OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Platja de Llenguadets

La platja de Llenguadets, o cala dels Llenguadets, és una platja urbana del municipi de Salou (Tarragonès), situada entre la punta del Lari, a llevant, que la separa de la platja Llarga, i la punta de Porroig, a ponent, que la separa de la platja dels Capellans. Té una longitud de 60 metres i una amplada mitjana de 33 metres, formada per sorra fina i daurada, amb un pendent d'entrada a l'aigua suau. El seu únic accés és a peu, pel camí de ronda. Disposa de lloguer de parasols i gandules, dutxes, un punt de socors i un quiosc. Compta amb el segell ISO 14001 que acredita la seva excel·lent salubritat i qualitat ambiental i turística.
Els temporals d'hivern s'enduen periòdicament la sorra de la platja. El Ministeri de Medi Ambient la reposa traslladant-la des de la platja de Ponent.

## Referències

* 1 2 «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* 1 2 «Cala Llenguadets». Agència Catalana de Turisme.
* 1 2 «Cala dels Llengüadets». Diputació de Tarragona.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Salou millora la sorra de la Platja Llarga i la Cala Llenguadets». Tac 12, 29-05-2018.
# (920) Rogeria

(920) Rogeria és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert l'1 de setembre de 1919 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya. Està possiblement nomenat per una noia del calendari Lahrer Hinkender Pot.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
# Matthew Pinsent

Matthew Pinsent CBE (Holt, Regne Unit 1970) és un remador anglès, ja retirat, guanyador de quatre medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 10 d'octubre de 1970 a la ciutat de Holt, població situada al comtat de Norfolk. És descendent de John Howard, 1r duc de Norfolk i, per tant, d'Enric I d'Anglaterra i Guillem el Conqueridor.
El 1993 fou nomenat membre de l'Orde de l'Imperi Britànic, sent ascendit al grau de comandant el 2001. El 31 de desembre de 2004 fou nomenat Knight Bachelor.

## Carrera esportiva

Va participar, als 21 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova masculina de dos sense timoner al costat de Steve Redgrave. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units) aconseguí revalidar novament el seu títol olímpic al costat de Redgrave. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) guanyà una nova medalla d'or en la prova masculina de quatre sense timoner, un metall que repetí en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia).
Al llarg de la seva carrera ha guanyat 12 medalles en el Campionat del Món de rem, destacant 10 medalles d'or, així com el Mundial Junior l'any 1988.
L'any 2002 fou escollit membre del Comitè Olímpic Internacional (COI), càrrec que desenvolupà fins al 2004. En retirar-se de la competició activa s'ha dedicat a ser comentarista esportiva per a la BBC.

## Referències

* ↑ (anglès) "Matthew Pinsent". Who Do You Think You Are?

## Enllaços externs

* (anglès) Portal personal
* (anglès) www.worldrowing.com - Matthew Pinsent Arxivat 2021-01-12 a Wayback Machine.
# Llista Swadesh

La llista Swadesh és un document fet per Morris Swadesh que contenia 100 paraules (215 en la versió ampliada) que es consideraven bàsiques en totes les llengües. S'usava en glotocronologia per comparar diferents idiomes i establir famílies lingüístiques segons la semblança de les formes d'aquests mots bàsics.
Aquest lèxic primordial no estava subjecte a factors culturals i, per tant, podia servir per a comparar llengües d'una manera fiable. Contenia paraules que es trobessin a qualsevol estadi de l'evolució d'una llengua (exclouria per tant els tecnicismes) i a qualsevol indret del món (i per tant no inclou termes lligats fortament al clima, com "neu"). Se suposa que cada idioma té una paraula pròpia per designar aquests termes, ja que són bàsics i necessaris i, per tant, van ser els primers a existir, no van provenir de manlleus d'altres llengües en contacte. Les paraules que hi apareixen designen elements naturals, parts del cos humà, deíctics elementals i accions que es poden fer amb el cos.
Aquesta llista és força polèmica però continua sent la base de molts estudis sobre el vocabulari dels idiomes. Algunes de les objeccions més comunes són que sí que usa termes marcats culturalment (no totes les llengües tenen paraules per referir-se a la neu, si es parlen a llocs càlids, per exemple); que alguns dels termes considerats bàsics són de fet manlleus; que no sempre totes les llengües expressen els conceptes bàsics amb una paraula (poden emprar locucions) i que la selecció no es basa en criteris científics o estadístics.

