OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Norman Alling

Norman Alling (Rochester, 8 de febrer de 1930 - 22 de març de 2022) va ser un matemàtic estatunidenc.

## Vida i Obra

Alling es va doctorar a la Universitat de Colúmbia el 1958, sota la direcció de Robert L. Taylor. amb una tesi sobre grups ordenats. Al llarg de la seva carrera, va ser professor a les universitats de Colúmbia, Purdue, M.I.T i Harvard, abans de ser contractat el 1965 per la universitat de Rochester en la qual va romandre fins a la seva jubilació el 1992. Va morir el 2022.
Alling es va interessar en un ampli espectre de temes matemàtics, des de la teoria dels grups ordenats fins a les superfícies de Riemann, inclosos els nombres surreals. Va ser membre de la Societat Americana de Matemàtiques des de 1955.

## Referències

* ↑ Ribenboim, 1998, p. vii.
* ↑ Editors, 2022, p. x.
* ↑ Seppälä i Sorvali, 1992, p. 182.

## Bibliografia

* Editors «Norman Alling (1930-2022)» (en anglès). News of the AMS, 2022.
* Ribenboim, Paulo. Collected Papers of Norman Alling (en anglès). Queen's University, 1998. ISBN 9780889117969.
* Seppälä, Mika; Sorvali, Tuomas. Geometry of Riemann Surfaces and Teichmüller Spaces (en anglès). North Holland, 1992. ISBN 0-444-88846-2.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Norman Alling» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Norman Larrabee Alling» (en anglès). Prabook. [Consulta: 29 novembre 2023].
# La mosquitera (pel·lícula)

La mosquitera és una comèdia dramàtica costumista dirigida per Agustí Vila i rodada a Barcelona.
La pel·lícula es va estrenar el 4 de juliol de 2010 al Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary on va resultar vencedora recollint el Globus de Cristall a la millor pel·lícula.

## Argument

La pel·lícula retrata, amb humor negre, la història d'una família urbana benestant que intenta ocultar la part tràgica de la seva vida.

## Repartiment

| Intèrpret Personatge Emma SuárezAlícia Geraldine ChaplinMaría Martina GarcíaAna Marcos Franz Lluís Eduard FernándezMiquel Fermí ReixachRobert Àlex BatlloriSergi Àlex BrendemühlEditor Anna YcobalzetaRaquel Josep JulienLocutor TV (veu) | Fermí Reixach, Agustí Vila, Anna Ycobalzeta i Eduard Fernández als III Premis Gaudí. |

## Crítica

* Una de les sorpreses més grans de la collita espanyola d'aquest any (...) El resultat és tan afortunat con insòlit (Jordi Costa: Diari El País).
* El més interessant no és tant el que diu o suggereix, sinó el que provoca: tota una gamma de moments incòmodes, que mantenen a l'espectador en una alerta quasi de 'thriller' (E. Rodríguez Marchante: Diari ABC).
* La mosquitera es mou entre la sorpresa, el despropòsit, la radicalitat i la brutal ironia (Quim Casas: Diari El Periódico).

## Premis i nominacions
### Premis

Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary
* Globus de Cristall (millor pel·lícula)
Festival Internacional de Cinema de Valladolid
* Espiga de Plata
* Premi a la millor actriu per Emma Suárez
Festival de Batumi (Geòrgia)
* Millor director per Agustí Vila
* Millor actor per Eduard Fernández

### Nominacions

* 2011: 5 nominacions als III Premis Gaudí

## Referències

* ↑ «Premi de La mosquitera al Festival de Karlovy Vary» (en castellà). Fotogramas. Arxivat de l'original el 2010-10-01. [Consulta: 22 novembre 2010].
* ↑ «Premis de La mosquitera a la Seminci» (en castellà). Seminci.
* ↑ «Premis de La mosquitera al Festival de Batumi» (en castellà). Fotogramas.
* ↑ «Pa negre, Herois i Buried, favorites dels Premis Gaudí de cinema». Europa Press/Vilaweb, 22-12-2010.

## Enllaços externs

* La mosquitera - Lloc web oficial
* La mosquitera a Fotogramas (castellà)
* La mosquitera a DeCine21 (castellà)
* La mosquitera a Catalan Films & TV
# Myway

Myway és una pel·lícula catalana del 2008 dirigida per Josep Antoni Salgot i Vila. El seu director l'ha qualificat de "drama intimista amb tocs de thriller" sobre la incomunicació i la solitud de les relacions humanes. Ha estat rodada en català.

