OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# British Science Association

La British Science Association (fins al 2009 British Association for the Advancement of Science) és una societat per al foment de la ciència, la divulgació de la recerca avançada i l'ensenyament. Fundada en 1831 per William Vernon Harcourt, un dels seus objectius principals és involucrar la societat civil en el progrés científic, tant col·laborant i coneixent les investigacions que es duen a terme al Regne Unit com opinant sobre les seves implicacions al camp de l'ètica. Una de les polèmiques més famoses va girar al voltant del debat sobre la teoria de l'evolució.
L'associació organitza setmanes i festivals de la ciència, conferències i jornades i publica una revista periòdica, la Advancement of Science. Compta amb uns 5000 socis i està oberta a qualsevol persona interessada en la ciència, a diferència d'altres societats del mateix camp com la Royal Society. El seu president actual és Robert May.

## Referències

* ↑ «British Association for the Advancement of Science». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 24 juliol 2022].
* ↑ Frank A., James. «British Association for the Advancement of Science». A: Hessenbruch, Arne (ed). Reader's Guide to the History of Science (en anglès). Routledge, 2013-12-16, p. 106-107. ISBN 978-1-134-26294-6.
* ↑ Orange, A. D. «The Origins of the British Association for the Advancement of Science» (en anglès). The British Journal for the History of Science, 6, 2, 12-1972, pàg. 152–176. DOI: 10.1017/S0007087400012267. ISSN: 1474-001X.
* ↑ Davies, Dan; McGregor, Deb. Teaching Science Creatively (en anglès). Routledge, 2010-12-14, p. 131. ISBN 978-1-136-88845-8.
* ↑ Wilson, John P. The Routledge Encyclopaedia of UK Education, Training and Employment: From the earliest statutes to the present day (en anglès). Routledge, 2013-12-16, p. 28. ISBN 978-1-317-79652-7.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2009-05-28 a Wayback Machine.
# Christian Pravda

Christian Pravda (Kufstein, 8 de març de 1927 - Kitzbühel, 11 de novembre de 1994) fou un esquiador austríac que destacà a la dècada del 1950.
Va néixer el 8 de març de 1927 a la ciutat de Kufstein, població situada al Tirol. Va morir a la ciutat de Kitzbühel l'11 de novembre de 1994.
Especialista en esquí alpí, l'any 1948 va participar en els Jocs Olímpics d'hivern disputats a Sankt Moritz (Suïssa), sent desqualificat en la prova d'eslàlom. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1952 disputats a la ciutat d'Oslo (Noruega) va participar en tres proves, aconseguint guanyar la medalla de plata en la prova d'eslàlom gegant i la medalla de bronze en el descens.
Les medalles aconseguides en aquests Jocs són vàlides per al Campionat del Món d'esquí alpí. En aquesta campionat, així mateix, aconseguí guanyar la medalla d'or, en la prova de descens, i la medalla de plata, en la prova de combinada alpina, en l'edició de 1954 disputada a Åre.

## Referències

* ↑ Christian Pravda a Sports Reference (arxivat)
* 1 2 «Olympedia – Christian Pravda». [Consulta: 27 febrer 2021].
* ↑ «PRAVDA Christian - Athlete Information». [Consulta: 27 febrer 2021].
# Marina Vell

Marina Vell és una possessió del terme municipal d'Algaida, a Mallorca. Durant el segle xix tengué una sèrie de parcel·lacions que donaren lloc a altres petites possessions prop de la carretera de Palma a Manacor (Ma-15). Així sorgiren Can Marineta, Can Rafel de Marina, Can Gabriel de Marina, ses Reganes de Marina, etc. Per tant, les seves propietats arribaven fins a l'actual carretera de Manacor, per tramuntana. A ponent confrontaria, i confronta, amb el terme de Palma per la urbanització de Son Gual; a migjorn fa partió amb les terres de sa Comuna, sa Cova i Son Amagat, i per llevant és veïnat de Son Verdera, Son Xigala i Can Ferrà. L'extensió actual de la possessió és de 180 quarterades. Aproximadament unes 100 quarterades són de conradís, i poc menys de la meitat és garriga baixa o marina, d'on prové el nom.

