OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 406 aC

El 406 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Era l'any 348 Ab urbe condita (de la fundació de Roma).

## Esdeveniments

* S'acaba la construcció de l'Erectèon, situat al nord de l'Acròpoli d'Atenes.
* Gran derrota dels volscs a mans romanes.
* Batalla naval de les Arginuses. Un conjunt de 150 naus ateneses van derrotar la flota espartana en aigües de les illes Arginuses (agost), batalla en la qual va morir Cal·licràtides i els espartans van perdre 70 naus.
* Nova ofensiva de Cartago contra Sicília. El general cartaginès Himilcó, va assetjar Acragant, la va ocupar i saquejar. Els seus habitants es van refugiar a Gela.
* Eurípides escriu la tragèdia Les Bacants.
* Primera referència específica als foners balears, durant el setge d'Acragant (Sicília), amb els exèrcits de Cartago.
* A Roma van ser elegits tribuns amb potestat consular: Publi Corneli Rútil Cos, Gneu Corneli Cos, Numeri Fabi Ambust i Luci Valeri Potit.

## Necrològiques

* Sòfocles.
* Hanníbal, fill de Giscó, per una pesta quan atacava Acragant, a Sicília.
* Cal·licràtides, almirall espartà, en la batalla naval de les Arginuses.

## Referències

* ↑ Venieri, Ioanna. «Erecteon. Descripció» (en grec). Odysseus. [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 58
* ↑ Kagan, Donald. The Fall of the Athenian Empire (en anglès). Cornell University Press, 2013, p. 349. ISBN 0801467268.
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XII, 61, 4-6; 84
* ↑ Riba, Carles «Notes preliminars» a: Tragèdies vol III: Helena, Les fenícies, Orestes, Ifigènia a Àulida, Les bacants, Resos. Barcelona: Curial, 1990, p. 125. ISBN 9788472561120
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XIII, 80, 2
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 57
* ↑ Sommerstein, Alan Herbert. Greek drama and dramatists. Londres: Routledge, 2002, p. 41. ISBN 9780415260275.
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XIII, 43, 44
* ↑ Kagan, Donald. The fall of the Athenian empire. Ithica: Cornell University Press, 1992, p. 349. ISBN 9780801499845.
# Al-Mutawàkkil ibn al-Aftas

Al-Mutawàkkil ala-L·lah Úmar ibn Muhàmmad ibn al-Aftas (àrab: المتوكل على الله عمر بن محمَّد بن الأفطس, al-Mutawakkil ʿalà Allāh ʿUmar b. Muḥammad b. al-Afṭas), més conegut pel seu làqab i el seu darrer nàssab com a al-Muttawàkkil ibn al-Aftas (v. 1045-1094), fou sobirà d'una part de l'emirat de Batalyaws (Badajoz) (1067-1072), més tard de la totalitat (1072-1094) i breument del de Tulàytula (Toledo) (1080-1081).
Fill de Muhàmmad al-Mudhàffar, els cronistes el descriuen com un home cultivat i amant de la poesia. Va fer construir grans jardins en les seves residències.

## Sobirà de Badajoz

Va ser encarregat per son pare del govern de la zona sud de l'emirat, des d'Évora, i en aquestes funcions estava quan aquest va morir, en 1067. Yahya, germà d'Úmar, havia estat designat com a hereu per son pare i el va succeir. Úmar però, no va acceptar la situació i atacà son germà des de la seva base d'Évora. La guerra va ser molt cruel, equilibrada i fatal per a l'emirat. Davant la falta d'un guanyador clar i el perill imminent que significava el regne de Lleó, cada vegada més fort, els dos germans acordaren repartir-se la taifa amb una teòrica supremacia de Yahya (que continuaria a Badajoz), respecte d'Úmar (que ho faria a Évora).
Cap a 1072, a la mort de Yahya, entrà Úmar a Badajoz com a únic sobirà de l'emirat amb el títol d'al-Mutawàkkil ala-L·lah («qui només confia en Déu»). Va deixar a Èvora com a governador el seu fill Abbàs ibn Úmar.
En 1079 Alfons VI de Lleó, li pren la ciutat de Còria.

## Sobirà de Toledo

En 1080, els toledans, descontents amb llur sobirà, al-Qàdir, criden al-Mutawàkkil que entra a Toledo mentre l'anterior sobirà fuig a Conca. Al-Qàdir, llavors, va buscar l'ajuda d'Alfons VI de Lleó, i ambdós sobirans marxaren cap a Toledo. Al-Mutawàkkil abandonà la ciutat en abril de 1081, tornant a la seva base de Badajoz.

