OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Universitat de Tromsø

La Universitat de Tromsø - La Universitat de l'Àrtic de Noruega (noruec: Universitetet i Tromsø - Norges arktiske universitet) és la universitat més septentrional del món. Situada a la ciutat de Tromsø, Noruega, es va establir el 1968 i va obrir les portes el 1972. És una de les vuit universitats de Noruega. La Universitat de Tromsø és la universitat més gran quant a la investigació i a la institució educativa al nord de Noruega. La ubicació de la universitat la converteix en un lloc natural per al desenvolupament d'estudis de la regió natural, medi ambient, cultura i societat.
L'enfocament principal de les activitats de la universitat està en la investigació de l'auroral polar, la ciència espacial, la ciència de la pesca, la biotecnologia, la ciència lingüística, les societats multiculturals, la cultura saami, la telemedicina, l'epidemiologia i una àmplia gamma de projectes d'investigació de l'Àrtida. L'estreta proximitat de l'Institut Polar Noruec, l'Institut Noruec d'Investigació Marina i del Centre Ambiental Polar dona a Tromsø més pes i importància com un centre internacional d'investigació a l'Àrtic. Les activitats d'investigació, però, no es limiten als estudis de l'Àrtic. Els investigadors de la Universitat treballen dins d'una àmplia gamma de temes i són reconeguts tant a nivell nacional com internacional.
L'1 de gener de 2009, la Universitat de Tromsø es va fusionar amb el Institut Universitari de Tromsø. Anys després, l'1 d'agost de 2013, la universitat es va fusionar amb la Universitat de Finnmark per formar la Universitetet i Tromsø - Norges arktiske universitet (Universitat de Tromsø - La Universitat de l'Àrtic de Noruega). Afegint així campus a Alta, Hammerfest i Kirkenes.

## Referències

* ↑ Benvingut a la Universitat de Tromsø
* ↑ «Polar Environmental Centre». Arxivat de l'original el 2005-12-11. [Consulta: 8 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Universitat de Tromsø
* Facultat de Ciència, Universitat de Tromsø Arxivat 2011-03-14 a Wayback Machine.
# Reserva natural del nord-est de Svalbard

La reserva natural del nord-est de Svalbard (en noruec: Nordaust-Svalbard naturreservat) es troba a la part nord-oriental de l'arxipèlag de Svalbard, Noruega. La reserva natural abasta les illes de Nordaustlandet, la Terra del Rei Carles, Kvitøya, Sjuøyane, Storøya, Lågøya, Wilhelmøya, Wahlbergøya i una petita secció de la part nord-est de Spitsbergen.
La reserva ocupa una superfície de 55,354 km², dels quals 18.663 km² són de terra i 36,691 km² són d'aigua, que la converteix en l'àrea protegida (incloent parcs nacionals) més gran de Noruega. Inclou la glacera més gran de Noruega, l'Austfonna, així com la Vestfonna i parts de la d'Olav V Land. La reserva va ser establerta l'1 de juliol de 1973, i fa frontera al sud amb la Reserva natural del sud-est de Svalbard.
La reserva inclou les illes del Rei Carles, l'indret, juntament amb la Terra de Francesc Josep, on s'hi reprodueixen més ossos polars de l'Àrtida, i és prohibida, per tant, la seva visita per part de qualsevol visitant. Entre els centenars d'espècies d'animals que hi ha a la reserva, hi destaquen els ossos polars, les morses, la guineu àrtica i el ren de Svalbard. Pel que fa a les aus, les més habituals són el somorgollaire de Brünnich, l'oca de collar, la gavineta cuaforcada i la gavina d'ivori. Una gran part de la reserva, incloent els penya-segats, ha estat identificada com una Àrea important per a la conservació de les aus per BirdLife International, ja que a la reserva hi ha una població reproductora d'entre 80 a 90 parells de gavines d'ivori.

