OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gai Livi Drus (jurista)

Gai Livi Drus (en llatí: Gaius Livius C. f. M. n. Drusus) va ser un jurista romà del segle ii aC. Era fill de Gai Livi Drus, cònsol el 147 aC, i germà de Marc Livi Drus, cònsol el 112 aC
Segurament exercir algunes magistratures, però no se'n coneix cap detall. En les referències que en dona Ciceró se sobreentén que ja era mort al seu temps. Es diu que, malgrat tornar-se cec, va treballar fins avançada edat, donant consells a les multituds que s'acostaven a casa seva per consultar-li dubtes. Priscià li atribueix aquesta màxima:
| « | Impubes libripens esse non potest, neque antestari. | L'impúber no pot ser l'equilibrador de la balança ni fer de testimoni. | » |

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 1077.
* ↑ Priscià, Institutiones grammaticae, II 127.
# Jeanny, la cinquena noia

Jeanny, la cinquena noia (títol original en alemany, Jeanny – Das 5. Mädchen) és un telefilm de thriller germanoaustríac del 2022 protagonitzat per Theresa Riess i Manuel Rubey. La pel·lícula va ser dirigida per Andreas Kopriva i escrita per Thorsten Wettcke i Andreas Karlström. La trama està inspirada en motius de la cançó Jeanny de Falco. S'ha doblat al català.
La pel·lícula es va estrenar a la plataforma Flimmit el 23 de gener de 2022. Es va emetre al canal austríac ORF el 30 de gener 2022 amb motiu del 65è aniversari del músic Johann Hölzel el 19 de febrer de 2022. La pel·lícula es va projectar per primera vegada a la cadena alemanya Das Erste el 9 de febrer de 2022.
El rodatge va tenir lloc del 14 de setembre al 16 d'octubre de 2020 a la Baixa Àustria i es va rodar principalment a Mödling i els seus voltants.

## Referències

* 1 2 3 «Jeanny - Das fünfte Mädchen (ARD)» (en alemany). Crew United. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Falcos Skandal-Hit "Jeanny" wird zum TV-Thriller».
* ↑ «Ein Skandal-Song wird zum TV-Thriller».
* ↑ «Dreharbeiten für Manuel Rubey und Theresa Riess als „Jeanny – Das fünfte Mädchen“ (AT)».
* ↑ «Fitxa de doblatge Jeanny, La Cinquena Noia». Eldoblatge.com. [Consulta: 25 gener 2025].
* ↑ «Flimmit im Jänner: Exklusive Vorpremieren für „Vorstadtweiber“, „Jeanny“ und „Soko Linz“».
* ↑ «Jeanny - Das fünfte Mädchen».
* ↑ Memento des Liveindex im Ersten auf dem Internet Archiv Server. Mit Inhaltsdetails, Besetzungsliste und Sendeterminen im ARD-Gebiet
* ↑ «ORF und MDR starten mit Dreharbeiten zu TV Thriller "Jeanny - Das fünfte Mädchen" (AT)».
* ↑ «Riess, Rubey und Kopriva drehen „Jeanny – Das fünfte Mädchen“ (AT)».
# Nellie Keeler

Nellie Keeler (Kokomo, 6 d'abril de 1875 - 1903) va ser una artista de circ infantil estatunidenca coneguda com a Litle Queen Mab.

## Infància

Nellie Keeler va néixer amb nanisme hipofisiari o proporcionat el 6 d'abril de 1875, a Kokomo, Indiana. Era la més jove de les tres filles i un fill del matrimoni format per Ezra i Maria Keeler. El seu pare era un granger i veterà de la Guerra de Secessió, havent servit al 4t Cavalleria d'Indiana. Ezra Keeler va morir el 1917 septuagenari en una casa per veterans discapacitats de guerra a Marion, Indiana. Maria Keeler va viure fins als vuitanta anys, i va morir el 1937 a Kokomo.

## Carrera

Als tres anys, Nellie Keeler va atreure l'atenció de P. T. Barnum. A través d'articles de premsa local va saber sobre la seva diminuta estatura. Nellie pesava només 4 kg i feia poc més de 60 cm. Després de quatre setmanes de prova reeixides, el 1878 va començar una gira amb el circ de Barnum, acompanyada del seu pare, com la «dolça nena de daurat cabell radiant». Barnum la mostrava de peu sobre un escenari elevat del sòl, amb un vestit de caixmir blau i faldilla curta. Al seu costat seia el coronel Routh Goshen, un home que Barnum assegurava tenia gairebé 2,40 m i pesava 270 kg. El contracte de Nellie amb Barnum estipulava que un mal comportament de la nena podria anul·lar el seu contracte i privar a la seva família d'un ingrés potencial de cent dòlars al mes.
El treball de Nellie amb Barnum va arribar a la seva fi als dotze anys, perquè havia crescut i ja no era prou petita. Durant la seva curta carrera de nou anys Nellie va ser anunciada com «un brot microscòpic d'humanitat», «una petita elf», «una bella fada», una «humana de mida d'una butxaca» i «la nana d'Indiana». Els substanciosos ingressos de Nellie amb el circ van permetre al seu pare esdevenir un granger independent, lliure d'hipoteca.
La seva necrològica, apareguda el 18 de juny de 1903 al The New York Times, declara que va morir a l'edat de vint-i-vuit anys de tuberculosi a la seva residència propera a Versailles, Indiana, i que la seva salut disminuïa des de l'adolescència.

## Referències

* 1 2 3 4 Kokomo Tribune, Oct 26, 1975
* ↑ U.S. National Homes for Disabled Volunteer Soldiers, 1866-1938
* ↑ The Kokomo Tribune, abril 21, 1937
* ↑ 1880 US Census Records
* 1 2 New York Times, juny 18, 1903
# Gurguèn d'Ibèria (rei dels kartvels)

Gurguèn (mort l'any 1008) fou un rei dels kartvels de la dinastia dels bagràtides de 994 a 1008.

## Biografia

Gurguèn era el fill gran del rei titular d'Ibèria, Bagrat II. Esdevingué el 975 duc del Baix Tao i rei de facto de Ibèria o dels kartvels gràcies al suport del seu cosí David III d'Ibèria el Gran Curopalata que va aprofitar les sagnants lluites de successió dels reis d'Abkhàzia (que eren els sobirans d'Ibèria des de feia una seixantena d'anys). Gurguèn va succeir al seu pare l'any 994 com a rei de iure d'Ibèria i va rebre l'any 1000 el títol de mestre de l'Imperi Romà d'Orient. Bona part de la seva vida queda reflectida en l'article sobre Bagrat III l'Unificador.

## Matrimoni i descendència

Gurguèn I es va casar amb Gurandukt, la filla de Jordi II d' Abkhàzia, de la qual va tenir:
* Bagrat III de Geòrgia

## Bibliografia

* Toumanoff, Cyrille. Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIX$^e$ siècle: Tables généalogiques et chronologiques, 1990, p. 131.
# Alexander Nasmyth

Alexander Nasmyth (1758-1840) fou un paisatgista i retratista escocès. Va treballar sobretot a Edimburg, i també a Londres. Tot i això, a Itàlia va descobrir el seu interès pels paisatges, deixant els retrats en segon terme. Nasmyth, pare de la paisatgística escocesa, combinava classicisme i naturalisme, i fou amic de Robert Burns. Va tenir fills i filles artistes, destacant en Patrick, conegut com el "Hobbema anglès", i en James, enginyer i pintor.

## Galeria

* A View of Edinburgh from the West (1822 - 1826)
* Eleanor and Margaret Ross (entre 1785 i 1790)
* Hawthornden Castle, near Edinburgh (entre 1820 i 1822)
* Loch Awe, Argyllshire (vers 1785)
* Princes Street with the Commencement of the Building of the Royal Institution (1825)
* Robert Burns, 1759 - 1796. Poet (1828)
* Stage Design for Heart of Midlothian; Deans' Cottage (cap al 1819)
* View of the City of Edinburgh (cap al 1822)
* A prospect of London, seen from the Earl of Cassilis's privy garden, with Waterloo bridge beyond (1826)
* View of Tantallon Castle and the Bass Rock by Alexander Nasmyth
* Stage Design for Heart of Midlothian; The Tolbooth (cap al 1819)
* Robert Burns, 1759 - 1796. Poet 1787 (1787)
* Construction of the Union Bridge over the Tweed (1819)
* A View of the Town of Stirling on the River Forth

## Referències

* 1 2 Triadó, J-R.; Chilvers, Ian; Osborne, Harold; Farr, Dennis, 1996. Diccionari d'Art d'Oxford. Des del segle V aC fins a l'actualitat. Barcelona: Edicions 62. ISBN 8429742271. Pàg. 571.
* 1 2 «Alexander Nasmyth: Biography on Undiscovered Scotland». [Consulta: 23 gener 2025].
* ↑ «Nasmyth, Alexander, 1758–1840 | Art UK» (en anglès). [Consulta: 23 gener 2025].
* ↑ «Nasmyth Alexander - Diccionario del Arte», 20-04-2016. [Consulta: 23 gener 2025].