## Termes de la llista Swadesh en català

* jo (mi) (vegeu pronom)
* tu
* nosaltres
* aquest (vegeu demostratiu)
* aquell
* qui
* què
* no (vegeu negació)
* tots
* molts
* u
* dos
* petit
* dona
* home
* persona (vegeu humà)
* peix
* ocell
* gos
* poll
* arbre
* llavor
* fulla
* arrel
* escorça
* pell
* carn
* sang
* os
* greix
* ou
* banya
* cua
* ploma
* pèl (cabell)
* cap
* orella
* ull
* nas
* boca
* llengua
* dent
* peülla (colze)
* peu
* genoll
* mà
* panxa
* coll
* pit
* cor
* fetge
* menjar
* beure (vegeu beguda)
* mossegar
* veure (vegeu vista)
* sentir (vegeu oïda)
* saber
* dormir
* morir (vegeu mort)
* matar
* nedar
* volar
* caminar (anar)
* mentir (veure veritat)
* venir
* seure
* aixecar-se
* dir (parlar)
* sol
* estrella
* lluna
* aigua
* pluja (ploure)
* pedra
* sorra
* Terra (món)
* núvol
* fum
* foc
* cendra
* cremar
* camí
* muntanya
* vermell
* verd
* groc
* blanc
* negre
* nit
* calent (vegeu calor)
* fred
* ple
* nou
* bo
* rodó (vegeu cercle)
* sec
* nom
* donar
# Manuel Veiga (lingüista)

Manuel Monteiro da Veiga més conegut com a Manuel Veiga, (Assomada, 27 de març de 1948) és un lingüista i polític capverdià, de referència tant a nivell del seu país com a nivell internacional.

## Biografia

Va néixer al municipi de Santa Catarina, illa de Santiago, Cap Verd, en 27 de març de 1948. Va fer els estudis primaris a Assomada entre 1957 i 1961. Va freqüentar el seminari catòlic de Sao José de Praia, capital de Cap Verd, de 1962 a 1974.
Va estudiar a l'Institut Superior d'Estudis Teològics, a Coimbra, Portugal de 1971 a 1974. També es va llicenciar en Lingüística General i aplicada a la Universitat d'Ais entre 1975 i 1978. Es va doctorar a la mateixa universitat entre 1994 i 1997.
Ha ocupat càrrecs públics de responsabilitat al seu país natal: de destacant algunes d'aquestes funcions en el seu passat recent, s'ha de realçar la docència de la crioll capverdià en la Escola Superior d'Educació; responsable del departament de lingüística del Ministeri de l'educació; Director General de Cultura de la República de Cap Verd (setembre de 2004-2011); director general del Patrimoni Cultural i president de l'Institut Nacional de la Cultura. També és membre del Comitè Internacional d'Estudis Criolls; com a lingüista ha estat representant de Cap Verd en l'àmbit dels acords ortogràfics de la Llengua portuguesa.
També ha estat president de la Comissió Nacional per a l'estandardització de l'Alfabet de la Llengua Capverdiana. Políticament fou elegit diputat a l'Assemblea Nacional de Cap Verd a les eleccions legislatives de Cap Verd de 2001 i 2006 i Ministre de Cultura de la república de Cap Verd.

## Obres

* Diskrison strutural di Lingua kabuverdianu (1982), ICL
* Odju d'agu, novel·la, 1987;
* A sementeira, assaig, 1994;
* O crioulo de Cabo Verde: introduçao à gramatica (1995)
* Diario das Ilhas, novel·la, 1995;
* Introdução à gramática do Crioulo de Cabo Verde, 1996;
* O Caboverdiano em 45 lições : estudo sociolinguístico e gramatical, 2002;
* A construção do bilinguismo, 2004;
* Dicionário Caboverdiano-Português, 2011

## Referències

* ↑ «Cabo Verde nomeia novo ministro da Cultura». Panapress, 29-09-2004.
* ↑ Ministro da Cultura de Cabo Verde em fase estacionária a panapress.com, 5 de setembre de 2006
* ↑ Manuel Veiga: “Nenhuma variante do crioulo será assassinada” Arxivat 2016-08-12 a Wayback Machine., A Semana, 26 de febrer de 2013

## Vegeu també

* Alfabet Unificat per a l'Escriptura del Capverdià (ALUPEC)
* Tomé Varela da Silva

## Enllaços externs

* (francès) biografia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a bibliomonde.com
# (1231) Auricula

(1231) Auricula és l'asteroide número 1231 situat en el cinturó principal. Va ser descobert per l'astrònom Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg, Alemanya, el 10 d'octubre de 1931. La seva designació alternativa és 1931 ET2. Està anomenat per les aurícules, unes plantes de la família de les primulácies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1231.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D.. Springer. Dictionary of minor planet names (en anglès), 2003. ISBN 3-540-00238-3 [Consulta: 27 abril 2015].

## Enllaços externs

* «Dades de la NASA (JPL Small-Body Database Browser)» (en anglès). [Consulta: 6 juny 2018].
* «(1231) Auricula» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 6 juny 2018].
# Passing (pel·lícula)

Passing és una pel·lícula de drama romàntic en blanc i negre del 2021 escrita, produïda i dirigida per Rebecca Hall en el seu debut com a directora. Està basat en la novel·la homònima de Nella Larsen de 1929, i el seu títol fa referència als afroamericans que tenien un color de pell prou clar com per ser percebuts com a blancs, anomenat passing. La pel·lícula és protagonitzada per Tessa Thompson, Ruth Negga, André Holland, Bill Camp, Gbenga Akinnagbe, Antoinette Crowe-Legacy i Alexander Skarsgård.
Passing es va estrenar al Festival de Cinema de Sundance el 30 de gener de 2021 i va començar una estrena limitada a les sales el 27 d'octubre de 2021, abans de la transmissió a Netflix el 10 de novembre. La pel·lícula va rebre l'aclamació de la crítica, que va elogiar el guió i direcció de Hall i les actuacions de Thompson i Negga. La pel·lícula va ser nomenada una de les deu millors pel·lícules del 2021 per l'African-American Film Critics Association (Associació de crítics de cinema afroamericans). Per la seva actuació, Negga va ser nominada als premis Globus d'Or, BAFTA i Screen Actors Guild en la categoria de millor actriu secundària.

## Referències

* ↑ Kiang, Jessica. «'Passing' Review: Rebecca Hall's Subtle, Provocative Directorial Debut». Variety, 31-01-2021.
* ↑ Barwick, Clark «A History of Passing». South Atlantic Review, 82, 2019, pàg. 24-54.
* ↑ Jackson, Angelique. "Netflix in Talks to Acquire Rebecca Hall’s ‘Passing’ in Near $16 Million Deal," Variety, 3 Feb. 2021, https://variety.com/2021/film/news/netflix-passing-acquisition-deal-rebecca-hall-tessa-thompson-ruth-negga-1234899976/
* ↑ Hipes, Patrick. «African American Film Critics Top 10 Films Led By 'The Harder They Fall', 'Respect', 'King Richard'». Deadline Hollywood, 08-12-2021. [Consulta: 13 desembre 2021].
* ↑ «Golden Globes 2022: Nominations for the 79th Golden Globes Have Been Announced». Hollywood Foreign Press Association. [Consulta: 13 desembre 2021].
* ↑ Hipes, Patrick. «Golden Globes: The Power Of The Dog, West Side Story, Succession Lead Way – Complete Winners List», 09-01-2022.
* ↑ «2022 EE British Academy Film Awards: Nominations». BAFTA. [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ Lattanzio, Ryan. «SAG Awards 2022 Nominations: See the Full List». IndieWire. [Consulta: 12 gener 2022].
# Menuts

Els menuts, les menudències, menúncies o menudalles són les vísceres comestibles d'animal sacrificat que no formen part de la canal, incloent-hi típicament el cor, la morella, el fetge i altres òrgans interns. El terme és solament d'ús culinari.
L'aviram venut sencer en carnisseries sol incloure els menuts dits també biatilles al Rosselló (de vegades, en una bossa en la cavitat corporal). Encara que no cap dins la definició anterior, el coll s'hi inclou sovint, puix que s'ha de separar del cos durant el procés de preparació.
Diverses receptes empren menuts. Si s'estofa aviram, tradicionalment els menuts es piquen i s'afegeixen al farciment, si bé algunes autoritats sanitàries recomanen de coure'ls a part. També es poden usar per a altres plats, com les patates emmascarades catalanes o el gravy de menuts típic del sud dels Estats Units. El fetge no se sol amanir amb espècies, ja que el seu gust fort tendeix a dominar el d'altres ingredients. Els menuts també serveixen en receptes de fetge, com el paté o el yakitori o també per a elaborar alicot, un estofat francès. També s'utilitzen per elaborar les salsitxes. Molt d'aviram, especialment aquell venut en els supermercats, s'espedaça i, per tant, no inclou els menuts, que hom pot comprar separadament en la carnisseria. Tanmateix, la demanda és baixa en la major part dels països occidentals, per això tot sovint es ven per a elaborar menjar destinat als animals de companyia.

## Vegeu també

* Coradella
* İşkembe çorbası
* Kokoreç

## Referències

* ↑ «Diccionari normatiu valencià». [Consulta: 8 agost 2021].
* ↑ «Menuts». Optimot. [Consulta: 7(7/2013].
* ↑ «Cooking and Food Handling (Cooking Frozen Foods)» (en anglès). Food Safety and Inspection Service. Arxivat de l'original el 2008-12-21. [Consulta: 20 agost 2011].
Viccionari
# Le Mouton à cinq pattes

Le Mouton à cinq pattes és una pel·lícula francesa dirigida el 1954 per Henri Verneuil. va guanyar el Lleopard d'Or al Festival Internacional de Cinema de Locarno i fou nominat a l'Oscar a la millor història el 1956. És considerada un clàssic del cinema francès de postguerra.

## Argument

Per reviure el turisme local, la petita ciutat de Trézignan ha decidit organitzar una gran festa per celebrar els 40 anys dels quintuplets nascuts al poble, fins i tot si el seu pare no els vol tornar a veure. El seu patrocinador, el doctor Bolène, és l'encarregat de trobar-los fins i tot a la fi del món i convèncer els cinc fills que tenen un caràcter i una vida molt particular perquè participin a la celebració.

## Repartiment

* Fernandel - Édouard Saint-Forget / Els quintuplets : Alain, Bernard, Charles, Désiré, Etienne
* Françoise Arnoul - Marianne Durand-Perrin
* Andrex - Un mariner
* Édouard Delmont - Dr Bollène
* Georges Chamarat - M. Durand-Perrin, el pare
* Paulette Dubost - Solange
* Louis de Funès - Pilate
* René Génin - L'alcalde
* Denise Grey - Mme Durand-Perrin, la mare
* Tony Jacquot - El mestre
* Ky Duyen - Un xinès
* Darío Moreno - Un matelot américain
* Noël Roquevert - Antoine Brissard
* Lolita López - Azitad
* Michel Ardan - Un mariner
* Edmond Ardisson - Le brigadier
* Manuel Gary - El metge
* René Havard - Le liftier
* Yette Lucas - Mariette
* Albert Michel - Le patron du bistrot
* Gil Delamare - Le chauffard
* Leopoldo Francés - El mestís
* Nina Myral - La bonne
* Yannick Malloire - Noieta
* Raphaël Patorni - Rodrigue
* Max Desrau - El nou amo de les des pompes fúnebres
* Jocelyne Bressy
* Micheline Gary - L'hostessa de l'institut de bellesa

## Referències

* ↑ «Winners of the Golden Leopard». Locarno. Arxivat de l'original el 19 juliol 2009. [Consulta: 12 agost 2012].
* ↑ Erickson, Hal. «Le Mouton à Cinq Pattes». Allmovie. [Consulta: 16 juliol 2009].

## Enllaços externs

* La Mouche d'Henri Verneuil Arxivat 2019-11-19 a Wayback Machine. a Histoires de Tournages Arxivat 2010-11-21 a Wayback Machine.
# (1003) Lilofee

(1003) Lilofee és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya, el 13 de setembre de 1923.
Inicialment va ser designat com a 1923 OK. Després fou anomenada Lilofee, una sirena personatge de les cançons populars alemanyes.
Està situat a una distància mitjana del Sol de 3,143 ua, podent allunyar-se'n fins a 3,647 ua i acostar-s'hi fins a 2,64 ua. Té una inclinació orbital de 1,839° i una excentricitat de 0,1602. Emplea 2035 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1003.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1003) Lilofee» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 7 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1003) Lilofee» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 7 juny 2018].
# Què veiem quan mirem cap al cel?

Què veiem quan mirem cap al cel? (en georgià: რას ვხედავთ როდესაც ცას ვუყურებთ?) és una pel·lícula dramàtica alemanogeorgiana del 2021 escrita i dirigida per Alexandre Koberidze. La pel·lícula és protagonitzada per Ani Karseladze, Giorgi Bochorishvili i Vakhtang Panchulidze. La cinta es va estrenar al 71è Festival Internacional de Cinema de Berlín el març de 2021. El 5 de gener de 2022 es va estrenar la versió subtitulada en català.

## Argument

La Lisa i el Giorgi es troben per casualitat en un carrer de la ciutat georgiana de Kutaissi i l'enamorament és immediat. Tant, que fins i tot obliden preguntar-se els seus noms. Abans de continuar el seu camí, acorden retrobar-se l'endemà. Poc saben que seran víctimes d'una maledicció.

## Repartiment

El repartiment inclou:
* Ani Karseladze com a la Lisa
* Giorgi Bochorishvili com a en Giorgi
* Oliko Barbakadze com a la Lisa
* Giorgi Ambroladze
* Vakhtang Panchulidze
* Sofio Tchanishvili com a l'Ana
* Irina Chelidze
* David Koberidze com a l'Irakli
* Sofio Sharashidze com a l'Ana

## Referències

* ↑ Romney, Jonathan. «'What Do We See When We Look At The Sky?': Berlin Review». Screen. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ «'What Do We See When We Look at the Sky?' Review: But I Digress». , 11-11-2021 [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ «'What Do We See When We Look at the Sky?': Film Review - Berlin 2021». The Hollywood Reporter, 04-03-2021. [Consulta: 12 novembre 2021].
* 1 2 Grater, Tom. «Berlinale Unveils Competition Line-Up: New Pics From Daniel Bruhl, Celine Sciamma, Radu Jude, Xavier Beauvois & Hong Sang-soo». Deadline Hollywood, 11-02-2021. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ «Què veiem quan mirem cap al cel?». Cinema en català. [Consulta: 6 gener 2022].
* ↑ «Film and TV Projects Going Into Production - What Do We See When We Look at the Sky?». Variety Insight. Arxivat de l'original el 21 de març 2021. [Consulta: 12 novembre 2021].
# Messier 86

Messier 86 (M86 o NGC 4406) és una galàxia lenticular, de tipus S0, situada a la constel·lació de la Verge. Va ser descoberta per Charles Messier el 1781.
M86 es troba al centre del cúmul de la Verge i forma un cúmul més gran amb una altra galàxia gegant, M84. De tots els objectes de Messier, M86 és la que s'acosta al sistema solar a una velocitat més alta 244 km/s i, per tant, amb un desplaçament cap al blau més alt.

## Observació

M86 pot ser observat fàcilment dirigint el telescopi aproximadament a 1º al sud-est d'M87.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD. Data de consulta: 16 desembre 2014.
* ↑ «NASA/IPAC Extragalactic Database». [Consulta: 16 desembre 2014].
* ↑ Chengze Liu «The GALEX Ultraviolet Virgo Cluster Survey (GUViCS) III. The ultraviolet source catalogs» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 9-2014, pàg. 124–124. DOI: 10.1051/0004-6361/201322511.
* 1 2 «Messier 86». [Consulta: 17 abril 2018].
* ↑ R. Brent Tully. «Cosmicflows-3». [Consulta: 17 abril 2018].
* ↑ R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD. Data de consulta: 17 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: The SDSS Photometric Catalog, Release 7. Autor: Jennifer K. Adelman-McCarthy. Pàgina: 0. Data de publicació: 2009.
* 1 2 3 Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ Armando Gil de Paz «The GALEX Ultraviolet Atlas of Nearby Galaxies». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 12-2007, pàg. 185–255. DOI: 10.1086/516636.
* ↑ R. Brent Tully «Galaxy groups: a 2MASS catalog». Astronomical Journal, 5, 2015, pàg. 171. DOI: 10.1088/0004-6256/149/5/171.
* ↑ «Subaru spectroscopy of the globular clusters in the Virgo giant elliptical galaxy M86» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2012, pàg. 184. DOI: 10.1088/0004-637X/757/2/184.

