OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Saikaku Ichidai Onna

Saikaku Ichidai Onna (西鶴一代女, La vida d'Oharu) és una pel·lícula japonesa de 1952, dirigida pel director japonès Kenji Mizoguchi. Està basada en el llibre Kōshoku Ichidai Onna (好色一代女, 1686), La vida d'una dona galant, d'Ihara Saikaku. En la pel·lícula Mizoguchi explica la vida d'Oharu amb un llenguatge contemplatiu, implacable i tendre, d'una intensitat emocional punyent.

## Argument

Narra la vida d'O-Haru, una dona que viu en el Japó del segle xvii, que és venuda pel seu pare com geisha. S'enamora d'un camperol, però aquest és ajusticiat, ja que no tenia dret a posar els ulls en una dona com ella. O-Haru sofrirà diverses peripècies i la seva vida acabarà en un bordell.

## Comentaris

És una de les pel·lícules més cèlebres del director japonès Kenji Mizoguchi. Va obtenir el Lleó d'Or en el Festival Internacional de Cinema de Venècia el 1952. En la pel·lícula, Mizoguchi planteja tots els elements que caracteritzen la seva cinematografia, la seva consciència social, la rebel·lió davant la injustícia, i la seva reivindicació del paper de la dona en la societat japonesa. Aquesta pel·lícula està motivada entre altres coses pel desig de Mizoguchi de recordar a la seva germana que, com O-Haru, va ser venuda pel seu pare.

## Referències

* ↑ Commento del Morandini su mymovies.it (italià)
* ↑ Morando Morandini, Il Morandini 2003, Bologna, Zanichelli 2002, p. 1527.(italià)

## Enllaços externs

* Comparació de la realització de DVD i Blu-ray a DVDBeaver.com
* The Life of Oharu: Not Reconciled un assaig de Gilberto Perez a Criterion Collection
# SELENE

SELENE, acrònim de SELenological and ENgineering Explorer i coneguda amb el malnom Kaguya (輝夜 [かぐや], lit. ‘princesa de la lluna’), fou una sonda espacial japonesa que tenia com a objectiu estudiar la Lluna.
SELENE fou llançada per l'Agència Espacial Japonesa el 14 de setembre de 2007 des del cosmòdrom de Tanegashima. La sonda es componia d'un orbitador principal i dos auxiliars, anomenats Relay i VRAD i reanomenats Okina (home gran honorable) i Ouna (dona gran honorable) després de ser inserits en les seves respectives òrbites de treball. SELENE va situar-se a la seva òrbita de treball el 19 d'octubre de 2007 i observà la Lluna fins al 10 de juny de 2009, dia en què va impactar de forma controlada al cràter Gill de la superfície lunar. La missió durà 1 any i 8 mesos.

## Objectius

JAXA ha classificat SELENE com "la missió d'exploració lunar més ambiciosa en l'era post-Apollo". L'objectiu principal de la missió era l'estudi global de la Lluna: l'origen i evolució, la distribució d'elements i minerals en la superfície i el subsol, el camp gravitatori, el camp magnètic residual i les partícules energètiques i plasma que l'envolten. Es pretenia, a més, produir dades que permetessin trobar futurs usos a la Lluna.

## Característiques generals

La missió constà de 3 orbitadors:
* Orbitador principal: transportava la majoria d'instruments científics de la missió. La sonda estava estabilitzada amb 3 eixos, mesurava 210 x 210 x 480 cm i una potència elèctrica de 3.500 watts.
* Dos orbitadors auxiliars: ambdós amb forma octagonal, al voltant de 50 kg de massa i un volum de 100 x 100 x 65 cm. Foren transportats per l'orbitador principal fins a les seves òrbites de destí. Van ser portats per l'orbitador principal fins a la seva òrbita de treball. Eren estabilitzats per gir. Ambdós estaven estabilitzats per giròscops.
** Satèl·lit VRAD: transportava instruments de detecció d'ones de ràdio per a determinar el camp gravitatori i la presència de ions a la Lluna.
** Satèl·lit Relay: no transportava instruments a bord; fou utilitzat per facilitar les comunicacions entre la sonda principal i la Terra (relay significa transmetre (informació) en anglès).