## Referències

* ↑ «Protected Areas in Svalbard» (en noruec). Direktoratet for naturforvaltning. Arxivat de l'original el 29 de febrer 2012. [Consulta: 28 març 2010].
* ↑ «Protected areas». Governador de Svalbard. Arxivat de l'original el 2011-07-23. [Consulta: 27 març 2010].
* ↑ «North-east Svalbard Nature Reserve». Important Bird Areas factsheet. BirdLife International, 2013. [Consulta: 25 agost 2013].
# Conca de Hall

La conca de Hall (en anglès: Hall Basin) és una conca oceànica que es troba a l'Àrtida, entre la Terra de Hall, a Grenlàndia, i la costa est de l'illa més septentrional del Canadà, Ellesmere. Rep el seu nom en record a l'explorador polar estatunidenc Charles Francis Hall.
La conca de Hall és el darrer dels trams de l'estret de Nares, un estret que uneix la badia de Baffin, al sud, con el mar de Lincoln, un dels braços de l'oceà Àrtic, al nord. Connecta el canal de Kennedy, al sud, amb el canal de Robeson, al nord. La conca té una forma irregular, a les seves costes occidentals hi ha la badia de Lady Franklin i tot i que la riba oriental és més regular, hi destaca el fiord de Petermann i la glacera de Petermann.

## Referències

* ↑ Prostar Sailing Directions 2005 Greenland and Iceland Enroute, p. 93
# Barbatula toni

Barbatula toni és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a tots els rius que desguassen als oceans Àrtic i Pacífic entre els rius Obi i Huang He.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, T. G.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M. 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.

## Bibliografia

* Dybowski, B. I. 1869. Vorläufige Mittheilungen über die Fischfauna des Ononflusses und des Ingoda in Transbaikalien. Verh. K.-K. Zool.-Bot. Ges. Wien v. 19: 945-958, table, Pls. 14-18.
* Erk' Akan F., T. T. Nalbant & C. Özeren. 2007. Seven New Species of Barbatula, Three New Species of Schistura and a New Species of Seminemacheilus (Ostariophysi: Balitoridae: Nemacheilinae) from Turkey. Journal of Fisheries Intemational 2 (1): 69-85.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. 2001. Freshwater fishes of northern Vietnam. A preliminary check-list of the fishes known or expected to occur in northern Vietnam with comments on systematics and nomenclature. Environment and Social Development Unit, East Asia and Pacific Region. Banc Mundial. Freshwater Fish. Vietnam (BOOK), Juny: i-iii + 1-123 + 1-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cesarina Valobra

Cesarina Valobra (La Spezia (Ligúria), 2 de juny, 1901 – Milà, 2 de febrer de 1982) va ser una soprano italiana.

## Biografia

Va estudiar cant amb el mestre Vittorio Vanzo i va debutar el 1923 al "Teatro Sociale" de Como, on va interpretar el paper de Mimì a La bohème de Puccini, rebent un calorós aplaudiment. Immediatament després va marxar a una exitosa sèrie de concerts a Suïssa al costat del tenor Alessandro Bonci. Al seu retorn, el 13 de gener de 1924, va ser contractada pel "Teatro alla Scala" de Milà per cantar el paper de Lisa, un personatge important però no protagonista de La sonnambula de Vincenzo Bellini en una producció que comptava amb celebritats del calibre de Toti dal Monte, Dino Borgioli i Ezio Pinza. En aquell mateix any també va actuar a la seva ciutat natal, La Spezia, al Politeama Duca di Genova, a La Bohème, repetint l'èxit del seu debut. De nou l'any 1924, el 29 de desembre, va tenir la fortuna de ser escollida per Arturo Toscanini per interpretar Lisetta, un paper molt respectable a La cena delle beffe d'Umberto Giordano, en un repartiment de primer nivell al costat de Carmen Melis, Hipòlit Lázaro, Benvenuto Franci i Ernesto Badini.
Superada aquesta difícil prova, Cesarina Valobra va romandre a l'Scala durant cinc anys, durant els quals va cantar en diverses òperes, entre elles La Wally d'Alfredo Catalani i Orfeu i Eurídice (Gluck) de Christoph Willibald Gluck (1925); a Carmen de Georges Bizet, en el paper de Micaela, al costat de la mezzo-soprano Giuseppina Zinetti i Marcel Journet, El martiri de Sant Sebastià de Claude Debussy (Una veu), amb Luisa Bertana i Journet, de nou sota la direcció d'Arturo Toscanini, (1926). El 1927 es va repetir Carmen, amb Benvenuto Franci substituint Marcel Journet. El 1928 es va posar en escena Gianni Schicchi de Puccini i va interpretar Lauretta, amb Carlo Galeffi, Salvatore Baccaloni i altres. El 1929, la part de Liù a les representacions de Turandot de Puccini, amb soprano Anne Roselle, Eva Turner, Antonio Melandri i Gino Vanelli. Després va interpretar el paper de Tsarevna Swan a Skazka o Tsare Saltane de Nikolai Rimsky-Kórsakov amb Iris Adami Corradetti. La seva activitat teatral va continuar fins al 1939 quan, essent d'origen jueu, les lleis racials la van obligar a interrompre la seva carrera.
A la postguerra, ara retirada dels escenaris, va ser convidada de la Residència de músics Giuseppe Verdi a Milà on va va morir el 2 de febrer de 1982.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Luciano di Cave, Mille voci una stella - il contributo degli esecutori vocali ebrei o di origine ebraica alla musica operistica italiana, Roma, Carucci Editore, 1985, pp. 208-211.