## Enllaços externs

* SEDS (anglès).
* Dades astronòmiques SIMBAD (anglès).
# Kuummiut

Kuummiit (kalaallisut: Kuummiut) es un assentament al municipi de Sermersooq al sud-est de Groenlàndia. Fundat en 1915, tenia 331 habitants en 2013.

## Geografia

L'assentament està situat al marge oriental del fiord Ammassalik, aproximadament a 50 kilòmetres al nord-est de Tasiilaq i a 34 kilòmetres al nord de Kulusuk.

## Població

La població de Kuummiit ha disminuït en més del 27% al nivell de la de 1990 i gairebé el 15% relativa a la del nivell del 2000.

## Transports

L'assentament és servit per l'heliport de Kuummiut (codi IATA: KUZ, codi OACI: BGKM).

## Referències

* 1 2 Statistics Greenland, Population in localities
* ↑ Greenland Tourism a/s. Vandrekort Vestgrønland: Tasiilaq/Kulusuk [mapa], 1996 edició. Cartografia de Compukort, Denmark.

## Enllaços externs

* Oratge a Kuummiut (anglès)
* Pàgina de Kuummiut a eastgreenland.com Arxivat 2006-04-22 a Wayback Machine. Inclou un mapa del poble i altra informació. (anglès)
# Mare de Déu de Montserrat de Montferri

El santuari de la Mare de Déu de Montserrat de Montferri és un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Montferri (Alt Camp).
De propietat municipal, està adscrit a la parròquia de Sant Bartomeu de Montferri.

## Descripció

L'ermita es troba a la part nord-est de Montferri, a uns 380 metres. És situada damunt d'un tossal de 50 metres d'alçada. El projecte aprofitava el desnivell del tossal fent-hi avançar una part de la construcció (la corresponent al cambril de la Mare de Déu), que s'unia al pendent del terreny mitjançant arcs parabòlics.
L'espai de l'església és centrat per una cúpula que inclou el presbiteri. La planta devia estar formada per un conglomerat de triangles. Els elements predominants en la construcció són els arcs parabòlics, els reixats de les finestres, i la sobrietat amb què s'hi combinen els materials emprats: ciment pòrtland i arena.

## Història

El santuari de Montserrat de Montferri va ser projectat i començat a construir entre els anys 1926-1928. El terreny havia estat cedit per la família Vives de Montferri, el membre de la qual Daniel Maria Vives, jesuïta, havia estat el promotor de l'obra. El santuari no es va acabar per manca de recursos econòmics, tot i que els materials emprats eren senzills i la mà d'obra era bàsicament obtinguda pel sistema de prestació personal dels veïns del poble. L'any 1930 s'aturaren les obres i després, per causa de la guerra, ja no es van reprendre. Jujol encara va fer un viatge durant la postguerra per inspeccionar l'estat del santuari, però es va desanimar totalment en veure-ho.
A principis dels noranta del s. XX es feren obres de restauració i consolidació. S'iniciaren el 1987 sota la direcció de Joan Bassegoda i Nonell (arquitecte) i Josep Cendrós (constructor).

## Referències

* ↑ «Sant Bartomeu». Cercador de parròquies. Arquebisbat de Tarragona. [Consulta: 24 maig 2012].
* 1 2 3 4 «Pat.mapa: arquitectura». Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 abril 2012].
* ↑ «La otra Sagrada Família» (en castellà). La Vanguardia, 03-09-2016. [Consulta: 10 març 2019].

## Enllaços externs

* «Mapa de recursos culturals». Diputació de Tarragona.