OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Distincions de la Creu Roja Espanyola

Les Distincions de la Creu Roja Espanyola integren un conjunt de condecoracions civils espanyoles que té per objecte premiar a les persones que s'hagin destacat de forma rellevant per les seves actuacions voluntàries o en suport, col·laboració, defensa, difusió i compliment dels principis i objectius de la Creu Roja Espanyola. Són regulades en l'article cinquè, capítol primer, del Reglament General Orgànic de Creu Roja Espanyola que va ser aprovat el 29 de juliol de 1998.
Totes Distincions de la Creu Roja Espanyola compten amb una única modalitat, són les següents:
* Gran Placa d'Honor i Mèrit
* Placa d'Honor
* Medalla d'Or
* Medalla de Plata
* Medalla de Bronze
* Medalla a la Constància
* Diploma de Reconeixement de l'Acció Voluntària
* Diploma d'Honor
La Gran Placa d'Honor i Mèrit és lliurada pels Reis d'Espanya, decidint sobre les candidatures l'Assemblea General o el Comitè Nacional de la Creu Roja Espanyola. La Placa d'Honor l'atorga el Comitè Nacional de Creu Roja Espanyola. La Medalla d'Or la concedeix el Comitè Nacional o el president de la Creu Roja Espanyola, la de Plata és lliurada pels comitès autonòmics de la Creu Roja Espanyola o pels seus presidents, i les de bronze i a la constància pels comitès provincials o els seus presidents.
Els diplomes, en les seves dues categories, són atorgats pels comitès autonòmics o els seus presidents. Aquests últims poden delegar la facultat de la concessió del Diploma d'Honor en els comitès provincials o en els seus presidents. Els diferents òrgans de govern i els presidents de qualsevol àmbit de la Creu Roja Espanyola poden realitzar propostes de distincions, excepte en els casos de la Gran Placa d'Honor i Mèrit i la de la Placa d'Honor.
La Creu Roja Espanyola compta amb un òrgan assessor en matèria de condecoracions, la Junta Nacional de Distincions, que estableix uns criteris públics i homogenis per al conjunt d'Espanya i manté el registre de les diferents distincions. Són membres d'aquesta junta el president de la Creu Roja Espanyola o persona en qui delegui, cinc vocals triats pel Comitè Nacional i un secretari, el secretari general de la Creu Roja Espanyola.

## Vegeu també

* Condecoracions d'Espanya
* Creu Roja Espanyola

## Fonts

* Reglamento General Orgánico de Cruz Roja Española. Cruz Roja Española. Consultat el 4 de desembre 2012.

## Referències

* ↑ Prieto Barrio, A. (2011) Cruz Roja Española. Colecciones Militares. Consultat el 25 de desembre de 2012.
# Espais naturals de la Regió de Múrcia

El relleu i el clima són els elements principals que han configurat els espais naturals en la Regió de Múrcia, originant importants contrastos i una gran diversitat biològica i paisatgística. D'una banda, ens trobem amb una zona litoral a la qual s'acosten les serres de Carrascoll i Almenara, amb el Mar Menor en un extrem; per un altre, una zona interior muntanyenca amb becs de 2.000 metres d'altura. A més es compta amb uns 250 quilòmetres de costa.
La protecció de les seves espais naturals és regulada per una llei d'ordenació i protecció del territori. i d'aquesta manera s'intenta evitar que la influència humana modifique completament la naturalesa. Encara que la deterioració ambiental i ecològic en la comunitat autònoma és considerable, no obstant això existeixen bastants espais que encara conserven característiques naturals valuoses.
En la regió existeixen parcs, reserves i paisatges protegits. Tant els parcs com les reserves disposen necessàriament d'una llei i un "pla d'ordenació dels recursos de la zona", que regulen els seus accessos i possibles activitats. A continuació es presenten característiques d'aquests espais atenent a la seua situació en l'interior o en el litoral.

## Referències

* ↑ Ley 4/1992, 30 de julio Arxivat 2007-02-25 a Wayback Machine. Consultat 2-03-2008.
* ↑ No existen monumentos naturales Ley 4/1989, de 27 de Marzo, de Conservación de los Espacios Naturales y de la Flora y Fauna Silvestres Consultat 2-03-2008
* ↑ Ecosistema terrestre en el litoral Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Región de Murcia digital

## Enllaços externs

* Espais naturals Arxivat 2008-03-31 a Wayback Machine.. Comunitat Autònoma de Múrcia
* Espais naturals en el municipi de Múrcia Arxivat 2007-06-09 a Wayback Machine.
# Meghan Klingenberg

Meghan Klingenberg és una defensa de futbol amb 65 internacionalitats i 3 gols pels Estats Units, amb els que ha guanyat el Mundial 2015. Ha sigut subcampiona de la Lliga de Campions amb el Tyresö FF.