## Bibliografia

* Luciano di Cave, A Thousand Voices One Star - La contribució dels intèrprets vocals d'origen jueu o d'origen jueu a la música operística italiana, Roma, Carucci Editore, 1985.

## Entrades relacionades

* El sopar de la burla (òpera)
* Temporades d'òpera al Teatre La Scala
# Steven Borough

Steven Borough (Northam, Devon, 25 de setembre de 1525 – 12 de juliol de 1584) fou un navegant anglès del segle xvi recordat per haver pres part en diverses expedicions britàniques als mars de l'Àrtic.

## Biografia

El 1553 va participar en l'expedició que s'envià des del Tàmesi, comandada per Hugh Willoughby a la recerca d'un pas pel nord de Rússia per arribar a Catai i l'Índia, servint com a mestre a l'Edward Bonaventure, en el qual Richard Chancellor navegava com a pilot en cap. Separats per una tempesta de la Bona Esperanza i el Bona Confidentia, els altres dos vaixells de l'expedició, Chancellor i Borough continuaren el seu viatge sols, navegant pel mar Blanc.
En una segona expedició, a bord del Serchthrift el 1556, descobrí l'estret de Kara, el pas que connecta les aigües del mar de Kara i les del mar de Petxora, localitzat entre la punta nord de l'illa Vaigatx i Nova Terra. Bloquejats pel gel, Borough navegà fins al mar Blanc i hivernà a Colomogro (Kholmogori). El 1560 va estar a càrrec d'una altra expedició a Rússia.
Al voltant de 1558 va visitar l'escola de navegació de Sevilla. D'allà va portar a Anglaterra una còpia de l'obra Breve Compendio, del cosmògraf espanyol Martín Cortés de Albacar. Borough tenia la seva còpia traduïda per Richard Eden i publicada com l'Art of Navigation el 1561. Como a tal, es convertí en el primer manual anglès de navegació.
A principis de 1563 fou nomenat cap de pilots i un dels quatre mestres dels vaixells d'Elisabet I d'Anglaterra al Medway, càrrec que ocupà fins a la seva mort. Va morir el 12 de juliol de 1584, i fou enterrat a Chatham. El seu fill, Christopher Borough, va escriure una descripció d'una expedició comercial realitzada entre 1579 i 1581 des del mar Blanc fins a la mar Càspia i tornada.

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* ↑ Wright, Helen Saunders. The great white North: the story of polar exploration from the earliest times to the discovery of the Pole. The Macmillan co., 1910, p. 7.
* ↑ Antonio Barrera, Colgate University, Navigational Manual of Cortés Arxivat 2008-12-02 a Wayback Machine.
* ↑ Andrew Hadfield, ‘Eden, Richard', Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, Sept 2004
# Ramón Orts-Ramos

Ramón Orts-Ramos, (Matanzas (Cuba), 1857 - 1928), periodista i escriptor espanyol, pare del també periodista i escriptor valencià Tomás Orts Climent i germà del periodista Tomás Orts-Ramos.

## Biografia

Traslladat a la península, va fer els seus estudis a l'Institut d'Alacant, on va prendre el grau de batxiller i va acabar la carrera de nàutica, ja que va publicar algunes obres literàries durant aquest interval. Va estudiar després a Madrid la carrera de ciències naturals, però portat de la seva afició a la literatura va abandonar les aules, dedicant-se al periodisme, en què va continuar tant a Madrid, com després a Barcelona, formant part de la redacció de diversos diaris, i dirigint alguns, ja polítics, ja literaris, entre ells El Pueblo, de Barcelona, diari radical d'efímera existència, i el setmanaris il·lustrats La Semana Cómica (després del seu germà Tomás i Don Juan Palomo.
Va viatjar extensament per Europa, les dues Amèrica, Nord d'Àfrica i Arxipèlag Filipí. És inventor del telefoto (aplicació de l'electricitat o telègraf de senyals lluminosos), del far parlant (dispositiu mitjançant el qual i per mitjà de l'alfabet Morse el disc indica el nom del far), d'un dispositiu per a la calefacció automàtica dels ferrocarrils i altres progressos.
Amb el seu nom o amb el pseudònim del Batxiller Sansón Carrasco, a més de nombroses poesies, moltes premiades en certamens públics, articles literaris i més de 150 llibres traduïts de diversos idiomes, va publicar: El adolescente (Alacant, 1869), Un sueño (Alacant, 1870) La ermita de los ahorcados (Alacant, 1870), Un sueño (Alacant, 1870), La verdad y el error (Alacant, 1871), Risas y lágrimas, col·lecció de poesies (Alacant, 1872); Adúltera y prostituta, vers (València, 1873), Cantares y seguidillas (Denia, 1888), La Vorágine, esbós líric (Alacant, 1893); Los mayorazgos de Benaloja (Alacant, 1890), obra de la que se'n feren a Barcelona edicions posteriorrs; El viejo, comte; El traje nuevo, comte, publicats ambdós en la Biblioteca Bebé (Barcelona, 1897), Secretario general de cartas (Barcelona, 1898, i edicions posteriors), El secretario galante Barcelona, 1903), Vírgenes impúdicas (Barcelona, 1905), La celulosa y el celuloide (Barcelona, 1905), El electricista en casa (Barcelona, 1905), Teneduría de libros teórica y práctica (Barcelona, 1909), etc. També va publicar diverses composicions per a piano.
Va pertànyer a la redacció de la Enciclopedia Universal Ilustrada, Espasa-Calpe S. A.

## Bibliografia

* Enciclopedia Universal Ilustrada, Espasa-Calpe S. A. tom nº. 40, pàgs. 791/92 (ISBN 84-397-4540-5)
# Tórtora cucut de Tanimbar

La tórtora cucut de Tanimbar (Macropygia timorlaoensis) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) endèmica de les illes Tanimbar, al sud de les illes Moluques. Anteriorment era tractada com a subespècie de la tórtora cucut grossa (Macropygia magna) però en l'actualitat és considerada una espècie separada. És una espècie monotípica.

## Referències

* 1 2 Gill, Frank; Donsker, David. «Pigeons – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ Ng, Elize Y. X.; Eaton, James A.; Verbelen, Philippe; Hutchinson, Robert O.; Rheindt, Frank E. «Using bioacoustic data to test species limits in an Indo-Pacific island radiation of Macropygia cuckoo doves» (en anglès). Biological Journal of the Linnean Society, 118, 4, 8-2016, pàg. 786–812. DOI: 10.1111/bij.12768.
[[Categoria:Macropygia|Tanimbar]
# 10

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu deu.

## Esdeveniments

* Extinció de la dinastia grega de Bactriana.
* Il·líria es reparteix entre Panònia i Dalmàcia.
* Divisió de la tribu germànica dels Irmiones.
* Terratrèmol a Xipre.

## Naixements

* Heró d'Alexandria, enginyer grec.
* Papa Lli

## Necrològiques

* Claudi, emperador romà.
* Hillel l'Ancià, rabí i mestre jueu

## Referències

* ↑ Éditions Publibook. Terra Barda. 1. ISBN 978-2-7483-4934-4.
* ↑ «The Ancient World», lista en el sitio web Phenomena.org.uk (Landmarks of World History. A Chronology of Remarkable Natural Phenomena).
* ↑ Wolf, Thomas. The Nightingale's Sonata: The Musical Odyssey of Lea Luboshutz (en anglès). Pegasus Books, 2019, p. 440. ISBN 978-1-64313-162-7.
# 8

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu vuit.

## Esdeveniments

* 3 d'agost - El General romà Tiberi derrota els Dalmacians en el riu Bathinus.
* Vipsania Julia és exiliada.
* Ovidi és desterrat de Roma i exiliat al mar Negre a prop de Tomis.
* Tincomarus és despullat com a rei dels Atrebates en Britania i Eppillus.
* Vonones I es converteix en rei de Pàrtia.
* Comença l'era Chushi de la Dinastia Han a la Xina.
* Wang Mang és el virtual governant de la Xina.

## Necrològiques

* Marc Valeri Messala Corví, general romà.
* Mecenes, conseller d'August

## Referències

* ↑ Presses Univ. Franche-Comté. Signes et destins d'élection dans l'antiquité : colloque international de Besançon, 16-17 novembre 2000, 2006, p. 248. ISBN 978-2-84867-126-0.
* ↑ Continuum International Publishing Group. Chronology of the Roman Empire (en anglès), 2011. ISBN 978-1-4411-5478-1.
* ↑ Bolchazy-Carducci Publishers. A handbook of Latin literature : from the earliest times to the death of St. Augustine, 1996, p. 582. ISBN 978-0-86516-317-1.
* ↑ Marie-Louise Chaumont, « L'Arménie entre Rome et l'Iran : i de l'avènement d'Auguste à l'avènement de Dioclétien », dans Aufstieg und Niedergang der römischen Welt, ii, 9.1, 1976, p. 83.
* ↑ Roberts, John. The Oxford dictionary of the classical world. Oxford University Press, 2007, p. 799. ISBN 9780192801463.
# Barranc del Diable

El Barranc del Diable (rus: Чёртов овраг, Txórtov Ovrag) és un jaciment arqueològic de l'illa de Wrangel, pertanyent a l'okrug autònom de Txukotka, a l'Àrtida rusas.
El 1975 es trobaren vestigis d'ocupació humana en aquest lloc, la localitat més occidental de la cultura paleoesquimal. No és clar que s'hi cacessin grans mamífers terrestres, però sí mamífers marins.
S'hi trobaren diverses eines de pedra i d'ivori, inclòs un arpó per a la caça de mamífers marins. L'aparició de la caça de mamífers marins fou una innovació molt significativa per a les cultures àrtiques, i se suposa que s'inicià en els dos últims mil·lennis abans de Crist. Aquest jaciment ha contribuït al coneixement del desenvolupament de la cultura àrtica.

## Referències

* ↑ Dikov, N. N. «The Earliest Sea Mammal Hunters of Wrangell Island». Arctic Anthropology, 25, 1, 1988, pàg. 80-93.
# Detecció precoç aleatòria

La detecció precoç aleatòria (RED), també coneguda com a descart precoç aleatori o caiguda precoç aleatòria, és una disciplina de cua per a un programador de xarxa adequat per evitar la congestió.
En l'algoritme de caiguda de la cua convencional, un encaminador o un altre component de xarxa guarda tants paquets com pot, i simplement deixa anar els que no pot guardar. Si els buffers estan constantment plens, la xarxa està congestionada. La caiguda de la cua distribueix l'espai d'amortiment de manera injusta entre els fluxos de trànsit. La caiguda de la cua també pot conduir a la sincronització global de TCP, ja que totes les connexions TCP es "retiren" simultàniament i després avancen simultàniament. Les xarxes queden infrautilitzades i s'inunden, alternativament, en onades.
RED aborda aquests problemes deixant caure paquets de manera preventiva abans que la memòria intermèdia s'ompli completament. Utilitza models predictius per decidir quins paquets deixaran anar. Va ser inventat a principis de la dècada de 1990 per Sally Floyd i Van Jacobson.

## Funcionament

RED controla la mida mitjana de la cua i deixa caure (o marca quan s'utilitza juntament amb ECN) paquets basats en probabilitats estadístiques. Si la memòria intermèdia està gairebé buida, s'accepten tots els paquets entrants. A mesura que la cua creix, també augmenta la probabilitat de deixar caure un paquet entrant. Quan la memòria intermèdia està plena, la probabilitat ha arribat a 1 i tots els paquets entrants s'eliminen.
RED és més just que la caiguda de la cua, en el sentit que no té un biaix contra el trànsit en ràfegues que només utilitza una petita part de l'ample de banda. Com més transmet un amfitrió, més probable és que els seus paquets s'eliminin, ja que la probabilitat que el paquet d'un amfitrió s'elimini és proporcional a la quantitat de dades que té en una cua. La detecció precoç ajuda a evitar la sincronització global de TCP.

## Problemes amb el clàssic RED

Segons Van Jacobson, "no hi ha un, sinó dos errors al VERMELL clàssic". Es van desenvolupar millores a l'algorisme i es va preparar un esborrany de document, però el document mai es va publicar i les millores no es van difondre ni implementar àmpliament. S'ha treballat per intentar acabar la investigació i corregir els errors.
Pure RED no s'adapta a la diferenciació de qualitat de servei (QoS). El RED ponderat (WRED) i el RED amb entrada i sortida (RIO) proporcionen una detecció precoç amb consideracions de QoS.

## Referències

* ↑ Floyd, Sally; Jacobson, Van IEEE/ACM Transactions on Networking, 1, 4, 8-1993, pàg. 397–413. DOI: 10.1109/90.251892 [Consulta: 16 març 2008].
* ↑ «Random Early Detection (RED) Queue Discipline» (en anglès americà), 22-03-2022. [Consulta: 2 gener 2025].
* 1 2 Gettys, Jim. «RED in a Different Light» (en anglès). jg's Ramblings, 17-12-2010. [Consulta: 27 desembre 2010].
* ↑ Jacobson, Van; Nichols, Kathy; Poduri, Kedar «"RED in a Different Light». "RED in a Different Light, 30-09-1999.
# Elena Lara de la Casa

Elena Lara de la Casa (Barcelona, 1981) és una biòloga, doctora en oceanografia i activista pels drets dels animals catalana.
Llicenciada en Biologia per la Universitat de Girona, doctora en Biologia marina per la Universitat de Las Palmas de Gran Canaria i el Consell Superior d'Investigacions Científiques, i Màster en Dret Animal i Societat per la Universitat Autònoma de Barcelona, durant la seva carrera científica, s'ha dedicat a estudiar l'ecologia del plàncton marí i els possibles efectes del canvi climàtic, així com la biodiversitat i ecologia dels microorganismes de l'oceà profund. Va participar en diverses campanyes oceanogràfiques als oceans Àrtic i Pacífic, i va realitzar diverses estades a laboratoris d'investigació als Estats Units, i publicà diversos articles en reconegudes revistes científiques com Nature o Science. També va realitzar un postdoctorat a Venècia, a Itàlia, on visqué tres anys. I, posteriorment, es traslladà a Barcelona. Ha col·laborat amb el grup de recerca ICALP (International Center for Animal Law and Policy) i en les seves publicacions s'ha ocupat de les consideracions ètiques en les granges de cria intensiva d'animals. En el seu vessant d'activista i defensora dels drets dels animals, ha realitzat diversos voluntariats en refugis d'animals, ha col·laborat amb diferents organitzacions de defensa animal i ha participat en diverses campanyes de conscienciació sobre el maltractament animal. Darrerament, treballa per 'Compassion in World Farming' (CIWF) al Regne Unit com a investigadora en l'equip de benestar de peixos.

## Referències

* ↑ Farreny, Meritxell «25 científiques que has de conèixer. Us presentem vint-i-cinc investigadores que estan desenvolupant projectes punters en els camps de la ciència i la tecnologia a casa nostraː "Ciències del mar: Elena Lara (CIWF)"». Núvol (publicació digital), 05-02-2019 [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ «Destacat Dones de Mar – Elena Lara». El Far FM, 13-02-2019. Arxivat de l'original el 2 de març 2021 [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ Sanchís, Ima «Elena Lara investiga el bienestar de los peces en Compassion in World Farmingː “Los peces son inteligentes, sensibles y emocionales”». La Vanguardia - La Contra, 12-01-2019 [Consulta: 11 febrer 2021].