OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# De Gerlache (cràter)

De Gerlache és un cràter d'impacte que es troba a l'extrem meridional de la Lluna, dins d'un diàmetre del cràter Shackleton, al costat del pol sud de la Lluna. Des de la Terra aquest cràter s'observa en el contorn, i es troba en perpètua foscor. Per tant, poc o cap detall es pot veure d'aquest cràter, que no sigui la seva vora.
* Cràter de Gerlache. Imatge del LRO
* Imatge de radar del pol sud de la Lluna
No obstant això, el cràter és clarament visible en imatges de radar amb base a la Terra. El cràter és més o menys circular, amb un lleuger desgast. No hi ha cràters que es superposin a la seva vora, encara que algunes formacions poden estar unides al contorn sud i oest.
* Fotografia del pol sud lunar (LRO)
* Fotografia del pol sud lunar (LRO)
El cràter va ser identificat per Jean-Luc Margot i Donald B. Campbell, qui van proposar conjuntament el nom a la UAI, que va adoptar el nom en l'any 2000.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Façana del segle XVI (Tona)

La façana del segle XVI és una obra de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A la planta baixa hi ha un portal d'arc rebaixat i la inscripció IHS 1562, damunt hi ha una finestra amb pedra treballada i ampit. La resta de la façana fou restaurada i modificada posteriorment amb unes llosetes uniformes combinant colors blavosos, grisos i marrons. També hi ha dues obertures posteriors.

## Història

El poble de Tona no té cap edificació anterior al segle xvi. Seria de les més antigues, ja que la majoria arrenquen a finals del segle xvi.

## Referències

* 1 2 «Façana del segle xvi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# Universitat d'Amsterdam

La Universitat d'Amsterdam (en neerlandès: Universiteit van Amsterdam, UvA) és una institució d'educació superior pública a la ciutat d'Amsterdam, Països Baixos.
Va ser fundada el 1632 per autoritats municipals, i és la tercera universitat més antiga del país. És una de les universitats de recerca més grans d'Europa. El 2013 tenia 31186 estudiants, 4794 funcionaris, 1340 estudiants de doctorat i un pressupost anual de 600 milions d'euros. Està dividida en set facultats: Humanitats, Ciències Socials i de la Conducta, Economia i Negocis, Ciència, Dret, Medicina i Odontologia.
S'hi han graduat sis Premis Nobel i cinc primers ministres dels Països Baixos. El 2014, va ser catalogada com la 50a universitat al món, 15a a Europa, i primera als Països Baixos en la classificació mundial d'universitats QS.

## Referències

* ↑ Belzen, Jacob. Towards Cultural Psychology of Religion: Principles, Approaches, Applications, 2010, p. 215.
* ↑ «Facts and figures». University of Amsterdam. Arxivat de l'original el 2013-11-14. [Consulta: 19 desembre 2013].
* ↑ «Annual Report 2009». University of Amsterdam. Arxivat de l'original el 2011-11-11. [Consulta: 12 juliol 2011].
* ↑ «Academic awards». University of Amsterdam. Arxivat de l'original el 2011-09-27. [Consulta: 27 juny 2011].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Estrella variable polsant

Es diu estel variable polsant a un tipus d'estel variable intrínsec la lluminositat del qual, temperatura superficial i espectre canvien a causa d'una expansió i contracció periòdica de les capes exteriors de l'estel. Això significa que l'estel canvia de grandària periòdicament, intentant aconseguir l'equilibri entre la força de la gravetat que tendeix a contreure a l'estel i la pressió de radiació i hidroestàtica que tendeix a la seva expansió, comportant-se com un oscil·lador harmònic. L'estel és més brillant no quan el seu diàmetre és major o menor, sinó quan s'expandeix a major velocitat, i presenta la seva mínima lluentor quan la seva contracció és més ràpida. En contra del que pugui semblar, les pulsacions no es produeixen per un augment de la pressió de radiació deguda a un major ritme de fusió nuclear a l'interior estel·lar. De fet, aquest roman constant, i les pulsacions s'originen per la variació de la velocitat a la qual la radiació pot escapar de l'estel.
La polsació pot ser de dos tipus:

## Referències

* ↑ «Pulsating variable stars.». Arxivat de l'original el 2008-01-05. [Consulta: 7 febrer 2019].
* ↑ «Australia Telescope Outreach and Education». Arxivat de l'original el 2008-01-05. [Consulta: 7 febrer 2019].
* ↑ Pulsating variable. The internet Encyclopedia of Science

## Bibliografia

* Rees, Martin. London: Dorling Kindersley Limited. Universe, 2005. ISBN 1-4053-1071-5.

