# Llista de papes sexualment actius

Aquesta és una llista de papes sexualment actius, sacerdots catòlics que no eren celibes abans que es convertissin en papes, i papes casats legalment. Alguns candidats van ser sexualment actius abans de la seva elecció com a papa, i altres van ser acusats de ser sexualment actius durant els seus papats. Aquestes relacions sovint es feien fora del vincle del matrimoni i cada acte sexual així comès és considerat un pecat mortal per l'Església Catòlica. El Segon Concili del Laterà (1139) va fer la promesa de mantenir el celibat com un prerequisit per a l'ordenació, abolir qualsevol sacerdot casat sancionat.
Hi ha diverses classificacions per a aquells que eren sexualment actius en algun moment de la seva vida. Els períodes entre parèntesis fan referència als anys dels seus papats.

## Antecedents

Durant molts anys de la història de l'Església, el celibat es considerà opcional. Basat en els costums dels temps, molts assumeixen que la majoria dels apòstols, com Pere, estaven casats i tenien famílies. El Nou Testament afirma clarament que almenys Pere s'havia casat, i que els bisbes, els preveres i els diaques de l'Església Primitiva sovint estaven casats. També es desprèn de l'epigrafia, el testimoniatge dels Pares de l'Església, la legislació sinodal, els decretals papals i altres fonts que en els segles següents un clergue casat, en major o menor nombre, era una característica normal de la vida de l'Església. El celibat no era obligatori per als ordenats, però encara era una disciplina practicada a l'Església primitiva, particularment per aquells de la vida monàstica.
Tot i que diversos concilis de l'Església local havien exigit el celibat del clergat en una àrea determinada, no va ser fins al Segon Concili del Laterà (1139) que tot el Ritu Llatí (occidental) de l'Església Catòlica va decidir acceptar persones només per ordenació després d'haver pres una promesa de celibat clerical.

## Papes que van estar casats

| Nom | Regnat | Relació | Descendents | Notes |
| Simó Pere | – | La sogra és mencionada a diversos versets de l'Evangeli i que va ser guarida per Jesús a casa seva de Cafarnaüm. 1Co 9:5 pregunta si els altres tenen el dret d'estar acompanyats per esposes cristianes com ho fa "Cefas" (Pere). Climent d'Alexandria va escriure: «Quan el beneït Pere va veure que la seva pròpia esposa es va anar a morir, es va alegrar per la seva crida i la tornada a casa, i li va cridar molt encoratjadora i consoladora, dirigint-la per nom i dient:" Recordeu Senyor. Tal era el matrimoni dels beneits i la seva disposició perfecta cap als més estimats». | Sí | Llegendes posteriors, que dataven del segle vi], van suggerir que Pere tingués una filla, identificada com santa Peronella.Tanmateix, això és probablement un resultat de la similitud dels seus noms. |
| Fèlix III | (483–492) | Casat i vidu abans que fos elegit papa. | Sí | Elm mateix fill d'un sacerdot, va ser pare de dos fills, un dels quals va ser l'antecessor del Papa Gregori el Gran. |
| Hormisdes | (514–523) | Casat i vidu abans de prendre els ordes sagrats | Sí | Pare del Papa Silveri. |
| Adrià II | (867–872) | Casat amb Stephania abans que prengués els ordes sagrats, encara vivia quan va ser triat Papa i va residir amb ell al Palau de Laterà | Sí (una filla) | La seva esposa i filla van residir amb ell fins que van ser assassinats. |
| Joan XVII | (1003) | Casat abans de la seva elecció com a papa | Sí (tres fills) | Tots els seus fills es van convertir en sacerdots. |
| Climent IV | (1265–1268) | Casat abans de prendre els ordes sagrats | Sí (dues filles) | Totes dues nenes van ingressar a un convent |
| Honori IV | (1285–1287) | Casat abans que prengués els Ordes Sagrats, vidu abans d'entrar al clergat | Sí (almenys dos fills) | |