## Sinopsi

Marco és un gàngster de Castelldefels que es dedica al petit narcotràfic, però vol deixar-ho i portar una vida normal al costat de i portar una vida normal al costat de la seva esposa Tes, la seva filla Carla i el seu germà Paco. Però, després de la mort de la seva mare Dolors, descobreix que el seu pare Albert, amb qui no parla des de fa anys, pateix un principi de la malaltia d'Alzheimer. Marco decideix acollir-lo a casa seva, cosa que provoca l'enrariment de l'ambient familiar i complicacions amb la seva antiga feina, i tot plegat farà que els esdeveniments es precipitin.

## Repartiment

* Ariel Casas - Marco
* Silvia Marsó - Tes
* Susana Fawaz - Carla
* Jaume García Arija - Paco
* Asunción Balaguer - Dolors
* Joan Dalmau - Albert
* Jordi Sánchez - Rafa

## Banda sonora

La banda sonora fou composta per Joan Miquel Oliver, guitarrista del grup Antònia Font, i també hi participen Dolo Beltrán, de Pastora, i Jaume Sisa, qui hi canta un versió del My way de Paul Anka.

## Premis i nominacions

| Any | Esdeveniment | Categoria | Nominat | Resultat |
| 2009 | Premis Gaudí 2009 | Millor pel·lícula en llengua catalana | Myway | Nominada |
| 2009 | Premis Gaudí 2009 | Millor guió | Ángeles Diemant-Hartz, Josep Antoni Salgot i Vila i Luis Vega | Nominada |
| 2009 | Premis Gaudí 2009 | Millor música original | Joan Miquel Oliver | Nominat |

## Referències

* ↑ Maria Assumpció Balaguer i Golobart José Antonio Salgot presenta "Myway", una película emocional "que sube y baja como un tobogán", Público, 21 de gener de 2008
* ↑ 'My way', de J. A. Salgot, comença el seu camí, vilaweb, 28 de gener de 2008
* ↑ Myway a esadir.cat
* ↑ El director de cinema, Josep A. Salgot presenta My way al Cicle de Cinema Català
* ↑ Josep A. Salgot: "Estrenar en España es casi un milagro", Diario de Mallorca, 24 d'abril de 2008
* ↑ Myway a l'Acadèmia Catalana del Cinema
# Maksudangarh

Maksudangarh (Naiakila) fou un estat tributari protegit a l'agència de Bhopal a l'Índia central a Malwa, a la dreta del riu Parbati. La seva superfície era de 210 km². La capital era Maksudangarh amb el fort de Naiakila construït per Raja Vikramaditya de Raghuhgarh vers 1730, que de vegades donà nom a l'estat, a 24° 04′ N, 77° 18′ E﻿ / ﻿24.067°N,77.300°E﻿ / 24.067; 77.300. La població, repartida en 80 pobles, era:
* 1881: 13.924
* 1891: 14.422
* 1901: 14.284
Inicialment l'estat era part de Raghugarh. El 1776 Raja Balwant Singh de Raghugarh va concedir la comarca al seu germà Budh Singh; el fill d'aquest, Durjan Sal (1795-1811) bva estendre considerablement el seu domini i va fundar un considerable estat amb capital a Bahadurgarh (després Isagarh a Gwalior). A l'inici del segle XIX els seus territoris foren ocupats per Daulat Rao Sindhia però després foren retornades i el general de Sindhia, Jean Baptiste Filose, va donar el tron a Beri Sal Khichi, de la branca Lalawat de la família, amb seu a Maksudangarh, el 1816. En endavant va existir com estat separat feudatari de Gwalior al que no obstant no pagava cap tribut. Per tant, el sobirà no tenia sanad possessori o garantia britànica i el seu dret derivava directament dels Sindhia de Gwalior. Tot i que nominalment els britànics no hi tenien jurisdicció quan es va crear l'agència de Bhopal hi fou inclòs i l'agent polític va controlar l'administració sense interferència de la part del darbar o govern de Gwalior. El raja Raghunath Singh, un khichi rajput, va pujar al tron el 1864 amb 15 anys i el 1880, per mala administració, va ser apartat del govern (no del títol) i confiat a l'agent polític amb cooperació del maharajà de Gwalior.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Impacte

Impacte (títol original: Blow Out) és una pel·lícula de thriller estatunidenca de 1981, escrita i dirigida per Brian De Palma. La pel·lícula és protagonitzada per John Travolta, Nancy Allen, John Lithgow i Dennis Franz. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un tècnic de so grava accidentalment registres de l'evidència que prova que el conductor d'un cotxe involucrat en un accident va ser en realitat víctima d'un assassinat i, per tant, es troba en perill.