## Enllaços externs

* Animació d'un estel polsant.
* Space Telescope Science Institute
# Joan Vaccaro

Joan Vaccaro (1956) és una física a la Universitat de Griffith i una ex alumna de David Pegg (físic). El seu treball en mecànica quàntica inclou fase quàntica, estats de llum no clàssics, excitació làser coherent de gasos atòmics, gasos atòmics freds, equacions de Schrödinger estocàstiques, teoria de la informació quàntica, referències quàntiques, dualitat ona corpuscle, termodinàmica quàntica i la física fletxa del temps. És membre del Centre de Dinàmica Quàntica i membre del Institute of Physics.

## Treballs

És ben coneguda pel seu treball en l'asimetria quàntica, havent formulat la mida entròpica àmpliament utilitzada A$_G$(ρ) de la capacitat d'un sistema per actuar com a referència i estendre la teoria de recursos quàntics més enllà de la de l'entrellaçament quàntic al mateix temps. Ha estès el principi d'esborrament de Landauer, un resultat clau que connecta la teoria de la informació i la termodinàmica, a l'esborrament de la informació utilitzant diversos reservoris d'entropia per als quals pot haver-hi un cost zero en termes d'energia. Ha establert una connexió entre la violació de la simetria d'inversió de temps (violació T) i la naturalesa del temps. El seu treball proposa la violació T com l'origen de la dinàmica que té implicacions per a la fletxa del temps.

## Referències

* ↑ Barnett, S.M.; Vaccaro, J.A.. The Quantum Phase Operator: A Review. CRC Press, 2007.
* ↑ «Nuevos becarios, nuevos miembros, e In Memoriam en gener 2014». IOP Institute of Phyaics. [Consulta: 9 març 2019].
* ↑ Vaccaro, J. A. «Tradeoff between extractable mechanical work, accessible entanglement, and ability to act as a reference system, under arbitrary superselection rules». Physical Review A, 77, 3, 01-01-2008. arXiv: quant-ph/0501121. Bibcode: 2008PhRvA..77c2114V. DOI: 10.1103/PhysRevA.77.032114.
* ↑ Vaccaro, Joan A.; Barnett, Stephen M. «Information erasure without an energy cost» (en anglès). Proceedings of the Royal Society of London A: Mathematical, Physical and Engineering Sciences, 467, 2130, 08-06-2011, pàg. 1770–1778. arXiv: 1004.5330. Bibcode: 2011RSPSA.467.1770V. DOI: 10.1098/rspa.2010.0577. ISSN: 1364-5021.
* ↑ Barnett, Stephen M.; Vaccaro, Joan A. «Beyond Landauer Erasure» (en anglès). Entropy, 15, 11, 13-11-2013, pàg. 4956–4968. arXiv: 1310.7821. Bibcode: 2013Entrp..15.4956B. DOI: 10.3390/e15114956.
* ↑ Vaccaro, Joan A. «Quantum asymmetry between time and space» (en anglès). Proc. R. Soc. A, 472, 2185, 01-01-2016, pàg. 20150670. arXiv: 1502.04012. Bibcode: 2016RSPSA.47250670V. DOI: 10.1098/rspa.2015.0670. ISSN: 1364-5021. PMC: 4786044. PMID: 26997899.
* ↑ Jacobson, Michael «Bringing time, space together for universal symmetry». Newsfeed, 28-01-2016 [Consulta: 7 maig 2016].
# Dolmen del Mas d'en Peirot II

El Dolmen del Mas d'en Peirot II, o Dolmen del Mas Peirot II, o Dolmen 2 dels Masos pel nom de la masia propera al dolmen, és un dolmen del terme comunal de Sant Miquel de Llotes, de la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord.
És a 409,2 m alt, a la carena superior del serrat que es dreça al nord-oest del Mas d'en Peirot, a migdia del Còrrec de les Canaletes. Es troba uns 100 metres a l'oest, carena avall, del Dolmen del Mas d'en Peirot I. Molt desfet, s'utilitza sovint com a parada de caceres.
Fou donat a conèixer l'any 1966 per Joan Abelanet.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics dels Pirineus Orientals

## Referències

* ↑ Abélanet, 2011 p. 124-125
* ↑ Pel que fa a les denominacions d'aquest dolmen, la més estesa és del Mas Peirot, o del Mas d'en Peirot
* ↑ Durant molts anys, s'ha escrit Payrot, però finalment Joan Becat ha fixat la forma correcta d'aquest topònim.
* ↑ El Dolmen del Mas d'en Peirot II en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques: dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes. Canet: Trabucaire, 2011, p. 350 p.. ISBN 9782849741245.

## Enllaços externs

* Portal Megalithes du monde
# Helena Hamerow

Helena Francisca Hamerow (nascuda el 18 de setembre de 1971), és una professora de arqueologia medieval i ex directora de l'Escola d'Arqueologia de la Universitat d'Oxford. És autora de nombrosos llibres i articles acadèmics sobre arqueologia i història medieval.

## Educació

Hamerow va obtenir una llicenciatura de la Universitat de Wisconsin-Madison, i un doctorat d'Oxford. Va ser investigadora en el Somerville College i professora en la Universitat de Durham. És professora d'arqueologia medieval i ex cap de l'Escola d'Oxford. També és membre d'Arqueologia de la Universibro de la Societat d'Antiquaris de Londres.

## Carrera
### Restes humanes excavades

Al 2011, Hamerow va ser una dels quaranta principals arqueòlegs que van escriure al Secretari de Justicia, Kenneth Clarke, demanant-li més temps per estudiar les restes humanes trobades a les excavacions arqueològiques.

### Medis

Ha participat en les programes de televisió arqueològics Digging for Britain, King Alfred and the Anglo Saxons i 2 episodis de Time Team.

## Publicacions seleccionades

* Mucking: The Anglo-Saxon Settlement (English Heritage, 1993)
* Image and Power in the Archaeology of Early Medieval Britain: Essays in Honour of Rosemary Cramp. Oxford: Oxbow, 2001. ISBN 978-1842170519.
* Early Medieval Settlements: the Archaeology of Rural Settlements in Northwest Europe (OUP, 2002)
* The Oxford Handbook of Anglo-Saxon Archaeology (OUP, 2011) - joint editor
* Rural Settlements and Society in Anglo-Saxon England (OUP, 2012)

## Referències

* ↑ «Birthdays». Guardian News & Media, 18-09-2014, p. 39.
* ↑ «Hamerow Helena Francisca». Arxivat de l'original el 2011-08-07. [Consulta: 7 abril 2019].
* ↑ Landscapes of Change: Rural Evolutions in Late Antiquity and the Early Middle Ages (en anglès). Ashgate, 2004. ISBN 9781840146172 [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ «Guardians News» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-06-15. [Consulta: 7 abril 2019].
# Astèrope (estrella)

Astèrope, oficialment Sterope, és el nom que comparteixen dos estels que pertanyen al cúmul obert de les Plèiades, a la constel·lació del Taure.
Es tracta dels estels amb la denominació Flamsteed de 21 del Taure i 22 del Taure, i reben el nom d'Astèrope I i Astèrope II, respectivament.
També són anomenades com Astèrope I i Astèrope II.
Ambdues estan separades 2'24" d'arc. No formen un sistema binari, car s'hi troben a una distància aproximada entre elles de 33 anys llum.
Estan situades a una distància aproximada entre 350 i 400 anys llum de la Terra.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://encyklopedia.pwn.pl/haslo/Asterope;3871806.html.
* ↑ Davis, George A. «The pronunciations, derivations, and meanings of a selected list of star names». Popular Astronomy, 52, 1944, pàg. 8–30.
* ↑ Burnham, Robert. Courier Corporation. Burnham's Celestial Handbook: An Observer's Guide to the Universe Beyond the Solar System. 3, 1978, p. 1883.
* ↑ Allen, Richard Hinckley. Dover Books. Star names - Their Lore and Meaning, 1963, p. 407.
# (1007) Pawlowia

(1007) Pawlowia és un asteroide que pertany al cinturó d'asteroides descobert el 5 d'octubre de 1923 per Vladímir Aleksándrovitx Albitski des de l'observatori de Simeiz a Crimea. Està anomenat en honor d'Ivan Petróvitx Pàvlov (1849-1936), premi Nobel en 1904.
Aquest planeta menor va rebre el nom del biòleg rus Ivan Pàvlov (1849-1936), guardonat amb el Premi Nobel de Fisiologia o Medicina el 1904. Pàvlov és més conegut per les seves investigacions sobre condicionament clàssic (el gos de Pavlov). La cita oficial de noms va ser esmentada a Els noms dels planetes menors per Paul Herget el 1955 (H 96). El cràter lunar Pàvlov també va ser anomenat en honor seu.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1007.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1007) Pawlowia» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 2 desembre 2018].
* 1 2 Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names – (1007) Pawlowia. Springer Berlin Heidelberg, 2007, p. 87. ISBN 978-3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(1007) Pawlowia» (en anglés). Minor Planet Center. [Consulta: 22 octubre 2020].
* «Diagrama orbital de (1007) Pawlowia» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 2 desembre 2018].

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar
# Baldomer Pastells i Ribera

Baldomer Pastells i Ribera (Castelló d'Empúries, 1848 - Castelló d'Empúries, 1930), l'Avi Rau, fou flabiolaire i tamborí de la cobla Empordanesa, abans de ser cofundador de la cobla-orquestra Els Rossinyols. A aquesta cobla de Castelló d'Empúries coincidiren amb en Pastells els músics Francesc Riera, Ramon Carreras, Feliu Sans, Isidre Quintana, Miquel Barniquel, Joaquim Batlle, Salvi Callís, Pau Guanter, Amadeu Sitjà i Rafael Portell. Més endavant s'hi varen afegir Francesc Pepet Riera, Salvador Batlle, Adolf Laporta, Vicenç Llovell, Enric Soldevila i Francesc Pascual. Tots aquests músics havien rebut formació musical a la capella de música de l'església parroquial de Santa Maria de Castelló d'Empúries.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria; Salgado Cobo, Elena. Inventari dels fons musicals de Catalunya. Volum 7: Fons de l'església parroquial de Santa Maria de Castelló d'Empúries. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2013.
* ↑ «Baldomer Pastells i Ribera». A: Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Gran Enciclopèdia Catalana.
# (1726) Hoffmeister

(1726) Hoffmeister és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 24 de juliol de 1933 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.
Hoffmeister va ser designat inicialment com 1933 OE. Més endavant es va anomenar en honor de l'astrònom alemany Cuno Hoffmeister (1892-1968).
Hoffmeister orbita a una distància mitjana del Sol de 2,79 ua, i pot acostar-se fins a 2,674 ua i allunyar-se fins a 2,906 ua. La seva excentricitat és 0,04167 i la inclinació orbital 3,48°. Empra a completar una òrbita al voltant del Sol 1.702 dies.

## Referències

* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 13 octubre 2023].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1726.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D.. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (1726) Hoffmeister (en anglès), 2003. ISBN 978-3-540-29925-7 [Consulta: 16 maig 2021].
* ↑ «(1726) Hoffmeister» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ «(1726) Hoffmeister» (en anglés). Minor Planet Center. [Consulta: 16 maig 2021].
# Coprates Catena

Coprates Catena és una formació geològica del tipus catena del quadrangle Coprates de Mart, situat amb coordenades planetocèntriques a -14.37 ° latitud N i 302.13 ° longitud E. Té un diàmetre de 302.06 km i va rebre el nom d'un clàssic d'albedo. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1973. El terme catena fa referència a una cadena de cràters.

## Referències

* ↑ "Coprates Catena". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Hermann et Cie. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
* ↑ «Descripcions dels termes» (en anglés). [Consulta: 13 febrer 2021].

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Cyane Catena

Cyane Catena una formació geològica del tipus catena del quadrangle Arcadia de Mart, situat amb coordenades planetocèntriques a 37.91 ° latitud N i 242.27 ° longitud E. Té un diàmetre de 204.06 km i va rebre el nom de la característica clàssica d'albedo Cyane Fons. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1985. El terme "Catena" fa referència a una cadena de cràters.

