OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nicanor Vázquez Ubach

Nicanor Vázquez Ubach (Barcelona, 16 d'agost de 1861 - Barcelona, 16 de maig de 1930) va ésser un pintor, un dibuixant i un artista eclèctic que, en la seua obra matisà el realisme amb ressonàncies de l'Art Nouveau. Les seves obres més característiques són cròniques gràfiques per a diaris en les que copsava amb precisió i rapidesa fets noticiables o de la vida quotidiana.

## Biografia

Va néixer al carrer Conde del Asalto (actual Nou de la Rambla), fill de Rafael Vázquez i de Carme Ubach i Espinet, ambdós de Barcelona.
Realitzà nombrosos dibuixos a la ploma per a setmanaris barcelonins, com La Ilustración Artística i L'Esquella de la Torratxa, i també a diverses revistes de l'Argentina, país on va residir de 1912 a 1927, on va ser professor de dibuix i cap de taller a l'Escuela Industrial de la Nación.
Pòstumament s'han fet diverses exposicions d'obra seva, especialment a la Sala Rovira de Barcelona (1972, 1984, 1988, 1990, 1998,2007).
L'any 2013, la família va oferir com a donatiu a la Biblioteca de Catalunya, 242 dibuixos de temàtica i significació molt diversa que corresponen a les seves èpoques catalana, parisenca i argentina; realitzats entre els anys 1880 i 1920.

## Referències

* 1 2 Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1861, llibre 4t, foli 5, número de registre 3866.
* ↑ «Notas del día». La Vanguardia, 17-05-1930, pàg. 10.
* ↑ «Nicanor Vázquez Ubach». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Llistat d'Exposicions Sala Rovira, 2012

## Bibliografia

* Mas i Peinado, Ricard. Els artistes catalans i la publicitat (1888-1929). Barcelona: Parsifal Edicions, 2002. ISBN 84-95554-16-X. pàgina 19

## Enllaços externs

* Fons de Nicanor Vázquez a la Biblioteca de Catalunya
* Enciclopèdia Catalana
# Near Wild Heaven

«Near Wild Heaven» és el dinovè senzill de la banda estatunidenca R.E.M., el tercer extret de l'àlbum Out of Time, el 5 d'agost de 1991 per Warner Bros. Records.
Va ser el primer senzill de la banda coescrit i cantat pel baixista Mike Mills a la vegada, tot i que ja havia compost el senzill «(Don't Go Back To) Rockville» sense cantar, i ja havia cantat la cançó «Superman» sense haver-la compost.
La crítica va destacar el contrast amb els dos senzills anteriors de l'àlbum «Losing My Religion» i «Shiny Happy People», i també amb les cançons anteriors que havia compost Mills, que tenien una lletra fosca i una melodia més lluminosa.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Bill Berry, Michael Stipe, Peter Buck i Mike Mills.

## Crèdits
### R.E.M.

* Bill Berry – bateria, percussió, piano, veus addicionals
* Peter Buck – guitarra
* Mike Mills – cantant, baix
* Michael Stipe – veus addicionals

## Referències

* ↑ Barbara, Ellen. «Singles» (en anglès). NME, 17-08-1991. [Consulta: 25 juny 2024].
# Bolxoi Tatoix

Bolxoi Tatoix (en rus: Большой Татош) és un poble de l'óblast de Tomsk, a Rússia, que el 2015 tenia 49 habitants.

## Referències

* ↑ «Список населенных мест Сибирского края. Том 2. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1928». Arxivat de l'original el 2020-02-04. [Consulta: 27 maig 2019].
* ↑ Климат Томской области Arxivat 2018-01-04 a Wayback Machine.
# Santa Maria de Jesús (Centelles)

Santa Maria de Jesús és una església del municipi de Centelles (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

La façana principal de la capella de Jesús és l'única part de l'església que ha conservat la seva fisonomia originària. És una construcció bastant asimètrica. Al frontis de l'esglesiola s'hi esculpí un escut que representa l'heràldica familiar dels Centelles-Canós. Inclou un portal de pedra treballada sostingut per dues columnes de figura geomètrica. Hi ha d'altres elements que es presenten, dins de l'estil gòtic, com a derivacions de les solucions romàniques: les dues finestres i el campanar. Dintre de l'església no hi ha cap element important i està molt modificada.

## Història

La primera citació d'aquesta capella es dona el 26 de juny de l'any 1539 en un testament fet per Na Marçona. La seva edificació anà a càrrec de la casa baronial centellenca. L'any 1620 s'hi establí la confraria del Ciri de Nostra Senyora de Jesús, per la qual cosa sembla que ja s'establia un ús públic d'aquesta església. Vers l'any 1729 s'hi reunia el Consell general de la vila a la parròquia de Centelles. També durant el segle xvii servia d'estudi, amb mestres convocats i escollits per oposicions. Actualment s'hi donen manifestacions d'art.

## Referències

* 1 2 «Santa Maria de Jesús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «Santa Maria de Jesús». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
* Capella de Santa Maria de Jesús
# (407) Aracne

Aracne és l'asteroide número 407. Va ser descobert per l'astrònom Max Wolf des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl (Alemanya), el 13 d'octubre de 1895. Reb el nom pel personatge de la mitologia grega Aracne.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D.. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 5$^a$, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(407) Aracne» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 27 maig 2021].
* «(407) Aracne» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 27 maig 2021].
# So. Central Rain (I'm Sorry)

«So. Central Rain (I'm Sorry)» és el tercer senzill de la banda estatunidenca de rock alternatiu R.E.M., el primer del segon àlbum d'estudi de la banda, Reckoning. Es va publicar el 15 de maig de 1984 dins el segell I.R.S. Records.

## Producció

R.E.M. va realitzar la seva primera actuació en un canal de televisió estatunidenca per interpretar la cançó quan encara no tenia títol oficial, concretament al programa Late Night with David Letterman de la NBC, el 6 d'octubre de 1984.
Van realitzar un videoclip dirigit per Howard Libov i filmat al Reflection Studio de Charlotte (Estats Units) durant les sessions d'enregistrament de l'àlbum Reckoning, que es va estrenar al juny de 1984.
Va ser el segon senzill de la banda en entrar a la llista estatunidenca de senzills, arribant a la 85ena posició de la llista.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Bill Berry, Peter Buck, Mike Mills, i Michael Stipe.
Notes:
* A l'interior de la portada de l'àlbum hi apareixia el títol complet de la cançó, «Southern Central Rain (I'm Sorry)».

## Referències

* ↑ Greene, Andy. «Flashback: R.E.M.’s National TV Debut in 1983» (en anglès). Rolling Stone, 20-02-2014. [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ Trust, Gary. «R.E.M. Remembrances: 31 Chart Milestones of Their 31-Year Career» (en anglès). Billboard, 22-09-2011. [Consulta: 26 novembre 2023].
# Xemeneia mineralitzant

Una xemeneia mineralitzant (en anglès Black smoker) és un tipus de filó hidrotermal o sigui una font subterrània d'aigua calenta del llit marí. Es formen en camps de centenars de metres d'amplada quan les aigües superescalfades de sota l'escorça terrestre apareixen al llit marí. Aquesta aigua és rica en minerals dissolts de l'escorça especialment rics en compostos de sofre. Quan entren en contacte amb l'aigua freda oeànica molts minerals precipiten formant una estructura en forma de xemeneia negra al voltant de cada filó. Els minerals formen una mena.
Les xemeneies mineralitzants van ser descobertes el 1977 a l'oceà Pacífic observant-les amb un petit submarí anomenat Alvin. Actualment se'n coneixen també a l'Atlàntic a una fondària mitjana de 2.100 metres. La més recent va ser descoberta l'any 2008
L'aigua d'aquestes surgències pot arribar a una temperatura de 400 °C, però normalment no entra en ebullició per la gran pressió. És molt àcida, sovint amb pH de 2,8.

## Ecosistemes

En aquests ecosistemes no hi ha llum i, per tant, molts dels organismes que hi viuen són extremòfils com el grup archaea que converteixen la calor, el metà i els compostos de sofre en energia mitjançant el procés de la quimiosíntesi. Organismes més complexos, com els cucs de tub gegants, s'alimenten dels anteriors.

## Referències

* ↑ «Boiling Hot Water Found in Frigid Arctic Sea». livescience.com, 24-07-2008. [Consulta: 25 juliol 2008].
* Van Dover CL, Humphris SE, Fornari D, Cavanaugh CM, Collier R, Goffredi SK, Hashimoto J, Lilley MD, Reysenbach AL, Shank TM, Von Damm KL, Banta A, Gallant RM, Gotz D, Green D, Hall J, Harmer TL, Hurtado LA, Johnson P, McKiness ZP, Meredith C, Olson E, Pan IL, Turnipseed M, Won Y, Young CR 3rd, Vrijenhoek RC «Biogeography and ecological setting of Indian Ocean hydrothermal vents». Science, 294, 5543, 2001, pàg. 818–23. DOI: 10.1126/science.1064574. PMID: 11557843. PMID: 11557843
* Van Dover, Cindy Lee. The Ecology of Deep-Sea Hydrothermal Vents. Princeton University Press, 2000. ISBN 0-691-04929-7.
* Beatty JT, Overmann J, Lince MT, Manske AK, Lang AS, Blankenship RE, Van Dover CL, Martinson TA, Plumley FG. «An obligately photosynthetic bacterial anaerobe from a deep-sea hydrothermal vent». Proceedings of the National Academy of Sciences, 102, 26, 2005, pàg. 9306–10. DOI: 10.1073/pnas.0503674102. PMID: 15967984. PMID: 15967984

## Enllaços externs

* Ocean Explorer (www.oceanexplorer.noaa.gov) -
* NOAA, Galeria de l'Ocean Explorer , galeria del Submarine Ring of Fire 2006 , Submarine Ring of Fire 2004 Gallery - Fotografies, video, audio i podcast.
* NOAA, Ocean Explorer YouTube Channel
# Igrékovo

Igrékovo (en rus: Игреково) és un poble de l'óblast de Tomsk, a Rússia, que el 2015 tenia 116 habitants.

## Referències

* ↑ «Тучкова Н.А. Топонимические модели в названиях селькупских поселений. — Томский журнал ЛИНГ и АНТР. Tomsk Journal LING &. ANTROPO. 2013 1 (1)». Arxivat de l'original el 2021-01-16. [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ «Дані перепису населення Росії 2002 року». Arxivat de l'original el 3 лютого 2019. [Consulta: 8 лютого 2021].
# Santa Maria de Salomó

Santa Maria de Salomó és un monument del municipi de Salomó (Tarragonès) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església de Santa Maria es troba al costat de l'entrada principal de la vila.
Té planta de creu llatina inscrita dins un rectangle.
La part de la nau central fins al creuer podrien ser les restes de l'antic edifici romànic, del qual es conserva la porta, que abans s'obria al sud, sota el campanar -de dos pisos i d'estil barroc-.
L'església fou ampliada amb posterioritat amb capelles cupulades i creuer obert de la mateixa manera.
La porta és romànica, amb arc de mig punt i decoració amb escaquejats.
El porxo fou afegit en una restauració efectuada després de la guerra civil
Dins l'església, d'interessant, es troba la capella del Sant Crist -la primera cupulada del costat de l'epístola- construïda entre 1708 i 1715, decorada amb frescos de Jaume Pons i Monravà de Valls (1671-1730). La capella, de proporcions molt ajustades, seguint les normes clàssiques, forma una planta de creu grega amb un absis graciós amb vuit finestres. Les quatre llunetes que formen els arcs i la cúpula, els veiem ocupats pels quatre evangelistes, en forma d'uns pronunciats relleus barrocs.
La base de la decoració la formaven elements florals daurats, entrellaçats amb àligues, daurades que s'enfilaven per les pilastres i culminaven a la cúpula.
L'or és col·locat sobre un fons gris blanc, trencat amb freqüència per figures d'angelons, alguns dels quals sostenen emblemes de la passió.