## Repartiment

| Personatge | Actor original |
| Jack Terry | John Travolta |
| Sally | Nancy Allen |
| Burke | John Lithgow |
| Manny Karp | Dennis Franz |
| Detectiu McKay | John Aquino |
| Sam | Peter Boyden |
| Frank Donahue | Dick McGarvin |
| Lawrence Henry | John McMartin |
| Estudiant | Ann Kelly |
| Presentador de noticies | Dave Roberts |
| Presentadora de noticies | Claire Carter |
| Jack Manners | Maurice Copeland |
| Doctor | Larry Woody |
| Freddie Cors | Luddy Tramontana |
| Policia en cotxe | Sid Doherty |
| Capità corrupte | Bud Seese |

## Al voltant de la pel·lícula

Hi ha una relació entre aquesta pel·lícula i l'homònima de Michelangelo Antonioni a Blow-up, on el protagonista es treu una fotografia d'un probable assassinat. Es va explotar la mateixa idea, en un mitjà de comunicació diferent, aquesta pel·lícula ofereix gairebé un homenatge al director italià. Òbviament, Brian De Palma i Michelangelo Antonioni són dues personalitats completament diferents. El primer és un geni de la tècnica de la càmera, no importa la trama. Més importants són les perversions, el voyeurisme, el desdoblament de la personalitat, en definitiva, un estudiant de Hitchcock de forma més extrema. Antonioni està més prop de Wenders i la seva pel·lícula seria fer un discurs més filosòfic, gairebé metafísic: el que veiem i la realitat són la mateixa cosa? Per descomptat, De Palma sacrifica tot a l'emoció, però no és un defecte. Podria caure en el parany d'imitar a Antonioni, però, afortunadament, només ho fa en el títol de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ Filmways Board Elects Armstrong President, Chief Operating Officer Wall Street Journal (1923 - Current file) [New York, N.Y] 18 Aug 1981: 38.
* ↑ esadir.cat. Impacte. esadir.cat.
* ↑ «Blow Out». The New York Times.
Viccionari
# Mancomunitat Intermunicipal de la Conca d'Òdena

La Mancomunitat Intermunicipal de la Conca d'Òdena és una associació voluntària de municipis amb personalitat jurídica pròpia i plena capacitat per al compliment dels seus fins. Està formada per 7 municipis de la comarca de l'Anoia, tots ells situats a la conca d'Òdena: Igualada, Vilanova del Camí, Santa Margarida de Montbui, Òdena, La Pobla de Claramunt, Jorba i Castellolí. La Mancomunitat neix el 2001 amb la idea de donar serveis de manera mancomunada als diferents municipis que la integren. Per tant, té per objecte i finalitat la unió d'esforços i disponibilitats econòmiques dels municipis integrants per poder gestionar serveis d'interès comú i optimitzar els mitjans públics. Tal com es reflecteix en els estatuts, la Mancomunitat exercirà competències en diferent matèries i actualment ofereix als diferents municipis serveis de les següents àrees: igualtat de gènere, serveis d'ocupació, formació i inserció, serveis relacionats amb el medi ambient i la mobilitat, entre altres coses.