## Referències

* ↑ "Cyane Catena". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Hermann et Cie. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
* ↑ «Descripcions dels termes» (en anglés). [Consulta: 13 febrer 2021].

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Stygis Catena

Stygis Catena una formació geològica del tipus catena del quadrangle Elysium de Mart, situat amb coordenades planetocèntriques a 23.77 ° latitud N i 150.76 ° longitud E. Té un diàmetre de 65.38 km i va rebre el nom d'una característica clàssica d’albedo localitzada a les coordenades 30 ° latitud N i 200 ° longitud O. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1985. El terme "Catena" fa referència a una cadena de cràters.

## Referències

* ↑ "Stygis Catena". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Hermann et Cie. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
* ↑ «Descripcions dels termes» (en anglés). [Consulta: 21 maig 2021].

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Galaxias Colles

Galaxias Colles és un grup de turons del quadrangle Cebrenia de Mart, situat amb les coordenades planetocèntriques a 42.17 ° latitud N i 152.69 ° longitud E. Té 610.34 km de diàmetre i va rebre el nom d'un tret albedo. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1985. El terme "Colles" és utilitzat per turons petits o knobs.

## Referències

* ↑ "Galaxias Colles". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Hermann et Cie. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
* ↑ «Descriptor Terms (Feature Types)» (en anglés).
# Scandia Colles

Scandia Colles és un grup de turons del quadrangle Mare Boreum de Mart, situat amb les coordenades planetocèntriques a 70.94 ° latitud N i 255.27 ° longitud E. Té 1.521,68 km de diàmetre i va rebre el nom d'un tret albedo. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1985. El terme "Colles" és utilitzat per turons petits o knobs.

## Referències

* ↑ "Scandia Colles". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Blunck, Jürgen. Exposition Press. Mars and its Satellites, A Detailed Commentary on the Nomenclature. 2$^a$, 1982..
* ↑ «Descriptor Terms (Feature Types)» (en anglés).
# (5987) Liviogratton

(5987) Liviogratton és un asteroide que pertany al cinturó d'asteroides, regió del sistema solar que s'hi troba entre les òrbites de Mart i Júpiter, descobert el 6 de juny de 1975 per l'equip de l'Observatori Félix Aguilar des del Complex Astronòmic El Leoncito, província de San Juan, a l'Argentina.
Va ser designat provisionalment com 1975 LQ, i després anomenat Liviogratton en homenatge a l'italià Livio Gratton, que va passar molts anys a Argentina, on va estar en diverses ocasions a càrrec del departament d'astrofísica de l'Observatori de la Plata, director de l'Observatori de Córdoba i primer director de l'Institut de Matemàtiques, Astronomia i Física de la Universitat Nacional de Córdoba.
Liviogratton està situat a una distància mitjana del Sol de 2,432 ua, podent allunyar-se fins a 2,811 ua i acostar-se fins a 2,053 ua. La seva excentricitat és 0,155 i la inclinació orbital 5,418 graus. Empra 1.385,74 dies a completar una òrbita

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 11 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=5987.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 2 febrer 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer-Verlag. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 6ª, 2016. ISBN 3662517353, 9783662517352 [Consulta: 24 maig 2021].
* ↑ «(5987) Liviogratton» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 24 maig 2021].
* ↑ «(5987) Liviogratton» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 24 maig 2021].
# Caralis Chaos

Caralis Chaos és una estructura geològica del tipus chaos a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -36.54 ° de latitud N i 179.83 ° de longitud E. El nom va ser fet oficial per la UAI el 22 de setembre de 2014 i el pren d'una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Caralis Chaos". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# Hellas Chaos

Hellas Chaos és una estructura geològica del tipus chaos a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -45.19 ° de latitud N i 71.38 ° de longitud E. Fa 590.62 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1994 i el pren d'una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Hellas Chaos". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# Hydrae Chaos

Hydrae Chaos és una estructura geològica del tipus chaos a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -5.6 ° de latitud N i 300.49 ° de longitud E. Fa 66 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI el primer de novembre de 2014 i el pren d'una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Hydrae Chaos". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.