## Arribada dels almoràvits

De tots aquests conflictes, qui va treure partit va ser Alfons, que obligaria al-Muttawàkkil a pagar paries. Davant del perill cristià, al-Mutawàkkil va demanar l'ajuda dels almoràvits mitjançant ambaixades a llur sobirà Yússuf ibn Taixfín. Una vegada a la Península, els almoràvits, amb al-Mutawàkkil i altres reietons aliats, van derrotar Alfons VI en la batalla de Sagrajas, prop de Badajoz, el 23 d'octubre de 1086.
Al-Mutawàkkil, des de llavors, intentà guanyar el favor de Yússuf, cooperant amb ell en algunes empreses, però al mateix temps, davant el temor de perdre el seu regne, pactava també amb el rei lleonès, que l'ajudaria contra els almoràvits a canvi de les places de Lisboa, Cintra i Santarem, ciutats en les quals Alfons entrà en maig de 1093. Això va enfurismar els seus súbdits, que van avisar els almoràvits, els quals el van atacar en la primera meitat de l'any 1094. Al-Muttawàkkil va resistir fins a finals de 1095 o 1096, en què va ser capturat i més tard assassinat juntament alguns dels seus fills.
Un altre dels seus fills, conegut com al-Mansur III va resistir en Montánchez fins que es passà al regne de Lleó i es va fer cristià.
# Srettha Thavisin

Srettha Thavisin (tai: เศรษฐา ทวีสิน) (Phra Nakhon Province, 15 de febrer de 1962) és un polític i promotor immobiliari tailandès que va exercir com a primer ministre de Tailàndia entre el 22 d'agost de 2023 i agost del 2024. Abans va ser el cap executiu i president de Sansiri. És un conegut confident de l'antic primer ministre Thaksin Shinawatra.

## Biografia

Va cofundar Sansiri el 1988, que més tard es va convertir en un dels promotors immobiliaris més grans de Tailàndia, la qual cosa va portar a Srettha a convertir-se en un magnat immobiliari i multimilionari.

## Primer ministre

Es va unir al Partit Pheu Thai en 2022, i després de les eleccions generals de Tailàndia de 2023 fou nomenat primer ministre el 22 d'agost després que el Tribunal Constitucional de Tailàndia inhabilités Pita Limjaroenrat, d'Avançar, el guanyador de les eleccions, quan s'enfrontava a la votació per al seu nomenament. Fou rellevat del càrrec de Primer Ministre per una sentència del Tribunal Constitucional de Tailàndia pel nomenament de Pichit Chuenban com a ministre, quan havia estat a la presó per intentar subornar membres del Tribunal Suprem. Paetongtarn Shinawatra fou la nomenada pel seu partit per succeïr-lo. És la persona més jove de la història tailandesa a convertir-se en primera ministra i la segona dona que ocupa el càrrec.

## Referències

* ↑ «Thai court orders dismissal of Prime Minister Srettha Thavisin» (en anglès). al Jazeera. [Consulta: 16 agost 2024].
* ↑ «Srettha quits CEO job amid PM speculation». , 04-04-2023 [Consulta: 7 maig 2023].
* ↑ «Thailand's king swears in new PM Srettha Thavisin and cabinet» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-09-06. [Consulta: 7 setembre 2023].
* 1 2 «Thai court orders dismissal of Prime Minister Srettha Thavisin» (en anglès). al Jazeera, 14-08-2024. [Consulta: 16 agost 2024].
* ↑ «El candidato reformista a primer ministro es suspendido como diputado» (en castellà). RFI, 19-07-2023. [Consulta: 18 setembre 2024].
* ↑ «Thailand's Pheu Thai party picks Paetongtarn Shinawatra as PM candidate» (en anglès). France 24, 15-08-2024. [Consulta: 23 desembre 2024].
* ↑ Reuters «Paetongtarn Shinawatra becomes Thailand’s youngest prime minister» (en anglès). CNBC, 16-08-2024 [Consulta: 17 agost 2024].
# Zou (estat)

L'Estat de Zōu (xinès tradicional: 鄒, xinès simplificat: 邹) va ser un petit estat vassall de la Dinastia Zhou que va existir durant els períodes de les Primaveres i Tardors i els Regnes Combatents de la història xinesa (720-221 aC).

## Història

El Rei Wu de Zhou va concedir a Cao Xie (xinès tradicional: 曹挾, xinès simplificat: 曹挟), un descendent directe de l'Emperador Groc a través del seu net, el llegendari emperador Zhuanxu (颛顼), el control del petit estat de Zhu (邾) com a governant vassall sota l'Estat de Lu amb el títol feudal de Príncep de Zhu (邾王). El cognom ancestral de la família governant era Cao (曹). Zhu posteriorment va canviar el seu nom a Zou (鄒). L'estat de Zou era situat al sud-oest de l'actual Província Shandong. El seu territori n'era el que és ara la ciutat a nivell de comtat de Zoucheng.

## Referències

* 1 2 Li, Xueqin. Eastern Zhou and Qin Civilizations. Trans. Kwang-Chih Chang. Yale University Press, 1985. ISBN 0-300-03286-2. p. 144
* ↑ Li, Chi. The Formation of the Chinese People. Russell & Russell, 1967. p. 138
* ↑ Tan, Thomas Tsu-Wee. Your Chinese Roots. Times Books International, 1986. ISBN 0-89346-285-3. p. 239
* ↑ Wu, Kuo-Cheng. The Chinese Heritage. Crown Publishers, Inc., 1982. ISBN 0-517-54475-X.  p. 306
* 1 2 Chao, Sheau-Yueh. In Search of Your Asian Roots: Genealogical Research on Chinese Surnames. Clearfield, 2000. ISBN 0-8063-4946-8. p. 43
# 572
## Esdeveniments

* El cessament del tribut pagat per Justí II propicia el reinici de les hostilitats entre els romans d'Orient i els perses.
* Els llombards conquereixen Pavia.
* Els llombards assetgen Ravenna.
* Còrdova és assetjada pels visigots.

## Referències

* ↑ Haldon, 2003, p. 19.

## Bibliografia

* Haldon, J. F. Byzantium at War, AD 600-1453 (en anglès). Routledge, 2003. ISBN 0-415-96861-5.
# Pont de Campanar

El pont de Campanar és un pont de València, construït entre 1932 i 1937, creua el Jardí de Túria i connecta el barri de Sant Pau i Campanar amb el de Nou Moles i la Petxina. Així mateix, uneix les avingudes del Mestre Rodrigo, de Tirso de Molina i de Manuel de Falla amb el passeig de la Petxina i l'avinguda de Pérez Galdós. Forma part de la segona ronda de circumval·lació de València.

## Referències

* ↑ «La ruta dels ponts de l'antic llit del riu Túria de València». Organisme municipal autònom Jardins i Parcs de València, 15-10-2018. [Consulta: 28 novembre 2021].
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Portada/efemèride gener 23

Assumpció Casals
« 22 de gener · 23 de gener · 24 de gener »
# Orientació del paper de vàter

| L'orientació per sobre | L'orientació per sota |
Dues orientacions del paper de vàter són possibles quan s'utilitza un dispensador de paper higiènic d'eix horitzontal paral·lel a la paret: el paper de vàter pot penjar per sobre o per sota del rotlle. La tria és sobretot qüestió de preferència personal o pel costum. En les enquestes, entre 60% i 70% dels consumidors americans i dels especialistes de les sales de bany i cuines responen que prefereixen l'orientació per sobre. Existeixen diverses teories sobre allò que podria revelar la preferència d'una persona per una orientació o per l'altra.
Cadascuna de les orientacions té els seus defensors i detractors, que n'enumeren els avantatges i inconvenients.
Per sobre
* Redueix el risc de fregar accidentalment la paret amb els dits i, per tant, de transferir possible brutícia i gèrmens.
* Fa més fàcil de localitzar visualment i d'agafar el final solt.
* Dona la possibilitat que hotels i altres llocs amb banys públics puguin plegar el darrer full del paper higiènic per a mostrar que la cambra ha estat netejada.
* És generalment la direcció pretesa de veure per la marca fabricant.
Per sota
* Dona un aspecte més ordenat, ja que el final solt es pot amagar més de la vista.
* Redueix el risc que un nadó o un animal de companyia, com un gos o gat, tot jugant desenrotlli completament el paper higiènic.
* En una autocaravana pot reduir el risc que el paper es desenrotlli durant la conducció.

