OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pont Mantible

El pont Mantible és un pont romà sobre el riu Ebre entre les localitats de El Cortijo (La Rioja) i Assa (Àlaba). Es va construir a la primera meitat del segle ii en plena època imperial romana, mentre que per altres, el pont va ser aixecat al segle xi i seria coetani del de la ciutat navarresa de Puente la Reina i tots dos haurien estat construïts per unir les dues ciutats més importants del regne de Navarra, Nájera i Pamplona. Tampoc no és clar del tot clar quan va deixar de ser transitable, però hi ha documents que assenyalen que a mitjan segle xvi ja era destruït, la qual cosa podria haver succeït amb anterioritat. Tenia una llargària de 164 metres, amb una amplària de cinc i amb una alçada màxima de trenta metres. Tenia set arcs de mig punt dels quals solament en queden dos dempeus i hi ha escasses restes dels pilars restants. En els arcs conservat es pot observar l'excel·lent obra dels picapedrers al moment de la construcció.

## Galeria fotogràfica

* Vistes del pont de Mantible
* Arc del pont en la riba alabesa.
* Arc del pont en la riba de la Rioja

## Referències

* ↑ Aradillas, Antonio; Íñigo, José Ma. El Ebro, Río de Turismo. Visión Libros, p. 56. ISBN 8499833489.
* ↑ Cartells informatius en cadascuna de les ribes del riu.

## Bibliografia

* DURÁN FUENTES, M. 2002. Identificación de puentes romanos en Hispania, Revista de Obra Pública Ingeniería y Territorio, 57, pág. 11.
* FERNÁNDEZ CASADO, C. 2008. Historia del puente en España. Puentes romanos, Madrid: CSIC. Págs. 407-410.
* MARTÍN BUENO, M. - MOYA VALGAÑÓN, J.G. 1972. "El puente Mantible": Estudios de Arqueología Alavesa 5, págs. 165-182.
* MORENO GALLO, I. 2009. "¿Es romano el puente Mantible? El camino de Pamplona a Nájera de Sancho el Mayor": Piedra de Rayo 12, págs. 66-72.
* MARTÍN BUENO, M.A. y MOYA VALGANÓN, J.G. 1972, R 176 El Puente Mantible. Estudios de Arqueología Alavesa. Tomo V Vitoria 1972.
* FERNÁNDEZ CASADO, C. 1980, p. Historia Del Puente en España. Puentes romanos.
* LIZ GUIRAL, J. 1985, p. 50, Puentes romanos del Convento Jurídico Caesaraugustano.
# Dia de la Independència del Pakistan

El Dia de la Independència del Pakistan (en urdú, یوم آزادی; Yaum-e Āzādī), celebrat cada 14 d'agost, és una festa nacional del Pakistan que commemora el dia que el Pakistan va assolir la independència i es va declarar com a nació sobirana, després de la fi del Raj Britànic, el 1947. El moviment del Pakistan, liderat per la Lliga Musulmana, que era dirigida per Muhammad Ali Jinnah, tenia com a objectiu la creació d'un estat musulmà independent a la regió nord-oest de l'Àsia meridional. La independència es va materialitzar amb la Llei d'independència de l'Índia de 1947, en la qual l'Índia britànica es va dividir en dos nous països —el domini de l'Índia (més tard, la República de l'Índia) i el domini del Pakistan (posteriorment, la República Islàmica del Pakistan), que incloïa el Pakistan Occidental (actual Pakistan) i Pakistan Oriental (actual Bangladesh).
En el calendari musulmà, el dia de la independència coincideix amb la Nit del Destí (Làylat al-Qadr), la vigília del dia considerat sagrat pels musulmans. La cerimònia principal es duu a terme a Islamabad, on s'hissa la bandera nacional en l'edifici presidencial i en el Parlament i, llavors, sona l'himne del Pakistan i els líders polítics pronuncien els seus discursos televisats. Els esdeveniments festius habituals aquest dia són cerimònies on s'hissa la bandera, desfilades, actes culturals, i el cant de cançons patriòtiques. També es duen a terme sovint un seguit de lliuraments de premis aquest dia, i els ciutadans solen hissar la bandera a les seves llars o en un lloc destacat dels seus vehicles i vestimenta.

## Vegeu també

* Dia de la Independència de l'Índia

## Enllaços externs

* Article sobre el Dia de la Independència del Pakistan al web del Departament d'Estat dels EUA (anglès)
# Il manifesto

Il manifesto és un diari cooperatiu en italià publicat a Roma d'ideologia comunista però no vinculat a cap partit polític.