## Referències

* ↑ «KAGUYA Lunar Impact» (en anglès). JAXA. [Consulta: 24 juny 2009].
* ↑ «Target Moon: Japan's Kaguya Probe Set for Lunar Mission» (en anglès). space.com. [Consulta: 21 setembre 2016].
* ↑ «SELENE Mission: System Overview» (en anglès). JAXA. [Consulta: 21 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa de la missió al web de la JAXA (japonès)
# John Howard Van Amringe

John Howard Van Amringe, o Van Am com era sovint anomenat, (1835-1891) va ser un matemàtic nord-americà, que va ser fundador i primer president de l'American Mathematical Society.

## Vida i obra

Van Amringe és recordat per haver estat durant quatre anys (1896-1900) degà i president del Columbia College (des de 1912 Universitat de Colúmbia). Havia estudiat a Yale i a la pròpia Colúmbia. Des de 1860 va ser professor en aquesta institució, havent donat classes de les més diferents matèries: grec clàssic, llatí, història, química, matemàtiques.
No es va dedicar mai a la recerca o la publicació, però en un professor competent i molt estimat que es va dedicar a establir els mètodes i programes d'ensenyament de les matemàtiques a Columbia. També va ser fundador i membre del consell de la Societat Americana de Matemàtiques, impulsor de l'establiment de l'Escola de Mines de Columbia i autor d'una història del Columbia College.

## Referències

* ↑ Susi, 2007, p. 48.
* ↑ Keyser, 1916, p. 15.
* ↑ Keyser, 1916, p. 16.

## Bibliografia

* Keyser, C.J. «A Tribute to John Howard Van Amringe» (en (anglès)). American Mathematical Monthly, Vol. 23, Num. 1, 1916, pàg. 15-16. ISSN: 0002-9890.
* Susi, Michael V. Columbia University and Morningside Heights (en (anglès)). Arcadia Publishing, 2007. ISBN 978-0-7385-4976-7.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «John Howard Van Amringe» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Renato Mocellini

Renato Mocellini (Vahrn, 2 d'abril de 1929 - Brixen, 9 de novembre de 1985) fou un pilot de bob italià que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Cortina d'Ampezzo, on guanyà la medalla de plata en la prova del bob a quatre del programa de bob. Va formar equip amb Eugenio Monti, Renzo Alverà i Ulrico Girardi. En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i una de bronze al Campionat del món de bob.

## Referències

* ↑ «Renato Mocellini Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 20 de setembre 2011. [Consulta: 2 gener 2020].
* ↑ «Bobsleigh four-man world championship medalists since 1930 (sports123.com)». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 2 gener 2020].
# Antonio Maspes

Antonio Maspes (Milà, 14 de gener de 1932 - Milà, 19 d'octubre de 2000) va ser un ciclista italià, fou professional entre 1952 i 1968.
Excel·lent velocista, es dedicà al ciclisme en pista, on aconseguí un gran palmarès. Com a professional guanyà, entre moltes curses, set campionats del món entre 1955 i1964 i onze campionats nacionals de velocitat. Abans, com a amateur, va prendre part en els Jocs Olímpics de Hèlsinki, en què guanyà una medalla de bronze en la prova de tàndem, fent parella amb Cesare Pinarello.
Després de la seva mort el Velòdrom Vigorelli de Milà, on Maspes va començar a córrer, va ser rebatejat com a Velòdrom Maspes-Vigorelli.

