OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vara (unitat de longitud)

Una vara és una unitat de longitud antigament usada profusament a Europa i que equival a tres peus però de dimensions variables segons la zona respecte de la longitud del peu. A Catalunya normalment equivalia a 4 pams o a 3 peus i a Lleida i Tarragona era equivalent a 0,7 metres. A Espanya la longitud de la vara oscil·lava entre un màxim de 0,912 metres a Alacant i un mínim de 0,768 m a Terol. La més usada era la vara de Burgos, de 0,835 905 metres, tres peus de 0,278635 metres.

## Vara anglesa

La vara anglesa és més coneguda com a iarda. És una unitat de longitud del sistema anglosaxó modern, definida com 3 peus, 36 polzades o 1/1.760 milles que equival exactament a 0,9144 metres en la definició internacional moderna. En anglès s'anomena yard. La iarda antiga estava dividida pel mètode binari en 2, 4, 8 i 16 parts anomenades half-yard, span, finger i nail. El nom de iarda es deriva del nom donat a una branca recta o vara. L'origen de la mesura no és conegut de manera certa. Equivalències en el sistema anglosaxó:
* 1 iarda = 36 polzades
* 1 iarda = 3 peus.
* 1 iarda = 0,914 4 metres

## Referències

* ↑ Real Orden de 9 de diciembre de 1852, por la que se determinan las tablas de correspondencia recíproca entre las pesas y medidas métricas y las actualmente en uso (Diccionario jurídico-administrativo. Madrid, 1858) Arxivat 2012-06-26 a Wayback Machine. (Centro Español de Metrología)
* ↑ Antiguas medidas (Villa de Alcazarén)
* ↑ Martín Almagro-Gorbea (2000), citat a Antiguitats dels segles XVI-XX, pg. 51, Real Academia de la Historia, 2005, ISBN 8495983648
* ↑ Tipler, Paul A.; Mosca, Gene. Física para la ciencia y la tecnología (en castellà). 1. 5a. Reverté, 2010, p. 7. ISBN 9788429144291.
Viccionari
# Catherine de Parthenay

Catherine de Parthenay (Mouchamps, França, 22 de març de 1554- 26 d'octubre de 1631) va ser una noble i matemàtica francesa. Va estudiar amb el matemàtic François Viète i va ser considerada una de les dones més brillants de l'època. El seu primer marit va ser Charles de Quelennec, i després de la seva mort es va casar amb Renat II de Rohan, un hugonot.

## Biografia

Catherine era l'hereva de la rica família hugonota Parthenay-Leveque, originària de la regió de Poitou. Era neta de Michelle de Saubonne i filla de Joan V de Parthenay, descendent de la Casa de Lusignan.
Ja de ben petita va mostrar interès en l'astrologia i l'astronomia. A causa del seu interès i de la seva elevada intel·ligència, la seva mare va buscar un tutor per a ella. Finalment va contractar François Viète, considerat el més gran matemàtic de l'època. Viète li va ensenyar matèries com la geografia, els descobriments recents, el coneixement cosmográfic i les matemàtiques, que van despertar el seu interès, fet que la va convertir en matemàtica.
De molt jove, es va casar amb Charles de Quelennec, baró de Pont-l'Abbé, que va morir durant la matança de Sant Bartomeu.
Després d'enviduar als 18 anys, Catherine va ser pretendent de Renat II de Rohan, en aquell moment segon fill de la Casa de Rohan, però Catherine no va acceptar casar-se amb ell fins que es va convertir en vescomte de Rohan i va heretar la fortuna familiar després de la mort del seu germà gran.
Amb Renat II de Rohan va tenir cinc fills:
* Henriette de Rohan (1577-1624),
* Enric II de Rohan (1579-1638), I duc de Rohan, destacat militar i diplomàtic hugonot,
* Catherine de Rohan (1580-1607), casada amb Joan II del Palatinat-Zweibrücken,
* Benjamin de Rohan (1583-1642), I duc de Frontenay, cap militar hugonot,
* Anna de Rohan (1584-1646), poetessa.

