OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Costa de Nimes

La Costa de Nimes (en occità Costiera/-èra/-èira de Nimes; en francès Costières) és un Parçan o comarca d'Occitània situada al Llenguadoc. La seva vila principal és Nimes. També és considerada una regió natural de França.
Segons la proposta del diari Jornalet de divisió administrativa d'Occitània, basada en l'obra de Frederic Zégierman Le Guide des pays de France, la Costa de Nimes estaria ubicada a la regió del Llenguadoc, subregió del Baix Llenguadoc.
Oficialment, les comunes de la Costa de Nimes estan adscrites administrativament i situades al centre-sud del departament francès del Gard.
Tot i que el parçan està històricament situat al Llenguadoc, presenta influències provençals en la dialectalització més perceptible i accentuada a les localitats més properes al Roine.

## Referències

* ↑ «Las encontradas d’Occitània» (en occità). Jornalet, 12-06-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Lo trabalh de recuperacion de las encontradas d’Occitània contunha» (en occità). Jornalet, 30-10-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
# Carles Guillem de Baden-Durlach

Carles Guillem de Baden-Durlach (en alemany Karl III. Wilhelm von Baden-Durlach) va néixer a Durlach el 17 de gener de 1679 i va morir a Karlsruhe el 12 de maig de 1738. Era fill de Frederic VII de Baden-Durlach (1647-1709) i d'Augusta Maria de Schleswig-Holstein-Gottorp (1649-1728). Davant la mort prematura del seu germà gran, va esdevenir l'hereu i, per tant, va ser margravi de Baden-Durlach de 1709 a 1738.
Carles Guillem va fer els seus estudis a Utrecht, Ginebra i Lausanne, i després va viatjar a Anglaterra, a Suècia i a Itàlia, abans d'iniciar la seva carrera militar amb l'exèrcit imperial. De 1701 a 1709 va participar en la Guerra de successió espanyola. El 1702 va participar en el setge de Landau, on va ser ferit, així com en la batalla de Friedlingen, i l'any següent en la batalla de Blenheim. I dos anys després va ser ascendit a General d'Artilleria. La seva carrera militar va acabar en morir el seu pare, el 1709, i fer-se càrrec de la regència de Baden-Durlach.
El 1709 va signar un contracte de reunificació dels comtats de Baden-Baden i de Baden-Durlach. El 1715 fundà la ciutat de Karlsruhe i signà el 24 de setembre d'aquest mateix any el decret de Privilegis per als ciutadans d'aquesta ciutat, on acabà fixant la seva residència.

## Matrimoni i fills

El 27 de juny de 1697 es va casar amb Magdalena Guillema de Württemberg (1677-1742), filla de Guillem Lluís de Württemberg (1647-1677) i de Magdalena Sibil·la de Hessen-Darmstadt (1652-1712). El matrimoni va tenir tres fills:
* Carles Magnus (1701-1712)
* Frederic (1703-1732), casat amb Carlota Amàlia de Nassau-Dietz (1710-1777).
* Augusta Magdalena (1706-1709).

## Bibliografia

* Heinrich Dietrich: Die Verwaltung und Wirtschaft Baden-Durlachs unter Karl-Wilhelm 1709 - 1738, Inaugural-Dissertation, Heidelberg 1911
* Johann Christian Sachs: Einleitung in die Geschichte der Marggravschaft und des marggrävlichen altfürstlichen Hauses Baden, Karlsruhe 1764–1770, Bd. 5, S. 67 - 159
* Hans Leopold Zollner: "... der sich in Carolsruh ein Eden hat erbaut" : ein Lebensbild des Markgrafen Karl Wilhelm von Baden-Durlach, Karlsruhe 1990

## Enllaços externs

* Porträt in der Stadtgeschichtlichen Sammlung Karlsruhe
* Aquarell Markgraf Karl Wilhelm auf dem Totenbett
* Karl III Wilhelm von Baden-Durlach
# Pearl i Hermes