## Palmarès

* 1948
** 1r a la Coppa Caldirola
* 1949
** Campió d'Itàlia de velocitat amateur
* 1952
** Campió d'Itàlia de velocitat
** Campió d'Itàlia de velocitat amateur
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Hèlsinki en tàndem
* 1953
** Campió d'Itàlia de velocitat
* 1954
** Campió d'Itàlia de velocitat
* 1955
** Campió del món de velocitat
* 1956
** Campió del món de velocitat
** Campió d'Itàlia de velocitat
* 1957
** Campió d'Itàlia de velocitat
* 1959
** Campió del món de velocitat
** Campió d'Itàlia de velocitat
* 1960
** Campió del món de velocitat
** Campió d'Itàlia de velocitat
** 1r al Gran Premi de París en velocitat
** 1r al Gran Premi de Copenhague, velocitat
* 1961
** Campió del món de velocitat
** Campió d'Itàlia de velocitat
** 1r al Gran Premi de París en velocitat
** 1r al Gran Premi de Copenhague, velocitat
* 1962
** Campió del món de velocitat
** Campió d'Itàlia de velocitat
** 1r al Gran Premi de París en velocitat
** 1r al Gran Premi de Copenhague, velocitat
* 1963
** Campió d'Europa de Velocitat
** Campió d'Itàlia de velocitat
** 1r al Gran Premi de París en velocitat
* 1964
** Campió del món de velocitat
** 1r al Gran Premi de París en velocitat
* 1965
** Campió d'Itàlia de velocitat

## Referències

* ↑ Sports+, DH Les. «L'Italien Antonio Maspes, grand spécialiste de la vitesse, est décédé» (en francès), 20-10-2000. [Consulta: 28 gener 2022].
* 1 2 3 «Olympedia – Antonio Maspes». [Consulta: 28 gener 2022].
* ↑ «Le "roi du surplace" est mort» (en francès), 20-10-2000. [Consulta: 28 gener 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Antonio Maspes a sitiodeciclismo.net
# Vitamin

Vitamin és un manga shojo creat per Keiko Suenobu que tracta sobre l'assetjament escolar.

## Argument

Quan la Sawako, una noia de quinze anys, és sorpresa mantenint relacions sexuals a classe per un company, comença una campanya d'assetjament escolar per part de les seves antigues amigues i els seus companys que la porta a patir una depressió. El seu tutor no li dona importància i l'insta a centrar-se en els seus estudis, igual que al principi la seva mare, preocupada per l'ingrés a batxillerat. Sawako rep vexacions, agressions i insults que la fan tancar a casa i caure en la bulímia. El seu xicot, que l'ha obligat a mantenir relacions, després l'abandona i nega l'episodi.
La seva família permet que estigui a la seva habitació perquè ella promet estudiat des d'allà per als exàmens finals, però en realitat està dibuixant mangues, la seva única vitamina vital (d'aquí el títol). Presenta els seus relats a una revista, que l'animen a centrar-se en temes que conegui millor i, per tant, decideix dibuixar la seva pròpia història. A través del còmic, finalment la seva mare l'entén i l'anima a revoltar-se. Ella denuncia el seu cas a inspecció i es presenta amb un nou aspecte a la graduació, per fer front als seus companys.

## Referències

* 1 2 3 Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«».
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«».
# Península de Kent

La península de Kent és una gran península, gairebé envoltada per l'aigua per tots els costats, que es troba a la costa àrtica del Nord del Canadà, al territori de Nunavut. Sols un petit istme, de poc més de 8 km, l'uneix amb el continent i fa que no sigui una illa allargada i paral·lela a la costa. Des de l'istme la península s'estén 169 km cap a l'oest, cap al golf de la Coronació, sent el Melville Sound qui la separa de terra ferma, al sud. Al nord hi ha l'estret de Dease i l'illa Victòria; a l'oest el golf de la Coronació i a l'est el golf de la Reina Maud. El cap Flinders, anomenat per Sir John Franklin in el 1821 en record del mariner Matthew Flinders, és l'extrem occidental de la península, mentre el cap Alexander és el punt situat més al nord-est.
La zona va ser explorada durant la primera meitat del segle xix per, entre d'altres John Franklin, que el 1819 arribà fins a Turnagain Point, a uns 25 quilòmetres al nord-est de Cap Flinders i prop del Cap Franklin. El 1838 Thomas Simpson va arribar gairebé al mateix punt, quedant bloquejat pel gel per tornar enrere caminant uns 150 km cap a l'est. El 1839, amb la costa lliure de gel, Simpson va poder seguir-la en tota la seva totalitat cap a l'est.

## Referències

* ↑ Murphy, David. The Arctic Fox: Francis Leopold McClintock. Dundurn Press Ltd., 2004, p. 25. ISBN 1-55002-523-6.
* ↑ McGoogan, Ken. Fatal Passage: The Story of John Rae, the Arctic Hero Time Forgot. Basic Books, 2003, p. 139. ISBN 0-7867-1156-6.
# Flying Free

«Flying Free» és una cançó dins del gènere màkina creat per Dj Skudero o Marc Skudero (Marc Escudero) i Dj Ruboy (Rubén Moreno), amb la veu de la cantant Marian Dacal. La cançó forma part del maxi-single Pont Aeri vol.4, de la discoteca Pont Aeri, que va sortir a la venda en format vinil el maig de l'any 1999 a través del segell Bit Music de la discografia Divucsa. Possiblement es va basar en una cançó del 1992 anomenada «Open Sesame».

## Transcendència

La cançó va esdevenir un tema amb gran fama nacional i internacional, tant pels seguidors del gènere com per altra gent. Actualment és una de les icones de la música màkina.

## Curiositats

A l'inici de la cançó sona una introducció amb piano que és basada en una cançó dels anys noranta titulada "Open sesame's" de Leila K.
El tema va ser utilitzat l'any 2014 per commemorar el 10é aniversari d'Euro Milions en la versió espanyola de la celebració.

## Versions

En el recopilatori Pont Aeri Trilogy creat a finals de l'any 1999, es va incloure un bonustrack amb una versió de la cançó anomenada «Flying Free (Romantic version)» que mai va ser editada en vinil.
L'any 2000 va sortir a la venda un altre maxi-single, també en format vinil, amb el nom Flying Free Remixes amb les següents versions:
* «Flying Free (New Remix)» de Dj Ruboy
* «Flying Free (Romantic Remix)» de Dj Skryker
* «Flying Free (Hardcore Remix)» de DJ Ruboy
L'any 2011 el grup de música Els Catarres van versionar la cançó substituint la lletra original (en anglès) per una lletra en català; la nova versió es va titular «Vola amb mi». El 2018 va ser escollida, juntament amb altres cançons mítiques de la dècada dels anys 80, 90 i 2000, per a ser interpretada per orquestra simfònica al Liceu.

## Referències

* ↑ «El concierto del 'remember': de 'Freed from desire' a 'Duro de pelar'» (en castellà). El Mundo.
* 1 2 «Sabeu com va néixer el mític "Flying Free"?». Flaix FM. [Consulta: 1r desembre 2018].
* ↑ (castellà) Ramon Escudero. «Historia de Pont Aeri». [Consulta: 11 agost 2012].
* ↑ «COMPROMISO CON LA SOCIEDAD» (en castellà). Boletín de la Sociedad Estatal Loterías y Apuestas del Estado, S.A.. Editorial MIC [Madrid], 37, 7-2014, pàg. 24 [Consulta: 21 juny 2020].
* ↑ «Els Catarres parodien ara un 'modernet' de Barcelona». VilaWeb.
* ↑ «La música electrónica entra en el Liceu interpretada por orquesta sinfónica» (en castellà). El Periódico, 10-01-2018.

## Enllaços externs

* Vídeo musical de la versió original de Pont Aeri a YouTube
* Vídeo musical de la versió d'Els Catarres a YouTube
# Robert Alt

Robert Alt (Glion, 2 de gener de 1927 - 4 de desembre de 2017) va ser un corredor de bobsleigh de Suïssa. Amb Franz Kapus, Gottfried Diener i Heinrich Angst va guanyar la medalla d'ro amb l'equip quàdruple en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1956 de Cortina d'Ampezzo i en el Campionat Mundial de Bobsleigh i Skeleton de 1955 de Sankt Moritz.

## Referències

* ↑ «Robert Alt Bio, Stats, and Results» (en anglès). Arxivat de l'original el 2011-09-06. [Consulta: 25 març 2018].
* ↑ «Carnet noir: champion olympique de bob à 4 en 1956 à Cortina d'Ampezzo, le Vaudois Robert Alt est décédé» (en francès suís). RTSSport.ch.
* ↑ «Sports 123: Bobsleigh: Olympic Games: Men: 4-Man». [Consulta: 25 març 2018].
# Antoni Palau de Mesa

Antoni Palau de Mesa (Eivissa, 4 de març de 1823 - Madrid, 15 de març de 1887) fou un polític eivissenc, diputat a les Corts Espanyoles durant el sexenni democràtic i durant la restauració borbònica.

## Biografia

Fill de l'advocat Marià Palau i Ramon, advocat dels reials consells, i de Madrona de Mesa y López de la Fontana, natural de Còrdova. En 1838 es va traslladar amb els seus pares a València i es va allistar a la Milícia Nacional, amb la que va combatre en la primera guerra carlina a Xest. El 1843 fou nomenat oficial de la Diputació Provincial de Madrid i el 1854 treballà com a agent de canvi i borsa per al marquès de Salamanca. Allí va fer amistat amb Salustiano de Olózaga Almandoz, de qui en fou marmessor.
Militant del Partit Progressista, va participar en la revolució de 1868 i a les eleccions generals espanyoles de 1869 fou escollit per Maó i fou un dels vuit comissionats espanyols que va estar present en la inauguració del Canal de Suez. També votà a favor de la candidatura d'Amadeu I d'Espanya. Fou elegit diputat per Eivissa a les eleccions generals espanyoles de 1871, abril de 1872 i 1873, formant part de la minoria monàrquica durant la Primera República Espanyola. Va recórrer molts països d'Europa i fou amic de Ferdinand de Lesseps, Emilio Castelar, Francesc d'Assís d'Espanya i Gaspar Núñez de Arce.
Donà suport la restauració borbònica i fou elegit diputat del Partit Liberal per Eivissa a les eleccions generals espanyoles de 1876 i 1879. També fou senador per la província de Castelló el 1877 i vitalici el 1882.
Entre altres honors, fou nomenat cavaller de l'Orde de Malta, i va rebre la Creu de Carles III, la Gran Creu de l'Orde de Crist de Portugal, la Gran Creu de la Corona d'Itàlia, la Gran Creu de l'Orde de l'Estrella Polar de Suècia, comanador de l'orde de Sant Maurici i Sant Llàtzer d'Itàlia i oficial de la Legió d'Honor de França.

## Referències

* ↑ José Varela Ortega. El poder de la influencia: geografía del caciquismo en España (1875-1923), p.724.
* 1 2 3 Antoni Palau de Mesa Arxivat 2013-06-11 a Wayback Machine. a l'Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat

## Enllaços externs

* Ciutadans il·lustres d'Eivissa
# Donato Piazza

Donato Piazza (Villasanta, Llombardia, 2 de gener de 1930 – Villasanta, 12 de setembre de 1997) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1950 i 1959. Combinà el ciclisme en carretera amb la pista, modalitat en la qual aconseguí tres campionats nacionals. En carretera destaquen tres etapes a la Volta a Espanya i una etapa al Giro d'Itàlia.

## Palmarès

* 1950
** 1r al Gran Premio Liberazione
** 1r a la Coppa del Re
** 1r a la Milà-Busseto
* 1951
** 1r al Giro del Monte Penice
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
* 1952
** Campió d'Itàlia de persecució individual
** Vencedor de 3 etapes de la Volta al Marroc
* 1953
** Campió d'Itàlia de persecució individual
* 1954
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Marroc
* 1955
** 1r a la Sàsser-Càller
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Espanya
* 1956
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1957
** Campió d'Itàlia d'Òmnium
** 1r al Circuit de Parma
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1952. 89è de la classificació general
* 1953. 66è de la classificació general
* 1955. 72è de la classificació general
* 1956. 42è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1957. Abandona
* 1958. Abandona (9a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1955. 43è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1957. Abandona. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «PIAZZA Donato». [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Donato PIAZZA» (en italià). [Consulta: 27 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Donato Piazza a sitiodeciclismo.net
# Giacomo Nizzolo

Giacomo Nizzolo (Milà, 30 de gener de 1989) és un ciclista italià, professional des del 2011. Actualment corre a l'equip Q36.5 Pro Cycling Team.
Bon esprintador, en el seu palmarès destaca la victòria al Tour de Valònia del 2012 i una etapa de l'Eneco Tour del mateix any. El 2016 aconseguí el Campionat nacional en ruta.

## Palmarès

* 2009
** 1r al Trofeu Papà Cervi
** 1r a la Copa Ciutat de Melzo
* 2011
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Baviera
* 2012
** 1r al Tour de Valònia i vencedor d'una etapa i 1r de la classificació dels joves
** Vencedor d'una etapa de l'Eneco Tour i 1r de la classificació per punts
** Vencedor d'una etapa del Tour de Poitou-Charentes
* 2013
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Luxemburg i classificació per punts
* 2014
** Vencedor d'una etapa del Tour de San Luis
** Vencedor d'una etapa del Tour de Valònia
* 2015
** 1r al Gran Premi Nobili Rubinetterie
** 1r a la Classificació per punts del Giro d'Itàlia
* 2016
** Campionat d'Itàlia en ruta
** 1r al Gran Premi del cantó d'Argòvia
** 1r a la Copa Bernocchi
** 1r al Giro del Piemont
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Croàcia
** Vencedor d'una etapa a l'Abu Dhabi Tour
** 1r a la Classificació per punts del Giro d'Itàlia
* 2018
** Vencedor d'una etapa a la Volta a San Juan
* 2019
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Oman
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovènia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Burgos
* 2020
** Campió d'Europa en Ruta
** Vencedor d'una etapa al Tour Down Under
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça
* 2021
** 1r a la Clàssica d'Almeria
** 1r al Circuit de Getxo
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2022
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Castella i Lleó
* 2023
** 1r a la Tro Bro Leon
* 2024
** Vencedor d'una etapa al Sibiu Cycling Tour

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2012. 130è de la classificació general
* 2013. 130è de la classificació general
* 2014. 141è de la classificació general
* 2015. 137è de la classificació general. 1r a la Classificació per punts
* 2016. 110è de la classificació general. 1r a la Classificació per punts
* 2017. No surt (11a etapa)
* 2019. No surt (13a etapa)
* 2021. No surt (15a etapa). Vencedor d'una etapa
* 2022. No surt (14a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2018. 140è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2019. Abandona (12a etapa)
* 2020. Abandona (8a etapa)

## Referències

* ↑ «Giacomo Nizzolo ficha por el equipo Q36.5 y Quentin Pacher renueva con Groupama-FDJ». esciclismo.com, 10-08-2023. Arxivat de l'original el 28 març 2024. [Consulta: 28 març 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Giacomo Nizzolo a ProCyclingStats
# Gianpaolo Mondini

Gianpaolo Mondini (Faenza, Emília-Romanya, 15 de juliol de 1972) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1996 i 2003. Les seves principals victòries foren una etapa al Tour de França i el Campionat d'Itàlia en contrarellotge.
Durant el Giro d'Itàlia de 2001, se li troben productes dopants a la seva habitació de l'hotel, i l'any següent se suspès durant 9 mesos.

## Palmarès

* 1996
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Polònia
* 1997
** 1r a la Volta a Suècia i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa del Circuit des Mines
* 1998
** 1r al Gran Premi de la indústria i el comerç artesanal de Carnago
* 1999
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Polònia
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Japó
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 2000
** 1r al Circuit des bords flamands de l'Escaut
* 2003
** Campió d'Itàlia de contrarellotge

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1997. 67è de la classificació general.
* 2000. 109è de la classificació general
* 2001. 74è de la classificació general
* 2003. Fora de control (18a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 1999. 81è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2003. 131è de la classificació general

## Referències

* ↑ Pantani, Zanini cleared by CAS, Mondini's suspension confirmed

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl