OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# AIM-120 AMRAAM

El míssil AIM-120 AMRAAM és un míssil aire-aire d'abast mitjà (fins a 50-100 km, més enllà de l'abast visual) i guiatge autònom per radar actiu. Fou dissenyat per l'empresa estatunidenca Hughes (actualment Raytheon) en resposta a un requeriment de les Forces Aèries dels Estats Units per a substituir l'AIM-7 Sparrow. És un míssil guiat per radar actiu, això significa que el mateix radar del míssil el guia en tota la trajectòria fins al seu objectiu i el fa detonar. Per tant, té capacitat de "disparar i oblidar", fent-lo més flexible que els míssils amb radar semiactiu (que requereixen l'ús del radar de l'avió de llançament).

## Usuaris

L'AIM-120 AMRAAM és utilitzat en 36 països i s'ha adaptat als caces F-16, F-15, F/A-18, F-22, Eurofighter Typhoon, Saab 39 Gripen, Panavia Tornado i Harrier.

## Referències

* 1 2 3 Parsch, Andreas. «Raytheon (Hughes) AIM-120 AMRAAM». designation-systems.net. [Consulta: 5 maig 2015].
* ↑ «AIM-120D AMRAAM». deagel.com. [Consulta: 5 maig 2015].
* ↑ «Advanced Medium-Range Air-to-Air Missile». Raytheon. [Consulta: 4 maig 2015].

## Vegeu també

* Míssil aire-aire
* Guiatge de míssils
* Caça (avió)
# Marta Cavalli

Marta Cavalli (Cremona, Llombardia, 18 de març de 1998) és una ciclista italiana, que combina tant la carretera com el ciclisme en pista. Actualment milita a l'equip FDJ Nouvelle-Aquitaine Futuroscope.

## Palmarès en pista

* 2015
** Campiona d'Europa júnior en Persecució per equips (amb Rachele Barbieri, Sofia Bertizzolo i Elisa Balsamo)
* 2016
** Campiona d'Itàlia júnior en Persecució per equips
* 2017
** Campiona d'Europa sub-23 en Persecució per equips (amb Martina Alzini, Elisa Balsamo i Francesca Pattaro)
* 2018
** Campiona d'Europa sub-23 en Persecució individual
** Campiona d'Europa sub-23 en Persecució per equips (amb Martina Alzini, Elisa Balsamo i Francesca Pattaro)
* 2019
** Medalla d'or als Jocs Europeus en Persecució per equips
** Campiona d'Europa en Derny
** Campiona d'Europa sub-23 en Persecució per equips
* 2020
** Campiona d'Europa sub-23 en Persecució per equips
Resultats a la Copa del Món
* 1a en persecució per equips a Hong Kong

## Palmarès en ruta

* 2018
** Campiona d'Itàlia en ruta
* 2019
** 1 etapa del Giro delle Marche in Rosa
* 2021
** Campiona d'Europa de contrarrelotge per equips mixtes
* 2022
** 1a l'Amstel Gold Race
** 1a a la Fletxa Valona
* 2023
** 1a al Tour femení internacional dels Pirineus
** 1a al Tour de l'Ardecha i vencedora d'una etapa

#### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2020: 14a posició
* 2021: 6a posició
* 2022: 2a posició
* 2023: 14a posició

#### Resultats al Tour de França

* 2022: abandona a la 2a etapa
* 2023: 13a posició

#### Resultats a la Volta a Espanya

* 2023: 13a posició

## Referències

* ↑ «Cavalli steps up to Women's WorldTour with FDJ Nouvelle-Aquitaine Futuroscope» (en anglès). Cyclingnews, 06-10-2020. [Consulta: 11 abril 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a proccyclingstats.com
# Badia de Melville

La badia de Melville (en anglès, Melville Bay; en groenlandès Qimusseriarsuaq) és una badia que es troba a la costa nord-occidental de Groenlàndia, oberta al sud-oest a les aigües de la badia de Baffin.

## Història

L'abril de 1818, en la seva primera expedició a l'Àrtida, John Ross, al comandament del HMS Isabelle, i William Edward Parry, al comandament del HMS Alexander, van penetrar a la badia de Baffin i van procedir al reconeixement complet de les seves costes. A l'agost van arribar a l'estret de Lancaster i van seguir cap al nord, delimitant la badia de Melville, en la part més septentrional, fins a aquell moment desconeguda per l'Almirallat.

