OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Una pistola a cada mà

Una pistola a cada mà (títol original en castellà: Una pistola en cada mano) és una pel·lícula espanyola de 2012 dirigida per Cesc Gay. Va ser guardonada en l'edició dels Premis Gaudí de 2012 com a millor pel·lícula en llengua no catalana, millor guió i millors actors secundaris per Eduard Fernández i Candela Peña. Candela Peña va ser nominada en la edició XXVII dels Premis Goya en la categoria de millor interpretació femenina de repartiment. Gravada originalment en castellà, s'ha doblat al català per a TV3.

## Argument

Malgrat tenir-ho tot, J. (Sbaraglia) està sota els efectes d'una greu depressió. En canvi, E. (Fernández), que només té un gat, viu tranquil·lament tot i haver tornat a casa de la seva mare. S. (Cámara) intenta tornar amb la seva dona (Segura) dos anys després de la seva ruptura, però ella espera un fill d'un altre home. G. (Darín) recorre als ansiolítics per intentar comprendre per què la seva dona té una aventura. P. (Noriega) preten seduir una companya (Peña). Maria i Sara (Watling i Guillén Cuervo) intercanvien els seus marits (Mollà i San Juan) per descobrir les seves intimitats. L. (Tosar) és un home que crida la seva amant amb el nom del seu gos. Una radiografia de la vida amorosa de vuit homes d'avui.

## Repartiment

* Ricardo Darín…G.
* Luis Tosar…L.
* Javier Cámara…S.
* Eduardo Noriega…P.
* Leonor Watling…María
* Candela Peña…Mamen
* Cayetana Guillén Cuervo…Sara
* Eduard Fernández…E.
* Leonardo Sbaraglia…J.
* Jordi Mollà…M.
* Alberto San Juan…A.
* Clara Segura…Elena

## Guardons
### XXVII Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu de repartiment | Candela Peña | Guanyadora |

### Premis Gaudí de 2012

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor pel·lícula en llengua no catalana | Millor pel·lícula en llengua no catalana | Guanyadora |
| Millor director | Cesc Gay | Nominat |
| Millor guió | Cesc Gay i Tomàs Aragay | Guanyadors |
| Millor actor secundari | Eduard Fernández | Guanyador |
| Millor actriu secundària | Candela Peña | Guanyadora |
| Millor vestuari | Anna Güell | Nominada |

## Referències

* ↑ «"Una pistola a cada mà", de Cesc Gay». CCMA.cat. [Consulta: 4 juliol 2018].
* ↑ «'Blancanieves' y 'Una pistola en cada mano', mejores películas en los V Premios Gaudí», 04-02-2013.
* ↑ «Candela Peña, a por su tercer Goya», 07-02-2013. Arxivat de l'original el 2013-02-23. [Consulta: 16 abril 2018].
* ↑ «Pel·lícula - Una pistola a cada mà». 3Cat. [Consulta: 18 gener 2025].
* ↑ «Nominaciones Premios Gaudí 2012». Arxivat de l'original el 2020-06-11. [Consulta: 16 abril 2018].

## Enllaços externs

* [ Una pistola a cada mà - Lloc web oficial]
# Erwin Thaler

Erwin Thaler (Innsbruck, 21 de maig de 1930 - 29 de novembre de 2001) fou un pilot de bob austríac que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Innsbruck, on disputà les dues proves del programa de bob. Guanyà la medalla de plata en la prova del bobs a quatre formant equip amb Adolf Koxeder, Josef Nairz i Reinhold Durnthaler, mentre en la del bobs a dos fou vuitè. Quatre anys més tard, als Jocs de Grenoble, revalidà la medalla de plata en la prova del bobs a quatre, en aquesta ocasió formant equip amb Reinhold Durnthaler, Herbert Gruber i Josef Eder, mentre en la prova del bobs a dos fou quart. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or i una de bronze al Campionat del món de bob.

## Referències

* ↑ «Erwin Thaler Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de desembre 2012. [Consulta: 4 gener 2020].
* ↑ «Bobsleigh two-man world championship medalists since 1931 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 4 gener 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 4 gener 2020].
# Saqueig de Lisboa (798)

El saqueig de Lisboa va ser una expedició a Lisboa dirigida per Alfons II d'Astúries. L'expedició va tenir èxit i va assegurar Galícia fins al Minho. No obstant això, va abandonar la ciutat el mateix dia. Segons Mariano Torrente, va ser una venjança per les incursions militars enviades per l'emir de Qúrtuba contra el Regne d'Astúries durant la batalla de Lutos.