## Història

Il manifesto va ser fundat com a revista mensual l'any 1969 per un grup de periodistes d'esquerra com Luigi Pintor, Valentino Parlato, Lucio Magri i Rossana Rossanda. L'abril de 1971 es va convertir en un diari. Encara que crític amb el Partit Comunista Italià (PCI), va ser popular entre la seva militància per ser més independent que L'Unità.
Malgrat la dissolució del PCI l'any 1991 que va donar origen al Partit Socialdemòcrata de l'Esquerra, Il manifesto va mantenir un posicionament ferm talment el Partit de la Refundació Comunista tot i conservar la seva independència.
Il manifesto és conegut a Itàlia pels seus titulars sarcàstics, els calembours i una elecció intel·ligent de fotografies. Per exemple, el dia de l'elecció del papa Benet XVI, la primera plana d'Il manifesto presentava una gran foto del nou papa juntament amb el títol Il pastore tedeco («el pastor alemany»).
El 21 de desembre de 2000 la seu del diari a Roma va ser l'objectiu d'un atac amb bomba d'Andrea Insabato, un neofeixista amb vincles passats amb els Nuclei Armati Rivoluzionari i Terza Posizione, que va resultar greument ferit quan la bomba va detonar prematurament i va ser l'única víctima de l'atac.
Al llarg de la seva història nombroses personalitats literàries han col·laborat amb el diari com Stefano Benni, Erri De Luca, Eduardo Galeano, Serge Latouche, Gianni Vattimo i Umberto Eco.

## Referències

* ↑ «28 agosto 2020» (en italià). il manifesto. [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ manifesto, il. «il manifesto is an Italian national daily newspaper» (en anglès). Medium, 05-11-2015. [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ «Austerity threatens Europe's Left press». , 12-01-2012 [Consulta: 1r juliol 2015].
* ↑ Dominique Vidal «Buying back 'il manifesto'». , 12-2014 [Consulta: 30 novembre 2014].
* ↑ Gino Moliterno. Encyclopedia of Contemporary Italian Culture. Londres i Nova York: Routledge, 2005. ISBN 0-203-74849-2.
* ↑ «Goodbye, Il Manifesto». libcom.org, 22-12-2012. [Consulta: 17 agost 2020].
# Massimiliano Lelli

Massimiliano Lelli (Manciano, Toscana, 2 de desembre de 1967) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1989 i 2004.
En el seu palmarès hi ha una vintena de victòries, entre elles dues etapes al Giro d'Itàlia. En aquesta mateixa cursa finalitzà tercer en l'edició de 1991, quan també guanyà la Classificació dels joves, i quart en la de 1993. El 1994 es proclamà Campió d'Itàlia en contrarellotge individual.
El 2004 es va veure implicat en l'afer Cofidis de dopatge, arribant a ser detingut, cosa que l'obligà a posar punt-i-final a la seva carrera professional.

## Palmarès

* 1990
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
* 1991
** Vencedor de 2 etapes del Giro d'Itàlia i 1r de la Classificació dels joves
* 1992
** Vencedor d'una etapa del Giro de la Pulla
* 1993
** 1r al Giro de Toscana
* 1995
** Campió d'Itàlia en contrarellotge
** 1r a la Setmana Ciclista Lombarda i vencedor de 3 etapes
* 1996
** 1r a la Volta a Portugal i vencedor de 6 etapes i de la classificació per punts
* 1997
** 1r a l'USPro Championship
* 2003
** 1r al Tour del Llemosí

### Resultats al Tour de França

* 1991. Abandona (12a etapa)
* 1992. Abandona (7a etapa)
* 1995. 43è de la classificació general
* 1996. 25è de la classificació general
* 1997. 47è de la classificació general
* 1998. 36è de la classificació general
* 1999. 34è de la classificació general
* 2000. 27è de la classificació general
* 2001. 67è de la classificació general
* 2002. 14è de la classificació general
* 2003. 15è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1989. Abandona (4a etapa)
* 1990. 9è de la classificació general
* 1991. 3r de la classificació general. Vencedor de 2 etapes. 1r de la Classificació dels joves
* 1992. 12è de la classificació general
* 1993. 4t de la classificació general
* 1994. Abandona (14a etapa)
* 1995. Abandona (14a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1994. 23è de la classificació general
* 1996. Abandona (9a etapa)
* 1999. 49è de la classificació general
* 2001. 44è de la classificació general
* 2002. Abandona (15a etapa)