## Papes que van tenir fills il·legítims abans de rebre els ordes sagrats

| Nom | Regnat | Relació | Descendents | Notes |
| Pius II | (1458–1464) | No casats | Sí (almenys dos) | Dos fills, tots dos nascuts abans d'entrar oficialment al clergat. Va ser pare d'un primer fill quan estava a Escòcia, però que va morir en la seva infància. El segon fill mentre estava a Estrasburg amb una dona bretona anomenada "Elizabeth". No obstant això, el bebè va morir 14 mesos més tard. Retardà l'ingrés al clergat a causa de l'exigència de la castedat. |
| Innocenci VIII | (1484–1492) | No casats | Sí (dos) | Tots dos nascuts abans d'entrar al clergat. El nepotisme el va descriure com «meravellós com va ser desvergonyint.» Casà el fill gran Franceschetto Cybo amb la filla de Lorenzo de Medici, que a canvi va obtenir el capell pel seu fill Giovanni, de només 13 anys, qui esdevindria el Papa Lleó X. La seva filla Teodorina Cybo es va casar amb Gerardo Usodimare. |
| Climent VII | (1523–1534) | No casat. Relació amb una noia esclava, possiblement Simonetta da Collevecchio | Sí (un) | Identificat com Alexandre de Mèdici, duc de Florència. |

## Conegut o sospitós de tenir fills il·legítims després de rebre els ordes sagrats
### Relacions heterosexuals

| Nom | Regnat | Relació | Descendents | Notes |
| Pau III | (1534–1549) | No casat. Silvia Ruffini com a amant | Sí (tres fills i una filla) | No es va ordenar per tal de seguir mantenint un estil de vida promiscu, amb quatre fills il·legítims (tres fills i una filla) de Silvia Ruffini després del seu nomenament com a cardenal diaca de Santi Cosimo i Damiano. Va trencar les seves relacions amb ella vers el 1513. Va fer del seu fill il·legítim, Pere Lluís Farnese, el primer duc de Parma |
| Gregori XIII | (1572–1585) | No casat. Afers amb Maddalena Fulchini | Sí | Va rebre la tonsura eclesiàstica a Bolonya al juny de 1539, però posteriorment va tenir una aventura que va donar lloc al naixement de Giacomo Boncompagni en 1548. Giacomo va romandre il·legítim però Gregori més tard el va nomenar Gonfanoner de l'Església, governador del castell de Sant'Angelo, així com governador de Fermo |
| Lleó XII | (1823–1829) | No casats | Suposadament (tres) | Quan era un jove prelat era sospitós d'haver tingut un enllaç amb l'esposa d'un soldat de la Guàrdia Suïssa i com a nunci a Alemanya suposadament havia ser pare de tres fills il·legítims. |

### Relacions bisexuals

| Nom | Imatge | Regnat | Relació | Descendents | Notes |
| Juli II | | (1503–1513) | No casat | Sí (tres filles) | Tres filles il·legítimes, una de les quals va ser Felice della Rovere (nascuda el 1483, vint anys abans de la seva elecció com a papa, però dotze anys després de la sevza entronització com a bisbe de Lausana). El cismàtic Conciliabulum de Pisa, que buscava deposar-lo el 1511, també el va acusar de ser un "sodomita". |

## Papes presumptament actius sexualment durant el pontificat
### Relacions heterosexuals

| Nom | Regnat | Relació | Descendents | Notes |
| Sergi III | (904–911) | No casat | Sí (almenys un) | Acusat pels opositors de ser el pare il·legítim del papa Joan XI i de Mariozza. Aquestes acusacions es troben a l'Antapodosis de Liutprand de Cremona, així com al Liber Pontificalis. Les acusacions són disputades per una altra font primerenca, l'annalista Flodoard (c. 894-966): Joan XI era germà d'Alberic II, aquest últim és el fill de Mariozza i el seu marit Alberic I, així que també podria haver estat el fill de Mariozza i Alberic I. Fauvarque destaca que les fonts contemporànies són dubtoses, i Liutprand és "propens a l'exageració", mentre que altres mencions d'aquesta paternitat apareixen en sàtires escrites per simpatitzants del papa Formós. |
| Joan X | (914–928) | No casat. Afers amb Teodora i Marozia. | No | Va tenir relacions amb Teodora i la seva filla Mariozza, segons Liutprand de Cremona en la seva Antapodosis. |
| Joan XII | (955–963) | No casat. | No | Acusat pels seus enemics d'adulteri i incest. Benet de Soracte va assenyalar que tenia "una col·lecció de dones". Segons Liutprand de Cremona, «van testificar sobre el seu adulteri, que no veien amb els seus propis ulls, però no obstant això sabien amb certesa: havia fornicat amb la vídua de Rainier, amb Stephana la concubina del seu pare, amb la vídua Anna i amb la seva pròpia neboda, i va convertir el palau sagrat en una casa de cites». Segons Chamberlin, Joan era «un Calígula cristià, els delictes del qual eren particularment horrorosos pel càrrec que tenia». Algunes fonts informen que va morir 8 dies després d'haver estat atacat per la paràlisi mentre estava en acte d'adulteri; uns altres diuen que van ser assassinats tots dos pel marit gelós durant l'acte de cometre l'adulteri. |
| Alexandre VI | (1492–1503) | No casat. Relacions amb Vanozza dei Catanei i Giulia Farnese. | Sí (almenys set, possiblement deu) | Va tenir una llarga relació amb Vannozza Cattanei encara que era sacerdot, però abans que es convertís en papa; i va ser amb ella amb qui va tenir els seus fills il·legítims Cèsar, Joan, Jofré i Lucrècia. Una amant posterior, Giulia Farnese, era la germana d'Alessandro Farnese i va donar a llum una filla (Laura) mentre Alexandre ja tenia 60 anys i regnava com a papa. Alexandre va tenir almenys set fills il·legítims, i possiblement fins a deu, i va fer molt per promoure els interessos de la seva família, utilitzant els fills per construir aliances amb diverses dinasties importants. Va nomenar Joan Capità General de l'Església i va fer de Cèsar un cardenal de l'Església, creant també ducats independents per a cadascun d'ells fora de les terres papals. |

### Relacions homosexuals

| Nom | Regnat | Relació | Descendents | Notes |
| Pau II | (1464–1471) | No casats. Suposat afer amb un patge. | No | Tot i que la versió oficial és que va morir d'indigestió derivada de menjar meló, els detractors van insistir que va morir mentre es dedicava a la sodomia amb un patge. |
| Sixt IV | (1471–1484) | No casats | No | Segons Stefano Infessura, Sixt era un "amant dels nois i sodomita": concedí beneficis i bisbats a canvi de favors sexuals, i nomenà alguns homes joves com a cardenals, alguns dels quals es van celebrar per la seva bona imatge. No obstant això, Infessura tenia aliances partidistes per a la família Colonna i, per tant, no se'l considera sempre fiable o imparcial. |
| Lleó X | (1513–1521) | No casats | No | Acusat, després de la seva mort, d'homosexualitat (per Francesco Guicciardini i Paolo Giovio). S'ha suggerit que havia tingut motius amagats per oferir preferència a Marcantonio Flaminio. |
| Juli III | (1550–1555) | No casats. S'afirmà que tingué una relació amb Innocenzo Ciocchi del Monte. | No | Acusat d'haver tingut una llarga relació amorosa amb Innocenzo Ciocchi del Monte, que va ser causa d'escàndol públic. L'ambaixador venecià en aquell moment va informar que Innocenzo compartia el llit del papa. |

### Relacions bisexuals

| Nom | Imatge | Regnat | Relació | Descendents | Notes |
| Benet IX | | (1032-1044, de nou el 1045 i finalment entre 1047 i 1048). | No casats | No | Acusat pel bisbe Benno de Piacenza de «molts vils adulteris». El Papa Víctor III es va referir en el seu tercer llibre de Diàlegs a «les seves violacions... i altres actes indescriptibles». La seva vida va motivar Peter Damian a escriure un tractat contra el sexe il·lícit en general, i l'homosexualitat en particular. En el seu Liber Gomorrhianus, Damian va acusar Benet IX de sodomia i bestialitat rutinària i de patrocinar orgies. El maig del 1045, Benet IX va renunciar al seu càrrec per casar-se. |

## Referències

* ↑ (Mc 1:29-31Mt 8:14-15Lc 4:38-391Tim 3:2,12Tit 1:6)
* ↑ Celibacy of the Clergy a l'Enciclopèdia catòlica
* ↑ Priestly celibacy Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine. retrieved June 9, 2008
* ↑ Mt 8:14-15Lu 4:38Mc 1:29-31
* ↑ Cited by Eusebius, Church History, III, 30. Full text at Clement of Alexandria, Stromata VII, 11.
* ↑ Clement of Alexandria wrote: "For Peter and Philip begat children" in «Clements, Stromata (book VII) / Eusebius, Church History (Book III)». Newadvent.org. [Consulta: 28 novembre 2012].
* ↑ St. Petronilla a l'Enciclopèdia catòlica
* ↑ «St. Peter's – Altar of St Petronilla». Saintpetersbasilica.org. [Consulta: 18 octubre 2011].
* ↑ R.A. Markus, Gregory the Great and his world (Cambridge: University Press, 1997), p.8
* ↑ Pope St. Hormisdas a l'Enciclopèdia catòlica
* ↑ Pope Adrian II a l'Enciclopèdia catòlica
* ↑ by Eleutherius, brother of Anastasius Bibliothecarius, the Church's chief librarian.Dopierała, K. Księga Papieży. Poznań: Pallotinum, 1996, p. 106.
* ↑ Pope John XVII a l'Enciclopèdia catòlica
* ↑ Pope Clement IV a l'Enciclopèdia catòlica
* ↑ «The Cardinals of the Holy Roman Church: Cardinal Giacomo Savelli». Fiu.edu. [Consulta: 18 octubre 2011].
* ↑ Pope Pius II a l'Enciclopèdia catòlica
* ↑ Pope Innocent VIII a l'Enciclopèdia catòlica
* ↑ Hayes, Carlton Joseph Huntley. «Innocent/Innocent VIII». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (en anglès). 14. 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* ↑ Ridolfi, Roberto. The Life of Girolamo Savonarola, 1959.
* ↑ George L. Williams, Papal Genealogy: The Families And Descendants Of The Popes, page 74: "Clement now made Alessandro de Medici "his illegitimate son by a slave" into the first duke of Florence", McFarland & Company, 1998, ISBN 0-7864-2071-5
* ↑ Jean de Pins, Letters and Letter Fragments, page 292, footnote 5 (Libraire Droze S.A., 2007) ISBN 978-2-600-01101-3
* ↑ Katherine McIver, Women, Art, And Architecture in Northern Italy, 1520–1580: Negotiating Power, page 26 (Ashgate Publishing Ltd, 2006) ISBN 0-7546-5411-7
* ↑ Pope Gregory XIII a l'Enciclopèdia catòlica
* ↑ «The Cardinals of the Holy Roman Church: Ugo Boncompagni». Fiu.edu, 03-12-2007. [Consulta: 18 octubre 2011].
* ↑ Letters from Rome in: The New Monthly Magazine and Literary Journal, Tom 11, pp. 468–471.
* ↑ Pope Julius II a l'Enciclopèdia catòlica
* ↑ Louis Crompton, Homosexuality and Civilization, page 278 (Harvard University Press, 2006) ISBN 978-0-674-01197-7
* ↑ Pope Sergius III a l'Enciclopèdia catòlica
* 1 2 Brook, Lindsay. Popes and pornocrats: Rome in the Early Middle Ages. Arxivat 2008-05-29 a Wayback Machine.
* ↑ Liber Pontificalis (first ed., 500s; it has papal biographies up to Pius II, d. 1464)
* ↑ Reverend Horace K. Mann, The Lives of the Popes in the Early Middle Ages, Volumes 1–13 quote: "Was John XI the son of Pope Sergius by the abandoned Marozia? Liutprand says he was, and so does the author of the anonymous catalogue in the Liber Pontificalis in his one-line notice of John XI." (1928)
* ↑ Anura Gurugé, The Next Pope: After Pope Benedict XVI, page 37: "John XI (#126) would also appear to have been born out of wedlock. His mother, Marozia, from the then powerful Theophylacet family, was around sixteen years old at the time. Liber Pontificalis, among others, claim that Sergius III (#120), during his tenure as pope, was the father." (WOWNH LLC, 2010). ISBN 978-0-615-35372-2
* ↑ Fauvarque, Bertrand (2003). "De la tutelle de l'aristocratie italienne à celle des empereurs germaniques". In Y.-M. Hilaire (Ed.), Histoire de la papauté, 2000 ans de missions et de tribulations. Paris:Tallandier. ISBN 2-02-059006-9, p. 163.
* ↑ «Lindsay Brook, "Popes and pornocrats: Rome in the Early Middle Ages"». Web.archive.org, 13-04-2008. Arxivat de l'original el 2008-04-13. [Consulta: 28 novembre 2012].
* ↑ Joseph McCabe, Crises in The history of The Papacy: A Study of Twenty Famous Popes whose Careers and whose Influence were important in the Development of The Church and in The History of The World, page 130 (New York; London: G. P. Putnam's Sons, 1916)
* 1 2 Pope John XII a l'Enciclopèdia catòlica
* ↑ Martin, Malachi. Decline and Fall of the Roman Church. Nova York: Bantam Books, 1981. ISBN 0-553-22944-3. p. 105
* ↑ The Bad Popes by E. R. Chamberlin
* ↑ Peter de Rosa, Vicars of Christ: The Dark Side of the Papacy, Poolbeg Press, Dublin 1988/2000, pages 211–215.
* ↑ Hans Kung, The Catholic Church: A Short History (translated by John Bowden), Modern Library, New York. 2001/2003. page 79
* ↑ The Popes' Rights & Wrongs, published by Truber & Co., 1860
* ↑ Dr. Angelo S. Rappaport, The Love Affairs of the Vatican, 1912
* ↑ Eamon Duffy, Saints and Sinners: A history of the popes, Yale University Press, 2006
* ↑ «''The Cardinals of the Holy Roman Church'': Rodrigo Borja». Fiu.edu. [Consulta: 18 octubre 2011].
* ↑ Paolo II in Enciclopedia dei Papi", Enciclopedia Treccani, http://www.treccani.it/enciclopedia/paolo-ii_%28Enciclopedia_dei_Papi%29/
* ↑ "Vita Pauli Secundi Pontificis Maximi", Michael Canensius, 1734 p. 175
* ↑ Leonie Frieda, The Deadly Sisterhood: A Story of Women, Power, and Intrigue in the Italian Renaissance, 1427–1527, chapter 3 (HarperCollins, 2013) ISBN 978-0-06-156308-9
* ↑ Karlheinz Deschner, Storia criminale del cristianesimo (tomo VIII), Ariele, Milano, 2007, pag. 216. Nigel Cawthorne, Das Sexleben der Päpste. Die Skandalchronik des Vatikans, Benedikt Taschen Verlag, Köln, 1999, pag. 171.
* ↑ Claudio Rendina, I Papi, Storia e Segreti, Newton Compton, Roma, 1983, p. 589
* ↑ Studies in the psychology of sex — Havelock Ellis — Google Boeken. Books.google.com, 2007-07-30 [Consulta: 23 juny 2013].
* ↑ Cawthorne, Nigel. «Sex Lives of the Popes» p. 160. Prion, 1996.
* ↑ Stefano Infessura, Diario della città di Roma (1303–1494), Ist. St. italiano, Tip. Forzani, Roma 1890, pp. 155–156
* ↑ Egmont Lee, Sixtus IV and Men of Letters, Rome, 1978
* ↑ C. Falconi, Leone X, Milan, 1987
* ↑ Burkle-Young, Francis A., and Michael Leopoldo Doerrer. The Life of Cardinal Innocenzo del Monte: A Scandal in Scarlet, Lewiston, N.Y.: Edwin Mellen, 1997
* ↑ “Post multa turpia adulteria et homicidia manibus suis perpetrata, postremo, etc.” Dümmler, Ernst Ludwig. «Monumenta Germaniae Historica, Libelli de lite» p. 584, 1891. Arxivat de l'original el 2007-07-13. [Consulta: 3 gener 2008]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2007-07-13. [Consulta: 23 gener 2019].
* ↑ The Book of Saints, by Ramsgate Benedictine Monks of St. Augustine's Abbey, A.C. Black, 1989. ISBN 978-0-7136-5300-7
* ↑ "Cuius vita quam turpis, quam freda, quamque execranda extiterit,horresco referre." Victor III, Pope. «Monumenta Germaniae Historica, Libelli de lite» p. 141, 1934. Arxivat de l'original el 2007-07-15. [Consulta: 3 gener 2008]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2007-07-15. [Consulta: 23 gener 2019].
* ↑ Liber Gomorrhianus, ISBN 88-7694-517-2
* ↑ Dr. Angelo S. Rappaport, The Love Affairs of the Vatican, 1912, pp. 81–82.

## Bibliografia

* Els mals Papes, Chamberlin, E.R., Sutton History Classics, 1969 / Dorset; New Ed edition 2003.
* The Pope Encyclopedia: An A to Z of the Holy See, Matthew Bunson, Crown Trade Paperbacks, New York, 1995.
* The Papacy, Bernhard Schimmelpfennig, Columbia University Press, New York, 1984.
* Lives of the Popes, Richard P. McBrien, Harper Collins, San Francisco, 1997.
* Papal Genealogy, George L. Williams, McFarland& Co., Jefferson, North Carolina, 1998.
* Sex Lives of the Popes, Nigel Cawthorne, Prion, London, 1996.
* Popes and Anti-Popes, John Wilcock, Xlibris Corporation, 2005.
* La véritable histoire des papes, Jean Mathieu-Rosay, Grancher, Paris, 1991

## Vegeu també

* Papessa Joana
* Joan XXIII de Pisa