OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tosio Kato

Tosio Kato (japonès: 加藤敏夫) (Kanuma, 25 d'agost de 1917 - Oakland, 2 d'octubre de 1999) va ser un físic i matemàtic japonès que va treballar als Estats Units.

## Vida i Obra

Kato va néixer el 25 d'agost de 1917 a Kanuma, Prefectura de Tochigi, Japó. Va estudiar física a la universitat de Tòquio en la qual es va graduar el 1941 i, després dels retards provocats per la Segona Guerra Mundial, es va doctorar el 1951. El professor Kato va ser nomenat professor adjunt de Física a la Universitat de Tòquio el 1951, i va esdevenir professor titular el 1958. Durant aquesta època va ser professor visitant a diverses universitats nord-americanes i, el 1962, va acceptar una plaça de professor titular a la universitat de Berkeley en la qual va romandre fins a la seva jubilació el 1989. Va continuar fent recerca a Berkeley i, el 1996, quan va emmalaltir la seva dona, es va retirar a una residència a Oakland on va continuar la seva tasca, i on va morir sobtadament tres anys més tard.
El 1966 va publicar el seu llibre més influent: Perturbation Theory for Linear Operators. Abans, ja havia publicat més de seixanta articles, seguint les recerques que havia iniciat Franz Rellich (mort el 1955), de qui es pot considerar el seu continuador més notable.

## Referències

* ↑ Cordes et al., 2000, p. 650.
* ↑ 黒田, 1999, p. 989.
* ↑ Oakes, 2020, p. 542.
* ↑ Cordes et al., 2000, p. 656.
* ↑ Gustafson, 2012, p. 105.
* ↑ Cordes, 2001, p. 1-3.

## Bibliografia

* 黒田, 成俊 «加藤敏夫先生を偲んで» (en japonès). 日本物理学会誌, Vol. 54, Num. 12, 1999, pàg. 989. DOI: 10.11316/butsuri1946.54.12.989. ISSN: 0029-0181.
* Cordes, H.O. «With Tosio Kato at Berkeley (Tosio Kato's Method and Principle for Evolution Equations in Mathematical Physics)» (en anglès). 数理解析研究所講究録, Num. 1234, 2001, pàg. 1-17. ISSN: 1880-2818.
* Cordes, Heinz; Jensen, Arne; Kuroda, S.T.; Ponce, Gustavo; Simon, Barry; Taylos, Michael «Tosio Kato (1917-1999)» (en anglès). Notices of the American Mathematical Society, Vol. 47, Num. 6, 2000, pàg. 650-657. ISSN: 0002-9920.
* Gustafson, Karl. «Tosio Kato». A: The Crossing of Heaven (en anglès). Springer, 2012, p. 104-105. ISBN 978-3-642-22557-4.
* Hiroshima, Fumio «Renormalized Nelson model (Tosio Kato Centennial Conference)» (en anglès). 解析研究所講究録, Num. 2074, 2018, pàg. 14-34. ISSN: 1880-2818.
* Oakes, Elizabeth H. «Kato, Tosio». A: Encyclopedia of World Scientists (en anglès). Facts on File, 2020, p. 542-545. ISBN 978-1-4381-9545-2.
* Zagrebnov, Valentin A. Analysis and Operator Theory (en anglès). Springer, 2019. ISBN 978-3-030-12660-5.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Tosio Kato» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Christ, Michael; Evans, Lawrence C.; Tataru, Daniel; Zworski, Maciej. «Tosio Kato, Mathematics: Berkeley». The Online Archive of California. [Consulta: 15 novembre 2022]. (anglès)
# Pes de Hamming

El pes Hamming d'una cadena és el nombre de símbols que són diferents del símbol zero de l'alfabet utilitzat. Per tant, és equivalent a la distància de Hamming des de la corda totalment zero de la mateixa longitud. Per al cas més típic, una cadena de bits, aquest és el nombre d'1 a la cadena, o la suma de dígits de la representació binària d'un nombre donat i la norma ℓ₁ d'un vector de bits. En aquest cas binari, també s'anomena recompte de població, popcount, suma lateral, o suma de bits.

