OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Madame

Madame és una pel·lícula de comèdia dramàtica francesa del 2017 dirigida per Amanda Sthers. La cinta és una sàtira de la divisió de classes al París d'avui. La pel·lícula va començar a rodar-se a París el 20 de juliol de 2016 i la gravació va durar sis setmanes. El 23 de juny de 2021 va estrenar-se el doblatge en català a TV3.

## Sinopsi

L'Anne i en Bob són una parella rica de Nova York que s'instal·la una temporada a París seguint el consell del terapeuta de l'Anne, que li assegura que l'estada a la capital francesa millorarà la seva relació. Un dia, l'Anne organitza un sopar molt elegant amb convidats de diverses nacionalitats. Quan s'adona que hi ha tretze coberts a taula, s'afanya a improvisar una solució i pràcticament obliga la María, la minyona espanyola, a fer-se passar per amiga seva i sopar amb ells. En principi, la María ha d'intentar passar desapercebuda, però tot plegat es complica perquè causa bona impressió entre els assistents i fins i tot hi troba un pretendent.

## Repartiment

* Harvey Keitel com a Bob Fredericks
* Toni Collette com a Anne Fredericks
* Rossy de Palma com a Maria
* Michael Smiley com a David Morgan
* Brendan Patricks com a Toby
* Sonia Rolland com a Marinette
* Stanislas Merhar com a Antoine Bernard
* Sue Cann com a Mandy
* Tom Hughes com a Steven Fredericks
* Joséphine de La Baume com a Fanny
* Ginnie Watson com a Jane Millerton
* Tim Fellingham com a Michael
* Violaine Gillibert com a Hélène Bernard
* Alex Vizorek com a Jacques
* Ariane Seguillon com a Josiane
* Salomé Partouche com a Gabriella

## Referències

* ↑ Goodfellow, Melanie. «Harvey Keitel, Toni Collette join Parisian comedy 'Madame'». Screen Daily. Screen International, 20-07-2016. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ vincy. «Amanda Sthers tourne "Madame" avec un casting international». Les Actualités. Ecran Noir, 24-07-2016. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Madame». ésAdir. [Consulta: 6 febrer 2022].
# Edgar Syers

Edgar Morris Wood Syers (Brighton, East Sussex, 8 de març de 1863 – Maidenhead, Berkshire, 16 de febrer de 1946) va ser un patinador artístic sobre gel i entrenador anglès que va competir a cavall del segle xix i del segle xx. Era el marit de la també patinadora Madge Syers.
Com a patinador individual guanyà la medalla de bronze al Campionat del món de 1899 però el seu principal èxit fou en la modalitat de parelles, quan el 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres i guanyà la medalla de bronze en aquesta prova del programa de patinatge artístic.

## Palmarès
### Individual masculí

| Competició | 1899 |
| Campionat del món | 3r |

### Parelles

| Competició | 1908 |
| Jocs Olímpics | 3r (amb Madge Syers) |

## Referències

* ↑ «Edgar Syers Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 de març 2010. [Consulta: 4 setembre 2016].
# Ignacio Ferreras de Zumarraga

Ignacio Ferreras (1972) és un director de cinema i guionista espanyol, nominat als Premis Gaudí 2012.

## Biografia

La seva carrera internacional inclou el treball com animador a The Illusionist, de Sylvain Chomet (2010), el segment 1000c SMS Finals, que dirigeix i anima per Tokyo Onlypic 2008 (Japó, 2008) o la seva feina de storyboard a Astérix et les Vikings (Dinamarca, 2004). Des del 2005 lliga la seva feina professional amb la docència, donant classes i conferències a l'Animation Workshop (Dinamarca), la National Film School of Denmark, i al Volda University College (Noruega). Arrugues suposa el seu debut en un llargmetratge.

## Filmografia
### Com a director

* 2002. How to Cope with Death (curt)
* 2008. Tokyo Onlypic
* 2011. Arrugues

### Com a director artístic

* 1998. Rugrats (sèrie TV) (1 episodi)
* 2006. Astérix et les Vikings

### Com a guionista

* 2011. Arrugues

### Animació

* 2000. Joseph: King of Dreams (vídeo)

### Documentals

* 2012. Miradas 2 (sèrie TV documental) episodi 29 de gener de 2012
* 2012. Cinema 3 (TV) episodi 26 de gener de 2012

## Premis i nominacions

El 2002 acaba el seu curt to Cope with Death, com a creador, animador i director, per Channel 4 i guanyador del premi "Jean-Luc Xiberras" al millor primer curtmetratge a Annecy 2003.