## Referències

* ↑ «LELLI Massimiliano». [Consulta: 8 febrer 2023].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Massimiliano LELLI» (en italià). [Consulta: 8 febrer 2023].
* ↑ AS, Diario. «Detenido Massimiliano Lelli en la investigación al Cofidis» (en castellà), 03-08-2004. [Consulta: 8 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# 3D Tanx

3D Tanx és un videojoc shoot 'em up programat per Don Priestley i publicat per DK'Tronics el 1982 per a ZX Spectrum, C64i BBC Micro.

## Jugabilitat

L'objectiu del joc és disparar tancs passant per un pont, que es mostra a la distància a la pantalla. El jugador apunta a una torreta d'armes ajustant la seva rotació i elevació, sent aquest l'aspecte '3D' del joc. Cal habilitat i temps per atacar els tancs.

## Crítica

La revista CRASH va ressaltar els bons gràfics i so (de l'època).

## Referències

* ↑ «3D Tanx». World of Spectrum.
* ↑ «3D Tanx». Lemon64.
* ↑ «3D Tanx review». Sinclair User, 14. Arxivat de l'original el 2012-09-13 [Consulta: 27 abril 2018]. Arxivat 2012-09-13 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-09-13. [Consulta: 27 abril 2018].
* ↑ «3D Tanx review». CRASH, 3.

## Enllaços externs

* 3D Tanx a MobyGames (anglès)
# SDP509

SDP509, abreviatura de Suc de Pinya, és un grup de música pop-urbana en català.
El grup està format per 8 membres, un d'ells actuant com a productor i beatmaker. Són Josep Forcada (productor i beatmaker), Pau Crusellas, Pol Jorba, Joan Altimira, Dídac Sánchez, Lluís Nocete, Joan Bañeza i Sergi Padilla (guitarra). L'estil musical es basa en el trap i el reggaeton, combinant també altres estils com electrònica o pop.
Els seus inicis es remunten al 2020 quan van llançar el seu primer single "509", fruit del confinament. Al 2022 van començar a aparèixer a ràdios com iCat, presentant el seu primer EP "CUBATA AMB PINYA", que es va poder dur a terme gràcies a la beca d'enregistrament de maquetes de Cases de la Música.
L'estiu de 2023, SDP va llançar un nou EP anomenat "Estiuet 23". Un àlbum estiuenc i festiu que van rematar amb un concert exitós a la festa major d'Artés, el seu poble, omplint el pavelló municipal i sent l'espectacle amb més persones de tota la festa.
A principis de 2024, SDP509 va anunciar la seva incorporació a la discogràfica U98 Music, iniciant d'aquesta manera una nova etapa dins de la indústria musical catalana. Al mateix any, i després d'anunciar el seu primer àlbum, el grup va tornar a l'escenari de la festa major del seu poble per realitzar un "show" que va ser tot un èxit. Aquest cop, però, comptaven amb un trompetista (Joan Candàliga) i un guitarrista (Sergi Padilla), els quals van participar també a la gravació del disc.
El primer àlbum d'SDP509, Mode Avió, va sortir el 17 de setembre de 2024, i compta amb 12 cançons originals d'estils molt diferents.

## Discografia
### EP

* CUBATA AMB PINYA (2022)
* Estiuet 23 (2023)

### Senzills

* 509 (2020)
* FCK LO TÍPIC (2020)
* RES MILLOR (2021)
* TEMPESTA (2021)
* Nits de Got i Gel (2021)
* Estil amb Poc Armari (2021)
* Nen d'Indústria (2021)
* NITS DE GOT I GEL - REMIX (2022)
* JUTGOL - ft. Jan Raïch (2023)
* Tota la Nit (2023)
* Gelat de Crema Catalana (2023)
* Platgeta + Tu (2023)
* Hangueig de Revista (2023)
* Artium (2023)
* Tornar a Començar (2024)
* Com una Peli (2024)
* Sense Pressa (2024)
* Malifetes (2024)
* Una Altra Ronda (2024)
* Els de Sempre (2024)