## L'expedició

Alfons II d'Astúries, ja que tenia una aliança amb el Regne Franc, va decidir envair la part occidental de la península per distreure les forces morisques, ja trencades per la seva guerra civil. Va creuar el Duero, va arribar al Tajo i, després d'una certa resistència, va capturar i saquejar la ciutat. No obstant això, va abandonar la ciutat el mateix dia.

## Conseqüències

Després del saqueig, Alfons II va enviar a Carlemany cotes de malla, mules, captius moriscos i una tenda d'un cap sarraí. Lisboa va poder romandre abandonada durant una dècada fins que Tumlus va començar una rebel·lió i va ser executada pel Emirat de Qúrtuba l'any 808.

## Referències

* ↑ Comte de Ségur, 1835, p. 50.
* 1 2 3 Rábade Obradó, 2005, p. 21.
* 1 2 Torrente, 1847, p. 98.
* 1 2 Cavanah Murphy, 1797, p. 154.
* ↑ J. Hüffer, 1933, p. 9.
* ↑ Iradiel Murugarren, 2009, p. 32.
* 1 2 3 Collins, 1989, p. 212.
* ↑ Comte de Ségur, 1835, p. 49.
* ↑ Rivero, 1982, p. 70.
* ↑ Calvo y Madroño, 2006, p. 125.
* ↑ Fletcher, 1852, p. 281.
* ↑ Paolella, 2020, p. 85.
* ↑ Louis Ganshof, 1971, p. 176.
* ↑ Livermore, 1971, p. 379.

## Bibliografia

* Comte de Ségur, Philippe-Paul. Historia moderna: Historia de España (en castellà). Imprenta de la Real Compañia, 1835.
* Livermore, H. V.. The Origins of Spain and Portugal (en anglès). Allen and Unwin, 1971. ISBN 9780049460058.
* Paolella, Christopher. Human Trafficking in Medieval Europe (en anglès). Amsterdam University Press, 2020. ISBN 9789048551552.
* Torrente, Mariano. Geografía universal física, política é histórica (en castellà), 1847.
* Cavanah Murphy, James. Voyage en Portugal (en francès). Denné, 1797.
* Rábade Obradó, María del Pilar. La dinámica política (en castellà). Ediciones AKAL, 2005. ISBN 978-84-7090-433-2.
* Rivero, Isabel. Compendio de historia medieval española (en castellà). Ediciones AKAL, 1982. ISBN 9788470901256.
* Calvo y Madroño, Ismael. DESCRIPCION GEOGRAFICA, HISTORICA Y ESTADISTICA DE LA PROVINCIA DE ZAMORA (en castellà). Editorial MAXTOR, 2006. ISBN 9788497612968.
* Fletcher, John. Studies on Slavery (en anglès). J. Warner, 1852.
* Collins, Roger. The Arab Conquest of Spain: 710 - 797 (en anglès). John Wiley & Sons, 1989. ISBN 9780631194057.
* Ganshof, François Louis. The Carolingians and the Frankish Monarchy: Studies in Carolingian History (en anglès). Cornell University Press, 1971. ISBN 9780801406355.
* J. Hüffer, Hermann. La idea imperial española (en castellà). Centro de Intercambio Intelectual Germano-Español, 1933.
* Iradiel Murugarren, Paulino. Historia medieval de la España cristiana (en castellà), 2009. ISBN 9788437625560.
# Òmicron del Taure

Òmicron del Taure (ο Tauri) és un estel a la constel·lació del Taure de magnitud aparent +3,62. S'hi troba a 212 anys llum de distància del sistema solar.
Òmicron del Taure és una estrella gegant groga de tipus espectral G6III amb una temperatura efectiva de 5.705 K. La seva lluminositat és 154 vegades major que la del Sol i té un radi 16 vegades més gran que el radi solar. El seu període de rotació és igual o inferior a 135 dies, revelant que rota ràpidament per ser un estel gegant. La seua metal·licitat —abundància relativa d'elements més pesats que l'heli— és un poc inferior a la solar, equivalent al 83% de la mateixa ([Fe/H] = -0,08). La teoria de l'estructura i evolució estel·lar permeten estimar la seva massa entre 3,2 i 3,4 masses solars, sent la seva edat aproximada de 380 milions d'anys.
Òmicron del Taure és una estrella binària espectroscòpica, és a dir, la seva duplicitat és coneguda pel desplaçament Doppler de les seves línies espectrals. L'estel acompanyant, de la que gens se sap, té un període orbital de 1.654 dies —4,53 anys. Assumint una massa de 0,5 masses solars per a l'acompanyant, la separació mitjana entre les dues components seria de 4,3 ua.