## Construccions

Les cases actuals, encara que es diguin Marina Vell, no tenen res d'antigues, ja que les primitives foren pràcticament arrasades i edificades de bell nou devers l'any 1900. Cal destacar la clastra posterior de les cases, a la qual també donen les mal anomenades cases velles, amb el seu rellotge de sol, habitades antigament pels estadants o amos, ja que són de data posterior a les cases dels senyors i emprades avui com a magatzem. A les cases principals destaca sobretot la torre, per l'altària considerable que assoleix i que la fa visible des de tota la contrada. A l'interior hi ha una peça que crida molt l'atenció i és l'antiga capella, avui convertida en cambra-dormitori a la planta baixa, amb esvelts arcs mescla de gòtic flamíger i de ferradura. Antigament, tenia un portal exterior que donava als jardins del frontis principal, encarats a migjorn. El marès per edificar les actuals cases fou extret d'una pedrera que hi ha prop, just al lloc que actualment ocupa l'hortet.

## Referències

* ↑ «Marina Vell». Web de l'Agrupació Fotogràfica d'Algaida. [Consulta: 24 juliol 2011].
# Coracornis

Coracornis és un gènere d'ocells de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* Coracornis raveni - xiuladora dorsibruna.
* Coracornis sanghirensis - xiuladora de les Sangihe.

## Referències

* ↑ «Coracornis (Coracornis sp.) - Avibase». [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ «Coracornis» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ «Whiteheads, sittellas, Ploughbill, Australo-Papuan bellbirds, Shriketit, whistlers – IOC World Bird List». [Consulta: 20 gener 2025].
# David Zogg

David Zogg (Azmoos, 18 de desembre de 1902 - Arosa, 26 de juliol de 1977) va ser un destacat esquiador i alpinista suís.
El 1924 va ser un dels fundadors del primer club d'hoquei sobre gel d'Arosa. El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Sankt Moritz, on fou setzè en la competició de la combinada nòrdica. El 1931 es proclamà campió nacional de combinada nòrdica i el 1934 de descens.
Entre 1931 i 1935 guanyà set medalles al Campionat del Món d'esquí alpí, tres d'or i quatre de plata. Va participar en diverses pel·lícules de muntanya, com ara Stürme über dem Mont Blanc (1930) i Der Weisse Rausch - neue Wunder des Schneeschuhs (1931), ambdues amb Leni Riefenstahl com a actriu principal. Posteriorment dirigí l'Escola d'Esquí d'Arosa entre 1939 i 1974.
Va ser un reconegut alpinista. El 1932 va participar en una expedició de mig any a Groenlàndia i el 1939 fou membre de la primera expedició suïssa a l'Himàlaia, on van aconseguir la primera ascensió del Dunagiri (7.066 metres) el 5 de juliol, el Ghauri Parbat (6.714 metres) el 18 d’agost, i el Rataban (6.156 metres). En intentar la primera ascensió del Chaukhamba I, de 7.138 metres d’alçada, el 10 de setembre, van ser sorpresos per una allau del qual sortiren il·lesos. Quan van tenir coneixement de l'esclat de la Segona Guerra Mundial a Europa van cancel·lar l'expedició.

## Referències

* 1 2 3 4 5 David Zogg a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «ZOGG David - Athlete Information». [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «David Zogg». [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ Rubi, Rudolf. Vom Bergbauerndorf zum Fremdenort: Gastgewerbe, Alpinismus. (= Im Tal von Grindelwald) (en alemany). Grindelwald: Sutter Druck, 1986, p. 207.
* ↑ «Zogg, David» (en alemany). [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «50 Jahre Everest-Lhotse-Expedition: Schweizer im Himalaya». Arxivat de l'original el 2021-09-25. [Consulta: 19 desembre 2020].
# Aliança SD-Liberals

Aliança SDP-Liberals fou una coalició electoral britànica entre el Partit Liberal, dirigit aleshores per David Steel, i el SDP, escissió del Partit Laborista del 1981 dirigida per Roy Jenkins, que va operar entre 1981 i 1988, fins que ambdós constituïren els Liberal Demòcrates.
Donat el fet que no hi havia prou espai polític per a dos partits de centre, ambdós decidiren coalitzar-se la tardor de 1981 i cap al 1983 ja disposava de quatre diputats. A les eleccions al Parlament del Regne Unit de 1983 es presentà per primer cop, i tot i que va obtenir el 25,4% dels vots (contra 27,6%) dels laboristes, només 23 escons, a causa del sistema de representació proporcional per constituències. El bon resultat no es va mantenir a les eleccions de 1987: 17 liberals i 5 socialdemòcrates. Així, David Steel va proposar unificar en un sol ambdós partits, cosa a la qual ambdós dirigents van accedir i el 1988 es fundaren els Liberal Demòcrates.
Una part dels Socialdemòcrates no ho acceptaren, i David Owen fundà un Partit Socialdemòcrata el 1988 que es va dissoldre el 1990, encara que un sector del partit l'ha mantingut des d'aleshores. Pel que fa als liberals, un dels seus caps, Michael Meadowcroft, el va reconstituir el 1989 i encara és actiu.
# Cadel Evans Great Ocean Road Race

La Cadel Evans Great Ocean Road Race és una competició de ciclisme de carretera d'un dia que es disputa pels voltants de Geelong (Victòria, Austràlia). La primera edició es disputà el 2015 en homenatge al ciclista australià Cadel Evans, qui es retirà després de la celebració de la prova i qui en dissenyà el recorregut conjuntament amb el també ciclista australià Scott Sunderland. Es competeix tant en categoria masculina com en femenina i, des del 2017, forma part del calendari de l'UCI World Tour.
Després de dos anys sense disputar-se per culpa de la pandèmia de COVID-19, el 2023 es va reprendre la cursa.

## Palmarès masculí

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2015 | Gianni Meersman | Simon Clarke | Nathan Haas |
| 2016 | Peter Kennaugh | Leigh Howard | Niccolò Bonifazio |
| 2017 | Nikias Arndt | Simon Gerrans | Cameron Meyer |
| 2018 | Jay McCarthy | Elia Viviani | Daryl Impey |
| 2019 | Elia Viviani | Caleb Ewan | Daryl Impey |
| 2020 | Dries Devenyns | Pàvel Sivakov | Daryl Impey |
| 2021 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2022 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2023 | Marius Mayrhofer | Hugo Page | Simon Clarke |
| 2024 | Laurence Pithie | Natnael Tesfatsion | Georg Zimmermann |
| 2025 | | | |

## Referències

* ↑ «Cadel Evans Great Ocean Road Race 2015» (en anglès), 01-02-2015. [Consulta: 21 gener 2025].
* ↑ «UCI expands WorldTour to 37 events» (en anglès). Cycling News, 02-08-2016. [Consulta: 21 gener 2025].
* ↑ «Cadel Evans Great Ocean Road Race 2021 cancelled», 01-11-2020. [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ «Cadel Evans Great Ocean Road Race returns on WorldTour 2023 calendar» (en anglès), 30-09-2022. [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ (en) Nikias Arndt narrowly wins 2017 Cadel Evans Great Ocean Road Race, cyclingnews.com, 29 de gener de 2017.
* ↑ (en) Viviani beats Ewan to Cadel Evans Great Ocean Road Race, cyclingnews.com, 27 de gener de 2019.

## Enllaços externs

* Web del Cadel Evans Great Ocean Road Race (anglès)
* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a cyclebase.nl
# Astur

«Astur» té aquests significats:
* Astur, relatiu o pertanyent als asturs, poble de la Tarraconense de possible origen celta, que habitaven al nord-oest de la península ibèrica
* Astur (Dordonya), municipi al Perigord (departament de Dordonya, regió de Nova Aquitània)
* Astur (gènere), gènere que conté aus rapinyaires de la família Accipitridae
* Astur Club de Fútbol, club de futbol amb seu a Oviedo, a la comunitat autònoma d'Astúries
# MIMO

MIMO (de l'anglès Multiple-Input Multiple-Output, Entrades-Múltiples Sortides-Múltiples) és una tècnica per a multiplicar la capacitat d'un enllaç de RF (velocitat de transmissió) emprant múltiples antenes de transmissió i recepció, aprofitant el concepte de propagació multicamí (Fig.1). MIMO ha esdevingut un element essencial en els estàndards de comunicació sense fils incloent IEEE 802.11n (Wi-Fi), IEEE 802.11ac Arxivat 2014-01-12 a Wayback Machine. (Wi-Fi), HSPA+ (3G), WIMAX (4G) i LTE (4G).

## Tipus

MIMO multi antena (Fig.2 i Fig.3):
* SISO - (Single Input Single Output) Una entrada Una sortida: aquest és el cas del canal de ràdio clàssic.
* SIMO - (Single Input Multiple Output) Una entrada Múltiples sortides: millorem la recepció reduint la propagació multicamí.
* MISO - (Multiple Input Single Output) Múltiples entrades Una sortida : és el cas de la telefonia mòbil on les estacions base tenen diverses antenes.
* MIMO - (Multiple Input multiple Output) Múltiples entrades Múltiples sortides : és el canal ràdio més robust.

## Referències

* ↑ «Què és la tecnologia MIMO?» (en anglès). [Consulta: 1r desembre 2016].
* ↑ «Tecnologia antena múltiple» (en anglès). [Consulta: 1r desembre 2016].

## Vegeu també

* 5G
* Beamforming
# Zeno Colò

Zeno Colò (Abetone, 30 de juny de 1920 - San Marcello Pistoiese, 12 de maig de 1993) fou un esquiador italià que destacà a la dècada del 1950.

## Biografia

Va néixer el 30 de juny de 1920 a la ciutat d'Abetone, població situada a la Toscana. Va morir el 12 de maig de 1993 a la població de San Marcello Pistoiese.

## Carrera esportiva

Especialista en esquí alpí, va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 realitzats a Sankt Moritz (Suïssa), on no finalitzà la prova de descens i finalitzà 14è en la prova d'eslàlom. En el Campionat del Món d'esquí alpí de l'any 1950 realitzat a Aspen (Estats Units) destacà guanyant la medalla d'or en la prova de descens i eslàlom gegant, així com la medalla de plata en la prova d'eslàlom.
En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1952 disputats a Oslo (Noruega) aconseguí imposar-se en la prova de descens, i finalitzà en quarta posició en les proves d'eslàlom i eslàlom gegant. Les medalles aconseguides en aquests Jocs són vàlides per al Campionat del Món d'esquí alpí.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Zeno Colò». [Consulta: 14 novembre 2023].
* ↑ Associated Press «Italian wins Downhill title». Eugene Register-Guard. Associated Press, 19-02-1950, p. 13A.
* ↑ Associated Press «Italian wins Giant Slalom». Spokesman-Review. Associated Press, 15-02-1950, p. 12.
* ↑ Associated Press «World slalom title won by Swiss rider». Milwaukee Sentinel. Associated Press, 17-02-1950, p. 4-part 2.
* ↑ Howe, Nicholas (January 1989). «A time to remember». Skiing: 106–108.
* ↑ Smits, Ted «Yank skaters set pace in Olympics». Eugene Register-Guard. Associated Press, 17-02-1952, p. 12.
# Sa Mata Escrita

Sa Mata Escrita és una possessió del terme municipal d'Algaida a Mallorca, coneguda també amb el nom de sa Mata Vella.

## Història

Segons alguns autors sa Mata és un establit de l'alqueria de Benicanella (després anomenada Son Trobat). Pertanyé a la família de Ramon Llull des de poc després de la conquesta de Jaume I. La tradició popular dona per bo que el beat Ramon Llull inicià la seva obra literària escrivint a l'esponerós fullatge de la llegendària "mata escrita", que encara avui perviu din les terres d'aquesta possessió. Les terres confrontaven a tramuntana amb les possessions de Son Coll i sa Mata Nova; a ponent, amb sa Mata des Marquès; a migjorn, amb la carretera de Randa a Montuïri, i a ponent, amb Albenya -pel puig d'en Bord- i Castellitx.
La família Llull fou propietària d'aquesta possessió fins a la segona part del segle xv. Durant l'any 1420 era propietat d'un Ramon Llull descendent del beat; en morir, els hereus la varen vendre a la família Fiol d'Algaida. El desmembrament de les 9 quarterades que donaren lloc a sa Mata des Marquès tingué lloc devers l'any 1947 i està situada entre sa Mata Escrita i Son Llobet, vora la carretera que va a Montuïri. Aquests subdivisions han deixat reduïda la superfície de la possessió a poc més de 78 quarterades d'extensió.

## Construccions

Les cases formen un gran nucli i estan dividides entre els dos estaments socials que el formaven; les dels amos encarades a llebeig amb una clastra petita al davant i les dels senyors amb la façana oberta a xaloc. L'edificació de cals amos és emprada avui com a magatzem agrícola. En un lateral del conjunt de les cases, vora el frondós lledoner, s'hi troba un espectacular celler -usat fins fa poc com a paller- amb una estructura no fa gaire temps restaurada, que encara guarda dues grans bótes congrenyades. Antigament, estava connectat aquest celler amb el cup de fer vi que dona a la part posterior i que es va reconvertir en aljub quan llevaren la vinya. Les cases dels senyors tenen gravada la data de l'any 1851 damunt el portal forà, que coincidí amb la darrera reforma duita a terme pel mestre picapedrer Rafel Balaguer. Una altra reforma molt anterior tingué lloc l'any 1769, ja que aquesta data es conserva escrita damunt el portal d'entrada a la clastra de les cases dels amos.
Just al comellar de mà dreta arribant pel camí de les cases hi ha els sis pous d'aireig del qanat de la font de sa Mata Escrita. La longitud total de la galeria és d'un 81 m. Al final de la mina de la font, ja a cel obert, arriba a un gran safareig que antigament regava l'hort de la possessió.

## La mata escrita

No gaire lluny de les cases i damunt una marjada en direcció al puig d'en Bord es troba l'antiga mata que segons la llegenda donà nom a la possessió. És d'una envergadura extraordinària i per abraonar la soca es necessiten els braços de dues persones adultes.

## Referències

* ↑ «Son Trobat». Web de l'Agrupació Fotogràfica d'Algaida. [Consulta: 10 gener 2012].
* ↑ «Sa Mata Escrita». Web de l'Agrupació Fotogràfica d'Algaida. [Consulta: 1r juliol 2011].
# Xiang hun nü

Xiang hun nü (xinès simplificat: 香魂女, pinyin: Xiāng hún nǚ, literalment 'La dona amb un esperit flagrant') és una pel·lícula xinesa del 1993. Al món de parla anglesa, es va estrenar al Regne Unit amb el títol Women from the Lake of Scented Souls i posteriorment en DVD com Woman Sesame Oil Maker (en valencià: la dona que fabrica oli de sèsam). Es tracta d'una adaptació d'una novel·la de Zhou Daxin, "El molí d'oli fragant al costat del llac de les ànimes perfumades" (xinès simplificat: 香魂塘畔的香油坊, pinyin: Xiāng hún táng pàn de xiāngyóu fáng, literalment 'La botiga d'oli de sèsam al costat de l'estany de Xianghun').
La pel·lícula està adaptada i dirigida per Xie Fei i explica la història d'una dona d'un petit poble de Hebei, que dirigeix un xicotet negoci d'oli de sèsam que té un èxit inesperat, però que després utilitza els seus diners per comprar una núvia camperola per al seu fill amb discapacitat mental.
És una coproducció entre Tianjin Films i l'estudi de cinema de Changchun. La pel·lícula va guanyar l'Ós d'Or a la millor pel·lícula al 43 Festival Internacional de Cinema de Berlín l'any 1993, un premi que va compartir amb The Wedding Banquet d'Ang Lee.

## Trama

Xiang (Siqin Gaowa), una xica de poble, analfabeta i filla segona, va ser venuda com a tongyangxi (núvia infantil) al seu actual marit, un home amb una cama coixa, quan tenia set anys. Té un fill, Dunzi, amb discapacitat intel·lectual, que pateix atacs epilèptics i ara és gran, i una filla menor Zhi'er. Amb molt d'esforç ha posat en marxa un reeixit molí d'oli de sèsam i es converteix en la persona més rica del seu poble.
Una empresaria japonesa decideix invertir en el seu negoci després de visitar el seu molí. Mentrestant, la germana Xiang intenta trobar una núvia per al seu fill. Ella dissenya el matrimoni del seu fill amb Huanhuan (Wu Yujuan), una xicona d'una família de llauradors que es troba en greus dificultats financeres.
Una nit, Dunzi fereix a Huanhuan durant un atac. Huanhuan torna corrents a casa, però la seua sogra s'assegura que torne. Huanhuan és testimoni del seu sogre borratxo colpejant Xiang al llit. També troba Xiang en una aventura adúltera amb un amic de la família, Ren, que és el pare de la seua filla Zhi'er.
Més tard, Ren inicia una ruptura amb Xiang, que cau malalta. Té el cor trencat, tot i que el seu oli de sèsam ha estat guardonat amb el primer premi del govern provincial.
Finalment Xiang s'adona gradualment que Huanhuan, com ella, pateix com a esperit afí. Ella decideix alliberar Huanhuan demanant-li que es divorcie. Però Huanhuan afirma que la seua vida ja està arruïnada, patint un atac.

## Referències

* ↑ Elley, Derek (1993-02-26). «Xiang Hun Nu the Women from the Lake of Scented Souls». Variety.
* ↑ Xiao, Zhiwei; Zhang, Yingjin. Encyclopedia of Chinese Film (en anglès). Routledge, 2002-06-01. ISBN 978-1-134-74554-8.
* ↑ Maslin, Janet. «Women From the Lake of Scented Souls (1993); Review/Film; Hard Work Without Just Reward In China». The New York Times, 16-02-1994. [Consulta: 5 desembre 2008].
* ↑ «Berlinale: 1993 Prize Winners». berlinale.de. [Consulta: 8 juny 2011].
# Cetelem

Cetelem és una entitat bancària del grup BNP Paribas especialitzada en la concessió de crèdits al consum (crèdit al consum, crèdit on-line i targetes).

## Referències

* ↑ Berend, Ivan T. The History of European Integration (en anglès). Routledge, 2016, p. 209. ISBN 1317224418.
* ↑ Gayot, Gérard. Los niveles de vida en España y Francia: siglos XVIII-XX (en castellà). Universitat d'Alicante, 2010, p. 333. ISBN 8497171268.

## Enllaços externs

* Banc d'Espanya. «Registro de Entidades Financieras Españolas». Arxivat de l'original el 2011-11-11. [Consulta: 5 març].
* Cetelem Espanya
* Canals Oficials de Cetelem Espanya Arxivat 2020-08-09 a Wayback Machine.
* Infografia Cetelem Espanya
# Guttorm Berge

Guttorm Berge (Oppland, 19 d'abril de 1929 - Bærum, 13 de març de 2004) fou un esquiador alpí noruec que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Oslo, on va disputar dues proves del programa d'esquí alpí. Guanyà la medalla de bronze en l'eslàlom i fou tretzè en l'eslàlom gegant. Quatre anys més tard va prendre part, sense sort, als Jocs de Cortina d'Ampezzo.
En el seu palmarès també destaquen cinc campionats nacionals noruecs i tres campionats canadencs "open". Va estudiar al Whitman College, Middlebury College i Harvard.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Guttorm Berge». [Consulta: 20 gener 2023].
# Yonggo

El Yonggo és un instrument musical coreà de doble membrana, aquestes són fetes de pell. Està equipat amb una corda que permet al percussionista penjar-lo de la seva espatlla permetent així percudir les dues cares amb un parell de baquetes.
Es tracta d'una de les classes de buk (tambor) coreans, sovint anomenat "dragon drum" ("tambor del drac"), a causa del drac que té pintat a la seva closca, que s'utilitza en el "daechwita", un gènere de la música tradicional coreana. El yonggo s'utilitza en l'actualitat en la música processional militar i també com a acompanyament per al cant narratiu popular.

## Referències

* ↑ «Yonggo». Música: Instrumentos de piel. Artes Escénicas de Corea. Enciclopedia Web. Arxivat de l'original el 1 de desembre 2017. [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ Pratt, Keith; Rutt, Richard. Korea: A Historical and Cultural Dictionary. Routledge, 2013, p. 108. ISBN 978-1-136-79393-6 [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ Koskoff, Ellen. The Concise Garland Encyclopedia of World Music: The Middle East, South Asia, East Asia, Southeast Asia. Routledge, 2008, p. 1196. ISBN 978-0-415-99404-0 [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ Hesselink, Nathan. P'ungmul: South Korean Drumming and Dance. University of Chicago Press, 2006, p. 56. ISBN 978-0-226-33095-2 [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ Han, Suzanne Crowder. Notes on things Korean. Hollym, 1995, p. 120. ISBN 978-1-56591-019-5 [Consulta: 27 novembre 2017].