## Història i ús

El pes de Hamming rep el nom de Richard Hamming encara que ell no va originar la noció. El pes de Hamming dels nombres binaris ja va ser utilitzat el 1899 per James WL Glaisher per donar una fórmula per al nombre de coeficients binomials senars en una sola fila del triangle de Pascal. Irving S. Reed va introduir un concepte, equivalent al pes de Hamming en el cas binari, el 1954.
El pes de Hamming s'utilitza en diverses disciplines, com ara la teoria de la informació, la teoria de la codificació i la criptografia. Alguns exemples d'aplicacions del pes Hamming inclouen:
| Corda | Pes de Hamming |
| 111 0 1 | 4 |
| 111 0 1 000 | 4 |
| 00000000 | 0 |
| 678 0 1234 0 567 | 10 |
* En l'exponenciació modular per quadrat, el nombre de multiplicacions modulars necessàries per a un exponent e és log₂ e + pes(e). Aquesta és la raó per la qual el valor de clau pública e utilitzat a RSA normalment s'escull per ser un nombre de baix pes de Hamming.
* El pes de Hamming determina les longituds del camí entre nodes a les taules hash distribuïdes de Chord.
* Les cerques d'IrisCode a les bases de dades biomètriques s'implementen normalment calculant la distància de Hamming a cada registre emmagatzemat.
* En els programes d'escacs informàtics que utilitzen una representació de tauler de bits, el pes Hamming d'un tauler de bits dona el nombre de peces d'un tipus determinat que queden en el joc, o el nombre de caselles del tauler controlades per les peces d'un jugador i, per tant, és un terme important que contribueix. al valor d'una posició.
* El pes de Hamming es pot utilitzar per calcular de manera eficient el primer conjunt utilitzant la identitat ffs(x) = pop(x ^ (x - 1)). Això és útil en plataformes com SPARC que tenen instruccions de pes Hamming de maquinari però que cap maquinari troba la primera instrucció establerta.
* L'operació de pes de Hamming es pot interpretar com una conversió del sistema numeral unari a nombres binaris.
* En la implementació d'algunes estructures de dades succintes com ara vectors de bits i arbres wavelets.

## Implementació eficient

El recompte de població d'una cadena de bits sovint es necessita en criptografia i altres aplicacions. La distància de Hamming de dues paraules A i B es pot calcular com el pes de Hamming de A xor B .
El problema de com implementar-lo de manera eficient ha estat àmpliament estudiat. En alguns processadors hi ha disponible una única operació per al càlcul o operacions paral·leles sobre vectors de bits. Per als processadors que no tenen aquestes funcions, les millors solucions conegudes es basen en afegir recomptes en un patró d'arbre.
# Forasters

Forasters és una pel·lícula catalana dirigida per Ventura Pons, basada en l'obra de teatre homònima de Sergi Belbel, i estrenada el 28 de novembre del 2008.

## Argument

Una família viu dos fets traumàtics amb quaranta anys de diferència: la pèrdua d'un dels seus membres i com aquesta pèrdua els afecta a tots. També els trastoca la presumpta harmonia familiar, en ambdues ocasions, l'arribada d'uns veïns forasters.

## Repartiment

* Anna Lizaran: Emma/Anna
* Joan Pera: Francesc
* Joan Borràs: Joan
* Dafnis Balduz: Josep
* Aida Oset: Anna
* Pepa López: veïna
* Roger Príncep: Manuel
* Toni Muñoz: Salva
* Manel Barceló: Josep
* Santi Pons: Manuel
* Nao Albet: Marc
* Georgina Latre: Rosa
* Marieta Sánchez: Patricia
* Daniel Dantas: Alí
* Xevi Camps: Ahmed