## Referències

* ↑ «The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 10-1989, pàg. 245–266. DOI: 10.1086/191373.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ «UBV photometry of stars whose positions are accurately known. VII». Astronomy and Astrophysics, 1993, pàg. 591–592.
* 1 2 Andrzej Niedzielski «The Penn State - Torun Centre for Astronomy Planet Search stars. IV. Dwarfs and the complete sample» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 7-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201731696.
* ↑ David W. Latham «Rotational and radial velocities for a sample of 761 Hipparcos giants and the role of binarity» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 07-12-2007, pàg. 209–231. DOI: 10.1088/0004-6256/135/1/209.
* 1 2 Grzegorz Nowak «The Penn State - Torun Centre for Astronomy Planet Search stars. III. The sample of evolved stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 22-12-2015, pàg. 73–73. DOI: 10.1051/0004-6361/201527362.
* 1 2 «SV* ZI 186 - Spectroscopic binary» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 13 desembre 2020].
* 1 2 3 «Omicron Tauri» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 13 desembre 2020].
* 1 2 Soubiran, C.; Bienaymé, O.; Mishenina, T. V.; Kovtyukh, V. V. «Vertical distribution of Galactic disk stars. IV. AMR and AVR from clump giants». Astronomy and Astrophysics, 480, 1, 2008. pp. 91-101 (Tabla consultada en CDS).
# Resolució 822 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 822 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 d'abril de 1993. Després d'expressar la seva preocupació per la transició entre Armènia i Azerbaidjan, i la posterior escalada de forces armades i situació humanitària a la regió les forces d'ocupació en el districte de Kalbajar prop Nagorno-Karabakh a l'Azerbaidjan.
El Consell insta les parts implicades a començar negociacions que posin fi al conflicte en el marc del procés de pau proposat pel Grup de Minsk de l'OSCE, abstenint-se de qualsevol acció que interrompi el procés. Encara que va reconèixer la participació d'Armènia, no acusen directament Armènia d'agressió.
A continuació la resolució va demanar l'accés sense traves als esforços internacionals d'ajuda humanitària a la regió per alleujar el sofriment de la població civil a través d'ajuda humanitària, recordant a les parts que compleixin les seves obligacions sota el dret internacional humanitari. Va concloure demanant al secretari general, en consulta amb el president en exercici de l'Organització per a la Seguretat i la Cooperació a Europa, així com el president del Grup de Minsk, que informe al Consell de Seguretat.
Ambdues parts van acollir amb beneplàcit l'adopció de la resolució.

## Referències

* ↑ Europa Publications Limited. Eastern Europe and the Commonwealth of Independent States, Volume 4. 30th. Routledge, 1999, p. 176. ISBN 978-1-85743-058-5.
* ↑ Keesing's World News Archive «Apr 1993 – New Armenian offensive». Keesing's World News Archive. Keesing's Worldwide, LLC, 39, 1993, pàg. 39,424.
* ↑ Croissant, Michael P. The Armenia-Azerbaijan conflict: causes and implications. Greenwood Publishing Group, 1998, p. 89. ISBN 978-0-275-96241-8.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Guerra de l'Alt Karabakh

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rimuix d'Accad

Rimuix d'Accad o Rimuš va ser el fill i successor de Sargon al capdavant de l'imperi d'Accad, i segons diu la Llista de reis sumeris va regnar nou anys.
Només arribar al poder es va enfrontar a revoltes generalitzades i va haver de reconquerir Adab (un any del seu regnat és anomenat "l'any en què Adab va ser destruïda"), Lagash, Umma Ur i Zabalam, que s'havien alçat contra el nou rei. Rimush va introduir la matança massiva i la destrucció a gran escala de les ciutats-estat sumèries, i va mantenir registres meticulosos de les seves destruccions. La majoria de les principals ciutats sumèries van ser destruïdes i les pèrdues humanes sumèries van ser enormes, Però Rimuix va poder sufocar les revoltes.
El tercer any del seu regnat va lliurar una guerra sagnant contra els seus veïns del regne d'Elam, d'Awan i Warakshe, altre cop col·ligats contra Accad. Consta també la seva victòria sobre Meskigalu d'Adab i Ligalgalzu de Zabalam. Se sap que va fundar una ciutat que duia el seu nom al nord de Nínive. S'ha trobat una inscripció de Rimuix a l'alt Khabur, a la fortalesa anomenada Tell Brak. Va morir cap al 2275 aC després de regnar uns 9 anys (algunes fonts diuen 7 o 15) sembla que de mort violenta per una revolta al palau, i el va succeir el seu germà més gran Manixtuixu.

## Referències

* 1 2 Hamblin, William J.. Warfare in the Ancient Near East to 1600 BC: Holy Warriors at the Dawn of History (en anglès). Routledge, 2006, p. 93–94. ISBN 978-1-134-52062-6.
* ↑ Cassin, Elena (et al.) (comp.). Los imperios del Antiguo Oriente I: del paleolítico a la mitad del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 76-77, 82, 89, 90, 96. ISBN 8432300411.

## Bibliografia

* Kramer, S. Noah. The Sumerians: Their History, Culture and Character, Chicago, 1963.
# Robert I de Courtenay

Robert de Courtenay (mort el 1228) fou emperador llatí entre els anys 1221 i 1228.

## Orígens

Era el segon fill de l'emperador Pere II de Courtenay i la seva esposa, Violant de Flandes, germana de Balduí I i Enric de Flandes, el primer i segon emperador llatí. Quan es va conèixer a França que Pere de Courtenay i la seva esposa Violant havien mort, llur fill major, Felip, marqués de Namur, va renunciar a la corona de l'Imperi llatí en favor de son germà Robert.

## Emperador de Constantinoble

Durant el temps en què Robert va trigar a anar a Constantinoble, el govern el va exercir, com a regent, Conon de Béthune. Va ser coronat emperador el 25 de març de 1221, enmig d'un bon nombre d'enemics. Va demanar ajuda al papa Honori III i al rei de França Felip III, però en l'entretant, les seves terres anaven caient en mans del despotat de l'Epir i l'Imperi de Nicea. Alguna ajuda va arribar des d'Europa occidental, però aviat es va veure obligat a signar la pau amb Joan III Ducas Vatatzes, emperador de Nicea, al qual va confirmar totes les conquestes.
Robert es va desinteressar del govern i no va treure profit de les rivalitats entre el despotat de l'Epir i l'Imperi de Nicea. Menyspreat pels seus barons i desacreditat per la pèrdua d'Adrianòpolis, Tràcia i Bitínia, es va dedicar als plaers mundans. Va raptar la filla d'un noble de Neuville-en-Artois al seu promès i es va casar amb ella en secret. El nuvi va reunir alguns barons que van irrompre en el palau per tallar-li el nas i els llavis a la jove, sense que Robert fes res per impedir-ho. Temorós per la seva seguretat, es va refugiar a Roma amb el papa Honori III, que li va retreure la conducta i li ordenà que tornés a Constantinoble. Robert va emmalaltir durant la tornada i va morir durant una escala a Morea a finals de gener de 1228.

## Núpcies i descendents

Promès el 1222 amb Eudòxia Làscaris, filla de Teodor I Làscaris, emperador de Nicea, i d'Anna Comnena Angelina. El compromís es va anul·lar per motius de parentesc i d'acord amb les dues parts.

## Referències

* ↑ Harris, Jonathan. Introduction to Byzantium, 602–1453 (en anglès). Routledge, 2020-03-27. ISBN 978-1-351-36877-3.
* ↑ Nicol, Donald M. The Last Centuries of Byzantium, 1261-1453 (en anglès). Cambridge University Press, 1993-10-14. ISBN 978-0-521-43991-6.
* ↑ Van Tricht, Filip «Robert of Courtenay (1221-1227): An Idiot on the Throne of Constantinople?». Speculum, 88, 4, 2013, pàg. 996–1034. ISSN: 0038-7134.
# Santa (pel·lícula de 1943)

Santa (també estrenada com Sublime sacrificio) és una pel·lícula mexicana de 1943 codirigida per Norman Foster i Alberto Gómez de la Vega.
Santa està basada en la novel·la homònima de Federico Gamboa i és una més de diverses versions cinematogràfiques que s'han adaptat d'aquesta novel·la, principalment en l'època del cinema en blanc i negre. Específicament, la versió anterior de 1932 es considera la primera pel·lícula mexicana del cinema sonor. Es va filmar enterament a Mèxic i va ser estrenada el 10 de juny de 1943.
Aquest film ocupa el lloc 82 dins de la llista de les 100 millors pel·lícules del cinema mexicà, segons l'opinió de 25 crítics i especialistes del cinema a Mèxic, publicada per la revista som en juliol de 1994.

## Sinopsi

Santa és una dona que és abandonada per Marcelino, després de quedar embarassada. Per aquest motiu la seva família la fa fora de casa i es refugia al bordell de donya Elvira, on s'enamoren d'ella un pianista cec i un torero, amb qui vol marxar a Espanya. Però abans que pugui refer la seva vida retroba una persona del passat que intenta enfonsar-la en la dissort i la malaltia.

## Repartiment

* Esther Fernández, com a Santa.
* Estela Inda, com Raquel.
* Ricardo Montalbán, com Jarameño.
* José Cibrián, com Hipòlit.

## Referències

* ↑ Santa a cinema22
* ↑ Smith, Verity. Encyclopedia of Latin American Literature. Routledge, 26 març 1997, p. 583. ISBN 978-1-135-31425-5.
* ↑ «Las 100 mejores películas del cine mexicano». Arxivat de l'original el 8 de febrer de 2010. [Consulta: 23 gener 2009].

## Vegeu també

* Santa (novel·la)
* Santa (pel·lícula de 1932)
* Santa (pel·lícula de 1969)

## Enllaços externs

* Santa a YouTube
# Santur

El santur és un instrument de corda percudida. El percutor pot ser una vareta que colpeja una corda o més creant melodies (com en el cas de la celesta, la cítara o el qanun àrab) o bé un grup de cordes creant un acompanyament rítmic. Dos dels més coneguts intèrprets d'aquest instrument són Faramarz Payvar i Shivkumar Sharma.
* Santur persa
* Santur indi

## Nota

* ↑ Terry E. Miller; Andrew C. Shahriari. World music: a global journey. Routledge, 24 setembre 2008, p. 245–. ISBN 978-0-415-98878-0.

## Vegeu també

* Dulcimer
* Saltiri (instrument)
# Setge de Malta (1798–1800)

El Setge de Malta (maltès: L-Imblokk tal-Franċiżi) o com el setge de La Valletta o el bloqueig francès (maltès: L-Imblokk tal-francesi) va ser un bloqueig de dos anys del destacament francès a la Valletta, la capital de l'illa de Malta i les Tres Ciutats, entre 1798 i 1800.

## Antecedents

Durant la campanya de 1798, una força expedicionària francesa va capturar l'illa i hi va aquarterar 3.000 homes, comandats per Claude-Henri Belgrand de Vaubois.

## El setge

Després de la captura de la flota francesa durant la batalla del Nil, l'1 d'agost de 1798, la Royal Navy britànica va ser capaç d'iniciar un bloqueig sobre l'illa, assistida per una rebel·lió de la població local contra el domini francès. Obligats a replegar-se a la Valletta, els francesos van patir gran escassetat de provisions i malalties, cosa que va afectar greument la moral.
A principis del 1800 es produïren diversos combats entre els francesos, que intentaven trencar el setge, i els britànics que mantenien una esquadra de bloqueig liderada per l'almirall Horatio Nelson, particularment una dura batalla amb un comboi enviat des de Toló.
El febrer de 1800, un important comboi comandat del contraalmirall Jean-Baptiste Perrée ,enviat des de Toló, va pretendre reabastir la guarnició. L'esquadró de bloqueig comandat pel contraalmirall Lord Nelson va interceptar el comboi a la vista de les tropes famolenques franceses a Malta. Perrée va ser assassinat i el seu vaixell insígnia capturat a la següent i breu Batalla del Comboi de Malta (1800), fent que cap subministrament arribés a l'illa. El mes següent, el vaixell de línia Guillaume Tellva salpar de La Valletta a Toló, carregat de soldats, però aquest també va ser interceptat i en una dura batalla es va veure obligat a rendir-se a un esquadró britànic més gran. Aquestes derrotes van fer insostenible la posició francesa a La Valletta i la seva rendició inevitable. Encara que Vaubois va aguantar cinc mesos més, finalment es va rendir el 4 de setembre i Malta va ser ocupada novament per la Gran Bretanya.

## Conseqüències

L'illa de Malta va romandre sota control britànic durant la resta de la guerra, fet que va tenir una importància notable en l'inici de les Guerres Napoleòniques l'any 1803.

## Referències

* ↑ Frendo, Henri «The French in Malta 1798 - 1800 : reflections on an insurrection». Cahiers de la Méditerranée, 57, 1, 1998, pàg. 143–151. DOI: 10.3406/camed.1998.1231.
* ↑ Zwilling, Andrew T. British Malta, 1798–1835: The Trifling Jewel (en anglès). Taylor & Francis, 2024-04-09. ISBN 978-1-040-01513-1.
* ↑ Davey, J. Britain’s European Island-Empire, 1793–1815 (en anglès). Oxford University Press, 2021-06-17. ISBN 978-0-19-884722-9.
* ↑ Gaillard, Jean «La marine Francaise a Malte (1798-1800)» (en francès). Melita Historica, 1997, pàg. 195-207.
* ↑ Arnold-Baker, Charles. The Companion to British History (en anglès). Routledge, 2015, p. 1127. ISBN 9781317400400.
* ↑ Gregory, Desmond «The British presence in Mediterranean islands, 1793-1815» (en anglès). Storja, 1998, pàg. 80-85.

## Vegeu també

* Campanya napoleònica d'Egipte i Síria
* Ocupació de Malta (1798)
# Sichuan Xiwang Shudian

Sichuan Xiwang Shudian xinès simplificat: 四川希望书店, pinyin: Sìchuān Xīwàng Shūdiàn, literalment 'Editorial Esperança de Sichuan') va ser una editorial especialitzada en còmics pirates de la República Popular de la Xina. Fundada pel dibuixant Zhou Liuyan, publicà la revista Huashu Dawang, de gran influència en l'escena del xin manhua. Per a publicar legalment la revista, va utilitzar un ISBN de l'empresa estatal Ningxia Renmin Chubanshe.
Va ser l'empresa pirata que més eficientment va utilitzar les xarxes de distribució privades per a distribuir les publicacions evitant les llibreries de propietat estatal. Entre les estratègies per a mantindre preus baixos, va dividir els manga en volums més menuts que els originals per a poder vendre'ls a menor cost.
L'editorial, juntament amb la revista, va desaparèixer l'estiu del 1994 arran de les denúncies de les editorials japoneses.

## Referències

* ↑ Lent, John A.; Ying, Xu. Comics Art in China. Univ. Press of Mississippi, 2017-07-20. ISBN 978-1-4968-1175-2.
* 1 2 3 4 Chen, Lu. Chinese Fans of Japanese and Korean Pop Culture: Nationalistic Narratives and International Fandom. Routledge, 2017-09-05. ISBN 978-1-315-41471-3.
* ↑ Lianhuanhua Arxivat 2020-07-05 a Wayback Machine., 9º Arte Sao Paulo Vol 1 n. 2, 5-24, 2o trimestre/2012
# Sistema equitatiu de la terra

El sistema equitatiu de terra va ser un sistema de propietat i distribució de terres a la Xina utilitzat des de la dinastia Wei del Nord, cap al 485, fins a mitjans de la dinastia Tang, al segle VIII. Durant la dinastia Han, el sistema de distribució de terres de bon camp havia quedat en desús a la Xina, tot i que reformadors com Wang Mang van intentar restaurar-lo. Aquest sistema es va introduir a la pràctica al voltant de l'any 485 dC per l'⁣emperador Xiaowen del nord de Wei sota el suport de l'emperadriu vídua Feng durant el període de les dinasties del nord i del sud. El sistema va ser finalment adoptat per altres règims, i el seu ús va continuar a les dinasties Sui i Tang.

## Referències

* ↑ Charles Holcombe. The Genesis of East Asia: 221 B.C. - A.D. 907. University of Hawaii Press, January 2001, p. 136–. ISBN 978-0-8248-2465-5.
* ↑ David Graff. Medieval Chinese Warfare 300-900. Routledge, 2 September 2003, p. 140–. ISBN 978-1-134-55353-2.
* ↑ Dr R K Sahay. History of China's Military. Vij Books India Pvt Ltd, 24 May 2016, p. 103–. ISBN 978-93-86019-90-5.
* ↑ Dien, Albert E. and Knapp, Keith N.. The Cambridge History of China: Volume 2, The Six Dynasties, 220–589. Cambridge University Press, 2019, p. 313. ISBN 978-1108656849.