## Referències

* ↑ Bathroom Politics: Introducing Students to Sociological Thinking from the Bottom Up, Edgar Alan Burns, Teaching Sociology, vol. 31-1, p. 110-118, gener 2003.
* ↑ Garton, Nicole «Over or under? The great toilet paper debate continues». Tulsa World, 08-01-2005, p. D10 [Consulta: 5 febrer 2014].
# Ahmad Moshir al-Saltaneh

Ahmad Moshir al-Saltaneh Ahmad Khan (persa: Mirza Ahmad Khan Moshiralsaltalah, Amol 6 de juliol de 1844 - 20 d'abril de 1918) fou una figura nacional i política persa, intervenint dues vegades en el govern del país durant el regnat de Mohammed Ali Xah. De l'octubre de 7 juny de 1908 al 29 d'abril 1909 i abans del 16 setembre 1907 fins 27 octubre de 1907.
Va ser assassinat al carrer el 20 d'abril de 1918.
Tresorer
Ahmad Mushir al-Saltanah va deixar Guilan 1891, i va romandre a Teheran durant tres anys. El 1896 Mushir al-Saltanah va ser nomenat cap del Departament del Tresor succeint, Mohammad Wali Khan Nasr al-Saltanah (Mohammad Wali Khan Sepahsalar) acomiadat del Tresor.
Mirza Ahmad Khan Meshir-al-Saltanah, va treballar en l'administració regional de Mudhàffar-ad-Din Xah Qajar ubicada en Tabriz.

## Referències

* ↑ A l'Iran, l'enciclopèdia lliure
* ↑ Majid, Mohammadi. Judicial Reform and Reorganization in 20th Century Iran: State-Building, Modernization and Islamicization (en anglès). Routledge. ISBN 9781135893439.
# Birzal

Birzal o Banu Bizal foren una tribu amaziga del grup zenata establerta al Zab (sud de Msila) al segle x. Msila fou edificada pel califa fatimita justament per vigilar als Banu Birzal.
La tribu va donar suport a Abu Yazid Makhlad ben Kaydad al-Nukkari, l'home de l'ase; perdonats pel califa, al cap d'un temps van participar en la revolta del governador del Zab, Djafar ibn al-Andalusi (971) però derrotats pels fatimites es van haver de refugiar a la península Ibèrica on van formar un petit emirat o taifa a Carmona al segle xi, que fou sotmès pels abbàdides de l'Emirat d'Ixbíliya el 1051 o 1067.
# BookWyrm

BookWyrm és una comunitat virtual de catalogació de llibres i lectures, en la qual es permet a l'usuari la creació de prestatgeries, llistes i ressenyes per monitorar i compartir les seves lectures i seguir i descobrir la dels amics i contactes.
Bookwyrm forma part del Fedivers, com Mastodon, WordPress o Pixelfed, per la qual cosa és una xarxa lliure, descentralitzada i "anticorporativa". Es considera, per això, una alternativa lliure a Goodreads i similars, en la qual les dades no es monetitzen. El projecte ha estat creat i mantingut per Mouse Reeve.
El nom prové d'un joc de paraules entre bookworm (lector voraç, literalment 'cuc de llibres' en anglès) i wyrm (o sierpe, com a forma antiga en anglès d'anomenar una serp de gran grandària).

## Federació

A diferència de Goodreads, Bookwyrm se sustenta en programari lliure i està integrat en el Fedivers, això implica que el programari usa el protocol ActivityPub per a permetre la interacció amb altres xarxes. A més, és una xarxa descentralitzada, per la qual cosa es compon de diferents servidors (amb diferents regles i codis de conducta) que estan federats entre si.
El sistema està connectat a les bases de dades d'Open Library, per la qual cosa depèn però dels llibres allotjats allí. En el cas de no estar allotjat un llibre es pot afegir a mà.

## Característiques

Dins de Bookwyrm es permeten les següents accions, a més de la importació de dades d'altres plataformes (goodread, etcètera):
* Catalogació de llibres en "prestatgeries". De manera predeterminada: llibres "per a llegir", "llegint actualment", "llegits", "deixat de llegir".
* Escriure ressenyes, comentaris o cites de cada llibre
* Puntuar cada llibre amb 1-5 estrelles
* Creació de llistes i noves prestatgeries
* Veure i comentar les ressenyes o comentaris dels teus contactes
* Configurar cada publicació com a privada, pública, o visible sols pels contactes acceptats.
* Difondre en altres xarxes del fedivers.
* Afegir llibres a mà (que no estiguin en Open Library o en altres servidors de bookwyrm)

## Referències

* ↑ editora. «Lectura.Social: Una alternativa a Goodreads, que no trafica con tus datos» (en castellà). Editora con carrito, 07-01-2024. [Consulta: 22 octubre 2024].
* ↑ «Mouse Reeve» (en anglès). www.mousereeve.com. [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ Tilley, Sean. «BookWyrm is the Federated GoodReads Replacement I Didn't Know I Needed» (en anglès americà). We Distribute, 18-08-2021. [Consulta: 22 octubre 2024].

## Enllaços externs

* BookWyrm - Lloc web oficial
* Codi font en github
* Diferents servidors dins de bookwyrm
# Olban

Olban o Olbà conegut a la història castellana com a comte Don Julián (comes Julianus, català Julià) era el governador de Ceuta (Septem) a l'arribada dels musulmans. No se sap si ho era per compte del rei visigot de la península, pel compte dels romans d'Orient, o era un cap amazic local, però sembla que tenia bones relacions amb els visigots i que simpatitzava amb el partit vitizià, ja que va acollir als fills de Vítiza a Ceuta; els seus descendents porten la nisba d'al-Quti (el Got) si bé això no necessàriament indicaria que fos d'aquest poble.
La seva figura ha estat alterada per la llegenda que el fa responsable de la invasió dels musulmans. Segons l'historiador espanyol Pedro Chalmeta, les fonts àrabs no deixen dubte que el desembarcament de forces àrabs i amazigues a la península sota comandament de Tàriq ibn Ziyad, va comptar amb l'ajuda d'un cap romà d'Orient esmentat en aquestes fonts com «Yulyan», i pels historiadors castellans com Julián. Segons aquestes fonts Yulyan ere el governador romà d'Orient de Ceuta, que junt amb Tànger eren els dos darrers reductes bizantins al nord d'Àfrica. Era de religió cristiana, però del seu origen no se'n diu res i podria ser got, amazic o grec. Hauria estat aliat als reis Ègica (687-700) i Vítiza (702-710), i a la mort d'aquest es va decantar pel seu fill, el pretendent Àkhila II, al qual li disputava el tron Roderic.
Els musulmans haurien ocupat Tànger i només va poder conservar Septem (Ceuta). Va fer de mediador entre Àkhila II i els àrabs, als que el pretendent demanava ajut per combatre la usurpació de Roderic. Olban va aportar ajut als musulmans als que va cedir una flota per travessar l'estret l'estiu del 710, en la ràtzia que Tarif ibn Màlik va dirigir a l'altra banda, i l'abril de l'any següent per un desembarcament més important sota direcció de Tàriq ibn Ziyad, que va culminar a la batalla del Guadalete o la Janda el juliol del 711. Les fonts castellanes parlen del fet que la seva filla Florinda la Cava era a la cort de Roderic a Toledo on havia estat violada pel rei, i va poder alertar al seu pare i aquest, en revenja, va optar per ajudar els àrabs, però aquest relat és considerat llegendari.

## Referències

* Luis Garcia de Valdeavellano, Historia de España. 1968, Madrid
# Setge de Toledo (1090)

El setge de Toledo de 1090 fou un intent almoràvit de reconquerir la ciutat, que en 1085 va caure en mans castellanes.

## Antecedents

L'any 1086, l'Emir d'Ixbíliya, Al Mutamid, que havia posat en marxa una sèrie d'agressius atacs als regnes veïns sorgits de la descomposició del Califat de Còrdova va veure amenaçats els seus dominis per Alfons VI de Castella, que havia conquerit Tulàytula el 1085 i la veia com s'introduïen les paries, o homenatges, que reforçaven l'economia del regne cristià, va demanar ajut als almoràvits, que van desembarcar comandats per Yusuf ibn Tashfin a al-Yazira al-Jadrā per derrotar els cristians a la batalla d'az-Zallaqah, però Yusuf va haver de retornar a l'Àfrica per la mort del seu fill.
Una segona crida de socors en 1088 fa guanyar a Yusuf ibn Tashfin la setge d'Aledo i percebre la debilitat dels regnes taifes, indecisos entre l'aliança amb els almoràvits o els cristians. La seva posició de força el faculta per assentar-se en al-Àndalus en la tercera expedició que envia (1090), aquest cop sense ser requerit.

## El setge

Yusuf ibn Tashfin va desembarcar el 10 de juny de 1090 i es va dirigir directament a Toledo, com a primer moviment per la conquesta de tots els territoris musulmans. Els emirs taifes, sabedors de les intencions de l'almoràvit, no li van donar suport en aquesta campanya i ja havien començat les negociacions amb Alfons VI de Castella.
Les defenses de la ciutat estaven preparades per resistir un llarg setge, i la guarnició ben preparada, i a més a prop estaven els castells d'Oreja i Maqueda, i a mitjans de juliol, Yusuf ibn Tashfin va saber a mitjans de juliol que s'aproximava un contingent castellà i navarrès encapçalat per Alfons VI de Castella i Sanç I d'Aragó i Pamplona, de manera que l'agost va aixecar el setge.

## Conseqüències

Després de comprovar la manca de suport que va rebre dels emirats, Yusuf ibn Tashfin els atacà aconseguint el control dels diversos regnes musulmans. Així, deposa el governant de Granada i situa en el seu lloc al seu cosí Sir com a governador dels territoris andalusins conquerits, amb la missió d'atacar i annexionar nous regnes taifes. En 1090, els almoràvits prenien Màlaga; el 1091, Almeria i Sevilla, Badajoz en 1.094 i València el 1102.

## Referències

* ↑ Mínguez Fernández, José María. Alfonso VI: poder, expansíon y reorganización interior (en castellà), p. 155.
# Paniassis d'Halicarnàs

Paniassis d'Halicarnàs (grec antic: Πανύασσις, llatí: Panyassis), fill de Poliarc, fou un poeta èpic grec del segle v aC. Per bé que no va tenir gran acollida entre els seus contemporanis, la crítica posterior el valorava molt positivament, fins al punt que Quintilià el considera el segon dels poetes èpics, darrere Homer.
Duris de Samos diu que va néixer a Samos i el seu pare es deia Díocles, però la Suïda indica que era fill de Poliarc i va néixer a Halicarnàs, informació confirmada per Pausànies i Climent d'Alexandria. La seva família, una de les més destacades de la ciutat, estava emparentada amb Heròdot: segons una versió, Heròdot era fill de Lixes, germà de Poliarc i, per tant, Paniassis i Heròdot haurien estat cosins germans; segons una altra, perquè Heròdot era fill de Reo (o Drio), germana de Paniassis i, per tant, haurien estat oncle i nebot. Va florir entre el 489 aC i el 467 aC. Va ser executat pel tirà Ligdamis II de Cària probablement en la mateixa època que Heròdot va abandonar la seva ciutat natal, el 457 aC.
Consten dues composicions de Paniassis: una Heraclea (Ἠράκλεια o Ἠρακλείας) i una Jònica (Ἰωνικά), de les quals només es conserven fragments. La més celebrada de totes fou l'Heraclea, on narrava totes les gestes d'Hèracles en catorze cants i uns 9.000 versos. La Jònica era una composició d'uns 7.000 versos que narrava la història de Neleu, Codros i de les colònies de la Jònia.

## Referències

* ↑ «Panyasis». A: Encyclopædia Britannica, 1911.
* 1 2 Smith, William (ed.). «1.Panyasis». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Boston: Little, Brown and Co., 1867, p. 115.
* ↑ Matthews, V. J.. Panyassis of Halikarnassos: text and commentary. Leiden: Brill, 1974.
# SV Real Rincon

L'SV Real Rincon (nom complet Sportvereniging Real Rincon) és un club de futbol de la ciutat de Rincon, a Bonaire. Va ser fundat el 1957. Entre les seves participacions a nivell internacional cal destacar una tercera posició a la Caribbean Club Shield l'any 2018.

## Palmarès

* Lliga de Bonaire de futbol:
** 1971–72, 1973, 1979, 1986, 1996, 1997, 2002–03, 2003–04, 2005–06, 2014, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2021, 2022, 2023–24
* Kopa MCB:
** 2012, 2013, 2014, 2015
* Kopa ABC:
** 2018

## Referències

* ↑ «Real Rincon». Soccerway. Perform Group. Arxivat de l'original el 19 October 2014. [Consulta: 9 abril 2015].
* ↑ «Franciscain Captures Caribbean Shield iwith 2-1 Win Over Moengotapoe». CONCACAF. Arxivat de l'original el 7 March 2021. [Consulta: 23 abril 2018].
* ↑ «Bonaire - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].