## Referències

* ↑ Rosell, Nora. «Descobreix SDP509, el nou grup emergent del Bages», 06-10-2022. [Consulta: 1r novembre 2022].
* ↑ Carbonell, Helena. «De contestar un 'beef' a omplir sales», 29-01-2025. [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ «SDP509 fa un pas al capdavant i estrena el seu EP de debut, 'Cubata amb pinya'». [Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ Ràdio, Catalunya. «Independents - "L'aparador": SDP509, "Nits de got i gel"». [Consulta: 1r novembre 2022].
* ↑ Enderrock.cat. «El bon estiu de SDP509 | Enderrock.cat». [Consulta: 1r novembre 2022].
* ↑ «Spotify». [Consulta: 19 setembre 2024].
* ↑ Enderrock.cat. «SDP509 - Mode avió | Enderrock.cat». [Consulta: 5 desembre 2024].
* ↑ Amado, Ferran «SDP509». Enderrock, 373, 12-2024, pàg. 86.
* ↑ «SDP509». [Consulta: 2 novembre 2022].
# Franco Cortinovis

Franco Cortinovis (Milà, 24 de març de 1945) és un ciclista italià, que fou professional entre 1969 i 1971. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 1969.

## Palmarès

* 1968
** Campió d'Itàlia en ruta amateur
** 1r a la Coppa San Geo
* 1969
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1969. Abandona. Vencedor d'una etapa

## Referències

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa i biografia a museociclismo.it (italià)
# Viquipèdia en aragonès

La Viquipèdia en aragonès (en aragonès: Wikipedia en aragonés) o Biquipedia és l'edició en llengua aragonesa de l'enciclopèdia de contingut lliure basada a la web Viquipèdia. El projecte es va iniciar el 21 de juliol de 2004. A 16 gener de 2022, aquesta edició compta amb 46.996, i és la 102ª Viquipèdia més gran per nombre d'articles. La Viquipèdia en aragonès està classificada en el 10è lloc de Viquipèdia per articles per població.

## Referències

* ↑ «Wikipedia:Actualidat» (en aragonès). , 15-03-2017.
* ↑ «Statistics - Wikipedia» (en anglès). [Consulta: 28 juny 2022].
* ↑ «A Wikipedia en Aragonés ya tien mas de 30.000 articlos» (en aragonès). Arredol. Arxivat de l'original el 27 juliol 2014.
* ↑ «List of Wikipedias/ca - Meta». [Consulta: 28 juny 2022].
* ↑ «List of Wikipedias by speakers per article - Meta» (en anglès). [Consulta: 28 juny 2022].
# Carlos Areces Maqueda

Carlos Areces Maqueda, també conegut pel nom artístic «Carlös», (Madrid, 1976), és un actor, humorista gràfic, il·lustrador, animador i músic espanyol. Esdevingué conegut a partir de les seves intervencions en el programa La hora chanante del canal Paramount Comedy amb Joaquín Reyes, Raúl Cimas, Ernesto Sevilla i Julián López, amb els quals també realitza el programa Muchachada Nui per a La 2 de Televisió Espanyola i les series Pluton BRB Nero i les pel·lícules Balada triste de trompeta d'Alex de la Iglesia.
Després d'estudiar al col·legi San Viator, de Madrid, es matriculà en Belles arts a Conca el 1995 i va començar a treballar com a actor per a Paramount Comedy.
Encara que els seus personatges més coneguts siguin el crític gastronòmic Joseph Ringo, el jove Rappel o el Bonico del Tó, és conegut per interpretar papers femenins en els gags dels seus programes. A més dels programes esmentats, també ha col·laborat en altres de diferents cadenes, com Canal 9, Telemadrid, La Primera o La Sexta, així com a la sèrie d'Álex de la Iglesia Plutón B.R.B. Nero. Així mateix, ha protagonitzat el curtmetratge de Nacho Vigalondo Cambiar el mundo.
Com a dibuixant, ha participat en diversos fanzines com Cabezabajo o Buen provecho i s'ha autoeditat dues obres en petit format, a mig camí del còmic i el conte il·lustrat: Chechu se caga de miedo i Vamos a contar cosas cochinas, ambdues signades com a Carlös. Amb aquest mateix pseudònim signa la seva col·laboració fixa a la revista El Jueves, Ocurrió cerca de tu casa.
El 2008 va guanyar el premi Josep Toutain a l'autor revelació, al 26è Saló Internacional del Còmic de Barcelona, i el Premio Ivá al millor historietista professional el 2009. El 2024 va protagonitzar la sèrie Muertos S.L..