## Referències

* ↑ Harvey, Marilyn Bailey. The Biographical Dictionary of Women in Science: L-Z, 2000. ISBN 9780415920407.
* ↑ «Catherine de Parthenay». Virtual Museum of French Protestantism. [Consulta: 12 juliol 2012].
* ↑ «Catherine de Parthenay (1554-1631)». Musée du Protestantisme. Arxivat de l'original el 27 de juny de 2018. [Consulta: 23 febrer 2020].
# Resistivitat

La resistivitat d'un material representa la seva capacitat a oposar-se a la circulació del corrent elèctric. Es correspon amb la resistència elèctrica d'un tros de material d'un metre de longitud i d'un metre quadrat de secció, s'expressa en ohms per metre (Ω·m, ohmmetre). La resistivitat permet classificar els materials en conductors, semiconductors i aïllants (a més resistivitat més bon aïllant, o més mal conductor). No hi ha cap aïllador perfecte (ρ=infinit) ni cap conductor perfecte (ρ=0).
La resistivitat dels materials depèn de la temperatura:
* Per als metalls, a temperatura ambient, creix linealment amb la temperatura. Aquest efecte s'utilitza per mesurar la temperatura (sonda Pt 100).
* Per als semiconductors, decreix fortament amb la temperatura, la resistivitat també pot dependre de la quantitat de radiació (llum visible, infraroig, etc.), absorbida pel component.
A pocs kèlvins de temperatura la resistivitat d'alguns materials es fa nul·la, és el fenomen conegut amb el nom de superconductivitat.

## Definicions

La resistivitat es representa habitualment amb la lletra grega rho (ρ), i habitualment es defineix així:
    R $={{\rho }l \over A}$
on
    ρ és la resistivitat estàtica (mesurada en ohmmetres - Ωm)
    R és la resistència elèctrica d'una mostra uniforme del material (mesurada en ohms - Ω)
    l és la longitud de la mostra (mesurada en metres - m)
    A és l'àrea de la secció de la mostra (mesurada en metres quadrats - m²)
Com la resistivitat depèn de la temperatura, s'interpola el valor amb el valor tabulat per a una temperatura de 20 °C i un coeficient lineal de variació amb la temperatura:
    $\rho (T)=\rho _{0}[1+\alpha (T-T_{0})]$
La resistivitat elèctrica també pot ser definida com:
    $\rho ={E \over J}$
on
    E és la magnitud del camp elèctric (mesurada en volts per metre - V/m)
    J és la magnitud de la densitat del corrent (mesurada en ampers per metre quadrat A/m²)
Finalment, la resistivitat elèctrica es correspon amb el valor invers de la conductivitat elèctrica de material (que es representa per la lletra grega sigma, σ), és a dir:
    $\rho ={1 \over \sigma }$.

## Resistivitats comunes
### Metalls

| nom del metall | resistivitat (Ω·m) | coeficient de variació tèrmic (K$^{−1}$) |
| Argent | 15,9 . 10$^{-9}$ | 0,0038 |
| Coure | 16,8 . 10$^{-9}$ | 0,003862 |
| Or | 24,4 . 10$^{-9}$ | 0,0034 |
| Alumini | 28,2 . 10$^{-9}$ | 0,0039 |
| Bronze | 50 . 10$^{-9}$ | |
| Platí | 106 . 10$^{-9}$ | 0,00392 |
| Ferro | 100 . 10$^{-9}$ | 0,005 |
| Estany | 109 . 10$^{-9}$ | 0,0045 |
| Plom | 220 . 10$^{-9}$ | 0,0039 |
L'argent és clarament el millor conductor de l'electricitat.

