de Novodévitxi de Moscou. La seva obra actualment no té gaire reconeixement a Moscou.

## Honors

    Artista del Poble de l'URSS (1943).
    Premi Stalin en 5 ocasions (entre 1941 i 1952)
    Orde de la Bandera Roja del Treball (1938)
    Orde de la Insígnia d'Honor (1945).

## Treballs

* Dona pagesa (1927), un bronze avui situat a la galeria Tretiakov de Moscou
* Fertilitat (1934) i Pa (1939), avui al Parc de l'Amistat de Moscou
* 3 figures al Teatre d'Hivern de Sotxi (1937)
* el grup monumental Volem pau (1950-51). Mukhina va exercir de coordinadora dels escultors, i la figura de la mare és seva.
* el monument a Maxim Gorki de Nijni Nóvgorod (1952)
* l'estàtua de Piotr Ilitx Txaikovski del conservatori de Moscou
* l'escultura Obrer i Dona del Kolkhoz (1937) pel pavelló soviètic a l'Exposició Universal de París.
* D'acord amb la llegenda, el got de taula clàssic soviètic va ser un disseny de Mukhina

## Referències

* ↑ 19 de juny segons el calendari julià
* breu biografia online
* Casa i estudi de Mukhina Arxivat 2007-01-29 a Wayback Machine.
# Victorio Fernández Lascoiti Fourquet

Victorio Fernández Lascoiti y Fourquet (Oviedo, 27 d'octubre de 1810 – Madrid, 26 de maig de 1878) va ser un hisendista i polític espanyol, ministre durant el regnat d'Isabel II d'Espanya.

## Biografia

Va ingressar en la Hisenda en 1830 com escrivà de planta de la Comptaduria de Rendes del Partit d'Alcalá de Henares, veritable viver de diversos ministres del període isabelí. En 1835 ascendeix a oficial de tercera, i va restar en la mateixa destinació fins a 1837 en què passa a l'Administració especial de Duanes de Madrid. Fou nomenat secretari de la Intendència de Rendes de Santander en 1840, passa després a la de Valladolid. Després va ser successivament Subsecretari d'Hisenda, president del Tribunal de Comptes i governador del Banc d'Espanya.
Va ser també dues vegades ministre d'Hisenda; a l'octubre de 1857 la primera, any en què fou elegit diputat per Medina de Pomar. La segona va ser entre octubre de 1863 i gener de 1864, en el gabinet de Manuel Pando Fernández de Pinedo. En la seva trajectòria legislativa figura com a senador vitalici en 1863 al final de la seva carrera. Va contreure matrimoni amb Jacinta San­cha y Herrera, natural de Lerma. Fou comanador de Número de la Reial i Distingit Orde Espanyol de Carles III.

## Referències

* ↑ Diario de Navarra
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ «Ministres d'Hisenda». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 20 desembre 2015].
# Viela e Sent Gironç

Viela e Sent Gironç (en francès Vielle-Saint-Girons) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 801 | 864 | 863 | 824 | 859 | 1.026 | 1.118 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Robert Camguilhem | |
| 2008- | Bernard Trambouze | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
| Etapa precedent Lit e Micse | Camí de Sant Jaume Via de Solac | Etapa següent Lon |
# Villafranca (Agrigent)

Villafranca (italià: Villafranca Sicula) és un municipi italià, dins de la província d'Agrigent. L'any 2018 tenia 1364 habitants. Limita amb els municipis de Burgio, Calamonaci, Caltabellotta i Lucca Sicula. És un municipi principalment agrícola, dins de la zona de producció de les «Taronges de Ribera», una denominació d'origen protegida. Altres productes típiques són olives, pressecs, formatge i carn bovina i ovina.
El poble va ser fundat el 24 de setembre de 1499 pel príncep Antonio Alliata, una nissaga noble originària de Pisa.

## Llocs d'interés

* Castell dels prínceps alliata del segle xvi
* L'ajuntament a l'edifici de l'antic cenobi dels germans del Tercer Orde Regular de Sant Francesc
* Església de la Mare de Déu de la Cadena (1540)
* Esglésies de Sant Josep del segle xvii, de Sant Joan Baptista del segle xvi i del Carme

## Referències

* 1 2 «Cenni Storici» (en italià). Ajuntament de Villafranca.
* ↑ «Prodotti Tipici» (en italià). Ajuntament de Villafranca.
# Voer (Dijle)

El Voer és un riu que neix a Tervuren, un municipi de la província de Brabant Flamenc a Bèlgica. El riu va donar el seu nom a Tervuren que traduït del neerlandès Al Voer. Desemboca al Dijle al centre de Lovaina.
Neix als estanys al bosc Zoniënwoud, darrere el palau de Tervuren. Rega els municipis de Vossem, Leefdaal, Bertem, Egenhoven i Heverlee abans de desembocar al Dijle a Lovaina. A l'entrada de la ciutat de Lovaina, el riu va cobrir-se, però el carrer creat damunt el riu va mantenir el nom Kapucijnenvoer (traducció: «Voer dels Caputxins»), com que passava al costat del monestir d'aquest orde, avui desaparegut.

## Galeria

* El Voer a Vossem
* El Voer a Leefdaal
* El Voer entre Leefdaal i Bertem
* El Voer entre Leefdaal i Bertem (2)
* El Voer desapareix sota el bulevard perifèric de Lovaina
* El Voer cobert al Kapucijnenvoer a Lovaina

## Referències

* ↑ Earthtools.org
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Voer
# Tukultininurta II

Tukultininurta II o Tukulti-Ninurta II va ser rei d'Assíria del 890 aC al 884 aC. Segons la Llista dels reis d'Assíria era fill d'Adadnirari II al que va succeir. Va regnar durant set anys.
Va consolidar les conquestes del seu pare i va afegir a les conquestes el principat arameu de Kharran o Harranu (Haran). A l'est va annexionar la regió de Lakhira i les fortaleses d'Arrapkha (Kirkuk) i Lubda. Va fer una expedició a Nairi on va sotmetre al seu rei Ammebali. Després va atacar als arameus, conquerint part de l'estat de Sukhi (Suhu) al que va sotmetre a tribut, i va dominar els principats de Mamblu (capital Khuzirina) i Gidara (on era rei Muquru), els dos de la regió de Nísibis.
En la lluita contra Babilònia va arribar fins a Dur-Kurigalzu i Sippar, sense trobar oposició, i la frontera es va establir al sud del riu Zab, paral·lela a aquest riu.
Va fer restaurar les muralles d'Assur. A la seva mort el va succeir el seu fill Assurnasirpal II.

## Referències

* ↑ «The Assyrian king list». Livius.org. [Consulta: 6 novembre 2021].
* ↑ Edward Lipiński «The Aramaeans: Their Ancient History, Culture, Religion». Peeters Publishers, p. 517.
* ↑ Edwards, I. E. S. (et al.) (eds.). The Cambridge ancient history. Vol. 2. Part 2. Cambridge: Cambridge University Press, 2008, p. 251-253. ISBN 9780511466779.

## Bibliografia

* C. Dreys, Historia Universal, Barcelona 1894
# Julian Dean

Julian Dean (Rotorua, 28 de gener de 1975) és un ciclista neozelandès, ja retirat, que fou professional del 1996 fins al 2012. Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1996, 2000, 2004 i 2008. Destaca la vuitena posició obtinguda el 1996 en la prova dels 4.000 metres persecució.
Durant molts anys exercí de llançador de Thor Hushovd als esprints. En el seu palmarès destaquen els campionats nacionals en ruta de 2007 i 2008.

## Palmarès en ruta

* 1996
** 1r al Tour de Somerville
** 1r al Red Rose Rocket Criterium
** Vencedor d'una etapa del Tour de Wellington
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Ohio
* 1997
** 1r al Critèrium de Visalia
** 1r al Critèrium de Santa Rosa
* 1998
** 1r al Campionat dels Estats Units de Critèrium
** 1r a l'Outdoor Life Network GP
** 1r a l'U.S. National Point Series
** 1r al Critèrium de Visalia
** Vencedor d'una etapa del Tour LeFleur
* 1999
** 1r al Tour de Wellington i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a la Gran Bretanya
* 2001
** 1r a la First Union Classic
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Castella i Lleó
* 2003
** 1r al Tour a la Regió valona i vencedor de 2 etapes
** 1r al Wachovia Classic
** Vencedor d'una etapa del Circuit Franco-belga
* 2004
** Vencedor de la classificació per punts de la Volta a la Gran Bretanya
* 2007
** Campió de Nova Zelanda en ruta
* 2008
** Campió de Nova Zelanda en ruta