## Referències

* 1 2 3 4 Félix López i Carlos Areces. «Carlos Areces Maqueda» (en castellà). Tebeosfera. Asociación Cultural Tebeosfera (ACyT), 2008. [Consulta: 23 maig 2021].
* ↑ Isra Álvarez. «Carlos Areces: "Tengo pesadillas en las que estoy a solas con Rappel en un ascensor"» (en castellà), 2008. [Consulta: 23 maig 2021].

## Enllaços externs

* Entrevista a Carlos Areces (15/3/21) Carlos Areces, l'humor absurd i sense límits [Consulta: 14 juliol 2021].
* Fitxa d'autor a Tebeosfera Carlos Areces Maqueda [Consulta: 14 juliol 2021] (en castellà)
# Santo Estevo de Ribas de Sil

Santo Estevo de Ribas de Sil és un antic monestir romànic benedictí de la Ribeira Sacra de Galícia reconvertit en Parador de Turisme. Està situat al costat esquerre del riu Sil, al terme municipal de Nogueira de Ramuín.
L'origen del monestir és anterior al segle x, i es convertí en el principal monestir de la regió. Està format per tres claustres, un d'ells d'origen medieval, i una gran façana barroca en angle recte, amb el cementiri a l'entrada. A l'escut del monestir s'hi observen nou mitres, el que podria significar que entre els segles x i xi fou un lloc de recés espiritual de nou bisbes, el que podria haver contribuït a incrementar la seva fama.

## Galeria d'imatges

* Vista llunyana
* Entrada al monestir
* Claustre de la Porteria
* Claustre dels Bisbes
* Detall del claustro dels Bisbes
* Claustre petit

## Referències

* 1 2 «Monasterio de Santo Estevo de Ribas de Sil». [Consulta: 8 febrer 2015].
# Alex Buttazzoni

Alex Buttazzoni (San Daniele del Friuli, Udine, Friül - Venècia Júlia, 11 de març de 1985) és un ciclista italià, professional des del 2004. Combina el ciclisme en pista, amb la carretera.

## Palmarès en ruta

* 2009
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Romania
* 2010
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Romania

## Palmarès en pista

* 2008
** Campió d'Itàlia de Persecució per equips
** Campió d'Itàlia en Puntuació
** Campió d'Itàlia en Madison (amb Jacopo Guarnieri)
* 2009
** Campió d'Itàlia en Madison (amb Angelo Ciccone)
* 2010
** Campió d'Itàlia de Persecució per equips
** Campió d'Itàlia en Scratch
* 2013
** Campió d'Itàlia de Persecució per equips
** Campió d'Itàlia en Scratch
* 2014
** Campió d'Itàlia en Scratch
** 1r als Sis dies de Fiorenzuola d'Arda, amb Marco Coledan
* 2015
** 1r als Sis dies de Fiorenzuola d'Arda, amb Elia Viviani

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Paulus (cognom romà)

Paulus (llatí: Paullus o Paulus, grec antic: Παῦλος) va ser un cognom romà que portaven diverses gens, però principalment la branca de la gens Emília dels Emili Paulus.
Dins la gens Emília, aquest cognomen va néixer sens dubte a propòsit d'un personatge de baixa estatura, car paulus significa 'petit' en llatí. Originalment es va escriure amb doble l, i així apareix als denaris republicans i a les inscripcions antigues. Però a les monedes imperials i a inscripcions de l'època republicana tardana i època imperial apareix amb una de sola, i així també ho adapten els autors grecs (grec antic: Παῦλος). En català, sigui com a cognom o com a prenom, s'adapta com a Paulus, però quan els personatges ja no es consideren del món antic ans dins l'òrbita del cristianisme se sol adaptar com a Pau (el primer, Pau de Tars, en llatí: Paulus Tarsensis, en grec antic: Παῦλος Ταρσεύς).
* Emili Paulus, nom d'una família romana.
** Marc Emili Lèpid (cònsol 78 aC) recuperà el cognom d'aquesta branca extingida tot posant al seu fill el nom de Luci Emili Paulus, en honor de Luci Emili Paulus Macedònic. Luci Emili Paulus, besnet de Marc Emili Lèpid i net de Luci Emili Paulus, també portà aquest cognomen.
* Sergi Paulus, governador de Xipre
* Juli Paulus, germà de Claudi Civilis, cap de la revolta dels bataus.
* Luci Veti Paulus, cònsol l'any 81 dC.
* Passiè Paulus, amic de Plini el Jove.
* Luci Sergi Paulus, cònsol l'any 168.
* Júlia Cornèlia Paula, esposa de l'emperador Elagàbal.
* Juli Paulus Prudentíssim, jurista romà del segle iii dC.