L'atol Pearl i Hermes (en hawaià Holoikauaua, en anglès Pearl and Hermes Atoll) forma part de les illes de Sotavent de Hawaii.
L'atol Pearl and Hermes és el tercer atol més al nord de Hawaii, darrere de l'Midway i l'Atol Kure, aproximadament 2.090 km al nord-oest de Honolulú i 140 km a l'est-sud-est de l'atol de Midway. Com la resta de les illes de Hawaii, l'atol observa l'hora estàndard de Hawaii. En total, Pearl i Hermes tenen aproximadament 32 ha de terra i gairebé 80,937 ha de l'hàbitat dels esculls de corall. escull de corall marginal que envolta l'atol és aproximadament 69 km de circumferència i obert a l'oest.
L'atol està molt erosionat i mig submergit. Consta d'uns illots de sorra a flor d'aigua sobre els esculls de corall: North, Little North, Southeast, Bird, Sand, Grass, Seal, Kittery. Els illots són tan baixos que ocasionalment l'aigua els cobreix. La superfície total és de 0,36 km². Pràcticament no hi ha vegetació.
L'atol va ser descobert el 1822 quan dos baleners anglesos, el Pearl i el Hermes, hi naufragaren durant una tempesta. Les dues tripulacions aconseguiren construir un vaixell nou amb les restes dels dos baleners i tornaren a Honolulu. Fent honor al nom de pearl (perla), el 1927 el capità William Greig Anderson, mentre estava pescant tonyines, hi va descobrir ostres perleres a la llacuna. Es va explotar aquest recurs fins fa pocs anys quan el govern hawaià va declarar l'atol com a reserva natural per a la protecció d'ocells.

## Referències

* 1 2 «Monument Nacional Marí de Papahānaumokuākea: Pearl». Papahanaumokuakea.gov. [Consulta: 26 desembre 2017].
* 1 2 Pearl & Hermes Atoll Reserve Preservation Area, Office of National Marine Sanctuaries, <https://www.papahanaumokuakea.gov/PDFs/pearl_hermes.pdf>
* ↑ «Papahānaumokuākea Marine National Monument: Hermes». Papahanaumokuakea.gov. [Consulta: 26 desembre 2017].
* ↑ Rauzon, Mark J. Isles of refuge : wildlife and history of the northwestern Hawaiian Islands. Honolulu: University of Hawai'i Press, 2001, p. 143–144. ISBN 0824823303. OCLC 43672509.
* ↑ Keenan, Elizabeth E.; Brainard, Russel E.; Basch, Larry V. «Historical and present status of the pearl oyster, pinctada margaritifera, at Pearl and Hermes Atoll, Northwestern Hawaiian Islands». Atoll Research Bulletin, vol. 543, 2-2006, pàg. 333–334.
* ↑ Revkin, Andrew C. «Bush Plans Vast Protected Sea Area in Hawaii». Environment. The New York Times, 15-06-2006.
# Gran Arquitecte de l'Univers

El Gran Arquitecte de l'Univers, expressat habitualment amb l'acrònim GADU, és el nom simbòlic amb el qual hom se sol referir en Francmaçoneria al Principi Creador o causa primera, independentment que aquesta s'interpreti des d'un punt de vista teista o deista. La creença en el Gran Arquitecte de l'Univers és un dels principis considerats inamovibles dins del corrent de regularitat maçònica liderada per la Gran Lògia Unida d'Anglaterra, si bé els maçons, com a individus, són lliures de creure en l'Ésser Suprem que s'ajusti a la seva creença personal.
Per al corrent de regularitat maçònica iniciada pel Gran Orient de França, però, l'exigència de la creença en un Gran Arquitecte de l'Univers com Principi Creador, encara que aquest és deixat a la interpretació lliure de cadascú, és considerada com la imposició de tipus dogmàtic, per la qual cosa els seus membres són lliures de creure o no creure en l'existència d'aquest principi i d'utilitzar o no aquest símbol en els seus ritus.
Molts francmaçons segueixen alguna de les religions tradicionals, com poden ser la catòlica, la jueva o la musulmana, hi ha també els que consideren que el GADU és el mateix Déu creador que determina a la seva voluntat els plànols de l'existència, en el cas dels Jueus i Cristians Yahweh (Jahvè) o Jehovà, i en el cas dels Musulmans, Al·là (els quals serien aparentment dues deïtats diferents). Per a altres serà un Principi Creador que està en l'origen de l'Univers, la naturalesa és indefinible. N'hi ha també que identifiquen el Gran Arquitecte de l'Univers amb l'esperit de l'home, amb el pensament, o amb l'home mateix.
Hi ha igualment maçons que, prescindint de qualsevol enfocament transcendent, identifiquen el GADU amb una interpretació panteista o naturalista. Finalment, hi ha molts maçons no creients, per als quals donar qualsevol valor al símbol del GADU implica necessàriament una afirmació de fe sobre el misteri últim de l'existència, per la qual cosa prefereixen prescindir-ne absolutament. La interpretació del GADU és tan àmplia com és també la interpretació de Déu en el món i la polèmica que l'acompanya com a concepte és també anàloga.
# West-Cappel

West-Cappel (en neerlandès Westkappel) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 566 habitants. Limita amb Warhem, Rexpoëde, Bambecque, Wormhout, Wylder i Quaëdypre.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 398 | 453 | 453 | 433 | 497 | 526 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | André Figoureux | Divers droite |
# Solac

Solac de Mar (occità) o Soulac-sur-Mer (francès) és un comú francès al departament de la Gironda (regió de Nova Aquitània).

## Demografia

Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 742 | 673 | 651 | 656 | 801 | 768 | 814 | 840 | 950 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1101 | 1165 | 1315 | 1185 | 716 | 720 | 813 | 993 | 1349 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1388 | 1601 | 1650 | 1672 | 1586 | 2043 | 2009 | 1883 | 2097 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2113 | 2198 | 2387 | 2536 | 2790 | 2720 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1945-1947 | Roger Marcadé | SFIO |
| 1947-1953 | Jean Daniel | CNIP |
| 1953-1959 | Jean-Michard Pelissier | RGR |
| 1959-1995 | Jean-François Pintat | UDF |
| 1990- | Xavier Pintat | UMP |

## Agermanaments

* Burgo de Osma-Ciudad de Osma
* Saarburg
* Ospedaletti
* Castlerea/An Caisleán Riabhach

## Personatges il·lustres

* Marie Laforêt

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
| Etapa precedent Talmont-sur-Gironde' (enllaça amb la via Turonensis) | Camí de Sant Jaume inici de la Via de Solac | Etapa següent Graian e l'Espitau |
# Maria Assumpta Escudero i Ribot

Maria Assumpta Escudero i Ribot (Llançà, Alt Empordà, 18 de desembre de 1931 - Barcelona, 30 de març de 2023) fou una mestra, bibliotecària, conservadora i historiadora de l'art catalana. Casada el 1962 amb l'historiador de l'art Joan Ainaud de Lasarte, amb qui va tenir quatre fills.
Llicenciada el 1954 en Filosofia i Lletres a la secció d'Història per la Universitat de Barcelona, on va estudiar amb una beca concedida per la Diputació de Girona, també té la titulació de mestra. El 1953 es convertí en becària del Gabinet Numismàtic de Catalunya a Barcelona, i el 1959 fou nomenada per oposició bibliotecària de museus, on exercí de conservadora tècnica fins que l'any 1972, va guanyar la plaça de conservadora tècnica. Aquell mateix any, l'Ajuntament de Barcelona va signar uns pactes amb les Clarisses del Monestir de Pedralbes, i Escudero s'encarregà d'inventariar les obres d'art que s'hi guardaven i va participar activament en la seva restauració i rehabilitació. Això li va permetre retrobar i donar a conèixer el palau de la reina Elisenda en el monestir on es van signar les Capitulacions de Pedralbes. Durant la seva trajectòria relacionada amb l'art des de diverses bessants professionals ha estat autora de diverses publicacions, algunes d'elles històries relacionades amb el Monestir de Pedralbes. També ha col·laborat en matèria d'art en obres de referència com el Diccionario enciclopédico Salvat Universal. També ha obtingut reconeixements per la seva obra, com el Premi Crítica Serra d'Or el 1986 pel volum «Els vitralls medievals de l'església de Santa Maria del Mar».