## Premis i nominacions
### Premis

* Premi Gaudí a la millor interpretació femenina principal per Anna Lizaran

### Nominacions

* Premi Gaudí a la millor pel·lícula en llengua catalana
* Premi Gaudí a la millor direcció per Ventura Pons
* Premi Gaudí a la millor direcció artística per Bel·lo Torras
* Premi Gaudí a la millor interpretació masculina principal per Joan Pera
* Premi Gaudí a la millor interpretació masculina secundària per Dafnis Balduz
* Premi Gaudí al millor muntatge per Pere Abadal
* Premi Gaudí a la millor música original per Carles Cases
* Premi Gaudí al millor muntatge per Ventura Pons
* Nominació a la India Catalina d'Or com a millor pel·lícula al Festival de cinema de Cartagena

## Referències

* ↑ «Forasters». Allociné.
* ↑ «repartiment». ImdB.
* ↑ «premis». ImdB.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-01-22 a Wayback Machine.
* Forasters Arxivat 2009-06-06 a Wayback Machine. a La Butaca
Viccionari
# Es Torrent Fals

Es Torrent Fals és una possessió de Santa Maria del Camí, situada devora el camí de Sencelles i la camada del terme. És probable que la finca fos una part d'Arroengat (Buc). Situada a uns terrenys plans i amb terres pedregoses ha estat dedicada als vinyets des de temps molt antics. El 1527 ja és documentat Joanot Canyelles del Torrent Fals. El 1578 era de Joana Canyelles, viuda de Miquel Canyelles. El 1817 era propietat d'Antoni Canyelles i tenia 113 quarterades. El 1997 tenia 14 quarterades, totes sembrades de vinya.

## Notes

* ↑ Gran Enciclopèdia de Mallorca Vol. 17. Promomallorca SA: Palma, 1991
# Venturia inaequalis

Venturia inaequalis és un fong ascomicet que causa la malaltia del motejat, mota o ronya de les pomeres. Afecta fulles, borrons i fruits i no tant a la fusta. Aquesta malaltia rarament mata l'arbre però produeix reduccions en el rendiment i afecta molt l'aspecte i la qualitat de la fruita.

## Control

En camps, o vergers, afectats es pot reduir el nivell d'infecció traient les fulles afectades del terra i cremant-les. De la mateixa manera es pot treure i cremar les parts afectades dels arbres.
El control químic es pot fer amb diversos productes sistèmics però aquest poden presentar, amb el temps, problemes de resistència, cosa que no passa amb els fungicides de contacte com el Captan.
El coure, el polisulfur de calci i el brou bordelès són dús tradicional però poden causar russeting en les pomes. El bicarbonat potàssic i el sofre mullable també proporciona un cert control, obtenint millors resultats barrejats.
Una estratègia de control de la malaltia que es proposa per a varietats sensibles és:
* Efectuar els tractaments d’acord amb les alertes que donen les estacions d’avisos o bé, seguint les indicacions dels models de predicció de la malaltia.
* Utilitzar els productes a l'estadi fenològic adequat i d’acord amb les seves propietats: els derivats de coure des de la brotació fins a la floració (període útil d’acord amb les condicions de registre actual), i a continuació, aplicar polisulfur de calci, argiles sulfurades i bicarbonat potàssic barrejat amb argiles o sofre. L’alternança d’aquests productes és necessària per tal de minimitzar els efectes secundaris negatius sobre la producció.
* Reforçar l'estratègia de defensa amb tractaments preventius, previs a les infeccions, en base a les previsions meteorològiques de pluja en el cas de primaveres especialment plujoses o varietats molt sensibles a la malaltia.

## Sistemàtica

Els anamorfs de Venturia inaequalis han estat descrits sota els noms de Fusicladium dendriticum i Spilocaea pomi.