## Usat com a prenom

* Paulus Emili Lèpid, cònsol el 34 aC. Fill de Luci Emili Paulus, sembla que usà Paulus com a prenom, però també és anomenat Luci Emili Lèpid Paulus.
* Paulus Fabi Màxim, cònsol l'11 aC. Era fill de Quint Fabi Màxim i el seu besavi, Quint Fabi Màxim Emilià, era fill de Luci Emili Paulus Macedònic, però fou adoptat per Quint Fabi Màxim Berrugós. Paulus Fabi Màxim rebé el seu prenom en honor del seu rebesavi Luci Emili Paulus.
* Paulus Fabi Pèrsic, cònsol el 34 dC, fill de l'anterior.
* Paula Valèria, esposa de Dècim Juni Brutus Albí, assassí de Cèsar.
* Paulus Germí, escriptor romà d'Orient.
* Flavi Paulus, dux visigòtic revoltat.
En general, els personatges més tardans anomenats Paulus se solen adaptar al català Pau, versió catalana del nom llatí. El femení és Paula. Vegeu-ne els articles per més informació.

## Derivats

* Paulí (llatí: Paulīnus).
* Pàulul (llatí: Paullulus), agnomen d'Espuri Postumi Albí Pàulul (cònsol 174 aC) atesa la seva baixa estatura.

## Referències

* ↑ De vegades adaptat Paule o Paul·le, però les obres de referència en català recomanen Paulus: Alberich, Joan; André, Avel·lí; Blay, Maite; Borràs, Joana; Romero, Carmen. Diccionari Llatí-Català de noms propis. Barcelona: Columna, 1994. ; Alberich, Joan; Ros, Montserrat. La transcripció dels noms propis grecs i llatins. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993. ISBN 8477392250. §158.
* ↑ Gaffiot, Félix. «Paulus». Dictionnaire Latin-Français. [Consulta: 8 setembre 2020].
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 146.
# Gwilym Bowen Rhys

Gwilym Bowen Rhys (23 d'octubre de 1992) és un cantant i compositor gal·lés. Des de fa uns anys canta i investiga cançons i melodies tradicionals de Gal·les i intenta donar a conèixer la música i literatura pròpies del país.

## Biografia

Va créixer parlant gal·lés, competint a l'eisteddfod local. Als 14 anys, el 2007, es va unir als seus dos cosins i un amic per formar la banda de rock Y Bandana. L'any 2012 va fundar un grup de folk alternatiu, Plu amb les seues dues germanes, Elan i Marged. A més de la música, també té interés per la història i les cultures indígenes. Va començar a estudiar història a la Universitat d'Aberystwyth. Ha recorregut diversos països del món amb projectes NEXO.
L'abril de 2014 va començar a aprendre l'art de fer esclops. L'artesà Trefor Owen de Criccieth havia planejat retirar-se de la fabricació d'esclops, però ningú es va fer càrrec. El príncep Carles va oferir a fer una contribució per formar un nou artesà i Gwilym va rebre formació en l'ofici. El 2016 va ser finalista dels Premis d'Aprenentatge Cymru a la categoria d'Aprenent de l'Any de la Fundació.
Va guanyar el premi al millor artista individual als premis Welsh Folk Awards 2019. Va rebre una nominació al millor artista solista als BBC Radio 2 Folk Awards 2019.

## Referències

* ↑ «Gwilym Bowen Rhys - Gwestai Penblwydd Rhaglen Dewi Llwyd». BBC Radio Cymru, 12 Hydref 2014. [Consulta: 9 maig 2019].
* ↑ «Gwobrau Rownd Derfynol 2016». Ffederasiwn Hyfforddiant Cenedlaethol Cymru, 2016. [Consulta: 9 maig 2019].
* ↑ «BBC Radio 2 - BBC Radio 2 Folk Awards - BBC Radio 2 Folk Awards Nominees 2019». BBC. [Consulta: 19 agost 2019].
* ↑ «Gwilym Bowen Rhys – Arenig». Discogs. [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ «Plu». Discogs. [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ «Y Bandana». Discogs. [Consulta: 24 gener 2022].