### Aïllants

| nom del material | resistivitat (Ω·m) |
| aigua destil·lada | 10⁹ |
| vidre | 10$^{17}$ |
| poliestirè | 10$^{20}$ |

## Vegeu també

* Superconductivitat
* Electricitat

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Serway, Raymond A. Principles of Physics. 2a edició. Fort Worth, Texas; London: Saunders College Pub, 1998, p. 602. ISBN 0-03-020457-7.
# Hotspot (Wi-Fi)

Un hotspot (literalment "punt calent" en anglès) és una zona de cobertura Wi-Fi, en el qual un punt d'accés (access point) o diversos proveeixen serveis de xarxa a través d'un proveïdor de serveis d'internet sense fils (WISP). Els hotspots es troben en llocs públics, com aeroports, biblioteques, centres de convencions, cafeteries, hotels, etcètera. Aquest servei permet mantenir-se connectat a Internet en llocs públics. Aquest servei pot brindar-se de manera gratuïta o pagant una suma que depèn del proveïdor.
Els dispositius compatibles amb Wi-Fi i accés sense fils permeten connectar PDAs, ordinadors i telèfons mòbils, entre d'altres.

## Freqüències

Una xarxa Wi-Fi usa una ràdio de freqüència per a comunicar-se entre el dispositiu client i el punt d'accés, usa transmissors de doble banda (o doble sentit) que treballen a 2,4 GHz (802.11b i/o 802.11g) o 5 GHz (802.11a). En general, l'abast de l'antena varia entre 30 i 300 metres de distància entre el punt emissor i el receptor, depenent del tipus d'antenes utilitzades i la potència emesa. Malgrat això, hi ha molts factors que redueixen l'abast efectiu, com les interferències i les condicions físiques de la sala o en cas d'exteriors els elements físics.

## Seguretat

A causa del fet que la comunicació s'estableix mitjançant ones electromagnètiques, la possibilitat de ser crackeats o que una persona estranya s'apoderi de la xarxa, són bastants. No obstant això, existeixen la seguretat del tipus WEP i WPA per a evitar el robatori de dades. Independentment de la seguretat aplicada en l'enllaç sense fils, en un HotSpot públic manca d'importància el fer una connexió xifrada. Si en un HotSpot s'usa una xarxa sense fils xifrada i el codi d'aquesta és conegut, la facilitat per a desxifrar les dades és la mateixa.
En un HotSpot públic s'ha d'aplicar una configuració peer-to-peer en tots els casos en capa 2 i evitar així el multicast o broadcast entre clients. No s'han d'aplicar xifrats a l'enllaç sense fils i s'ha de possibilitar l'ús de VPNs.

## WAP amb funcionalitat hotspot

Alguns models de WAP es poden fer servir com "hotspots" i suporten un nivell d'autenticació mitjançant RADIUS i altres servidors d'autenticació.
Els darrers models fan servir nivells d'encriptació de segona i tercera generació, atès que la primera generació d'encriptació WEP va resultar bastant fàcil de crakejar.
Aquest nous nivells d'encriptació, tant WPA com el WPA2, són considerats segurs si la contrasenya és prou forta o bé si s'utilitza "passphrase" (frase de pas).

## Referències

* Chequeo de seguridad de la WiFi Lycos Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.
* Que es un hotspot, en palabras sencillas, en zonaWiFi Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Cercador de Hotspots Jiwire Arxivat 2006-03-15 a Wayback Machine..
* Crea Hotspots amb Portals Cautius de Social Màrketing Wi-Fi.
# Barail

Barail o Barel (Gran Dic) és una serallada muntanyosa del districte de North Cachar Hills a Assam. Connecta les muntanyes Khasi i muntanyes Jaintia i les muntanyes Naga i les de Manipur; forma la frontera entre el North Cahchar i el South Cachar. La seva altura arriba fins als 1.850 metres.
Està coberta de densa jungla i bambú. Les muntanyes arriben a prop de 2000 metres. Estan creuades pel riu Jatinga que va a trobar al riu Barak a la Vall de Barak. Hi neixen diversos rius i rierols que corren també fins al riu Barak, entre els quals destaca el Jhiri.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'Hivern de 1928 - 1.500 metres

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1928 celebrats a Sankt Moritz (Suïssa) es realitzà una prova de patinatge de velocitat sobre gel en una distància de 1.500 metres que formà part del programa oficial de patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1928.
La competició se celebrà el 14 de febrer de 1928.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 30 patinadors de 14 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (2) Àustria (2) Canadà (3) Estats Units (4) Estònia (2) Finlàndia (3) França (1) | Hongria (1) Letònia (1) Lituània (1) Noruega (4) Països Baixos (2) Regne Unit (3) Suècia (1) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Clas Thunberg | Bernt Evensen | Ivar Ballangrud |

## Resultats

| Lloc | Patinador | Temps |
| 1 | Clas Thunberg | 2:21.1 |
| 2 | Bernt Evensen | 2:21.9 |
| 3 | Ivar Ballangrud | 2:22.6 |
| 4 | Roald Larsen | 2:25.3 |
| 5 | Eddie Murphy | 2:25.9 |
| 6 | Valentine Bialas | 2:26.3 |
| 7 | Irving Jaffee | 2:26.7 |
| 8 | John Farrell | 2:26.8 |
| 9 | Gustaf Andersson | 2:27.5 |
| 10 | Zoltán Eötvös | 2:27.9 |
| 11 | Fritz Jungblut | 2:28.2 |
| 12 | Charles Gorman | 2:28.4 |
| 13 | Wollert Nygren | 2:28.7 |
| 14 | Alberts Rumba | 2:28.9 |
| 15 | Toivo Ovaska | 2:29.3 |
| 16 | Fritz Moser | 2:31.1 |
| 17 | Ross Robinson | 2:32.3 |
| 18 | Siem Heiden | 2:33.1 |
| 19 | Christfried Burmeister | 2:33.3 |
| 20 | Aleksander Mitt | 2:35.0 |
| 21 | Willy Logan | 2:35.6 |
| 22 | Rudolf Riedl | 2:37.8 |
| 23 | Arthur Vollstedt | 2:39.9 |
| 24 | Cyril Horn | 2:40.0 |
| 25 | Kęstutis Bulota | 2:40.9 |
| 26 | Charles Thaon | 2:41.2 |
| 27 | Leonard Stewart | 2:48.9 |
| 28 | Frederick Dix | 2:49.6 |
| 29 | Bertel Backman | NF |
| 29 | Wim Kos | NF |
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1932 - 1.500 metres masculins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1932 celebrats a la ciutat de Lake Placid (Estats Units d'Amèrica) es realitzà una prova de patinatge de velocitat sobre gel en una distància de 1.500 metres que formà part del programa oficial de patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1932.
La prova es disputà el dia 5 de febrer de 1932 a l'Estadi Olímpic de Lake Placid.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 18 patinadors de 6 comitès nacionals diferents.
| Canadà (4) Estats Units (4) Finlàndia (1) | Japó (4) Noruega (4) Suècia (1) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Jack Shea | Alexander Hurd | Willy Logan |

## Resultats
### Primera ronda
#### Ronda 1

| Posició | Nom | Temps | Qual. |
| 1 | Herbert Taylor | 2:49.3 | Q |
| 2 | Frank Stack | | Q |
| 3 | Bernt Evensen | | |
| 4 | Hans Engnestangen | | |
| 5 | Ossi Blomqvist | | |
| 6 | Tomejo Uruma | | |

#### Ronda 2

| Posició | Nom | Temps | Qual. |
| 1 | Jack Shea | 2:58.0 | Q |
| 2 | Willy Logan | | Q |
| 3 | Ivar Ballangrud | | |
| 4 | Herbert Flack | | |
| 5 | Shozo Ishihara | | |
| 6 | Lloyd Guenther | | |

#### Ronda 3

| Posició | Nom | Temps | Qual. |
| 1 | Raymond Murray | 2:29.9 | Q |
| 2 | Alexander Hurd | | Q |
| 3 | Michael Staksrud | | |
| 4 | Yasuo Kawamura | | |
| 5 | Tokuo Kitani | | |
| 6 | Ingvar Lindberg | | |

### Final

| Posició | Nom | Temps |
| 1 | Jack Shea | 2:57.5 |
| 2 | Alexander Hurd | 5 m darrera |
| 3 | Willy Logan | 6 m darrera |
| 4 | Frank Stack | |
| 5 | Raymond Murray | |
| 6 | Herbert Taylor | |
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1932 - 1.000 metres femenins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1932 celebrats a la ciutat de Lake Placid (Estats Units d'Amèrica) es realitzà una prova de patinatge de velocitat sobre gel en una distància de 1.000 metres en categoria femenina. Aquesta prova formà part del programa de patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1932 com a esport de demostració.
La prova es disputà el dia 9 de febrer de 1932 a l'Estadi Olímpic de Lake Placid.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 10 patinadores de 2 comitès nacionals diferents.
* Canadà (5)
* Estats Units (5)

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Elizabeth Dubois | Hattie Donaldson | Dorothy Franey |

## Resultats
### Primera ronda
#### Ronda 1

| Posició | Nom | Temps | Qual. |
| 1 | Lela Brooks-Potter | 2:01.2 | Q |
| 2 | Geraldine Mackie | | Q |
| 3 | Hattie Donaldson | | Q |
| 4 | Helen Bina | | |
| – | Elsie Muller-McLave | NF | |

#### Ronda 2

| Posició | Nom | Temps | Qual. |
| 1 | Jean Wilson | 2:06.0 | Q |
| 2 | Elizabeth Dubois | | Q |
| 3 | Dorothy Franey | | Q |
| – | Florence Hurd | NF | |
| – | Kit Klein | NF | |

### Final

| Posició | Nom | Temps |
| 1 | Elizabeth Dubois | 2:04.0 |
| 2 | Hattie Donaldson | |
| 3 | Dorothy Franey | |
| 4 | Lela Brooks-Potter | |
| 5 | Geraldine Mackie | |
| 6 | Jean Wilson | |

## Notes

* ↑ Com a esport de demostració les medalles aconseguides no es tenen en compte en el medaller final.
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1936 - 500 metres masculins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1936 celebrats a la ciutat de Garmisch-Partenkirchen (Alemanya) es realitzà una prova de patinatge de velocitat sobre gel en una distància de 500 metres que formà part del programa oficial de patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1936. La prova es disputà el dia 11 de febrer de 1936 a l'Olympia Skistadion.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 36 patinadors de 14 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (2) Austràlia (1) Àustria (4) Bèlgica (2) Canadà (1) Estats Units (4) Estònia (1) | Finlàndia (4)  Japó (4) Letònia (2) Països Baixos (4) Noruega (4) Suècia (1) Txecoslovàquia (2) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Ivar Ballangrud | Georg Krog | Leo Freisinger |

## Resultats

| Posició | Patiandor | Temps |
| 1 | Ivar Ballangrud | 43.4 |
| 2 | Georg Krog | 43.5 |
| 3 | Leo Freisinger | 44.0 |
| 4 | Shozo Ishihara | 44.1 |
| 5 | Delbert Lamb | 44.2 |
| 6 | Karl Leban | 44.8 |
| 6 | Allan Potts | 44.8 |
| 8 | Antero Ojala | 44.9 |
| 8 | Jorma Ruissalo | 44.9 |
| 8 | Birger Wasenius | 44.9 |
| 11 | Reikichi Nakamura | 45.0 |
| 11 | Robert Petersen | 45.0 |
| 13 | Karl Wazulek | 45.1 |
| 14 | Alfons Bērziņš | 45.7 |
| 14 | Dolf van der Scheer | 45.7 |
| 16 | Jānis Andriksons | 45.9 |
| 16 | Seitoku Ri | 45.9 |
| 18 | Axel Johansson | 46.1 |
| 19 | Ossi Blomqvist | 46.2 |
| 19 | Willy Sandner | 46.2 |
| 21 | Ferdinand Preindl | 46.4 |
| 22 | Aleksander Mitt | 46.6 |
| 22 | Kunio Nando | 46.6 |
| 24 | Lou Dijkstra | 46.7 |
| 24 | Jan Langedijk | 46.7 |
| 24 | Gustav Slanec | 46.7 |
| 27 | Ben Blaisse | 46.9 |
| 28 | Heinz Sames | 47.0 |
| 29 | Kenneth Kennedy | 47.4 |
| 30 | Jaroslav Turnovský | 47.8 |
| 31 | Thomas White | 49.6 |
| 32 | Oldřich Hanč | 49.8 |
| 33 | James Graeffe | 54.6 |
| 34 | Harry Haraldsen | 54.9 |
| 35 | Charles De Ligne | 1:44.6 |
| – | Hans Engnestangen | NF |
    NF: no finalitzà
    amb un temps de 43.4 segons Ivar Ballangrud igualà el rècord olímpic de la competició.

## Referències

* ↑ «Olympedia – 500 metres, Men». [Consulta: 1r desembre 2024].
# Cursa de mitjana distància

La cursa de mitjana distància (o cursa de mig fons) és una prova atlètica més llarga que les proves de velocitat però que no supera els 3.000 metres.
Les curses tradicionals de mitjana distància són els 800 metres, els 1500 metres, la milla (principalment en països anglosaxons) i els 3000 metres (amb obstacles i sense). En aquestes proves els atletes han de combinar un percentatge de resistència i un percentatge de velocitat (principalment als darrers metres de la prova).
En alta competició sovint els atletes doblen la seva participació, prenent part tant en els 800 metres com en els 1500 metres. També és habitual que bons especialistes en proves de 1500, amb els anys i la pèrdua de velocitat punta, acabin especialitzant-se en proves de fons com els 5.000 metres.

## Curses

Les curses de mitjana distància es disputen en alta competició en estadis atlètics. Això no obstant, també es disputen de vegades en circuits urbans, principalment les anomenades milles urbanes.
Les principals proves de mitjana distància són:
* 600 metres llisos: No és una cursa molt habitual. Sovint és usada com a cursa de preparació pels atletes de 800 metres.
* 800 metres llisos: Una de les proves olímpiques. Són dues voltes a l'estadi.
* 1000 metres llisos: No és una cursa programada a les grans competicions.
* 1500 metres llisos: Una de les proves olímpiques. Es fan tres voltes i tres quarts de volta a l'estadi.
* Milla: És una prova no olímpica però tradicional en alguns països anglosaxons on substitueix a la cursa dels 1500 metres. També es disputen força milles en traçats urbans, fora dels estadis. La seva longitud és de 1.760 iardes (1.609,344 metres). És l'única prova que no està mesurada en el sistema mètric decimal que és reconeguda per la IAAF.
* 2000 metres llisos: No és una cursa programada a les grans competicions.
* 3000 metres llisos: És una cursa situada al llindar del mig fons i el fons. No acostuma a disputar-se dins les grans competicions a l'aire lliure però de vegades si es disputa en competicions indoor. En categoria femenina formà part del programa olímpic fins a la seva substitució per la prova de 5000 metres.
* Dues milles: Cursa no habitual, tradicional en alguns països anglosaxons.
* 2000 metres obstacles: Cursa no habitual, acostuma a utilitzar-se en categories de formació.
* 3000 metres obstacles: És una cursa situada al llindar del mig fons i el fons. Requereix gran potència, resistència i habilitat. És una cursa que es combina amb la superació de diversos obstacles com una bassa o un conjunt de tanques.
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1952 - 500 metres masculins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1952 celebrats a la ciutat d'Oslo (Noruega) es disputà una prova de patinatge de velocitat sobre gel sobre una distància de 500 metres. La competició se celebrà el dia 16 de febrer de 1952 a l'Estadi Olímpic d'Oslo.

## Comitès participants

Participaren 41 patinadors de velocitat de 14 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (1) Austràlia (1) Àustria (3) Bèlgica (2) Canadà (4) Estats Units (4) Finlàndia (4) | Hongria (2) Itàlia (2)  Japó (4) Noruega (4) Països Baixos (4) Regne Unit (2) Suècia (4) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Ken Henry | Don McDermott | Gordon Audley |
| Ken Henry | Don McDermott | Arne Johansen |

## Rècords

Rècords establerts anteriorment als Jocs Olímpics d'hivern de 1952.
| Rècord del món | 41.2 | Yuri Sergeev | Medeo (URSS) | 19 de gener de 1952 |
| Rècord olímpic | 43.1 | Finn Helgesen | Sankt Moritz (SUI) | 31 de gener de 1948 |

## Resultats

L'actual recòrdman Iuri Sergeev no competí, ja que la Unió Soviètica no participà en uns Jocs Olímpics d'Hivern fins al 1956.
| Posició | Patinador | Temps |
| 1 | Ken Henry | 43.2 |
| 2 | Don McDermott | 43.9 |
| 3 | Gordon Audley | 44.0 |
| 3 | Arne Johansen | 44.0 |
| 5 | Finn Helgesen | 44.0 |
| 6 | Hroar Elvenes | 44.1 |
| 6 | Kiyotaka Takabayashi | 44.1 |
| 8 | Gerard Maarse | 44.2 |
| 8 | Toivo Salonen | 44.2 |
| 10 | Sigmund Søfteland | 44.3 |
| 11 | Johnny Werket | 44.5 |
| 12 | Masanori Aoki | 44.8 |
| 12 | Mats Bolmstedt | 44.8 |
| 12 | Frank Stack | 44.8 |
| 15 | Robert Fitzgerald | 44.9 |
| 15 | Sukenobu Kudo | 44.9 |
| 15 | Craig MacKay | 44.9 |
| 18 | Tsuneo Sato | 45.2 |
| 19 | Cockie van der Elst | 45.3 |
| 19 | Wim van der Voort | 45.3 |
| 21 | Norman Holwell | 45.4 |
| 21 | Kalevi Laitinen | 45.4 |
| 23 | Gunnar Ström | 45.6 |
| 24 | Kauko Salomaa | 45.7 |
| 25 | Stig Lindberg | 45.9 |
| 25 | Franz Offenberger | 45.9 |
| 25 | Enrico Musolino | 45.9 |
| 28 | Ferenc Lőrincz | 46.1 |
| 29 | Colin Hickey | 46.2 |
| 30 | Ralf Olin | 46.5 |
| 31 | Bengt Malmsten | 46.6 |
| 32 | József Merényi | 46.7 |
| 33 | Theo Meding | 46.8 |
| 34 | BillBill Jones | 46.9 |
| 35 | Robert Laboubée | 47.2 |
| 36 | Konrad Pecher | 47.3 |
| 37 | Arthur Mannsbarth | 47.6 |
| 38 | Guido Citterio | 48.2 |
| 39 | Jean Massez | 49.2 |
| — | Jan Charisius | NF |
| — | Lassi Parkkinen | NF |
El noruec Finn Helgesen no fou guardonat amb la medalla de bronze, tot i finalitzar amb el mateix temps, ja que entrà a meta per darrere d'Arne Johansen.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – 500 metres, Men». [Consulta: 25 desembre 2024].
* ↑ El rècord va ser esatablert en altura (més de 1.000 metres sobre el nivell del mar) i sobre gel natural.