## Cicle vital

La primera infecció ocorre a la primavera quan les temperatures i la humitat són ja adequades per l'alliberament de les ascòspores de V. inaequalis. Germinen sobre les fulles de les pomeres i penetren en la cutícula a través d'un tub germinatiu. Es forma un miceli entre la cutícula i l'epidermis de la fulla desenvolupant asexualment els conidis que germinaran. Aquesta infecció secundària continuarà durant tot l'estiu fins que les fulles i els fruits caiguin a final de tardor. V. inaequalis passa l'hivern principalment com peritecis immadurs on té lloc la reproducció sexual produint una nova generació d'ascòspores que s'alliberaran la següent primavera. Les lesions de la ronya en els teixits llenyosos poden també passar l'hivern al lloc que poden produir conidis infecciosos a la primavera.

## Referències

* ↑ «CONTROL DE MOTEJAT O CLIVELLAT DE POMES». [Consulta: 2 febrer 2022].
* Evidence of Two Formae Speciales in Venturia inaequalis
* Genetic diversity of Venturia inaequalis across Europe Arxivat 2006-05-30 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Managing Resistance of Venturia inaequalis to the Strobilurin Fungicides
# Filosofia jueva

filosofia jueva és la producció filosòfica la qual ha estat desenvolupada per pensadors jueus, sovint íntimament relacionada amb la seva pertinència nacional i religiosa. En aquest sentit, molts dels comentaris del Talmud i de la Càbala hi formen part, encara que també hi forma part la producció exclusivament laica, com ara la desenvolupada durant la Haskalà (la Il·lustració jueva).

## Història

El primer gran filòsef jueu va ser Filó d'Alexandria al segle i. De tendència hel·lenitzant, va conjugar la teologia jueva amb la filosofia grega.
En produir-se la destrucció de Jerusalem l'any 70, el pensament jueu va patir un llarg període de recessió. L'aparició i expansió de l'islam i les agitacions religioses que el van acompanyar, van funcionar com a revulsiu per al pensament jueu, fent reaccionar els pensadors enfront del tradicionalisme.
A partir d'aquest moment, hi van sorgir les dues escoles jueves més importants de l'edat mitjana, l'escola oriental, amb centre en Babilònia i influïda per la secta racionalista islàmica mutazilita, i l'escola occidental, influïda per l'escolàstica cristiana, i pel pensament àrab en general, sobretot el sufisme. També van incorporar elements de la filosofia occidental (l'aristotelisme, el platonisme i el neoplatonisme).
Alguns dels principals pensadors de l'escola oriental van ser Saadia Gaon (segle x), Aharon ben Eliyahu (segle xiv) i Isaac Israeli (segle ix).
En l'escola occidental es troben filòsofs com ara Avicebró (segle xi) el qual va influenciar als escolàstics cristians. També s'hi troben Bahya ibn Paquda, Yosef ibn Saddiq i Abraham ibn Daud, els quals defensaven que l'existència de Déu es podia demostrar racionalment. Aquestes opinions van ser atacades per Yehudà ha-Leví i la seva escola. Tot i aquesta reacció, encara van aparèixer importants figures filosòfiques, com ara Maimònides, un dels principals filòsofs de l'edat mitjana, el qual va influenciar moltes generacions en vida i després de la seva mort.
Dels seguidors de Maimònides, hi destaquen Gersònides, aristotèlic, i Hasdai Cresques, el qual va incorporar elements renaixentistes al judaisme.
Després de Crescas, el pensament jueu original es va estancar una altra vegada, fins a l'aparició de Baruch Spinoza al segle xvii.

## Vegeu també

* Filòsofs jueus

## Fonts

* Diccionario de filosofía (en castellà). Barcelona: RBA, 2003, p. 130. ISBN 8483323982.
* Ferrater Mora, José; Terricabras, Josep-María. Diccionario de filosofía, Volumen 2 (en castellà). Barcelona: Ariel, 1994, p. 1327/1328. ISBN 8434405024.
* «Filosofia jueva». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Incerta glòria (pel·lícula)

Incerta glòria és una pel·lícula catalana del 2017 dirigida per Agustí Villaronga i produïda per Isona Passola. Està basada en la novel·la Incerta glòria de Joan Sales. El film és protagonitzat per Marcel Borràs, Oriol Pla, Bruna Cusí i Núria Prims. El tema de la pel·lícula és la Guerra civil espanyola des del punt de vista de tres amics que lluiten al bàndol republicà, al front d'Aragó el 1937, i estan enamorats de la mateixa dona. El juliol del 2017 es va fer públic que l'obra estaria disponible a la plataforma Netflix a principis de 2018.

## Premis i nominacions
### Premis

* 10a Edició del Festival Internacional de Cinema en Català: Menció especial del jurat.
* X Premis Gaudí (8 guardons):
** Millor protagonista femenina: Núria Prims
** Millor actor secundari: Oriol Pla
** Millor direcció de producció: Aleix Castellón
** Millor fotografia: Josep Maria Civit
** Millor vestuari: Mercè Paloma
** Millor maquilatge i perruqueria: Alma Casal
** Millor so: Ricard Galceran, Fernando Novillo, Xavier Mas
** Millors efectes especials/digitals: Bernat Aragonès, Lolo Lopez Egea

## Referències

* ↑ «Mira el tràiler de la pel·lícula 'Incerta glòria'». Ara.cat, 10-02-2017.
* ↑ «Acaba a Barcelona el rodatge dIncerta glòria' d'Agustí Villaronga». La Vanguardia, 21-06-2016.
* ↑ «La primera película rodada en catalán aterriza en Netflix». La Vanguardia.
* ↑ «X Premis Gaudí: Incerta Glòria». Acadèmia del Cinema Català, 2018. Arxivat de l'original el 2019-02-09. [Consulta: 1r maig 2021].

## Enllaços externs

* Incerta glòria a la Base de dades de cinema en català.
# William Edge

William Edge (Stockport, 8 de novembre de 1904 - Bonnyrigg, 27 de setembre de 1997) va ser un matemàtic britànic.
William Edge va néixer a Stockport (avui un barri de Manchester), de pares que eren mestres d'escola. Després dels estudis secundaris a l'escola local, el 1923 va anar a la universitat de Cambridge per estudiar matemàtiques al Trinity College. Després de graduar-se, es va doctorar el 1928 sota la direcció de Henry Frederick Baker, amb una tesi que generalitzava els resultats de Luigi Cremona sobre superfícies reglades a l'espai projectiu real. El 1928 va ser escollit fellow del Trinity College i després de quatre anys va ser nomenat professor ajudant a la universitat d'Edimburg, on va romandre la resta de la seva carrera fins a la seva jubilació el 1975. Edge va ser un personatge una mica excèntric: no es va casar mai, no va tenir fills, mai va conduir un cotxe, era reticent a viatjar i menyspreava la ràdio i la televisió. A part de les matemàtiques, a Edge li encantava caminar, cantar i tocar el piano. Va constituir el quartet matemàtic que amenitzava les reunions setmanals de la Societat Matemàtica d'Edimburg, tocant els dos quartets de piano de Mozart, amb els professors Robin Schlapp (cello), Alec Aitken (violí) i Walter Ledermann (viola). Va passar els darrers anys de la seva vida a la residència de jubilats de Bonnyrigg, prop d'Edimburg, on va morir el 1997.
Edge va publicar un llibre i a la vora d'un centenar d'articles científics. Els seus principals camps de treball van ser l'estudi de les corbes, varietats n-dimensionals, teoria de grups i geometria finita.

## Referències

* ↑ Bogomolov i Cheltsov, 2018, p. 1.
* ↑ Atiyah, 2018, p. 438.
* ↑ Cheltsov i Bogomolov, 2018, p. 699.
* ↑ Monk, 1998, p. 637-640.
* ↑ Hirschfeld, 2018, p. 1293.

## Bibliografia

* Atiyah, Michael «William Leonard Edge» (en anglès). European Journal of Mathematics, Vol. 4, Num. 1, 2018, pàg. 437-438. DOI: 10.1007/s40879-018-0214-4. ISSN: 2199-675X.
* Bogomolov, Fedor; Cheltsov, Ivan «Edge volume, part I» (en anglès). European Journal of Mathematics, Vol. 4, Num. 1, 2018, pàg. 1-7. DOI: 10.1007/s40879-018-0221-5. ISSN: 2199-675X.
* Cheltsov, Ivan; Shramov, Constantin. Cremona Groups and the Icosahedron (en anglès). CRC Press, 2016. ISBN 978-1-4822-5160-9.
* Cheltsov, Ivan; Bogomolov, Fedor «Edge volume, part II» (en anglès). European Journal of Mathematics, Vol. 4, Num. 3, 2018, pàg. 699-707. DOI: 10.1007/s40879-018-0275-4. ISSN: 2199-675X.
* Hirschfeld, James W.P. «William Leonard Edge» (en anglès). European Journal of Mathematics, Vol. 4, Num. 3, 2018, pàg. 1293-1295. DOI: 10.1007/s40879-018-0213-5. ISSN: 2199-675X.
* Monk, David «Professor W. L. Edge» (en anglès). Proceedings of the Edinburgh Mathematical Society, Vol. 41, Num. 3, 1998, pàg. 631-641. DOI: 10.1017/S0013091500019945. ISSN: 0013-0915.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «William Edge» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Funció zeta de Lefschetz

En matemàtiques, la funció zeta de Lefschetz és una eina utilitzada en topologia periòdica, en la teoria del punt fix, i en sistemes dinàmics.
Donat un mapatge $f$, la funció zeta de Lefschetz es defineix per la sèrie
    $\zeta _{f}(z)=\exp \left(\sum _{n=1}^{\infty }L(f^{n}){\frac {z^{n}}{n}}\right),$
on $L(f^{n})$ és el nombre de Lefschetz de la $n$-iterada de $f$.
Aquesta funció zeta és important en la teoria topològica periòdica perquè és un invariant singular conté informació sobre totes les iterades de $f$.

## Exemples

El mapa d'identitat en $X$ posseeix la següent funció zeta de Lefschetz:
    ${\frac {1}{(1-t)^{\chi (X)}}},$
on $\chi (X)$ és la característica d'Euler de $X$, és a dir, el nombre de Lefschetz del mapa d'identitat.
Un exemple menys trivial és el següent. Si es considera com a espai el cercle unitari ($X=S^{1}$) i sigui $f$ la seva reflexió en l'eix $x$, o expressat d'una altra manera $f(\theta )=-\theta$, llavors $f$ posseeix un nombre de Lefschetz igual a $2$, i $f^{2}$ és el mapa d'identitat, que té per nombre de Lefschetz el $0$. Totes les iterades senars posseeixen un nombre de Lefschetz igual a $2$, i totes les iterades parelles posseeixen un nombre de Lefschetz igual a $0$. Per tant, la funció zeta de $f$ és
    ${\begin{aligned}\zeta _{f}(t)&=\exp \left(\sum _{n=1}^{\infty }{\frac {2t^{2n+1}}{2n+1}}\right)\\&=\exp \left(\left\{2\sum _{n=1}^{\infty }{\frac {t^{n}}{n}}\right\}-\left\{2\sum _{n=1}^{\infty }{\frac {t^{2n}}{2n}}\right\}\right)\\&=\exp \left(-2\log(1-t)+\log(1-t^{2})\right)\\&={\frac {1-t^{2}}{(1-t)^{2}}}\\&={\frac {1+t}{1-t}}\end{aligned}}$

## Fórmula

Si $f$ és un mapa continu en una varietat compacta $X$ de dimensió $n$ (o en forma més general tot poliedre compacte), la funció zeta Lefschetz queda expressada per la fórmula
    $\zeta _{f}(t)=\prod _{i=0}^{n}\det(1-tf_{\ast }|H_{i}(X,\mathbf {Q} ))^{(-1)^{i+1}}.$
La qual és una funció racional. Els polinomis del numerador i del denominador són essencialment els polinomis característics del mapa induït per $f$ en els diversos espais homòlegs.

## Connexions

Aquesta funció generatriu és essencialment una forma algebraica de la funció zeta d'Artin-Mazur, la qual proveeix informació geomètrica sobre els punts fixos i periòdics de $f$.

## Referències

* Fel'shtyn, Alexander. Dynamical Zeta-Functions, Nielsen Theory and Reidemeister Torsion (en anglès), 1996. arXiv: chao-dyn/9603017

## Vegeu també

* Funció zeta d'Artin-Mazur
* Solomon Lefschetz
* Teorema del punt fix de Lefschetz
# Fèlix Peñarrubia Larrosa

Fèlix Peñarrubia Larrosa (Gandia, 11 de novembre de 1979) és un ex pilotaire professional valencià anunciat simplement com a Félix de Dénia. Un dels més veterans en actiu fins a la seua retirada l'any 2022, començà jugant a pilota a raspall, i en escala i corda ocupà la posició de mitger. Participà a diversos desafiaments entre mitgers o de mitgers contra rests.
Palmarés :
| A. | competició | rest | punter | adversaris |
| 2019 | 28a Lliga Bankia | De la Vega | Nacho | Pere Roc II, Santi i Monrabal |
| 2017 | 26a Lliga professional | Pere Roc II | Monrabal | Soro III i Javi |
| 2003 | Circuit Bancaixa | Núñez | Jesús | Álvaro i Tino |
| 2001 | Circuit Bancaixa | León | Sarasol II | Álvaro i Dani |
| 2010 | Super Copa |
| 2017 | 10a Copa Diputació | Francés | × | Santi S i Santi F |
| 2009 | 2a Copa Diputació | Soro III | Héctor | León, Sarasol i Santi |
| 2008 | 1a Copa Diputació | Víctor | Canari | Álvaro, Jesús i Herrera |
| 2007 | 5t Mancomunitat de la Ribera | Pedro | Oñate II | Núñez i Dani |
| 2015 | 3r Trofeu Mixt Savipecho | Francés | Hèctor II | Pere Roc II, Javi i Carlos |
| 1999 | Lliga Caixa Popular | | | |
| 2021 | Trofeu Dénia | Marc de Montserrat | × | Giner i Santi |
| 2006 | Trofeu Ciutat de Dénia |
| 2006 | 1r Trofeu Ciutat de Llíria | Mezquita | Salva | León i Grau |
| 2007 | Trofeu Vila de Benissa | |
| 2007 | Trofeu Hnos. Viel | |
| 2007 | Trofeu Algemesí | |
| 2006 | Trofeu Algemesí | |
| 2006 | Trofeu Ciutat de Sagunt | |
| 2011 | Trofeu Moscatell | | | |
| 2012 | Trofeu Moscatell | | | |

## Referències

* ↑ «Félix posee la llave del desafío contra los restos». Las Provincias, 10-05-2016.
* ↑ «Félix y Dani se llevan el duelo de mitgers de Vilamarxant». Superdeporte, 05-10-2015.
* ↑ «Han de evitar que Félix y Javi jueguen de volea». Las Provincias, 13-05-2016.
* ↑ «Pelayo acoge el desafío entre «restos» y «mitgers»». Levante-EMV, pàg. 13 de maig de 2016.
* ↑ «Félix Augusto Peñarrubia Lalosa». FunPiVal. [Consulta: 23 agost 2019].
* ↑ «XXVIII Lliga Bankia d'Escala i Corda». FunPiVal. [Consulta: 30 abril 2021].
* ↑ «Calendari i resultats de la X Copa Diputació d'Escala i Corda». PilotaViu. [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ «La final del III Trofeu Mixt Savipecho ompli fins a la bandera el nou trinquet d’Oliva». PilotaViu, 09-12-2015. [Consulta: 28 juny 2021].