## Referències

* ↑ Palau, Maria. «Mor la historiadora de l'art Assumpta Escudero». [Consulta: 11 abril 2023].
* 1 2 Fontbona i de Vallescar, Francesc; Bassegoda i Hugas, Bonaventura (coords.) «Escudero Ribot, M. Assumpta». Diccionari d'Historiadors de l'art català, valencià i balear (DHAC). Institut d'Estudis Catalans. DOI: 10.2436/10.1000.01.1 [Consulta: 22 abril 2019].
# Cengkok

Cengkok (en ortografia antiga, chengkok) són els patrons que interpreten els instruments panerusan (o intruments d'elaboració) en el gamelan javanés. Són fórmules melòdiques que condueixen a la una nota final anomenada seleh, tot seguint les normes que indica el sistema de jerarquies tonals anomenat patet. Aquestes normes varien segons l'obra interpretada.
L'instrument amb un repertori més elaborat de cengkok és el gender barung. Per altra banda, instruments com el gambang o el siter no tenen una llista formal de cengkok i, per tant, l'execució de les obres amb aquests instruments varia segons l'intèrpret.
La majoria de cengkok provenen del repertori vocal, i de fet molts d'ells tenen noms que remeten a les lletres de les cançons originals, com per exemple la tonada Ayu kuning. Així doncs, és probable que durant el seu procés d'elaboració, els cengkok hagin incorporat patrons melòdics preexistents, el que es coneix acadèmicament amb el nom de centonització.

## Fonts

* ↑ Brinner, Benjamin (2008). Music in Central Java, p.157. ISBN 978-0-19-514737-7
# Dídim el Cec

Dídim el Cec o Dídim d'Alexandria (grec antic: Δίδυμος; Alexandria, Egipte, 311 - 396) va ser un religiós grecoegipci del segle iv, diferent d'un monjo del mateix nom esmentat per Sòcrates Escolàstic. Teòleg i autor eclesiàstic, era el cap de l'escola catequètica alexandrina. Considerat un dels Pares de l'Església menors, és venerat com a sant per l'Església ortodoxa.

## Biografia

Nascut a Alexandria cap al 313, va quedar cec a quatre anys abans d'aprendre a llegir, i això el va estimular a l'estudi, i va destacar en gramàtica, retòrica, dialèctica, matemàtica, música, astronomia, filosofia i literatura sacra.
Es va dedicar al servei de l'església. Va practicar una forma dura d'ascetisme i va fer vida eremítica. Va ésser el director de l'Escola de Catequesi d'Alexandria, on va viure i treballar. Segons Pal·ladi, Dídim sempre fou un laic. El 392 quan Jeroni va escriure la seva obra sobre destacats autors eclesiàstics, era encara viu i donava classes de teologia a Alexandria, on era cap de l'escola de catecúmens. Jeroni, Rufí, Pal·ladi, Ambròs de Milà o Evagri el Pòntic eren deixebles seus.
No fou un pensador original, però va contribuir a definir el misteri de la Santíssima Trinitat definint-la com a «una substància i tres hipòstasis». Defenia l'ànima humana en Crist, amb dues naturaleses i dues voluntats. Considerava l'Esperit Sant com a no creat: com les altres persones, és igual al Pare. La defensa que va fer d'alguns postulats d'Orígenes, que s'havien considerat herètics, li costà una condemna al Concili de Constantinoble II, l'any 553.

## Obres

Es conserven els següents llibres, però en va escriure altres que s'han perdut, com els tractats de la Trinitat o diversos comentaris als llibres de l'Antic Testament. Se'n conserven:
* Liber de Spiritu Sancto.
* Breves Enarrationes in Epistolas Canonicas.
* Liber adversus Manichaeos

## Referències

* ↑ Layton, Richard A. Didymus the Blind and his circle in late-antique Alexandria (en anglès). University of Illinois Press, 2004, p.19. ISBN 0252028813.
# Wintergartenprogramm

Wintergartenprogramm és una pel·lícula recopilatòria alemanya de Max Skladanowsky de l'any 1895.