## Història

L'any 1962 es va començar la restauració, feta per l'arquitecte Jordi Bonet i Armengol, la capella la va restaurar el pintor Joan Rifà i Benet.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Santa Maria de Salomó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 abril 2013].

## Enllaços externs

* «Santa Maria de Salomó». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Talk About the Passion

«Talk About the Passion» és el segon senzill de la banda estatunidenca de rock alternatiu R.E.M., també segon senzill de l'àlbum de debut, Murmur. Es va publicar únicament a Europa en format vinil de 12" el 14 de novembre de 1983.
Michael Stipe va indicar que la cançó tractava el tema de la fam, tot i que les lletres no són gaire clares. En canvi, el videoclip realitzat l'any 1988 era més explícit per reforçar el significat de la cançó.
Una actuació en directe al Larry's Hideaway de Toronto (Canadà) realitzada el 9 de juliol de 1983, es va incloure en l'edició deluxe del rellançament de Murmur publicada l'any 2008. També es va incloure en l'àlbum de grans èxits Eponymous.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Bill Berry, Peter Buck, Mike Mills, i Michael Stipe..

## Referències

* ↑ Bowler, Dave; Dray, Bryan. R.E.M. : from "Chronic town" to "Monster" (en anglès). Secaucus, N.J. : Carol Pub. Group, 1995. ISBN 0-8065-1724-7.
# Uzen

Uzen (rus: Узень) és un poble (possiólok) de l'óblast de Tomsk, a Rússia, que el 2015 tenia 204 habitants. Fou fundat el 1903. El 1925 hi havia 55 llars, majoritàriament d'ètnia russa.

## Referències

* ↑ «Список населенных мест Сибирского края. Том 2. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1928». Arxivat de l'original el 2020-02-04. [Consulta: 19 febrer 2018].
* ↑ Дані перепису населення Росії 2002 року
# Santiago Padrós i Elías

Santiago Padrós i Elías (Terrassa, 4 de juny de 1918 - Bellvei, 1 de maig de 1971) fou un artista català, considerat un dels més importants realitzadors de mosaics nacionals de la seva època. Signava les seves obres amb el pseudònim de Sant Yago.
Va cursar estudis primaris a l'Escola Pia de Terrassa, on va rebre una sòlida formació que va marcar el seu estil artístic. Va cursar els seus estudis secundaris a l'Institut de Terrassa on, entre els seus professors, va rebre classes de dibuix de l'escultor Carlos Armiño Gómez, qui el va animar a descobrir la seva sensibilitat artística i el va ajudar a entrar en contacte amb l'art relacionant-se amb l'Escola paisatgística d'Olot, que també va tenir gran influència en el seu estil artístic. Va cursar els estudis superiors a la Facultat de Filosofia i Lletres de la Universitat de Barcelona, alternant-los amb la seva assistència a les aules d'art de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi.

## Biografia

Als 25 anys va obtenir una beca de la Fundació Alexander von Humboldt per assistir a classes de l'Escola Kronemburg a Alemanya i va continuar aprenent al taller d'escultors de Múnic.
El 1947 començà el seu interès pels mosaics i passà una temporada a Venècia, Roma i Ravenna, on es troben els millors mosaics d'Europa.
Va ser decisiva en ell la influència estètica noucentista d'Eugeni d'Ors, qui li va adreçar elogis al cercle dels seus fidels seguidors.
Obrí el seu estudi a Terrassa, tenint una etapa de gran activitat per encàrrecs que li arribaven de tot el país, especialment de les esglésies en construcció a causa de les destrosses de la Guerra Civil Espanyola. Les creixents comandes l'animaren a obrir una fàbrica de vidre (Regio Pistrina) a Molins de Reis, seguint l'estil de Murano.
L'any 1951 li encarregaren el que serà el seu projecte més gran de la seva vida, la decoració de la cúpula central del Valle de los Caidos, d'una superfície de 2.000 metres quadrats i 5 milions de tessel·les. Per poder realitzar aquesta obra va muntar el seu estudi al vestíbul del Teatro de la Ópera de Madrid. Podem contemplar la seva obra per nombroses ciutats espanyoles però també de l'estranger.
Santiago Padrós va treballar a Tarragona durant la dècada dels anys seixanta del segle xx. Els seus mosaics i vidrieres es poden observar en edificis com l'antiga fàbrica de galetes Loste, l'edifici Zodiac, el Santuari del Loreto, l'edifici de Trànsit i el col·legi Vedruna-Sagrat Cor. L'any 2020, la Biblioteca Hemeroteca Municipal de Tarragona, organitzà una ruta per la ciutat amb l'objectiu de donar a conèixer i posar en valor la seva obra.
Va morir als 52 anys en un accident de trànsit, el primer de maig de 1971 al municipi de Bellvei i està enterrat al cementiri del Vendrell. La seva tomba està presidida per un autoretrat en mosaic.

## Referències

* ↑ «Santiago Padrós i Elías». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 6 7 Aloguín i Pallach, Ramon. De vitralls i mosaics. L'obra de Santiago Padrós a Tarragona. Biblioteca Hemeroteca Municipal de Tarragona, 2020, pp.5-6.
# Wendell Gee

«Wendell Gee» és el setè senzill de la banda estatunidenca de rock alternatiu R.E.M., el tercer senzill del tercer àlbum d'estudi de la banda, Fables of the Reconstruction. Es va publicar el setembre de 1985 exclusivament per Europa en els formats de 7" i 12", dins el segell I.R.S. Records.
La música de la cançó va ser composta gairebé sencera per Mike Mills, només Michael Stipe va aportar les lletres i la veu. A Peter Buck no li va agradar la cançó des de que es va enregistrar, i es va incloure a l'àlbum a última hora. Wendell Gee era el nom d'una persona real de Gainesville, que va morir l'any 1995 amb 69 anys.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Bill Berry, Peter Buck, Mike Mills, i Michael Stipe.

## Referències

* ↑ Nabors, Gary. «Real People Mentioned in R.E.M. Songs» (en anglès). SVS Internet Corporation. [Consulta: 5 gener 2024].
# Àcid metabòlic

Un àcid metabòlic o àcid no volàtil és un àcid que es produeix de fonts diferents al diòxid de carboni i no és excretat pels pulmons, Es produeix, per exemple, per un metabolisme incomplet de carbohidrats, greixos i proteïnes. Tots els àcids produïts pel cos humà són no volàtils excepte l'àcid carbònic. Entre els àcids metabòlics comuns hi ha l'àcid làctic, l'àcid fosfòric, l'àcid sulfúric, etc. Els humans produeixen uns 1 - 1.5 mmols de H+ per kilogram i dia. Els àcids no volàtils s'excreten pels ronyons. L'àcid làctic normalment es metabolitza completament dins del cos i, per tant, no s'excreta.

## Vegeu també

Àcid carbònic

## Referències

* ↑ «Acid-Base Physiology». [Consulta: 30 maig 2007].
# Nóvomariïnka

Nóvomariïnka (en rus: Но́вомарии́нка) és un poble de l'óblast de Tomsk, a Rússia, que el 2015 tenia 234 habitants.

## Referències

* ↑ «Новомариинское сельское поселение». Официальный сайт Первомайского района. Arxivat de l'original el 2012-11-19. [Consulta: 1r octubre 2012].
* ↑ «Дані перепису населення Росії 2002 року». Arxivat de l'original el 3 лютого 2019. [Consulta: 29 березня 2021].
# Savenay

Savenay (en bretó Savenneg) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament va formar part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 6.899 habitants. Limita amb Campbon, La Chapelle-Launay, Lavau-sur-Loire, Bouée, Malville i Bouvron.

## Demografia

Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 543 | 1 814 | 1 664 | 1 845 | 1 848 | - | 2 227 | 2 299 | 2 381 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 680 | 2 803 | 2 879 | 2 720 | 2 902 | 3 047 | 3 319 | 3 272 | 3 172 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 3 115 | 3 206 | 3 264 | 3 191 | 3 223 | 3 242 | 3 212 | 3 705 | 3 896 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 4 134 | 4 317 | 5 046 | 5 679 | 5 314 | 5 883 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Jean-Claude Le Gall | PS |
| 2008- | André Klein | |

## Galeria d'imatges

* Comerç de la ciutat
* Alcaldia
* Ajuntament
* Antic convent dels Cordeliers
# Basavakalyan

Basavakalyan (antiga Kalyani) és una ciutat i consell municipal al districte de Bidar, estat de Karnataka. El seu nom actual li fou donat després de 1956 en honor de Vishwaguru Basavanna un revolucionari del segle xii fundador de la democràcia espiritual. Segons el cens del 2001 la població era de 102.546 habitants. A la rodalia hi ha temples chalukyes (vers el segle xi) a Jalasangvi, Narayanapura i Shivapura. El temple de Basaveshvara està al centre de la ciutat. Monuments musulmans són el Moti Mahal, el Hydari Mahal, i el Peeran Durga. Altres edificios religiosos són hindús destacant el Gachchina Matha, Kambali Matha i Sadananda Matha. La fortalesa de Kalyani fou construïda pels chalukyes i inclou imatges jainistes.

## Història

Kalyani fou una ciutat fortificada del Dècan a 60 km a l'oest de Bidar. Als segles x i xi fou la capital dels Chalukya occidentals i va passar després als yadaves de Devagiri i més tard al sultanat de Delhi. La vila tenia una mesquita en la que consta una inscripció de 1323 de Ulugh Khan que després fou Muhammad ibn Tughlub (Muhammad Shah II Tughluk, 1325-1351) i una ja amb el nom de Tughluk de 1333. La dinastia bahmànida de Devagiri (Daulatabad) va dominar Kalyani que va esdevenir la seva principal fortalesa de la frontera nord; la fortalesa fou reconstruïda al final del segle xv pels bahmànides, per poder fer front a la introducció dels canons de pólvora. Va ser possessió dels baridshàhides al segle xvi durant el que fou arranjada diversos cops, passant després als adilshàhides de Bijapur fins que fou conquerida per l'emperador mogol Aurangzeb el 1657 després d'un llarg setge i va quedar integrada a la suba de Bidar. Després del 1724 va ser part dels dominis del nizam d'Hyderabad. Des de 1764 hi va governar una dinastia de nawabs de Kalyani o Kalayani iniciada per Mir Muhammad Ibrahim Khan, gendre del nizam Asaf Jah II d'Hyderabad.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Julià Palanca i Massià

Julià Palanca i Massià (Sagunt, Camp de Morvedre, 1883 - Barcelona, 27 d'octubre de 1964) va ser deixeble d'Antoni Palanca, Emili Vega i Felip Pedrell. Director de bandes i orquestres, guanyà la plaça de músic militar i fou professor de Francesc Basil quan dirigia la Banda Militar de Granollers. Efectuà nombroses transcripcions de música per a banda, la sarsuela En los Naranjos, la revista Escena romántica, una sardana, Vicentina (1953), i diverses composicions per a banda.

## Referències

* ↑ Riera i Vinyes, Carles; Serracant i Clermont, Josep; Ventura i Salarich, Josep. Diccionari d'autors de sardanes. Girona: SOM, 1990.

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat