OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Puck Pieterse

Puck Pieterse (Amersfoort, 13 de maig de 2002) és una ciclista neerlandesa. Actualment corre a l'equip ciclista femení del Fenix-Deceuninck. Competeix en ciclisme de carretera, ciclocròs i bicicleta de muntanya.

## Palmarès
### Ciclocròs

* 2018–2019
** Campiona neerlandesa de ciclocròs junior
** 1a Leudelange
* 2019–2020
** Campiona d'Europa de ciclocròs junior
* 2020–2021
** Campiona d'Europa de ciclocròs sub-23
* 2021–2022
** Campiona del món de ciclocròs sub-23
- Copa del Món
* 1a classificada sub-23
* 2022–2023
** Campiona d'Europa de ciclocròs sub-23
** Campiona neerlandesa de ciclocròs
** 1a Oisterwijk
-Copa del Món
* 1a Overijse
* 1a Hulst
* 1a Val di Sole
* 1a Besançon
- Superprestige
* 1a Diegem
- X²O Badkamers Trophy
* 1a Herentals
* 2023-2024
- Copa del Món
* 1a Gavere
* 1a Hulst
* 1a Zonhoven
- Superprestige
* 1a Diegem
* 2024-2025
** Campiona neerlandesa de ciclocròs
- X²O Badkamers Trophy
* 1a Coxyde

### Bicicleta de muntanya

* 2020
** Campiona neerlandesa de Cross-country junior
* 2022
** Campiona d'Europa de Cross-country sub-23
** Campiona d'Europa de relleus mixtes
* 2023
** Campiona d'Europa de Cross-country
** Campiona neerlandesa de Cross-country
** Campiona de l'UCI XCO World Cup
** Campiona de l'UCI XCC World Cup
* 2024
** Campiona del món de XCO

### Carretera

* 2024
** Campiona del Món de ciclisme en ruta sub-23
** Vencedora d'una etapa al Tour de França

### Resultats a les Grans voltes
#### Tour de França

* 2024: 11a, vencedora de la 4a etapa i vencedora de la classificació de les joves

## Referències

* ↑ «FENIX-DECEUNINCK» (en anglès). UCI. [Consulta: 9 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a procyclingstats.com
# Juan de la Concha Castañeda

Juan de la Concha Castañeda (Plasència, 29 d'agost de 1818 - Madrid, 30 d'agost de 1903) va ser un advocat i polític espanyol, ministre d'Hisenda durant la regència de Maria Cristina d'Habsburg-Lorena.

## Biografia

Després d'estudiar Dret en la Universitat de Salamanca es va incorporar al Col·legi d'Advocats de Madrid en 1841. Va ingressar al servei de l'Estat en 1844, com a Jutge de primera Instància en el Jutjat de Pastrana més tard va ser Conseller Provincial, Governador interí de Guadalajara i després Oficial en el Ministeri de la Governació a Madrid.
En triomfar els progressistes l'any 1854 va deixar la seva carrera administrativa i després de participar en les eleccions de 1863 va obtenir la seva primera acta de diputat per la circumscripció de Càceres prenent va prendre part activa en la discussió dels Pressupostos i altres aspectes de la Hisenda i de l'economia. Aquest escó tornaria a obtenir-lo en les successives eleccions celebrades fins a 1867.
En 1866, a proposta del Marquès de Barzanallana, va ocupar la Direcció general de Propietats del Ministeri d'Hisenda; va publicar quan va cessar en 1868 una Memòria en la qual hi narra la seva gestió.
Amb la Revolució de 1868 i durant el Sexenni Revolucionari s'aparta de la política activa i fins i tot de l'Administració durant la I República i no va retornar fins a 1874 amb la Restauració, en què va tornar a ocupar de nou la Direcció de Propietats i més tard arribarà a ser Fiscal del Consell d'Estat, President de la seva Secció d'Hisenda, i Fiscal del Tribunal Suprem d'Espanya, a més de ser elegit en 1876, ja com a militant del recentment creat Partit Conservador, senador per Càceres fins a 1886 en representació de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques fins a la seva defunció.
Va ser ministre d'Hisenda entre el 23 de novembre de 1891 i l'11 de desembre de 1892 en un govern presidit per Cánovas del Castillo i va ser Governador del Banc d'Espanya d'agost de 1901 a novembre de 1902.

## Referències

* ↑ Biografia a fiscal.es
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Juan de la Concha a xtec.es
Càrrecs públics :
| Precedit per: Fernando Cos-Gayón y Pons | Ministre d'Hisenda 1891-1892 | Succeït per: Germán Gamazo y Calvo |
| Precedit per: Antonio María Fabié Escudero | Governador del Banc d'Espanya 1901-1902 | Succeït per: Pío Gullón e Iglesias |
| Premis i fites |||
| Precedit per: Manuel Cortina y Arenzana | Acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques Medalla 35 1879-1903 | Succeït per: Victoriano Guisasola y Menéndez |
# Aviari

Un aviari és una gran gàbia per tancar aus. Al contrari de les gàbies d'ocells, els aviaris permeten a les aus més espai per a volar. Aquests sovint contenen plantes i arbusts que aconsegueixen la simulació d'un hàbitat natural.

## Aviaris públics

Els aviaris públics són grans i es troben freqüentment en l'establiment d'un jardí zoològic (per exemple, el Zoològic de Londres i el Zoològic de San Diego). La ciutat de Pittsburgh és seu del National Aviary, l'aviari més gran en Estats Units, el National Aviary és un exemple d'un aviari no localitzat dins d'un zoològic. El primer aviari establert dins d'un zoològic va ser el del Zoològic de Rotterdam el 1880.
el 1904, es va fer l'aviari més gran mai construït. Aquest aviari és de 69,5 metres de llarg, 25,6 d'ample i de 15,25 d'alt. Va ser construït per a l'Exposició Universal de San Luis. L'aviari impulsar la construcció d'un zoològic en aquesta ciutat el 1910. Aquesta és una de les poques estructures que roman en bon estat de l'Exposició Universal de San Luis.

## Aviaris casolans

Els aviaris són populars entre aquells als que li agrada criar aus domèstiques procurant que tinguin espai. L'aviari casolà sol ser un producte de tipus "faci-ho vostè mateix", encara que n'hi ha també disponibles comercialment per encaixar en interiors i exteriors. Hi ha dues classes d'aviaris casolans: aviaris ferms i aviaris sostinguts. Els aviaris ferms estan fixats al pis amb una base de concret perquè no entrin rates i feristeles. Els aviaris sostinguts es componen de potes fixades al pis i, per tant, no necessiten una base. Molts aviaris ferms normalment mostren un treball de fusta o un marc de policlorur de vinil, al contrari dels aviaris públics que tenen marcs de metall; encara que els aviaris sostinguts poden tenir parts metàl·liques.

## Vegeu també

* Aquàrium
* Terrari

## Nota

* ↑ Harry Howarth. Jaulas, aviarios y pajareras/ Cages and Aviaries. Editorial HISPANO EUROPEA, 14 novembre 2008, p. 71–. ISBN 9788425518249 [Consulta: 4 juny 2011].
# Ca l'Elvira (Santa Coloma de Cervelló)

Ca l'Elvira, coneguda també com Cal Miret, és un edifici de la Colònia Güell, al municipi de Santa Coloma de Cervelló (Baix Llobregat), inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge notable, de planta baixa i un pis, construït amb maó arrebossat i pintat, maó vist i pedra artificial als ornaments. La coberta és de teula àrab, sense ràfec, amb la barana de maó vist treballat en relleu que fa les funcions de sanefa ornamental. Unes petites franges individualitzen els dos pisos, efecte accentuat pel diferent color que s'ha emprat per pintar-ne cadascun. A la façana principal s'obren dues finestres rectangulars a cada costat de la porta d'entrada, mentre que al pis superior s'inverteix l'ordre i se situa un balcó damunt de cada parell de finestres i una finestra com la dels baixos al mig. Té un petit jardí al davant com la majoria dels habitatges de la colònia. La façana del carrer Reixach té a cadascuna de les dues plantes finestres idèntiques a les de l'entrada.