### Resultats al Tour de França

* 2004. 127è de la classificació general
* 2006. 127è de la classificació general
* 2007. 107è de la classificació general
* 2008. 110è de la classificació general
* 2009. 121è de la classificació general
* 2010. 157è de la classificació general
* 2011. 145è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2005. Abandona (6a etapa)
* 2007. 93è de la classificació general
* 2008. No surt (19a etapa)
* 2009. 136è de la classificació general
* 2010. No surt (19a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1999. 112è de la classificació general
* 2001. Abandona
* 2003. Abandona
* 2005. Abandona (15a etapa)
* 2009. 132è de la classificació general
* 2010. Abandona (13a etapa)
* 2012. 158è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 1995
** Campió de Nova Zelanda del quilòmetre contrarellotge
* 1996
** Campió de Nova Zelanda de la cursa per punts
** Campió de Nova Zelanda de persecució

## Referències

* ↑ «Olympedia – Julian Dean». [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ Guinea, Oskar ORtiz de. «Dean festeja a Farrar» (en castellà), 19-05-2010. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «Julian Dean» (en anglès), 08-02-2016. [Consulta: 3 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
* Fitxa de Julian Dean a sitiodeciclismo.net
# Michael Hjorth

Michael Hjorth (Visby, 13 de maig de 1963) és un productor, realitzador, guionista i novel·lista suec.

## Biografia

El seu treball com a guionista està gairebé íntegrament destinat a la televisió, on va començar la seva carrera l'any 1994. En particular, el 1996, va ser el guionista principal de la sèrie de televisió sueca Mysteriet på Greveholm.
Després de dirigir, l'any 1999, un episodi de la sèrie de televisió sueca Jakten på en mördare, va produir, escriure i dirigir, l'any 2000, la pel·lícula Det okända que va guanyar el Gran Premi al Festival Internacional de Cinema de Luxemburg.

## Filmografia
### Direcció

* 1999. Jakten på en mördare (sèrie de televsió)
* 2000. Det okända
* 2006. 7 miljonärer

### Guió

* 1994. Svensson Svensson (sèrie de televisió)
* 1994. Bert (sèrie de televisió)
* 1995. Bert - den siste oskulden
* 1996. Mysteriet på Greveholm
* 1997. Svensson Svensson
* 1997. Chock 7 - I nöd och lust (programa de televisió)
* 1997. Chock 5 - Helljus (programa de televisió)
* 1997. Chock 1 - Dödsängeln (programa de televisió)
* 1999. Jakten på en mördare (sèrie de televsió)
* 2000. Det okända
* 2002. Cleo (sèrie de televisió)
* 2003. Mannen som log (sèrie de televisió)
* 2005. Steget efter
* 2009. Guds tre flickor (sèrie de televisió)

## Novel·les

Entre claudàtors, l'edició catalana.

### Sèrie Bergman

* 2010 - Det fördolda [Secrets imperfectes, traducció de Jordi Boixadós, Columna 2016], juntament amb Hans Rosenfeldt.
* 2011 - Lärjungen [Crims duplicats, traducció de Jordi Boixadós, Columna 2016], juntament amb Hans Rosenfeldt.
* 2012 - Fjällgraven [Morts prescindibles, traducció de Jordi Boixadós, Columna 2017], juntament amb Hans Rosenfeldt.
* 2014 - Den stumma flickan [Silencis inconfessables, traducció de Jordi Boixadós, Columna 2017], juntament amb Hans Rosenfeldt.
* 2015 - De underkända [Càstigs justificats, traducció de Pontus Sánchez Giménez, Columna 2018], juntament amb Hans Rosenfeldt.
* 2018 - En högre rättvisa [Mentides consentides, traducció de Cristina Sala Pujol, Columna 2019], juntament amb Hans Rosenfeldt.
* 2021 - Som man sår [Veritats enterrades, traducció de Marc Delgado Casanova, Columna 2021], juntament amb Hans Rosenfeldt.

## Referències

* ↑ «Film Lux Festival» (en francès). Luxemburg City Film Festival. [Consulta: 12 octubre 2023].
* ↑ «Ny svensk tv-deckare säljsuccé som bok» (en suec). Dagens Nyheter, 28-04-2010 [Consulta: 12 octubre 2023].