## Referències

* ↑ Historia universal de las Exploraciones, Volum IV. Época Contemporánea pàg. 218. Espasa Calpe, Madrid, 3a edició, 1989.
# Sèrie Radeon HD 5000

La sèrie Evergreen és una família de GPU desenvolupada per Advanced Micro Devices per a la seva línia Radeon sota la marca ATI. Va ser emprat a la sèrie de targetes gràfiques Radeon HD 5000 i va competir directament amb la sèrie GeForce 400 de NVIDIA.

## Edicions

L'existència es va detectar en una diapositiva de presentació de l'AMD Technology Analyst Day de juliol de 2007 com "R8xx". AMD va celebrar un acte de premsa al Museu USS Hornet el 10 de setembre de 2009 i va anunciar la tecnologia multipantalla ATI Eyefinity i les especificacions de les variants de la sèrie Radeon HD 5800. Les primeres variants de la sèrie Radeon HD 5800 es van llançar el 23 de setembre de 2009, amb la sèrie HD 5700 llançada el 12 d'octubre i HD 5970 llançada el 18 de novembre La HD 5670, es va llançar el 14 de gener de 2010, i la HD 5500 i les sèries 5400 es van llançar el febrer de 2010, completant el que semblava ser la major part de la línia de GPU Evergreen d'AMD.OpenCL accelera molts paquets de programari científic fins a un factor 10 o 100 i més, en comparació amb les CPU contemporànies. OpenCL 1.0 a 1.2 són compatibles amb tots els xips TeraScale 2 i 3.
La demanda va superar tant l'oferta que més de dos mesos després del llançament, molts minoristes en línia encara tenien problemes per mantenir les sèries 5800 i 5900 en estoc.

## Arquitectura

Aquest article tracta sobre tots els productes de la marca Radeon HD 5000 Series. Amb això es va introduir TeraScale 2.
* Els productes Radeon HD 5830 i superiors, tenen la capacitat de calcular el format de punt flotant de doble precisió.
* Els productes Radeon HD 5770 i inferiors, tenen la capacitat de calcular només el format de punt flotant de precisió única.
* El compliment d'OpenGL 4.x requereix suport per a shaders FP64. S'implementen mitjançant emulació en algunes GPU TeraScale (microarquitectura).

### Suport multi-monitor

Els controladors de pantalla integrada amb la nova marca ATI Eyefinity es van introduir amb la sèrie Radeon HD 5000. Tots els productes de la sèrie HD 5000 tenen capacitats Eyefinity que admeten tres sortides. La Radeon HD 5870 Eyefinity Edition, però, admet sis sortides mini DisplayPort, totes les quals poden estar actives simultàniament.

### Video acceleration

Unified Video Decoder (UVD2.2) està present a les matrius de tots els productes i és compatible amb AMD Catalyst 9.11 i posteriorment mitjançant DXVA 2.0 a Microsoft Windows i VDPAU a Linux i FreeBSD. El controlador de dispositiu gràfic gratuït i de codi obert #ATI/AMD també admet UVD.

### OpenCL (API)

OpenCL accelera molts paquets de programari científic fins a un factor 10 o 100 i més, en comparació amb les CPU contemporànies. OpenCL 1.0 a 1.2 són compatibles amb tots els xips TeraScale 2 i 3.

## Referències

* ↑ «AMD is driving graphics to the edge with Eyefinity powering the SimCraft APEX sc830» (en anglès). SimCraft insider, 11-09-2009. Arxivat de l'original el 2011-07-16. [Consulta: 11 gener 2024].
* 1 2 «The Khronos Group» (en anglès), 10-07-2022.
* ↑ «O 5800, 5800, Wherefor Art Thou 5800?» (en anglès). [H]ArdOCP, 10-11-2009.
# Kerulen

El riu Kerulen, també Kerülen o Kherlen (mongol: Хэрлэн гол, Kherlen gol; xinès: 克鲁伦河, Kèlǔlún Hé), és un riu de Mongòlia i la Xina. Té una llargada de 1.254 km.
El seu origen és a les muntanyes Khentei prop de la muntanya Burkhan Khaldun a l'Àrea Estrictament Protegida de Khan Khentii, a uns 180 km al nord-oest d'Ulan Bator. Aquesta àrea separa el riu Tuul de la conca àrtica, de la conca de l'oceà Pacífic.
El Kerulen corre en direcció a l'est per la província de Khentii. Creua l'estepa oriental mongola, passant per Ulaan Ereg i Txoibalsan, i entra a territori de la Xina desaiguant al llac Hulun després de 164 km per aquest país.
En anys de fortes pluges el llac Hulun es desborda per la seva riba septentrional i l'aigua arriba al riu Argun a uns 20 km.L'Argun marca el límit entre Rússia i la Xina durant 944 km fins que forma el riu Amur. El sistema Kerulen-Argun-Amur té un recorregut total de 5.025 km.