## Trajectòria

| Temporades | Lliga | Club | P | G | Actualitzat |
| 2007 - 2010 | D3 | North Carolina Tar Heels | 70 | 18 |
| 2011 | D1 | magicJack | 02 | 00 |
| 2011 | D1 | Boston Breakers | 10 | 00 |
| 2012 | D1 | Western New York Flash | 03 | 02 |
| 2012 - 2014 | D1 | Tyresö FF | 32 | 02 |
| 2014 - 2015 | D1 | Houston Dash | 19 | 00 |
| 2016 - act. | D1 | Portland Thorns | 15 | 00 | 19/11/2016 |
| 2005 | Selecció sub-17 | Selecció sub-17 |
| 2008 | Selecció sub-20 | Selecció sub-20 |
| 2011 - act. | Selecció absoluta | Selecció absoluta | 70 | 03 | 18/09/2016 |

## Palmarès

* Competició
* Títols — Seleccions nacionals ||||||||||
* 1 Mundial
* Títols — Clubs ||||||||||
* 1 Lliga Professional
* 2 Lligues Universitàries
* 1 Lliga
* Reconeixements — Premis ||||||||||
* Reconeixements — Seleccions de jugadores ||||||||||

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-08-19. [Consulta: 30 juliol 2016].
* ↑ 20 Minutos
# Dinode

Un dinode és cadascun dels elèctrodes que formen part d'un tub fotomultiplicador.
Cada dinode es carrega més positivament que el seu predecessor, després de deixar l'òptica d'entrada els electrons arriben al primer dinode amb una energia d'algunes centenes d'electró volts, aquest petit corrent elèctric s'haurà amplificat habitualment a un milió al final del procés. Quan els electrons toquen el dinode provoquen un mecanisme a la seva superfície anomenat emissió secundària, aquest mecanisme s'assembla a l'efecte fotoelèctric però amb electrons com a partícula incident. Els electrons que arriben amb algunes centenes d'eV generaran algunes desenes d'electrons d'energia molt més feble, que per diferència de potencial entre el primer dinode i el segon s'acceleraran cap al segon dinode per tal de provocar un altre cop el mateix mecanisme. La diferència de potencial entre un dinode i el seu precedent acostuma a ser de 90 a 100 volts. En repetir-se aquest mecanisme al llarg dels diferents dinodes és possible multiplicar els 4 o 5 electrons inicials emesos pel fotocàtode i convertir-los en diversos milions, entre 10⁵ i 10$^7$ electrons per cadascun dels incidents.

## Referències

* ↑ «Dynode definition and meaning | Collins English Dictionary» (en anglès). [Consulta: 26 abril 2019].
# Aspariegos

Aspariegos és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 442 | 414 | 344 | 320 |
# Nora Foss al-Jabri

Nora Foss al-Jabri (Gjøvik, 29 de gener de 1996) és una cantant noruega.

## Inicis

Va néixer d'un pare iraquià i una mare d'origen noruec. Va començar a cantar quan tenia vuit anys i feia classes de cant regularment.
Es va fer coneguda a Noruega per la seva versió de "Hallelujah" de Leonard Cohen. Al principi va tenir una mica de suport a les ràdios, però el gran èxit va arribar després que la seva germana publiqués un vídeo en un concurs de cant al lloc web noruec "snutter10". El vídeo es va fer popular, cosa que li va fer guanyar més fama. Des de llavors va aparèixer en nombrosos programes de televisió i concerts.
També va cantar tres cançons a l'àlbum de la banda de música infantil noruega Lyriaka anomenat Lyriaka i jungelen.

## Norske Talenter (2008)

Va participar en el programa de talents Norske Talenter el 2008. Després de cantar "Somewhere Over the Rainbow", els jutges la van descriure com una cantant talentosa i tècnicament experta, que sonava més gran per la seva edat. Va quedar tercera a la competició.
Com a resultat, el 18 de maig de 2009, Nora va aparèixer a l'episodi final de "World's Most Talented Kids" d'Oprah Winfrey. Hi va cantar "Over the Rainbow".

## Melodi Grand Prix (2012)

Va participar en el concurs televisiu Melodi Grand Prix de 2012 per tal de representar Noruega al Festival de la Cançó d'Eurovisió a Bakú amb la cançó "Somewhere Beautiful", i va acabar en segon lloc.

## Discografia
### Àlbums

* 2011: Nora Foss al-Jabri

### Senzills

* 2012: "Somewhere Beautiful"

## Referències

* 1 2 Nora Foss al-Jabri Fansite :: Your source for the little girl, with the big voice!
* ↑ Håper noen vil gi ut plate med meg – VG Nett
* 1 2 Dowd, Jason. «Accolades For Nora Foss Al-Jabri». Featured Bands & Singers. The Expressionist, 29-11-2009. Arxivat de l'original el 16 July 2011. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ Lyriaka.no -> Musikk (Ute med ny plate Lyriaka i Jungelen med blandt andre Nora Foss) Arxivat 18 April 2008 a Wayback Machine.
# Malik Ambar

Malik Ambar (1548-1626) fou un alt càrrec del sultanat nizamshàhida d'Ahmadnagar. Era un africà d'Abissínia i, per tant, del grup anomenat habshi. Venut com esclau a Bagdad fou comprat pel wazir nizamshàhida. Poc després de la mort del seu amo manava una unitat de 150 cavallers (1596). El 1600 la fortalesa d'Ahmadnagar va caure en mans dels mogols. Malik Ambar, amb el suport de les faccions dels habshis i els daknis (decanis) va aconseguir salvar la dinastia posant al tron a Murtaza Nizam Shah II (o Murtada Nizam Shah II 1600-1610), i assolint ell mateix el poder efectiu en qualitat de wazir. Va eliminar el seu rival Maiyan Raju, que aspirava al poder militar (1607) i va lluitar contra els adilxàhides de Bijapur. També va lluitar contra els europeus (portuguesos) a la costa de Konkan, però sobretot contra els mogols al nord, que van organitzar diverses expedicions per sotmetre al wazir. Va establir un nou sistema fiscal més racional i fou l'impulsor del reclutament de la cavalleria maratha per a la guerra afavorint a algunes famílies marathes entre les quals la de Shaji Bhonsle, pare del que després fou el gran cap maratha Sivaji.

## Bibliografia

* D. R. Seth, The Life and times of Malik Ambar, 1957
* Radey Shyam, Life and times of Malik Ambar, Nova Delhi 1968

## Enllaços externs

* http://www.aurangabad.net Arxivat 2018-09-27 a Wayback Machine.
* https://web.archive.org/web/20030608094436/http://www.cr.nps.gov/crdi/publications/Africanisms-Chapter1.pdf
* http://www.tribuneindia.com/2006/20060813/spectrum/art.htm
* http://www.tribuneindia.com/
* http://exhibitions.nypl.org/africansindianocean/index2.php
# Pilota d'Or 1975

El premi Pilota d'Or 1975, atorgat al millor futbolista europeu de l'any, a criteri d'un panell de periodistes esportius d'arreu dels territoris membres de la UEFA, fou entregat al davanter soviètic Oleh Blokhín el 30 de desembre de 1975.
Hi havia 26 votants, procedents d'Àustria, Bèlgica, Bulgària, Txecoslovàquia, Dinamarca, Alemanya Oriental, Anglaterra, Finlàndia, França, Grècia, Hongria, Itàlia, Luxemburg, Països Baixos, Noruega, Polònia, Portugal, República d'Irlanda, Romania, Unió Soviètica , Espanya, Suècia, Suïssa, Turquia, Alemanya Occidental i Iugoslàvia. Blokhin es va convertir en el segon futbolista de la Soviètica (i el primer ucraïnès) que va guanyar el trofeu després de Lev Iaixin (1963).

## Classificació

| Posició | Nom | Club | Nacionalitat | Punts |
| 1 | Oleh Blokhín | FC Dinamo de Kíev | Unió Soviètica | 122 |
| 2 | Franz Beckenbauer | Bayern de Múnic | RFA | 42 |
| 3 | Johan Cruyff | FC Barcelona | Països Baixos | 27 |
| 4 | Berti Vogts | Borussia Mönchengladbach | RFA | 25 |
| 5 | Sepp Maier | Bayern de Múnic | RFA | 20 |
| 6 | Ruud Geels | AFC Ajax | Països Baixos | 18 |
| 7 | Jupp Heynckes | Borussia Mönchengladbach | RFA | 17 |
| 8 | Paul Breitner | Reial Madrid | RFA | 14 |
| 9 | Colin Todd | Derby County FC | Anglaterra | 12 |
| 10 | Dudu Georgescu | Dinamo București | Romania | 11 |
| 11 | Peter Lorimer | Leeds United FC | Escòcia | 9 |
| 11 | Branko Oblak | FC Schalke 04 | Iugoslàvia | 9 |
| 11 | Pirri | Reial Madrid | Espanya | 9 |
| 14 | Ralf Edström | PSV Eindhoven | Suècia | 6 |
| 14 | Günter Netzer | Reial Madrid | RFA | 6 |
| 14 | Dino Zoff | Juventus FC | Itàlia | 6 |
| 17 | Khristo Bónev | Lokomotiv Plovdiv | Bulgaria | 4 |
| 17 | Josip Katalinski | OGC Nice | Iugoslàvia | 4 |
| 17 | Grzegorz Lato | Stal Mielec | Polònia | 4 |
| 17 | Gerd Müller | Bayern de Múnic | RFA | 4 |
| 17 | Ivo Viktor | Dukla Praga | Txecoslovàquia | 4 |
| 22 | Ján Pivarník | Slovan Bratislava | Txecoslovàquia | 3 |
| 23 | Leonid Buryak | FC Dinamo de Kíev | Unió Soviètica | 2 |
| 23 | Jürgen Croy | Sachsenring Zwickau | RDA | 2 |
| 23 | Johan Neeskens | FC Barcelona | Països Baixos | 2 |
| 23 | Jean-Marc Guillou | OGC Nice | França | 2 |
| 27 | João Alves | Boavista FC | Portugal | 1 |
| 27 | Dragan Džajić | SC Bastia | Iugoslàvia | 1 |
| 27 | Giacinto Facchetti | Inter de Milà | Itàlia | 1 |
| 27 | Don Givens | Queens Park Rangers FC | República d'Irlanda | 1 |
| 27 | Pat Jennings | Tottenham Hotspur FC | Irlanda del Nord | 1 |
| 27 | Allan Simonsen | Borussia Mönchengladbach | Dinamarca | 1 |

## Referències

* ↑ «Palmarès Ballon d'Or – 1975 – Oleg Blokhine». France Football, 08-12-2013. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «European Footballer of the Year ("Ballon d'Or") 1975». RSSSF, 01-05-2005. Arxivat de l'original el 18 gener 2009. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «European Footballer of the Year ("Ballon d'Or")». RSSSF, 21-01-2011. Arxivat de l'original el 16 gener 2009. [Consulta: 31 març 2015].

## Enllaços externs

* France Football Web oficial
# Crenaia, la nimfa del Dargle

Crenaia, la nimfa del Dargle és una pintura a l'oli sobre tela obra de l'artista prerafaelita Frederic Leighton finalitzada el 1880. L'obra està actualment en una col·lecció privada. L'escena representa Crenaia, una nimfa ideada pel mateix pintor que vivia a la riba del riu Dargle. Leighton va comptar per aquesta obra amb Dorothy Dene com a model.

## Història

Durant una visita del pintor anglès Frederic Leighton a la mansió que el seu amic irlandès, Mervyn Wingfield, vescomte de Powerscourt, que li va encarregar un quadre per a la seva casa situada a Powerscourt, en una vall prop d'Eniskerry envoltat per les muntanyes Djouce i travessat pel riu Dargle, un riu que augmenta de cabal entre War Hill i Tonduff; després de formar una cascada de més de 120 metres a Powerscourt discorre cap al mar d'Irlanda, a Bray (Irlanda). Leighton, pensant en el riu que travessava la finca, se'l va imaginar habitat per una nimfa bellíssima sempre acaronada per les aigües del Dargle. Així va néixer Crenaia, la nimfa del Dargle.
Leighton va representar Crenaia de peus, gairebé nua, amb els braços plegats sobre el pit, en actitud gairebé mística i amb les aigües de la cascada del Dargle a l'esquena.
Per a aquesta obra, una exaltació de la bellesa femenina pintada el 1880, Leighton va utilitzar una model anomenada Dorothy Dene, a la qual havia conegut uns mesos abans i que s'havia convertit en la seva model preferida.
L'obra va ser adquirida juntament amb altres obres de Leighton al vescomte de Powerscourt, i actualment està en poder del multimilionari empresari d'origen espanyol però criat a Mèxic, Juan Antonio Pérez Simón, un col·leccionista posseïdor d'una de les millors col·leccions privades d'art victorià en el món.