### Premis

* 2012. Premi Goya al millor guió adaptat per Arrugues (2011)

### Nominacions

* 2012. Premi Gaudí a la millor pel·lícula d'animació per Arrugues (2011)

## Referències

* ↑ la finestra digital. Ignacio Ferreras. la finestra digital.
# A7 (Luxemburg)

L'A7 o autopista A7 coneguda també com l'Autopista del Nord (en francès: Autoroute du Nord) és una autopista a l'oest de Luxemburg. Té 31,468 quilòmetres (19,553 milles) de longitud i connecta la Ciutat de Luxemburg, amb el nord del país (Clervaux), encara en fase de construcció.

## Descripció

Actualment (2015), l'A7 està completa. L'A7 està construïda dins de la ruta europea E421.
Vuit trams prevists estan en servei:
* 10 de novembre de 1989: Ettelbruck - Erpeldange
* 29 de juliol de 1993: Schieren - Ettelbruck
* Agost de 1996: Erpeldange - Friedhaff
* 16 de novembre de 2001: Schoenfels - Mierscherbierg
* 16 de noviembre de 2001: Mierschbierg - Schieren
* 13 de setembre de 2002: Grunewald - Waldhof
* 24 de gener de 2008: Lorentzweiler - Schoenfels
* 23 de setembre de 2015: Waldhof - Lorentzweiler

## Ruta

Cruïlles i estructures :
| | Clervaux |
| (J10) | Erpeldange |
| (J9) | Ingeldorf |
| (J8) | Ettelbruck |
| (J7) | Schieren |
| (J6) | Colmar-Berg |
| (J5) | Mierscherberg |
| (J4) | Mersch |
| | Túnel Mersch |
| (J3) | Schoenfels |
| | Túnel de Gousselerbierg |
| (J2) | Lorentzweiler |
| | Túnel Grouft |
| | Túnel Stafelter |
| (J1) | Waldhof |
| | Cruïlla de Grunewald |

## Referències

* ↑ Holzer, Thomas «La Nordstrooss mise en service le 23 septembre» (en francès). L'essentiel.
* ↑ «A7 B7 Autoroute du Nord». Motorways-exits. [Consulta: 25 agost 2015].
* ↑ «Les Itinéraires de Toutes les Routes du Réseau Routier» (en francès). Portail des Ponts et Chassés. [Consulta: 25 agost 2015].

## Vegeu també

* Llista d'autopistes de Luxemburg
# Francisco Moliner Nicolás

Francisco Moliner Nicolás (València, 1851 - Madrid, 21 de gener de 1915) fou un metge i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Estudià medicina a la Universitat de València, on fou deixeble de Nicolás Ferrer Julve. Durant el 1883 fou catedràtic de patologia clínica de la Universitat de Saragossa, catedràtic d'obstetrícia de la Universitat de Granada i de fisiologia a la Universitat de València, de la qual serà rector el 1886, 1893 i 1897. Hi va desenvolupar la histopatologia, la fisiopatologia i la bacteriologia.
El 1885 es va oposar públicament a l'assaig de la vacuna contra el còlera que van fer a València Jaume Ferran i Clua, Amalio Gimeno Cabañas i Manuel Candela Pla, amb els quals va polemitzar públicament perquè considerava que les estadístiques del seu ús eren poc fiables.
Gràcies als seus articles sobre malalties infeccioses i contagioses, el 1890 l'ajuntament de València el va comissionar per a estudiar a Alemanya el mètode de Robert Koch per a combatre la tuberculosi. El 1895 fou nomenat president de l'Ateneu Científic, Artístic i Literari de València, i es va fer força popular per organitzar una campanya per a construir un sanatori de tuberculosos a la cartoixa de Portaceli (Bétera) de socors als pobres.
La construcció del sanatori el va impulsar a dedicar-se a la política. Inicialment va militar al Partit Liberal, amb el qual fou elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 1901. El 1908 fou arrestat i separat de la seva càtedra pel governador civil Pérez Moroso per haver promogut una vaga d'estudiants i criticar l'escassetat del pressupost acadèmic, amb l'excusa de la publicació d'un pamflet que no fou dut al governador per a la seva aprovació. A les eleccions generals espanyoles de 1914 fou escollit novament diputat pel Partit Conservador, però va morir poc després. El seu enterrament fou un gran esdeveniment i el 1919 se li va erigir un monument.

## Obres

* Tratado de patología general
* La cuestión Ferran (1885).
* Historia de la cuestión Ferrán en España y Francia.
* Tratado de la pulmonía infecciosa
* Patogenia y tratamiento del cólera
* Del cólera en el estado actual de la ciencia y su tratamiento por el lavado de sangre (1890)
* Lecciones clínicas sobre la pulmonía infecciosa.

## Referències

* ↑ El Instituto Médico Valenciano y su Boletín (1841-1896)
* ↑ Jorge Molero Mesa. "Francisco Moliner y Nicolás (1851-1915) y el inicio de la lucha antituberculosa en España". Asclepio, 42 (1990) pp. 253-279.
* ↑ Germán Perales Birlanga. "Francisco Moliner y Nicolás, de la cátedra al escaño". Matrícula y lecciones : XI Congreso Internacional de Historia de las universidades hispánicas. Valencia, Universitat de València, 2012, v.II, pp.157-175.

## Enllaços externs

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2011-07-07 a Wayback Machine.
* Història de la Universitat de València, Tom III, editat per la Universitat de València (pp. 198-199)
* «Francisco Moliner Nicolás». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Retrat d'Ana García Icazbalceta, esposa de l'arquitecte de la Hidalga

Retrat d'Ana García Icazbalceta, esposa de l'arquitecte de la Hidalga és una pintura a l'oli realitzada per Pelegrí Clavé el 1851 i que actualment s'exposa al Museu Nacional de San Carlos de Mèxic.
Fou donat per la Lotería Nacional de Mèxic el 1990.

## Referències

* ↑ «Últimos días de la Exposición de Pelegrín Clavé en MHM» (en castellà). 3 Museos, 2025. [Consulta: 26 gener 2025].
# Ethel Muckelt

Ethel Muckelt (Moss Side, Manchester, 30 de maig de 1885 – Altrincham, Gran Manchester, 13 de desembre de 1953) va ser una patinadora artística sobre gel anglesa que va competir a començaments del segle xx, tant en la modalitat individual com en parelles.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on finalitzà en cinquena posició en la prova parelles del programa de patinatge artístic junt a Sidney Wallwork.
Quatre anys més tard, als Jocs de Chamonix, fou quarta en la mateixa prova, aquesta vegada formant parella amb John Page; mentre en la prova individual guanyà la medalla de bronze.
El 1928, a Sankt Moritz, disputà els seus tercers i darrers Jocs Olímpics. En aquesta ocasió finalitzà en setena posició en la prova per parelles, novament al costat de John Page.

## Palmarès
### Individual

| Competició | 1923 | 1924 | 1925 |
| Jocs Olímpics | | 3a | |
| Campionat del món | 4a | | 5a |

### Paerelles

(amb Sidney Wallwork)
| Competició | 1920 |
| Jocs Olímpics | 5a |
(amb John Page)
| Competició | 1924 | 1926 | 1928 |
| Jocs Olímpics | 4a | | 7a |
| Campionat del món | 2a | 6a | 4a |

## Referències

* 1 2 3 «Ethel Muckelt Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 31 juliol 2017].
# Acetat de metil

L'acetat de metil o etanoat de metil és un èster carboxilat amb la fórmula CH₃COOCH₃. És un líquid inflamable amb una olor agradable. De vegades s'usa com solvent però l'acetat d'etil que n'està relacionat, és un solvent més comú.

## Preparació

L'acetat de metil es produeix industrialment per carbonilació del metanol com un subproducte de la producció d'àcid acètic. També s'origina de l'esterificació de l'àcid acètic amb metanol en presència d'àcids forts

## Aplicacions

L'ús principal de l'acetat de metil és com a solvent volàtil de baixa toxicitat en adhesius, pintures i llevadors d'esmalt d'ungles.
Es produeix anhídrid acètic per carbonilació de l'acetat de metil en el procés Monsanto.

## Referències

* ↑ Zeno, W. Wicks, JR, Frank N. Jones, S. Peter Pappas, and Douglas A. Wicks. Organic Coatings. Hoboken, New Jersey: Wiley, 2007. ISBN 978-0-471-69806-7.
* ↑ Hosea Cheung, Robin S. Tanke, G. Paul Torrence “Acetic Acid” in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, 2002, Wiley-VCH, Weinheim. doi:10.1002/14356007.a01_045
* ↑ Zoeller, J. R.; Agreda, V. H.; Cook, S. L.; Lafferty, N. L.; Polichnowski, S. W.; Pond, D. M. «Eastman Chemical Company Acetic Anhydride Process». Catalysis Today, 13, 1992, pàg. 73–91. DOI: 10.1016/0920-5861(92)80188-S.
# Castell de Corbera (Rosselló)

El Castell de Corbera és un edifici de Corbera (Rosselló), a la Catalunya Nord. Està situat al capdamunt del turó on es trobava el vell poble de Corbera de Dalt o d'Amunt, actualment en ruïnes.

## Història i descripció

Les primeres mencions documentals del lloc de Corbaria són del 953, i es refereixen a donacions de terres (horts, vinyes, boscos, garrigues) fetes per alguns senyors alodials al monestir de Sant Miquel de Cuixà (mitja dotzena entre el 953 i el 988), confirmades per les butlles del 968 i el 1011.
El primer membre documentat de la nissaga dels Corbera fou Bernat Adalbert de Corbera, que el 1131 prestà jurament de fidelitat a Gausfred II, comte de Rosselló, per manament Jaspert II, vescomte de Castellnou. El 1155 fou succeït per Guillem de Corbera, i el 1276, Bernat de Corbera tenia el castell pel vescomte de Castellnou Guillem VI. El 1355, Margarida de Corbera, filla d'Arnau de Corbera, renebot de Guillem, es casà amb Pere de Perapertusa, i el 1420, la seva neta Margarida de Sagarriga i de Perapertusa, aportà Corbera en dot al seu espòs Bernat d'Oms. A finals del segle xvi, Maria d'Oms es casà amb Lluís de Llupià.
El 1652-1654, Francesc de Çacirera i de Llupià, a qui Lluís XIV li havia confiscats els bens, vengué els seus drets a Josep de Vilanova-Caramany (†1672). Al segle xviii, la seva neboda i hereva Maria Teresa de Sagarriga es va casar amb Xavier Climent Dubois de Boisambert (†1748). L'hereu Lluís de Boisambert (†1779) fou succeït per la seva filla Maria, casada amb Francesc de Vilar (†1798). El fill d'aquests, Josep de Vilar, casat amb Josepa d'Oms, morí el maig del 1789, a la vigília de la Revolució Francesa.
L'edificació romànica, engrandida i modificada entre els segles xiii i xvi fou molt transformada per l'arquitecte francès André Thiebaut, que el 1944 adquirí el castell, abandonat i mig derruït. Una part del recinte del poble, abandonat des de començament del segle xx, encara subsisteix amb alguns vestigis de torres rodones, però a l'interior només en queden les ruïnes de les cases de pagès.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Corbera del Castell». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere. «Castells i fortificacions militars del Rosselló anteriors al 1300: Corbera del Castell. Castell de Corbera». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya Romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «El castell de Corbera en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-20. [Consulta: 19 agost 2016].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 Ponsich, 1993.
# Phyllis Johnson

Phyllis Wyatt Johnson (Royal Tunbridge Wells, Kent, 8 de desembre de 1886 – Tonbridge, Kent, 5 de desembre de 1967) va ser una patinadora artística sobre gel anglesa que va competir a començaments del segle xx. Va guanyar dues medalles olímpique i es proclamà dues vegades campiona del món en la modalitat de parelles junt a James H. Johnson, el seu marit.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en la prova parelles del programa de patinatge artístic junt a James H. Johnson. El 1909 i 1912 es proclamaren campions del món per parelles.
El 1920, als Jocs d'Anvers guanyà la medalla de bronze en la prova parelles del programa de patinatge artístic, aquesta vegada formant parella amb Basil Williams.

## Palmarès
### Individual

| Competició | 1912 | 1913 | 1914 | 1920 |
| Jocs Olímpics | | | | 4t |
| Campionat del món | 3r | 2n | 3r | |

### Paerelles

| Competició | 1908 | 1909 | 1910 | 1912 | 1920 |
| Parella | James H. Johnson | James H. Johnson | James H. Johnson | James H. Johnson | Basil Williams |
| Jocs Olímpics | 2n | | | | 3r |
| Campionat del món | | 1r | 3r | 1r | |

## Referències

* 1 2 «Phyllis Johnson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de maig 2019. [Consulta: 5 setembre 2016].
# Jordi Morales Garcia

Jordi Morales Garcia (Esparreguera, 17 de novembre de 1987) és un jugador paralímpic de tennis de taula. Membre del Club Tennis Taula Natació Sabadell, va entrenar al Centre d'Alt Rendiment de Sant Cugat del Vallès i el 2016 havia participat en cinc Jocs Paralímpics. Actualment és jugador i entrenador al Club Esportiu Tennis Taula d'Esparreguera.

## Palmarès

Fou medalla de plata per equips en tennis de taula als Jocs Paralímpics de Londres de 2012 i medalla de bronze individual a Atenes en 2004. El 2003 fou campió d'Europa i el 2007 va aconseguir la medalla de plata al Campionat del Món i al d'Europa. En dobles, fou campió d'Europa el 2007 i subcampió del món el 2006. També va guanyar la medalla d'or per equips al Campionat del Món el 2010 i als Campionats d'Europa el 1999, 2003 i 2009. Va guanyar la medalla de bronze al Campionat d'Europa el 2011 i guanyà tres Campionats d'Espanya individuals, dos en dobles i dos per equips. Va guanyar la medalla d'or al campionat del món del 2018. Al 2018 va ser guardonat com a millor esportista paralímpic de l'any en tennis de taula per les ittf awards.

## Referències

* ↑ Figueras, Pere. «El campió del món paralímpic de tennis taula Jordi Morales marxa a Esparreguera», 20-06-2020. [Consulta: 27 agost 2021].
* ↑ «Jordi Morales, campió paralímpic». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 17-02-2014. [Consulta: 17 juny 2017].
* ↑ «Jordi Morales pierde contra Yan y se queda sin medalla - Marca.com» (en castellà). Marca, 12-09-2016.
* ↑ «Jordi Morales Garcia». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Jordi Morales cae con el chino Yan por el bronce y finaliza cuarto». La Vanguardia, 12-09-2016 [Consulta: 18 juny 2017].
# Henry Markram

Henry Markram (Sud-àfrica, 1962) és un neuròleg suís. Director i fundador del Blue Brain Project a l'École Polytechnique Fédérale de Lausana (Suïssa), un centre de recerca pioner que treballa en la reconstrucció virtual del cervell humà en un supercomputador. Expert en microsistemes de circuits neuronals, ha desenvolupat tècniques de recerca capdavanteres i ha estat autor de diversos descobriments científics de gran transcendència en aquest camp. Recentment ha treballat en el concepte de «computació líquida», una nova tècnica de registre informàtic a temps real de l'activitat neuronal. Igualment, ha destacat en la investigació de l'autisme, i ha estat coautor de la «Intense World Theory of Autism» que ha revolucionat la comprensió d'aquest trastorn. Actualment treballa en el disseny del Human Brain Project, futur successor del Blue Brain Project.

## Referències

* ↑ «Henry Markram». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Abu Mahmud Hamid ibn al-Khidr al-Khudjandi

Abu Mahmud Hamid ibn al-Khidr al-Khudjandi (persa: ابومحمود حامد بن خضر خجندی) (Khudjand, c. 940 - c. 1000), conegut simplement com Al Khujandí, fou un astrònom i matemàtic persa.
Era de la noblesa i dirigia la tribu assentada a Khujand on hauria nascut (d'aquí la seva nisba al-Khujandí). Se'n conserva un manuscrit de geometria i alguns d'astronomia i és esmentat per diversos autors de l'època, especialment al-Biruní i Nàssir-ad-Din at-Tussí, com especialista a construir astrolabis i altres instruments d'astronomia. Va ajudar en la construcció de l'observatori de Rayy. Va estar sota patronatge del príncep buwàyhida Fakhr-ad-Dawla. Segons l'estudiós Ubiratan D'Ambrosio és un dels matemàtics a qui s'atribueix el descobriment de la llei esfèrica dels sinus al segle x.
Al Khujandí va construir, en els anys 984-986, l'instrument més significatiu i més bonic d'aquesta primera etapa de la ciència islàmica: un astrolabi que representa la culminació de tots els coneixements astronòmics adquirits fins al seu temps. Es conserva al museu d'art islàmic de Qatar.