## Referències

* ↑ «Río Kerulen» (en castellà). mapcarta.com. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Archaeological Site at Khuduu Aral and Surrounding Cultural Landscape» (en anglès). UNESCO World Heritage Center, 19-12-2014. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ McGinley, Mark. «Daurian forest steppe». Encyclopedia of Earth, 16-05-2014. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Mao, Pingping; Zhang, Jing; Li, Ming; Liu, Yiliang; Wang, Xu «Spatial and temporal variations in fractional vegetation cover and its driving factors in the Hulun Lake region» (en anglès). Ecological Indicators, 135, 01-02-2022, pàg. 108490. DOI: 10.1016/j.ecolind.2021.108490. ISSN: 1470-160X.
* ↑ Zhang, Hongzhou; Li, Mingjiang. China and Transboundary Water Politics in Asia (en anglès). Routledge, 2017-12-14. ISBN 978-1-351-66980-1.
# Silvia Zanardi

Silvia Zanardi (Fiorenzuola d'Arda, 3 de març de 2000) és una ciclista italiana, que competeix en les modalitats de carretera i pista. Actualment milita a l'equip Human Powered Health.

## Palmarès en ruta

2021
* Campiona d'Europa en ruta sub-23
2022
* Vencedora d'una etapa al Tour de l'Ardecha
* Vencedora d'una etapa al Tour femení internacional dels Pirineus
* 1a a la 4 Ladies Series - Hungary
2023
* Vencedora d'una etapa al Gran Premi della Liberazione femení
* Vencedora d'una etapa al Tour de l'Ardecha
2024
* 1a al Gran Premi de Fourmies

### Resultats a les Grans Voltes
#### Giro d'Itàlia

* 2020: 53a
* 2021: 72a
* 2022: no surt (7a etapa)
* 2023: 54a
* 2024: 91a

#### Volta a Espanya

* 2024: 98a

## Palmarès en pista

2018
* Campiona del món de ciclisme en pista en persecució per equips júnior
* Campiona del món de ciclisme en pista en cursa de puntuació júnior
* Campiona d'Europa de ciclisme en pista en persecució per equips júnior
2020
* Campionats d'Europa de ciclisme en pista en cursa de puntuació sub-23
2021
* Campionats d'Europa de ciclisme en pista en cursa de puntuació sub-23
* Campionats d'Europa de ciclisme en pista en cursa en persecució per equips sub-23
* Campionats d'Europa de ciclisme en pista en cursa en persecució individual sub-23
2022
* Campionats d'Europa de ciclisme en pista en cursa americana
* Campionats d'Europa de ciclisme en pista en cursa en persecució per equips sub-23
* Campionats d'Europa de ciclisme en pista en cursa de puntuació sub-23
* Campionats d'Europa de ciclisme en pista en cursa americana sub-23
2023
* Campiona d'Itàlia de ciclisme en pista en cursa d'eliminació

## Referències

* ↑ «Transfert - L'équipe Human Power Health a engagé 3 coureuses prometteuses» (en francès). UCI, 02-11-2023. [Consulta: 12 gener 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a procyclingstats
# Aiamans (Mallorca)

Aiamans es un lloc del terme municipal de Lloseta, a Mallorca. Està situat entre Son Pelai, el torrent d'Almadrà i Lloseta.

## Història

En el segle xiii va ser una alqueria donada per Jaume I a Gastó de Bearn. Poc després passà a Arnau de Togores, juntament amb l'alqueria de Lloseta, El 1634 Felip IV concedí a Miquel Lluís Ballester de Togores i Sales el títol de comte d'Aiamans, per la seva col·laboració en la campanya de Provença i aquestes senyories es convertiren en el comtat d'Aiamans i la baronia de Lloseta. El novè comte fou l'escriptor Josep de Togores i Sanglada, però la línia es va extingir amb Marià Gual de Togores (1906-1932).
En el cadastre de 1578 la possessió d'Aiamans dels hereus de Pelai Fuster (que després es coneixerà com a Son Pelai) es valora en 10.000 lliures i la possessió de Bartomeu Ramon (Son Ramon) en 1.800 lliures. El 1595 Joan Binimelis escriu que a Lloseta hi ha 39 cases i a Aiamans n'hi ha 13. Per tant, la població estimada d'Aiamans seria d'unes 65 persones. L'any 1712 Aiamans comptava amb 13 cases i Lloseta ja en tenia 102. Aquestes dades ens demostren que en el segle xvii Lloseta va exprimentar un gran creixement, mentre Aiamans restà estancat.
En el cadastre de 1688 la possessió de Son Pelai, a Aiamans, està valorada en 30.000 lliures i és d'Antoni Fuster. Altres propietaris d'Aiamans són: Mateu Villalonga "Negret", els hereus de Miquel Ramon "Pelai", la viuda Margalida Coll, Antoni Coll, Margalida Coll, Sebastià Coll, Mateu Batle, Gabriel Ramon "Carrina", Pau Ramon, Caterina Bestard "Huguet", Joan Bestard "Camagrossa" i la viuda de Guillem Villalonga.

### Son Pelai

Son Pelai va ser una possessió establerta damunt una part considerable de les terres de la primitiva alqueria d'Aiamans, cedida a Arnau de Togores. La família Fuster en va ser la propietària fins al segle xix. Era una possessió molt important com es pot constatar en els cadastres. En el de 1773 el seu valor s'avaluà en 34.000 lliures.

### Son Ramon

És una altra possessió sortida de la segregació de l'antiga Aiamans. El topònim va aparèixer en el segle xvii. L'any 1697 era de Bartomeu Ramon. El 1752 era d'Elionor Mesquida casada amb el doctor Jaume Fàbregues. Les cases confrontaven amb "la placeta d'Aiamans". Tenia una tanca d'olivar anomenada sa Coma Vella, 12 quarterades més d'olivar, 6 quarterades dites ses Rotes, 4 quarterades dites lo Maiol, unes cases esbucades, un clos o corral i unes cases i clos contigu. A finals del segle xviii Marià Manuel Fàbregues va vendre diferents bocins de terra i les mateixes cases, que foren adquirides per Joan Baptista Alcover, natural d'Alaró i majoral de s'Estorell. En el seu interior s'hi ubica l'oratori del Cocó.

## Referències

* ↑ «Aiamans». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 1. Palma: Promomallorca, p. 49-50. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Capó Villalonga, Jaume. Història de Lloseta Vol. I. Lloseta: Gràfiques Miramar, 1985. ISBN 84-398-4389-5.
* ↑ Capó Villalonga, Jaume. Història de Lloseta Vol. I. Lloseta: Gràfiques Miramar, 1986. ISBN ISBN 84-398-4389-5..
# Nicòpolis d'Egipte

Nicòpolis (en llatí Nicopolis, en grec antic Νικόπολις) era una ciutat d'Egipte fundada per August l'any 24 aC, prop d'Alexandria, a uns quilòmetres a l'oest a la vora del canal que connectava amb el Canop, un braç del Nil, al mateix lloc on havia obtingut la darrera victòria sobre els partidaris de Marc Antoni. La ciutat es va planificar ambiciosament però la construcció completa mai no es va fer. Es va construir un amfiteatre, un diaulos (δίαυλος) o estadi el doble de llarg que els habituals, temples i altres edificis; va establir uns Jocs Quinquennals per commemorar la victòria, i es va emetre moneda, però no va passar mai de suburbi d'Alexandria i va desaparèixer de la història abans de cent anys de la seva fundació perquè mai no va poder competir amb la bona situació d'Alexandria. Plini el Vell esmenta una petita ciutat anomenada Juliopolis, que segurament era la mateixa ciutat.

## Referències

* ↑ Haas, Christopher. Alexandria in Late Antiquity: Topography and Social Conflict (en anglès). Baltimore and London: The Johns Hopkins University Press, 1997, p. 146. ISBN 0801885418.
* ↑ Smith, William (ed.). «Nicopolis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 2 abril 2021].
# L'Est Républicain

L'Est Républicain és un diari regional francès amb seu a Nancy, França.

## Història

L'Est Républicain va ser establert el 5 de maig de 1889, dia de la inauguració de l'Exposició Universal de París de 1889, per Léon Goulette, un republicà francès. El periòdic es va fundar sobre la base del anti- Boulangisme. Va ser tancat el 1941 quan França estava sota l'ocupació alemanya durant la Segona Guerra Mundial. La producció es va reprendre en 1946. El diari té la seva seu a Nancy i té el seu mercat principal a les regions de Lorena i Franc Comtat.
El Est Républicain té una postura conservadora. El rotatiu pertany a la Societe du Journal l'Est Republicain SA, que també és propietària dels diaris La Liberté de l'Est i Els Dernières Nouvelles d'Alsace, entre d'altres. L'editor de L'Est Républicain és Est Bourgogne Rhône Alps.
El 23 de setembre de 2006, L'Est Républicain va publicar un informe sobre la possible mort d'Osama bin Laden.
El 2009 el tiratge del diari va ser de 180 000 exemplars. i el 2020 va ser comprat per 107.587 persones diàries de mitjana, cosa que el va situar en el dotzè lloc de la premsa diària regional francesa.

## Referències

* 1 2 3 «L'Est Républicain». Euro Topics. Arxivat de l'original el 24 setembre 2015. [Consulta: 17 maig 2015].
* ↑ «L’Est Républicain achieves greater efficiency». Baldwin Technology Company. Arxivat de l'original el 18 maig 2015. [Consulta: 17 maig 2015].
* ↑ Raymond Kuhn. The Media in France. Routledge, 7 abril 2006, p. 32. ISBN 978-1-134-98053-6.
* ↑ «Societe du Journal l'Est Republicain SA». Google Finance. [Consulta: 17 maig 2015].
* ↑ «Osama bin Laden has died, according to the L'Est republicain». , 23-09-2006 [Consulta: 17 maig 2015].
* ↑ «Classement diffusion presse quotidienne régionale 2020» (en francès). ACPM. [Consulta: 13 juny 2021].
# CEP

«Cep o CEP» té aquests significats:
* Cep o vinya, planta que produeix el raïm
* cep, tipus de bolet
* cep, tipus de parany per atrapar animals
* cep, instrument de càstig
* cep, dispositiu immobilitzador de vehicles
* Cep xinès, instrument de tortura xinès, consistent en una caixa on es col·locaven els peus que eren premsats pel botxí

## Acrònims

* Centre Excursionista del Penedès
* control estadístic de processos
* Código de Endereçamento Postal
* Centre d'Estudis Pastorals
* Circular Error Probable, abreviació anglesa de la mesura estadística de precisió error circular probable
# Santa Maria de Valldossera

Santa Maria és una església a la zona de Valldossera, al municipi de Querol (l'Alt Camp), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Arquitectura

L'església de Santa Maria està situada al nord de la comarca de l'Alt Camp. És un edifici de planta rectangular, d'una sola nau, absis pla i coberta de teula a dues vessants. La nau es cobreix amb volta de canó amb llunetes. L'interior és pintat de blanc, amb les parts corresponents als arcs faixons, les pilastres de suport i la línia d'imposta pintades de groc. Exteriorment, l'església presenta dos cossos annexos, un a cada banda, amb coberta de teula a una vessant. La façana, de composició simètrica i molt simple, mostra, centrada, una porta d'accés adovellada d'arc de mig punt amb brancals de pedra formats per carreus encoixinats. A la clau de volta de l'arc figura la data del 1685. Damunt la porta es conserva un rellotge de sol pintat.
La resta de l'arrebossat i pintura de la façana ha desaparegut en l'actualitat. La façana es corona amb un campanar d'espadanya amb dos nivells d'obertures.

## Història

L'existència d'un santuari on actualment es troba l'església de Santa Maria és documentada el segle xii en relació amb l'adquisició del lloc pel monestir de Santes Creus (1162), tot i que probablement la construcció se situaria en un moment anterior. L'actual edifici de l'església fou bastit l'any 1685. El 1869 es traslladà la seu parroquial de Montagut a Valldossera. Durant la guerra del 1936-1939, l'església va patir destrosses considerables (pèrdua del retaule, deteriorament de la imatge de la Mare de Déu gòtica del segle xiii...). Recentment, l'edifici ha estat objecte d'una restauració (canvi de teulada, pintura interior...) amb la finalitat de garantir-ne la conservació, amenaçada per l'escàs ús, degut fonamentalment al despoblament del nucli. De tota manera, s'hi van fent obres de manteniment, i s'hi realitza l'aplec anual.