## Enllaços externs

* The Fine Art Society in Edinburgh (anglès)
* Artnet (anglès)
* National Galleries Scotland (anglès)
* Alexander Nasmyth | Christie's (anglès)
* Artcyclopedia (anglès)
# Helene Böhlau

Helene Böhlau (Weimar, 22 de novembre de 1859 – Augsburg, 26 de març de 1940) va ser una escriptora alemanya famosa per les seves obres, on descriu la societat de l'època de la República de Weimar.

## Biografia

Filla del llibreter i editor Hermann Böhlau i la seva dona Therese, Helena va dedicar-se a la literatura ben aviat. Va gaudir d'una acurada educació i per ampliar els seus horitzons intel·lectuals va ser enviada a l'estranger. Ben jove va viatjar cap a Constantinoble, on va conèixer l'arquitecte i erudit Friedrich Arnd, i tots dos es van enamorar. Molt més gran que ella i pare de família, Arnd, per a poder casar-se amb ella, es va convertir del judaisme a l'islam, religió que permet tenir més d'una dona alhora, i va adoptar el nom d'Omar al Raschid Bey. Després del casament, el 1886, la parella va viure a Constantinoble durant un any i, després del divorci de la seva primera esposa, a Múnic. Helene Böhlau va continuar publicant amb el seu nom de soltera, tot i que de vegades amb l'afegit «Senyora al Raschid Bey».
En morir el seu marit el 1911, Helene Böhlau va viure a Ingolstadt, Widdersberg i Augsburg, on va morir. Va tenir un fill, Omar Hermann, nascut el 1895.

## Obra

Helene Böhlau va ser una de les escriptores més importants en la seva època. Va rebre el premi de la Fundació Schiller. El 1901, Max Lesser, juntament amb Gerhart Hauptmann, Hugo von Hofmannsthal i Peter Altenberg, la van nomenar l'escriptora contemporània més important de parla alemanya.
Böhlau va escriure diferents volums, en què descriu la societat de Weimar a l'època de Goethe i el seu cercle artístic. El primer volum es publica l'any 1888, anomenat Ratsmädelgeschichten ('Història de les filles del conseller'). L'èxit de l'obra va fer que el 1897 publiqués Neue Ratsmädelgeschichten, on parla de la vida entremaliada de Röse (àvia de l'autora) i Marie, filles del conseller Kirsten, en temps de les guerres napoleòniques. També hi apareixen com a personatges el pintor Franz Horny (1798-1826), Ernst Schiller, la família Schopenhauer, el duc Carles August de Saxònia-Weimar-Eisenach i Goethe. Va escriure igualment novel·les de caràcter social i en defensa de l'emancipació de la dona. La seva millor obra seria Der Rangierbahnhof ('L'estació de maniobres'). Totes elles tenen un gran valor documental.

## Referències

* ↑ Konzett, Matthias. Encyclopedia of German Literature. Routledge, 2015, p. 124-125. ISBN 113594122X.
* ↑ Lesser, Max «Götterdämmerung». Neues Wiener Tagblatt, 05-09-1901, pp. 1-3.
* ↑ Müller, Dominik. Vom Malen Erzählen: von Wilhelm Heinses "Ardinghello" bis Carl Hauptmanns "Einhart der Lächler". Wallstein, 2009, p. 365-367. ISBN 3835304593.

## Bibliografia

* González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario de autores, vol I. Montaner y Simón, S.A. 1963. Nº Registre:M 3843-63. Depósito Legal: B 20872-63(I)
* González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario literario, vol V. Montaner y Simón, S.A. 1959. Depósito Legal: B 1.352-1959.
# Can Codina (Cerdanyola del Vallès)

Can Codina és una masia catalana de pati tancat situada al terme municipal de Cerdanyola del Vallès, al Vallès Occidental. Actualment és de propietat privada. Els seus terrenys estan ocupats per plantacions de cereals.

## Referències

* ↑ Lorenzo, Cecília; Fernández, Isaac. Diputació de Barcelona. Rutes de Patrimoni Arquitectònic. Xarxa de Parcs Naturals de la Diputació de Barcelona. 1a edició. Barcelona: Ormobook serveis editorials, novembre 2009, p. 114. B-38.667-2009.
* ↑ «Descripció de l'espai agrícola de can Codina-can Canaletes». [Consulta: 15 agost 2018].
# Letxkhúmia

La Letxkhúmia és una regió situada a l'est de Ratxa i al sud de Svanètia. Conjuntament amb Ratxa la regió es diu Takveri i històricament Ratxa-Letxkúmia.
El 1478 i fins al 1483 va formar part d'un principat independent creat per Alexandre II d'Imerècia.
Cap al 1750 s'esmenta a Katzo Chikovani, Príncep de Letxkhúmia, Sainadaridzo, Salipartiano i altres títols, que va emparentar (per la seva filla Thamar) amb els Gurieli de Gúria. El 1768 va passar a Mingrèlia. El 1857 fou annexionada a Rússia junt amb Mingrèlia.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Luarsab I de Kartli

Luarsab I rei de Kartli del 1534 al 1555, va néixer abans del 1509, i era el fill gran de David X de Kartli. Va succeir a son oncle el 1534/1535. Es va casar amb Thamar filla de Bagrat III d'Imerècia. Els perses, sota el comandament del beglarbeg de Karabagh envaïren Kartli. El rei va morir en la batalla contra els perses kizilbaixis a Garissi el 1558. Encara que les tropes reials anaven manades per l'hereu Simó I de Kartli, el rei Luarsab va morir en un petit combat a la rereguarda.

## Referències

Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Megalodon 2: La fossa

Megalodon 2: La fossa (títol original en anglès, Meg 2: The Trench) és una pel·lícula d'acció de ciència-ficció de 2023 dirigida per Ben Wheatley. És una seqüela de The Meg (2018), basada en la novel·la de 1999 The Trench de Steve Alten. Jon Hoeber, Erich Hoeber i Dean Georgaris repeteixen com a guionistes, amb Jason Statham, Sophia Cai, Page Kennedy i Cliff Curtis que reprenen els seus papers al costat de Wu Jing, Sergio Peris-Mencheta i Skyler Samuels. Igual que la pel·lícula anterior, segueix un grup de científics que han de córrer i superar els megalodons quan una operació minera malèvola amenaça la seva missió i els obliga a una batalla de gran risc per a la supervivència. S'ha doblat al català.
Es va anunciar que els plans per a la seqüela estarien en desenvolupament l'octubre de 2018 després de l'èxit de taquilla de la primera pel·lícula. El rodatge principal va començar el febrer de 2022 i es va allargar fins al maig. Es va gravar a diversos llocs d'Àsia i als estudis de Warner Bros. a Leavesden, al municipi anglès de Watford.
Megalodon 2: La fossa es va exhibir per primer al Festival Internacional de Cinema de Shanghai el 9 de juny de 2023 i es va estrenar als Estats Units el 4 d'agost a càrrec de Warner Bros. Pictures. La pel·lícula va rebre crítiques generalment negatives, però va ser un èxit de taquilla, amb una recaptació de més de 397 milions de dòlars a tot el món.
El 17 d'abril del 2024 es va anunciar el doblatge en català de la pel·lícula per a la plataforma Max. També s'ha subtitulat al català.

## Referències

* ↑ «Jason Statham says 'The Meg' will get a sequel if giant shark movie hooks public» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2024].
* 1 2 «MAX estrenarà 6 grans pel·lícules en català». Desdelsofà.cat, 17-04-2024. [Consulta: 17 abril 2024].
* ↑ Yossman, Patrick Frater,K J.; Frater, Patrick; Yossman, K. J. «Chinese Superstar Wu Jing Joins Jason Statham in Warner’s ‘Meg 2,’ Li Bingbing Exits the Mega-Shark Franchise (EXCLUSIVE)» (en anglès americà), 25-02-2022. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ Brzeski, Patrick. «Shanghai Film Festival Launches With Chinese Industry in Comeback Mode» (en anglès americà), 09-06-2023. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Meg 2: The Trench | Rotten Tomatoes» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Meg 2: The Trench (2023) - Financial Information». [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Meg 2: The Trench». Goita què fan, ara!. [Consulta: 28 abril 2024].
# Lleó II d'Abkhàzia

Lleó II d'Abkhàzia (en georgià : ლეონ II, Lleó II ; mort el 826) fou eristavi imperial dels abkhazis i després rei d'Abkhàzia del 782 al 826, segons Cyril Toumanoff de 766/790 a 810 i segons Marie-Félicité Brosset de 786 a 806.
Una teoria fa a Lleó II el fill segon de Teodor, duc dels abkhazis i germà petit de Lleó I, i d'una filla del kan dels Khàzars del qual va reconèixer l'autoritat en la major part del seu regnat. Settipani estima, basat en el Divan dels reis d'Abkhàzia, que Lleó II va pujar al poder a la mort del seu germà gran Constantí I d'Abkhàzia, mort vers 780, i de son cosí Demetri I, fill de Lleó I que era l'hereu de la branca major de la família dels « Antxabades » ou« Antchabàdzides »; per mantenir la durada del regnat de Lleó II en 45 anys que li atribueix el divan, proposa de fixar la seva mort el 826.
Segons la Crònica georgiana la família governant dels Antxabàdzides era fins aleshores vassalla de l'Imperi Romà d'Orient, però va esdevenir independent com a resultat de les incursions àrabs. També es va aprofitar de la pèrdua d'influència del sobirà cosròida de Kakhètia, Juansxer de Kakhètia (fill d'Artxil de Kakhètia el màrtir, sobre el principat de Kartli (Curopalatinat de Karli), que havia estat atacat també pels àrabs, i va acabar amb la presa del poder a Kakhètia del eristav Grigol amb el títol de corbisbe. Va gaudir també de l'aliança del kan dels khàzars amb el qual va emparentar, que aleshores feien incursions a Transcaucasia. Lleó II no sols va dominar Abkhàzia sinó que es va apoderar d'Egrissi (Còlquida) fins a la muntanya Likh, i el 790 va agafar el títol de rei d'Abkhàzia, desapareixent el nom d'Egrissi. Va dividir el país en vuit eristavis:
* Abkhàzia ;
* Tzkhom (régió d'Anacòpia) ;
* Bèdia ;
* Gúria ;
* Ratxa-Letxkumi ;
* Svanètia ;
* Choropan ;
* Kutaisi.
Lleó II fou el constructor de la ciutat de Kutaisi que va esdevenir segona capital amb Anacòpia. Va deixar tres fills que van regnar a Abkhàzia: Teodosi II, Demetri II i Jordi I d'Abkhàzia.

## Notes

* ↑ El Divan dels reis d'Abkhàzia és un document que relata l'ascendència en línia directe amb durada dels regnats dels reis d'Abkhàzia predecessors de Bagrat III l'unificador. L'obra, composta probablement en el regnat de Bagrat III cap els anys 1008/1014, fou copiada novament per ordre del rei Constantí I de Geòrgia (1405-1412)

## Bibliografia

* Marie-Félicité Brosset, Histoire de la Géorgie
* Cyrille Toumanoff, Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIXe siècle : Tables généalogiques et chronologiques, Rome, 1990
* Christian Settipani, Continuité des élites à Byzance durant les siècles obscurs. Les princes caucasiens et l'Empire du VIe au IXe siècle, Paris, de Boccard, 2006, 634 p. (ISBN 978-2-7018-0226-8), pàg 454-465, « Les princes d'Abasgie ».
# 184a Brigada Mixta (Exèrcit Popular de la República)

La 184a Brigada Mixta, originalment creada com la 10a Brigada asturiana, va ser una de les Brigades mixtes creades per l'Exèrcit Popular de la República per a la defensa de la Segona República Espanyola.

## Historial

La 10a Brigada mixta d'Astúries va ser creada al començament de 1937, en si de la 4a Divisió asturiana, formada pels batallons 235è, 237è i 242è del front d'Oviedo. El major de milícies Luis Bárzana Bárzana va ser nomenat comandant. Al juny la 10a Brigada va ser enviada a Biscaia, com a reforç de les unitats republicanes que defensaven Bilbao. No obstant això, una vegada va arribar a terres basques la capital biscaïna ja havia caigut en mans franquistes, per la qual cosa la brigada va tornar a Astúries; va quedar assignada a la 6a Divisió asturiana. Bárzana passaria a manar la 57a Divisió, per la qual cosa el major de milícies Manuel Álvarez Álvarez va assumir el comandament de la unitat.
El 6 d'agost la 10a BM va ser canviada de nom com a 184a Brigada Mixta, enquadrada en la 57a Divisió del XVI Cos d'Exèrcit. Després de la caiguda de Santander la unitat va ser enviada a cobrir la línia defensiva formada pels rius Deva i Cares. La 184a brigada seria cedida a la divisió «B», creada expressament per a defensar la riba del riu Cares —després que els franquistes aconseguissin creuar el Deva. No obstant això, els franquistes van avançar pel darrere de la unitat cap a Covadonga, per la qual cosa va ser assignada a la 60a Divisió i encarregada de defensar el sector costaner de Llanes, on es va distingir especialment. El comandant de la 184a BM, «Manolín» Álvarez, seria condecorat amb la Medalla de la Llibertat. Amb l'enfonsament del front la unitat es va retirar cap a Gijón, i va desaparèixer el 21 d'octubre.

## Comandaments

* Major de milícies Luis Bárzana Bárzana;
* Major de milícies Manuel Álvarez Álvarez;

## Referències

* ↑ Muñiz Martín, 1976, p. 124.
* 1 2 3 Carlos, 1999, p. 168.
* ↑ Álvarez, 1995, p. 408.

## Bibliografia

* Álvarez, Ramón. Rebelión militar y revolucioń en Asturias. Un protagonista libertario. Trea, 1995.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. ISBN 84-922644-7-0.
* Muñoz Martín, Óscar. Asturias en la guerra civil. Ayalga, 1976.
# ISO/IEC 80000

ISO 80000 o IEC 80000 és un estàndard internacional promulgat conjuntament per l'Organització Internacional per a l'Estandardització i la Comissió Electrotècnica Internacional (ISO i IEC, per les seves respectives sigles en anglès).
L'estàndard introdueix el Sistema Internacional de Quantitats (ISQ). Això és una guia d'estil per a l'ús de magnituds físiques i unitats de mesura, les fórmules implicades i les unitats corresponents en documents científics i educatius d'utilització mundial. A la majoria dels països, les notacions utilitzades als llibres de text de matemàtiques i ciències per a instituts i universitats segueixen aquest estàndard.
La família d'estàndards d'ISO/IEC 80000 es completà amb la publicació de la part 1 el novembre del 2009.

## Parts

L'estàndard conté 14 parts:
| Part | Any | Nom | Substitueix | Estat |
| ISO 80000-1 | 2009 | General | ISO 31-0, IEC 60027-1 i IEC 60027-3 | Sota revisió |
| ISO 80000-2 | 2009 | Signes matemàtics i símbols per a les ciències naturals i la tecnologia | ISO 31-11, IEC 60027-1 | Sota revisió |
| ISO 80000-3 | 2006 | Espai i temps | ISO 31-1 i ISO 31-2 | Sota revisió |
| ISO 80000-4 | 2006 | Mecànica | ISO 31-3 | Sota revisió |
| ISO 80000-5 | | Termodinàmica | ISO 31-4 | Sota revisió |
| IEC 80000-6 | | Electromagnetisme | ISO 31-5, IEC 60027-1 | |
| ISO 80000-7 | | Llum | ISO 31-6 | Sota revisió |
| ISO 80000-8 | 2007 | Acústica | ISO 31-7 | Sota revisió |
| ISO 80000-9 | | Química física i molecular | ISO 31-8 | Sota revisió |
| ISO 80000-10 | | Física atòmica i nuclear | ISO 31-9 i ISO 31-10 | Sota revisió |
| ISO 80000-11 | | Nombres característics | ISO 31-12 | Sota revisió |
| ISO 80000-12 | | Física d'estat sòlid | ISO 31-13 | Sota revisió |
| IEC 80000-13 | 2008 | Informàtica i tecnologia | Subclàusules 3.8 i 3.9 d'IEC 60027-2:2005 i IEC 60027-3 | |
| IEC 80000-14 | | Telebiomètrica relacionada amb la fisiologia humana | IEC 60027-7 | |

## Referències

* ↑ «TC/12 – Quantities i Units» (en anglès). ISO Standards Catalogue. [Consulta: 20 setembre 2015].
* ↑ BSI/ISO Standards
* ↑ Standards i projects under the direct responsibility of ISO/TC 12 Secretariat
* ↑ «ISO 80000-1:2009». Organització Internacional per a l'Estandardització. [Consulta: 20 juliol 2013].
* ↑ «ISO 80000-2:2009». Organització Internacional per a l'Estandardització. [Consulta: 1r juliol 2010].
* ↑ «ISO 80000-3:2006». Organització Internacional per a l'Estandardització. [Consulta: 20 juliol 2013].
* ↑ «ISO 80000-4:2006». Organització Internacional per a l'Estandardització. [Consulta: 20 juliol 2013].