## Referències

* ↑ Asimov i Bosworth, 2003, p. 202.
* ↑ D'Ambrosio, 2000, p. 79-92.
* ↑ King, 2005, p. 504-505.

## Bibliografia

* Asimov, M.S.; Bosworth, Clifford Edmund. History of Civilizations of Central Asia (en anglès). Motilal Banarsidass Publ., 2003, p.202. ISBN 8120815963.
* D'Ambrosio, Ubiratan. «A Historiographical Proposal for Non-Western Mathematics». A: Mathematics Across Cultures: The History of Non-western Mathematics (en anglès). Springer, 2000, p. 79-92. ISBN 1-4020-0260-2.
* King, David. In Synchrony with the Heavens: Instruments of Mass Calculation (en anglès). Brill, 2005. ISBN 90-04-14188-X.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Abu Mahmud Hamid ibn al-Khidr al-Khudjandi» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Tekeli, Sevim. «Al-Khujandī, Abū Maḥmūd Ḥāmid Ibn Al-Khiḍr» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 25 agost 2013].
* Pingree, David. «ḤĀMED BAL-ḴEŻR AL-ḴOJANDI, ABU MAḤMUD» (en anglès). Encyclopaedia Iranica.
# Jessica Rosencrantz

Jessica Emilia Marie Rosencrantz (de soltera Andersson; nascuda el 6 d'octubre de 1987) és una política sueca, membre del Partit Moderat i diputada al Parlament suec des de 2010. És presidenta del Comitè de la UE del Parlament i líder del grup adjunt al Parlament per els Moderats, així com membre de la Junta Parlamentaria. Des de setembre de 2024 és ministra d'Afers de la Unió Europea i Cooperació Nòrdica al gabinet Kristersson. Té un màster en Ciències Econòmiques per l'Escola d'economia d'Estocolm amb una especialització en economia.

## Referències

* ↑ «Jessica Rosencrantz (M)» (en suec). www.riksdagen.se. Arxivat de l'original el 13 August 2024. [Consulta: 13 agost 2024].
* ↑ «Riksdagsstyrelsen» (en suec). riksdagen.se, 02-05-2023. Arxivat de l'original el 20 August 2024. [Consulta: 13 agost 2024].
# Zhao Hongbo

Zhao Hongbo (en mandarí: 赵 宏博; en pinyin: Zhào Hóngbó) (Harbin, Xina 1973) és una patinador artístic sobre gel xinès, especialista en la modalitat de parelles.

## Biografia

Va néixer el 22 de setembre de 1973 a la ciutat de Harbin, població situada a la província de Heilongjiang de la República Popular de la Xina. Està casat, des del 2007, amb Shen Xue, la seva parella artística.

## Carrera esportiva

Va iniciar, juntament amb Shen Xue, la seva carrera com a parella l'any 1992. Al llarg de la seva carrera han participat en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1998 realitzats a Nagano (Japó), on finalitzaren cinquens en la prova de parelles. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City (Estats Units) aconseguiren guanyar la medalla de bronze, un metall que repetirien en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 realitzats a Torí (Itàlia). En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 realitzats a Vancouver (Canadà) aconseguiren guanyar la medalla d'or en la prova de parelles, finalitzant així el domini soviètic i rus que s'havia mantingut en aquesta prova des dels anys 60.
Al llarg de la seva carrera han guanyat set medalles en el Campionat del Món de patinatge artístic, destacant les medalles d'or els anys 2002, 2003 i 2007; així com vuit vegades el campionat nacional del seu país.
El 17 de febrer de 2010 Shen Xue i ell van anunciar la seva retirada definitiva del patinatge competitiu per centrar-se en la seva vida personal.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Zhao Hongbo». [Consulta: 31 març 2024].
* ↑ «Shen, Zhao end Russian Olympic pairs dominance». Icenetwork.com, 16-02-2010. Arxivat de l'original el 15 February 2018. [Consulta: 16 febrer 2010].
* ↑ «Olympic champions Shen/Zhao announce retirement». China Daily, 17-02-2010.
* ↑ «"冰上盛典"越办越红火 申雪赵宏博造人计划推迟». Sina.com.cn, 12-11-2011.

## Enllaços externs

* (xinès) Portal personal Arxivat 2007-02-12 a Wayback Machine.