## Referències

* 1 2 3 «ESGLÉSIA DE SANTA MARIA DE VALLDOSSERA». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 gener 2025].

## Bibliografia

* Gran Enciclopèdia Catalana, 1978
* Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 1982
* Fort i Cogul, E.; Santa Maria de Valldossera. Col·lecció de goigs "santa Eulàlia", 1975
* Fort i Cogul, Eufemià; El Llibre de Valldossera, 1968
* Gavin, J.M.; Inventari d'esglésies, 1980
* Iglesies, J. <Santasusagna, J., Les valls del Gaià, del Foix i de Miralles., 1934

## Enllaços externs

* «Església de Santa Maria de Valldossera». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# César Tárrega Requeni

César Tárrega Requeni (nascut el 26 de febrer de 2002) és un futbolista professional valencià que juga com a central al València CF.

## Carrera

Tárrega és un producte juvenil del CD Don Bosco, Llevant UE i Patacona CF, abans d'acabar la seva formació juvenil amb el València CF al qual es va incorporar el 2019. Va ascendir al València Mestalla per a la temporada 2021-22 signant el seu primer contracte professional.
El 2 de desembre de 2021, Tárrega va fer el seu debut com a sènior i professional amb l'equip sènior de València en la victòria de la Copa del Rei per 3-0 contra el CD Utrillas. El 24 de gener de 2023 va ampliar el seu contracte amb el València fins al 2027.
Tárrega va començar a entrenar amb l'equip sènior del València a la pretemporada d'estiu abans de la temporada 2023-24, i va debutar a la Lliga com a substitut final amb el València en una victòria per 3-0 contra l'Atlètic de Madrid el 16 de setembre de 2023 El 19 de gener de 2024, va ser cedit al Reial Valladolid de Segona Divisió per la resta de la temporada.
Tárrega va marcar el seu primer gol com a professional el 7 d'abril de 2024, marcant el segon gol del seu equip en la victòria fora de casa per 2-0 contra el FC Cartagena. Després d'haver contribuït amb 16 aparicions quan els pucelanos van assolir l'ascens a la primera categoria, va tornar al Che i va renovar el seu contracte fins al 2028 el 27 de juny.

## Estil de joc

Amb 1,94 m, Tárrega és un central alt i imponent físicament, fort i contundent en el joc aeri. Malgrat la seva alçada, té un bon control de pilota i pot fer bones passades.

## Vida personal

Tárrega estudia educació física a la Universitat Catòlica de València Sant Vicenç Màrtir, i parla anglès i francès gràcies a la seva mare que és mestra d'escola. El seu besavi, Vicent Olaso, va fundar un club anomenat Antonio Puchades a València als anys 50.

## Referències

* 1 2 Lacruz, Pablo Granero. «César Tárrega y sus oportunidades con el primer equipo», 01-12-2021.
* ↑ Torres, David. «César Tárrega, un minero que jamás olvidará Utrillas y que se sube al avión para Vigo». ElDesmarque, 03-12-2021.
* 1 2 Valle, Conrado. «Tárrega, la renovación de un central con pedigrí blanquinegro». Diario AS, 24-01-2023.
* ↑ Torres, David. «César Tárrega tendrá su camino hacia el primer equipo: el plan con la defensa de Paulista a Cömert». ElDesmarque, 15-07-2023.
* ↑ «Valencia 3-0 Atlético: results, summary and goals». AS.com, 16-09-2023.
* ↑ «César Tárrega refuerza la zaga» (en castellà). Real Valladolid, 19-01-2024. [Consulta: 19 gener 2024].
* ↑ «Official statement: César Tárrega». Valencia CF, 27-06-2024. [Consulta: 5 juliol 2024].
* ↑ García, Andrés. «L'emotiva historia valencianista de César Tárrega» (en castellà). Super Deporte, 03-12-2021.

## Enllaços externs

* César Tárrega Requeni a BDFutbol
* César Tárrega Requeni a La Preferente (castellà)
* César Tárrega Requeni, Fitxa a Soccerway