## Referències

* ↑ «Habitatge a la plaça Anselm Clavé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 febrer 2016].

## Enllaços externs

* «Colònia Güell: Ca l'Elvira». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Banco Económico (Angola)

El Banco Económico, anteriorment Banco Espírito Santo Angola (BESA) reanomenat em 2015, després de la fallida de la casa marea a Portugal, el Banco Espírito Santo (BES), és un banc angolès amb seu a Luanda. Anteriorment, el BESA era afiliat a l'extingit Banco Espírito Santo, avui Novo Banco i, per tant, és una empresa subsidiària de l'Espírito Santo Financial Group (ESFG).
El dia 28 de juliol de 2014, es va anunciar que l'Estat angolès assumiria el control del Banco Espírito Santo Angola, injectant prop de 3.000 milions dòlars USA de capital nou a la banca angolesa. Així el Banco Espírito Santo (BES) perdria el control, rebent, no obstant això, la garantia que l'emprèstit d'igual valor, fet pel BES o BESA, seria pagat.
A finals de 2014, els majors accionistes eren la petroliera Sonangol, amb un 35%; el Novo Banco, amb una participació del 9,9%; l'empresa angolesa Portmill, amb el 24%, i el grup Geni Novas Tecnologías (controlat per Leopoldino Fragoso do Nascimento), amb el 18,99% del capital, a més de Lektron Capital, una societat de capital xinès amb el 30,98%.
El 30 d'octubre de 2014 el Banc Nacional d'Angola va informar que el BESA assumiria la denominació de Banco Económico SA.

## Referències

* ↑ Público. «Luanda assume controlo do BES Angola e banco português perde a maioria», 28-07-2014.
* ↑ Angolana Sonangol maior accionista do novo Banco Económico, SA Arxivat 2015-06-26 a Wayback Machine.. Macauhub, 31 d'octubre 2014
* ↑ Sonangol recebeu 1000 milhões para assegurar BCP e entrar no ex-BESA. Por Luís Villalobos. Público, 25 Maig 2015
* ↑ General angolano investigado no caso BES Por Diana Ramos e Miguel Alexandre Ganhão. Correio da Manhã, 18 Agosto 2014
* ↑ BES reforça posição no BES Angola após aumento de capital. Por Celso Filipe. Jornal de Negócios, 16 de dezembro de 2013
* ↑ Estrutura Accionista Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.. bancoeconomico.ao. Recuperado em 26 de Junho 2015
* ↑ Sonangol entra no BESA que passa a Banco Económico Arxivat 2014-12-20 a Wayback Machine. Diário de Notícias, 30 de outubro 2014
* ↑ Angola já tem um Banco Económico. O 'velho' BESA mudou de nome. Agência Lusa, 29 d'octubre de 2014.

## Enllaços externs

* Banco Económico, web del Banco Económico
* Site do Banco Espírito Santo (avui Novo Banco)
# Partit Laborista de Barbados

El Partit Laborista de Barbados (en anglès, Barbados Labour Party) és el principal partit de l'oposició de Barbados d'ideologia de centre-esquerra. Dirigit per Owen Arthur, el PLB ocupa 10 dels 30 escons de la Casa de l'Assemblea de Barbados des de gener de 2008. És membre de la Internacional Socialista.
El Partit Laborista de Barbados va ser fundat el 31 de març de 1938 a la casa de James Martineau. Durant la primera reunió, Chrissie Brathwaite i Grantley Adams van ser triats president i vicepresident. El partit va ser l'organització que va canalitzar el moviment polític que van portar les disturbis de 1937 concloent en la transferència pacífica del poder. Els objectius dels fundadors van incloure el sufragi universal (per a adults), l'educació gratuïta i millores en els habitatges i l'assistència mèdica. Van debutar en les eleccions generals de 1940 i l'any 1994 Owen Arthur va esdevenir Primer ministre i actualment exerceix el seu tercer mandat consecutiu com a líder del PLB.
En les eleccions de l'any 2003 el PLB va guanyar 23 dels 30 escons (75.313 dels 135.083 vots o el 55,75 % de l'electorat). La xifra va augmentar a 24 l'any 2006 quan en un situació sense precedents, el llavors líder de l'oposició, després d'una batalla interna amb el seu propi partit va dimitir del seu càrrec i es va integrar en el partit del govern. El partit va perdre suport popular en les eleccions generals de gener de l'any 2008, guanyant 10 escons en contra els 20 escons del Partit Democràtic Laborista de Barbados.

## Referències

* ↑ Thompson sworn in as Barbados PM

## Enllaços externs

* Lloc oficial del Partit Laborista (anglès)
# Carlos Solchaga Catalán

Carlos Solchaga Catalán (Tafalla, 28 de maig de 1944) és un economista i polític basc, ex dirigent del Partit Socialista de Navarra i del Partit Socialista Obrer Espanyol i diverses vegades ministre en diferents governs de Felipe González.

## Biografia

Va néixer el 1944 a la ciutat navarresa de Tafalla. Va estudiar ciències econòmiques a la Universitat de Madrid, i va ampliar els seus estudis a la Universitat de Cambridge i la Universitat de Massachusetts. Posteriorment va treballar en l'administració pública i en l'empresa privada.

## Activitat política

Fou escollit diputat al Congrés en representació del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) per la província d'Àlaba en les eleccions generals de 1979, esdevenint el portaveu del socialistes bascos al Congrés. En aquesta legislatura va ser portaveu del Grup Parlamentari "Socialistes Bascos" del Congrés dels Diputats. Fou novament elegit diputat, tot i que per la circumscripció de Navarra, en les següents 4 eleccions generals, fins que va deixar el seu escó el 1994.
Al desembre de 1982 va ser nomenat Ministre d'Indústria i Energia, càrrec des del qual va impulsar el programa de reconversió industrial, amb la consegüent conflictivitat laboral en els sectors afectats, especialment el naval. El 1985 va ser nomenat Ministre d'Economia i Hisenda, càrrec en el qual va romandre fins al 1993. L'agost de 1991 va ser elegit president del Comitè Interí (òrgan executiu) del Fons Monetari Internacional (FMI).
Després de les eleccions Generals de 1993 va esdevenir Portaveu del Grup Socialista del Congrés dels Diputats, fins que va abandonar el seu escó el maig de 1994 i es va retirar de la política activa.
Actualment és vicepresident del Patronat del Museu Reina Sofia.

## Enllaços externs

* Informació de Carlos Solchaga al Congrés dels Diputats (castellà)
# Selenicereus megalanthus

Selenicereus megalanthus és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies (Cactaceae).

## Descripció

Selenicereus megalanthus creix de forma epífita penjant, està mol ramificat i arriba als 13 metres de llargada. Les tiges són triangulars de color verd fosc i estan lleugerament ondulats a les vores, i no són suaus. Les tiges fan d'1,5 a 4 cm de diàmetre, d'1 a 2 m de llarg i tenen arrels aèries. De les arèoles en surten d'1 a 3 espines subulades, de color marró groguenc i lleugerament corbades, que estan lleugerament engrossides a la base i tenen una longitud d'entre 3 i 5 mm.
Les flors posteriors, molt perfumades, fan fins a 30 centímetres de llarg. El seu periant és sorprenentment ample. Els periants exteriors són de color groc clar, els interiors blancs. L'hipant és molt voluminós i cobert d'escates, llana blanca i de 14 a 15 espines en forma de truges per arèola. Els fruits són comestibles, grocs i en forma d'ou, fan fins a 11 cm de llarg i només tenen unes poques espines. La polpa és blanca o rosada.

## Distribució

Selenicereus megalanthus es distribueix a Colòmbia, Equador, Perú i probablement a Bolívia a altituds de 90 a 1800 m.

## Ús

Selenicereus megalanthus es conrea cada cop més a les plantacions per la seva fruita comestible (comercialitzada com a "pitaia" o "fruita del drac").

## Taxonomia

Selenicereus megalanthus va ser descrita per Reid Venable Moran i publicat a Gentes Herbarum; Occasional Papers on the Kinds of Plants 8(4): 325, a l'any 1953.

### Etimologia

Selenicereus: nom genèric es deriva del grec Σελήνη (Selene), la deessa de la lluna i cereus, que significa 'espelma' en llatí, en referència a les flors nocturnes.
megalanthus: epítet llatí que vol dir "de flors molt grans"

### Sinonímia

* Cereus megalanthus K. Schum. ex-Vaupel
* Cereus megalanthus K. Schum. ex-Ule
* Hylocereus megalanthus (K. Schum. ex-Vaupel) Ralf Bauer
* Mediocactus megalanthus (K. Schum. ex Ule) Britton & Rose

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Característiques de les cactàcies

## Referències

* ↑ «Selenicereus megalanthus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 27 agost 2023].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets | megacalyx - mellitus». [Consulta: 27 agost 2023].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 27 agost 2023].

## Bibliografia

* Anderson, Edward Frederick. Eugen Ulmer KG. Das große Kakteen-Lexikon (en alemany). Traducció: Urs Eggli, 2005, p. 590. ISBN 3-8001-4573-1.
# Província d'Aragatsotn

La província d'Aragatsotn (Արագածոտնի մարզ, Aragatsotní marz) és una província d'Armènia. La seua capital i municipi més populós és la ciutat d'Astarak. Altres municipis importants de la província són Aparan i Talin.
La província d'Aragatsotn comprén una superfície total d'uns 2.756 quilòmetres quadrats i té una població de 125.400 persones a data de 2019.

## Geografia

La província d'Aragatsotn ocupa la part nord-oest d'Armènia i té una superfície total de 2.756 quilòmetres quadrats, el que suposa el 9,3 percent de la superfície total d'Armènia. La província limita amb les mateixes de Lorí i Xirak al nord, amb la d'Armavir i Erevan al sud, amb la de Kotaik a l'est i amb Turquía i la seua província de Kars a l'oest.

### Clima

El clima de la província d'Aragatsotn està marcat per les grans diferències de temperatura depenent de l'altitud sobre el nivell de la mar. La mitjana anual de precipitacions es troba entre els 400 mm als nivells baixos i 1.000 mm a les elevades zones de muntanya.

## Història

La província d'Aragatsotn es va fundar el 12 d'abril de 1995 fruit de la unió de 3 raions de l'era soviètica, quan la República Socialista Soviètica d'Armènia, vigents des de 1930 a 1995. Els raions eren el de Talin, Aparan i Ashtarak.

## Transport
### Carretera

* Autopista M1 (Erevan-Gyumri) - Autopista M3 (Margara-Vanadzor)

## Vegeu també

* Fortalesa de Kosh

## Referències

* ↑ https://www.gov.am/en/regions/
* ↑ https://armstat.am/en/?nid=111
# Tribú militar

* Antiga Roma: Regne romà  · República Romana  · Imperi  · Principat  · Dominat  · Imperi d'Occident Imperi d'Orient
Organització social: :
| Dret romà Assemblees romanes Senat romà Tribus romanes Gens Cursus honorum | Ciutadania romana Patricis Equites Plebeus Esclavitud |
Magistratures ordinàries :
| Cònsol Pretor Tribú de la plebs Censor Pontifex Maximus Qüestor | Prefecte de la ciutat Edil Prefecte Procònsol Propretor Interrex |
Magistratures extraordinàries :
| Dictador Mestre de la cavalleria Tribú consular Legat | Triumvir Decemvir Vigintisexvir Interrex |
Càrrecs i honors :
| Emperador romà Rei de Roma August Cèsar Imperator Princeps senatus Tetrarquia Tetrarca | Magister officiorum Mestre dels soldats Governador Dux Lictor Vicari Tribú militar |
Tribú militar (en llatí tribunus militum) era el nom dels oficials comandants de les legions romanes.
Als inicis de la República, cada una de les tribus romanes (els Ramnes, els Tities i els Luceres) aportaven a l'exèrcit un contingent de mil homes comandats per un tribú. En un moment indeterminat de tres tribuns van passar a sis.
També als inicis de la República, el 444 aC, es van nomenar tribuni militum consulari potestate o tribuns amb potestat consular, per a possibilitar que els plebeus poguessin accedir al càrrec de cònsol sense haver de modificar les característiques dels cònsols, que eren patricis. Aquests tribuns es van abolir l'any 367 aC per mitjà de les Lleis Liciniae-Sextiae.
En el seu origen, els sis tribuns eren elegits pel cap de l'exèrcit, normalment el cònsol. Després, el 362 aC, s'elegien sis tribuns per un any. I el 312 aC, a proposta dels tribuns de la plebs Gai Marci i Luci Atili i a través de la llei Atilia Martia, els tribuns eren elegits pels comicis, encara que sembla que només n'elegien una part. A partir de la Segona Guerra Púnica, l'any 207 aC, tots els tribuns militars de les quatre primeres legions eren elegits pels comicis, que a raó de sis tribuns per legió, feien vint-i-quatre tribuns elegits.
Polibi, que escriu als inicis del segle ii aC, diu que els tribuns militars nomenaven els centurions i els donaven ordres, tant a ells com a la centúria. Flavi Renat Vegeci diu, ja al segle iv, que els tribuns tenien també com a responsabilitat l'entrenament dels legionaris i el bon equipament d'armes i vestits. Tàcit diu que participaven als consells de guerra i als tribunals militars.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VII,5,3; IX,33
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXVII,36
* ↑ Polibi. Històries VI,35
* ↑ Flavi Renat. Epitome rei militaris II,12
* ↑ Tàcit. Annals I,44
# Esquí de fons als Jocs Olímpics d'hivern de 1980

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1980 celebrats a la ciutat de Lake Placid (Estats Units) es disputaren set proves d'esquí de fons, quatre en categoria masculina i tres en categoria femenina.
Les proves es realitzaren entre els dies 14 i 23 de febrer de 1980 a les instal·lacions esportives de Whiteface Mountain. Hi participaren un total de 131 esquiadors, entre ells 86 homes i 45 dones, de 24 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 15 km Detalls | Thomas Wassberg | Juha Mieto | Ove Aunli |
| 30 km Detalls | Nikolay Zimyatov | Vasily Rochev | Ivan Lebanov |
| 50 km Detalls | Nikolay Zimyatov | Juha Mieto | Alexander Zavyalov |
| 4x10 km relleus Detalls | Unió SovièticaVasily Rochev Nikolay Bazhukov Yevgeny Belyayev Nikolay Zimyatov | NoruegaLars Erik Eriksen Per Knut Aaland Ove Aunli Oddvar Brå | FinlàndiaHarri Kirvesniemi Pertti Teurajärvi Matti Pitkänen Juha Mieto |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 5 km Detalls | Raïssa Smetànina | Hilkka Riihivuori | Květa Jeriová |
| 10 km Detalls | Barbara Petzold | Hilkka Riihivuori | Helena Takalo |
| 4x5 km relleus Detalls | RDAMarlies Rostock Carola Anding Veronika Hesse Barbara Petzold | Unió SovièticaNina Fyodorova Nina Rocheva Galina Kulakova Raïssa Smetànina | NoruegaBritt Pettersen Anette Bøe Marit Myrmæl Berit Aunli |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 4 | 2 | 1 | 7 |
| 2 | RDA | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 3 | Suècia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Finlàndia | 0 | 4 | 2 | 6 |
| 5 | Noruega | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 6 | Bulgària | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Txecoslovàquia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 7 | 7 | 7 | 21 |
# Graftonita-(Ca)

La graftonita-(Ca) és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la graftonita. Rep el nom per la seva relació amb la graftonita.

## Característiques

La graftonita-(Ca) és un fosfat de fórmula química CaFe$^{2+}$₂(PO₄)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017, sent publicada per primera vegada el 2018. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al: type material is deposited in the collections of the mineralogical museum, university of wrocław, cybulskiego 30, 50-205 wrocław, poland, catalogue number mmwr iv7674

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les pegmatites de Michałkowa, a la localitat de Gmina Świdnica, al comtat de Świdnica (Voivodat de Baixa Silèsia, Polònia). També ha estat descrita a Malga Garbella di sotto, a la província de Trento (Itàlia). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Graftonite-(Ca)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 juny 2021].