## Referències

* ↑ Jiminez, Jill Berk. Dictionary of Artists' Models (en anglès). Routledge, 2013, pàg. 151. ISBN 9781135959210 [Consulta: 17 desembre 2015].
* ↑ «The Nymph of the Dargle (Crenaia)» (en castellà). Desde el otro lado del cuadro, 2015. [Consulta: 17 desembre 2015].
# Culsans

Culsans (Culśanś) era, segons la mitologia etrusca, el déu de les portes. Era l'equivalent etrusc del déu romà Janus. A tots dos se'ls representava amb dues cares i es creu que tenien funcions semblants. Les representacions de Culsans difereixen de les de Janus, ja que no porta barba i té aspecte de jove.
Les representacions de Culsans s'han trobat principalment al nord d'Etrúria i corresponen als segles III i II aC. Molts dels objectes i imatges relacionats amb Culsans provenen de la ciutat de Cortona, cosa que suggereix que en aquell lloc el veneraven especialment. S'han trobat monedes a Volterra que el representen, i el seu nom es llegeix en una inscripció que es va descobrir a Firenzuola. Això fa pensar que el seu culte era estès per tot Etrúria.
Relacionada amb Culsans, també etimològicament, hi ha una alta divinitat etrusca, un dimoni femení alat anomenat Culsu.

## Referències

* ↑ Maggiani, A «Argos, Janus, Culsans: A proposito di un sarcofago di Tuscania». Prospettiva, 52, 1988, pàg. 2-3.
* ↑ De Grummond, N. (et al.. he Religion of the Etruscans. Austin: University of Texas Press, 2006, p. 58. ISBN 9780292706873.
* ↑ Luker, Manfred. The Routledge dictionary of gods and goddesses, devils and demons. Londres; Nova York: Routledge, 2004, p. 45. ISBN 9780415340182.
# Lalka Berbèrova

Lalka Berbèrova (búlgar: Лалка Стоянова Берберова) (Plòvdiv, 11 de juny de 1965 - Plòvdiv, 24 de juliol de 2006) fou una remadora búlgara que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül on, fent parella amb Radka Stoiànova, va guanyar la medalla de plata en la prova del dos sense timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Barcelona va disputar dues proves del programa de rem. En ambdues fou novena.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata a les Universíades de 1987 i la plata en el vuit amb timoner als Jocs de l'Amistat de 1984. Al Campionat del món de rem no aconseguí cap medalla en les diverses participacions.
Va morir, amb tan sols 41 anys, el 2006 després d'una curta malaltia.

## Referències

* 1 2 «Почина олимпийската вицешампионка по гребане Лалка Берберова» (en bulgarian), 24-07-2006. [Consulta: 4 setembre 2021].
* 1 2 «Olympedia – Lalka Berberova». [Consulta: 4 setembre 2021].
* ↑ «World Rowing - Lalka BERBEROVA» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-09-17. [Consulta: 4 setembre 2021].
# Destrucció creativa

La destrucció creativa o creadora (en anglès: creative destruction, alemany: schöpferische Zerstörung, francès: destruction créatrice) en economia és un concepte ideat pel filosòf sociòleg alemany Werner Sombart i popularitzat per l'economista austríac Joseph Schumpeter (principalement en el seu llibre Capitalisme, socialisme i democràcia,1942). El concepte descriu el procés d'innovació d'una economia de mercat que consisteix en la destrucció d'empreses i models de negoci antics degut a la creacio de nous productes. Segons Schumpeter, les innovacions dels anomenats emprenedors són la força que hi ha darrere d'un creixement econòmic sostingut a llarg termini, tot i que en l'afloració d'aquestes innovacions es pugui destruir el valor de companyies ben establertes.
Schumpeter escriu amb majúscules que, "El procés de Destrucció Creadora és el fet essencial del capitalisme", tenint com a protagonista central l'emprenedor innovador.