## Argument

El programa del jardí d'hivern constava de les següents seqüències de pel·lícules:
* Italienischer Bauerntanz: Grup infantil Ploetz-Larella
* Komisches Reck: Germans Milton
* Das boxende Känguruh: Mister Delaware
* Jongleur: Paul Petras
* Akrobatisches Potpourri: Família Grunato
* Kamarinskaja. (Russischer Nationaltanz): Germans Tscherpanoff
* Serpentintanz: Mademoiselle Ancion
* Ringkämpfer: Greiner i Sandow
* Apotheose. Els inventors dels Bioscops: Gebrüder Skladanowsky

## Estrena

El Wintergartenprogramm es va mostrar per primera vegada l'1 de novembre de 1895 al Varieté Wintergarten, i es considera la primera projecció de cinema comercial.
L'any 1994 la pel·lícula va ser reconstruïda pels Bundesarchiv – Filmarchiv amb el suport de la Deutsche Kinemathek Foundation (Berlín) i Optronik GmbH (Potsdam) i altres socis.

## Referències

* ↑ Wintergartenprogramm a filmportal.de
* ↑ vegeu. nota amb prou feines llegible al final de la pel·lícula a YouTube

## Weblinks

* Wintergartenprogramm a YouTube
* lista de llocs de rodatge a Shot a Berlín
# Alya

Alya o Alga (θ Ser / θ Serpentis / 63 Serpentis) és un estel a la constel·lació del Serpent, situat en Serpens Cauda, la cua de la serp. El seu nom, provinent de l'àrab Al-Alya, significa «la serp», encara que segons altres fonts prové d'una paraula en aquesta mateixa llengua que es refereix a «la cua de l'ovella» i que gens tindria a veure amb la constel·lació actual. Així mateix, a la Xina era coneguda com a Sen, un dels seus districtes.
Distant 132 anys llum del sistema solar, Alya és un estel binari les components del qual (θ¹ Serpentis i θ² Serpentis), separats visualment 22 segons d'arc, s'hi poden resoldre amb un petit telescopi. Ambdós són estels blancs de tipus espectral A5V amb magnituds aparents +4,62 i +4,98. La temperatura superficial d'ambdós és de 8.200 K aproximadament i les seves lluminositats respectives equivalen a 18 i 13 vegades la lluminositat solar. A diferència del Sol tenen altes velocitats de rotació, almenys 143 km/s per θ¹ Serpentis i 196 km/s per θ² Serpentis —gairebé 100 vegades major que la del Sol. S'hi troben separades entre sí 900 ua com a mínim, cosa que implica un període orbital d'almenys 14.000 anys, per la qual cosa no s'ha pogut apreciar cap moviment orbital.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 «The 2001 US Naval Observatory Double Star CD-ROM. I. The Washington Double Star Catalog» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 12-2001, pàg. 3466–3471. DOI: 10.1086/323920.
* ↑ Allen. Courier Dover Publications. (en anglès). ISBN 0-486-21079-0.
* ↑ «HR 7141 -- Star in double system» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 15 juny 2021].
* ↑ «HR 7142 -- Star in double system» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 15 juny 2021].
* 1 2 «Alya» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 15 juny 2021].
# Melchiorre Murenu

Melchiorre Murenu (Macumère, 3 de març de 1803 - Macumère, 21 d'octubre de 1854) fou un escriptor sard. Pertanyia a una família de petits propietaris que fou reduïda a la misèria després de l'empresonament del seu pare, que potser va morir a la presó. Això el va fer pobre i analfabet, però era dotat d'una memòria prodigiosa i adoptà la cultura popular amb els discursos dels predicadors. Esdevingué força popular a Sardenya com a improvisador moralistra i irònic. Hom creu que va morir assassinat per algú a causa de la burla que va fer d'ell en alguns versos.

## Obres

* Sa giovana vana, capricciosa e libertina
* Sas immondizias de Bosa
* Su giudiziu universale
* Su campu fioridu
# Ualabi rupestre d'orelles curtes

El ualabi rupestre d'orelles curtes (Petrogale brachyotis) és una espècie de ualabi rupestre que viu al nord d'Austràlia, a les parts més septentrionals del Territori del Nord i Austràlia Occidental. És molt més gran que els seus parents més propers, el ualabi rupestre petit (Petrogale concinna) i el ualabi rupestre de Burbidge (Petrogale burbidgei).

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 67. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Menkhorst, Peter. A Field Guide to the Mammals of Australia. Oxford University Press, 2001, p. 126.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Spirídon Samaras

Spirídon Samaras (en grec Σπυρίδων Σαμάρας), també conegut com a Spiros Samaras (Σπύρος Σαμάρας) o Spiro Samara (Corfú, 17 de novembre de 1861 – Atenes, 25 de març de 1917), fou un compositor grec, particularment admirat per les seves òperes, influïdes per Puccini. És el compositor grec més cèlebre internacionalment abans de Dimitris Mitrópoulos.
Del 1875 al 1882 va estudiar al Conservatori d'Atenes, i posteriorment va fer-ho al Conservatori de París, on fou deixeble de Jules Massenet, Léo Delibes i Charles Gounod, entre d'altres; va residir a la capital francesa del 1882 al 1885. Va traslladar-se després a Itàlia, on va dur a terme principalment la seva carrera musical i va escriure la major part de les seves 15 obres, entre òperes i operetes. Va tornar a Grècia el 1911.
És conegut per haver compost l'himne olímpic, amb lletra de l'escriptor i poeta grec Kostís Palamàs, que es va interpretar per primera vegada als Jocs de la I Olimpíada a Atenes el 1896. Altres composicions musicals van acompanyar les cerimònies d'obertura dels Jocs següents fins que, als Jocs de Roma del 1960, es va declarar la composició de Samaras i Palamàs himne olímpic oficial (decisió presa per la Sessió del Comitè Olímpic Internacional el 1958).

## Obra
### Òperes

* Torpillae (Atenes, 1879)
* Olàs (1882; actualment perduda)
* Flora mirabilis (Teatro alla Scala, Milà, 1886)
* Medgé (Teatro Constanzi, Roma, 1888)
* Messidor (escrita abans del 1891; actualment perduda)
* Lionella (Teatro alla Scala, Milà, 1891)
* La martire (Teatro Lirico Internazionale, Milà, 1894)
* La furia domata (Teatro Lirico Internazionale, Milà, 1895)
* Storia d'amore o La biondinetta (Teatro Lirico Internazionale, Milà, 1903)
* Mademoiselle de Belle-Isle (Teatro Politeama, Gènova, 1905)
* Rhea (Teatro Verdi, Florència, 1908)
* Tigra (1911; inacabada)

### Operetes

* Pólemos en polemo (Atenes, 1914)
* Pringuípissa tis Sàssonos (Atenes, 1915)
* Kritikopoúla (Atenes 1916)

### Música per a piano

* Scènes Orientales: Quatre Suites caractéristiques (1882)
* Bohémienne (1888)

## Referències

* George Leotsakos: The New Grove Dictionary of Opera, ed. Stanley Sadie (1992).
# Draft de l'NBA de 1996

En el draft de l'NBA de 1996, Charlotte Hornets el va triar en la tretzena posició. El llavors mànager general dels Lakers, Jerry West, havia estat testimoni del potencial i habilitats basquetbolístiques de Kobe als campus previs al draft. Immediatament després del draft, Bryant va expressar per mitjà del seu agent el desig de no jugar amb els Hornets. Quinze dies més tard, West va traspassar el seu pivot titular, Vlade Divac, als Hornets pel jove Bryant. Durant la seva primera temporada no va jugar molt, amb una mitjana de 7,6 punts, 1,9 rebots, 1,3 assistències i 15,5 minuts en 71 partits, 6 dels quals com a titular. Va signar 11,3 punts en els últims 13 partits de la temporada regular i 12,4 punts en els 26 partits en què va jugar no més de vint minuts. En l'All - Star Weekend va ser una de les estrelles, en primer lloc a causa al seu registre de 31 punts en el Schick Rookie Game, i posteriorment gràcies a guanyar el concurs de mats, on va aconseguir 49 dels 50 punts possibles.
Bryant va aparèixer en els nou partits de playoffs disputats pels Lakers, des de la banqueta i amb una mitjana de 8,2 punts per partit. En el tercer partit de la primera ronda davant Portland Trail Blazers va marcar 22 punts, 31 i en el també tercer de les Semifinals de Conferència davant Utah Jazz va aportar-ne 19.