## L'emprenedor

L'emprenedor innovador, segons ho descriu Schumpeter és un individu que s'escapa de la norma per la seva vitalitat i per la seva energia, fins i tot davant fracassos temporals. L'innovador no és un inventor. Aquest últim és generalment un geni, un tècnic/científic professional. L'emprenedor crea mercats per als invents dels genis. L'innovador no es destaca per la seva genialitat sinó per la seva perseverança i per la seva ambició. La seva motivació no seria la mera riquesa; l'emprenedor segons Schumpeter —que prové de qualsevol classe social— somia amb crear un imperi econòmic, una dinastia empresarial.

## Els cinc casos d'innovació i el crèdit

Segons Schumpeter, l'essència del capitalisme és el dinamisme, així un capitalisme estàtic seria una contradicció. Schumpeter estableix cinc casos que convergeixen en una innovació:
* La introducció d'un bé nou.
* La introducció d'un mètode de producció o comercialització de béns existents nou.
* L'obertura de nous mercats.
* La conquesta d'una nova font de matèries primeres.
* La creació d'un nou monopoli o la destrucció d'un existent.
La creació del crèdit és un element essencial de l'economia de la innovació. El procés d'innovació als mercats de béns i serveis coincideix amb l'engegada de la innovació financera, la qual cosa és un procés arriscat però un procés necessari per a la innovació.
Sense innovació financera, no hi ha emprendiments innovadors i, per tant, no hi ha creació de riquesa ni ocupació. D'aquesta forma, Schumpeter atribueix als bancs, i la creació secundària de diners, un paper fonamental en el capitalisme.

## Referències

* ↑ CAPITALISM, SOCIALISM AND DEMOCRACY. Taylor & Francis e-Library, 2003. UK: Routledge, 2003, p. 83. ISBN 0-203-26611-0.

## Enllaços externs

* Schumpeter i l'economia de la innovació, Thomas K. McCraw. Prophet of Innovation. Joseph Schumpeter and Creative Destruction. Harvard University Press. Ressenya per Agustín Mackinlay
* David Harvey. "Neo-liberalism as Creative Destruction Arxivat 2021-03-08 a Wayback Machine.". Geogr. Ann., 88 B (2): 145–158. 2006
* Joan Morro, La Destrucción Creadora de Schumpeter. Su significado histórico y su proyección actual. Universitat Pompeu Frabra. 2019.
# Dii Involuti

En la mitologia etrusca, els dii involuti ("déus ocults", també dii involuti o dii superiores et involuti) eren un grup de déus, o potser un principi o concepte, superior al panteó de déus ordinari. En contrast amb aquests déus ordinaris, incloent els Dii Consentes, els dii involuti no eren objecte de culte i no se'ls representava en imatge. No se'n sap ni el nombre ni els seus atributs específics. Jean-René Jannot suggereix que poden representar un concepte arcaic de divinitat o "el propi destí que domina els déus individualitzats".
Es creia que el déu-cel Tínia necessitava el permís dels dii involuti per llançar el llamp que anunciava desastres. Segons Sèneca a les seves Naturales quaestiones,
| « | Júpiter també envia el seu tercer manubia, però reuniex els déus que els etruscs anomenen els Déus Superiors, o Ocults [diis quos superiores et involutos vocant], perquè el llamp destrueix tot allò que toca i a tot arreu altera l'estat dels afers privats o públics que troba, perquè el foc no permet que res es quedi com estava. | » |
És possible que els dii involuti siguin idèntics als "Déus secrets del favor" mencionats per Marcià Mineu Fèlix Capel·la.

## Referències

* ↑ Turfa, Jean MacIntosh. Divining the Etruscan World: The Brontoscopic Calendar and Religious Practice. Cambridge: Cambridge University Press, 2012, p. 61. ISBN 978-1107009073.
* ↑ Jannot, Jean-René. Religion in Ancient Etruria. Madison: University of Wisconsin Press, 2005, p. 15. ISBN 0299208400.
* ↑ Jannot 2005, p. 25.
* ↑ Citat a Turfa, Jean MacIntosh. «Etruscan Religion». A: The Handbook of Religions in Ancient Europe. Abingdon and New York: Routledge, 2014, p. 153. ISBN 978-1844657094.
* ↑ de Grummond, Nancy Thomson. Etruscan Myth, Sacred History, and Legend. Philadelphia: University of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology, 2006, p. 53. ISBN 1931707863.