## Referències

* ↑ http://www.micod.cat

## Enllaços externs

* Lloc web la Mancomunitat
# Nombre gairebé primer

En teoria de nombres, un nombre natural s'anomena k-gairebé primer si i només si té exactament k factors primers, tenint en compte la seva multiplicitat. Més formalment, un nombre n k-gairebé primer si i només si Ω(n) = k, on Ω(n) és la quantitat total de nombres primers en descomposició en factors primers n:
    $\Omega (n):=\sum a_{i}\qquad {\mbox{si}}\qquad n=\prod p_{i}^{a_{i}}.$
Per tant, un nombre natural és un nombre primer si i només si és 1-gairebé primer, i semiprimer si i només si és 2-gairebé primer. El conjunt de nombres k-gairebé primers normalment es nota per P$_k$. El nombre k-gairebé primer més petit és 2$^k$. Els primers nombres k-gairebé primers són:
| k | k-gairebé primers | Successió EESE |
| 1 | 2, 3, 5, 7, 11, 13, 17, 19, … | A000040 |
| 2 | 4, 6, 9, 10, 14, 15, 21, 22, … | A001358 |
| 3 | 8, 12, 18, 20, 27, 28, 30, … | A014612 |
| 4 | 16, 24, 36, 40, 54, 56, 60, … | A014613 |
| 5 | 32, 48, 72, 80, 108, 112, … | A014614 |
| 6 | 64, 96, 144, 160, 216, 224, … | A046306 |
| 7 | 128, 192, 288, 320, 432, 448, … | A046308 |
| 8 | 256, 384, 576, 640, 864, 896, … | A046310 |
| 9 | 512, 768, 1152, 1280, 1728, … | A046312 |
| 10 | 1024, 1536, 2304, 2560, … | A046314 |
| 11 | 2048, 3072, 4608, 5120, … | A069272 |
| 12 | 4096, 6144, 9216, 10240, … | A069273 |
| 13 | 8192, 12288, 18432, 20480, … | A069274 |
| 14 | 16384, 24576, 36864, 40960, … | A069275 |
| 15 | 32768, 49152, 73728, 81920, … | A069276 |
| 16 | 65536, 98304, 147456, … | A069277 |
| 17 | 131072, 196608, 294912, … | A069278 |
| 18 | 262144, 393216, 589824, … | A069279 |
| 19 | 524288, 786432, 1179648, … | A069280 |
| 20 | 1048576, 1572864, 2359296, … | A069281 |
El nombre π$_k$(n) d'enters positius més petits o iguals que n amb, com a màxim, k divisors primers (no necessàriament diferents) tendeix asimptòticament a
    $\pi _{k}(n)\sim \left({\frac {n}{\log n}}\right){\frac {(\log \log n)^{k-1}}{(k-1)!}},$
un resultat de Landau. Vegeu també el teorema de Hardy–Ramanujan.

## Referències

* ↑ L'Enciclopèdia electrònica de successions d'enters
* ↑ Tenenbaum, Gerald. Cambridge University Press. Introduction to Analytic and Probabilistic Number Theory, 1995. ISBN 0521412617.

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Almost prime» a MathWorld (en anglès).
# Pantera Negra (revista)

Pantera Negra va ser una revista juvenil de còmics publicada per la valenciana Editorial Maga entre 1964 i 1965 i dirigida per Miguel Quesada. Se'n varen publicar un total de 65 exemplars ordinaris, així com dos extraordinaris de vacances i de nadal el 1965.

## Trajectòria editorial

El 1964, davant el declivi del quadern d'aventures, Maga va acceptar la proposta de Miguel Quesada de publicar revistes juvenils a la manera europea ("Spirou", "Tintín" o "Eagle"). Per tant, va publicar "Flecha Roja" i "Pantera Negra", que els seus respectius primers números van arribar als quioscs conjuntament, tots dos valien només el preu d'un. Cada exemplar, incloïa a més quatre cromos impresos a la contraportada.
A més a més de les historietes de còmic de Pantera Negra, també incloïa sèries de procedència diversa:
| Any de Publicació | Números | Títol | Autors | Tipus |
| 1964 | 1 | Pantera Negra | Miguel Roselló / García Quirós | |
| | | Lord Tempest | Italiana | |
| | | Llama de Plata | Paul Cuvelier | |
| | | Oumpah-pah | Goscinny/Uderzo | |
| | 8 a 17 | El León de Florencia | Miguel Quesada | Suplement |
| | 20 a 31 | Nobleza Salvaje | Pérez Fajardo | Suplement |
| 1965 | 46 a 65 | Marco Polo | Luis Bermejo, Matías Alonso | Suplement |
| | | Piel de Lobo | Manuel Gago | |
| 1966 | | La Tierra y el Espacio | José Lanzón | |
El 1966, Maga va decidir fusionar-la amb "Flecha Roja", a més d'incorporar el color en la meitat de les seves pàgines, amb la intenció d'augmentar les seves vendes, tot i això es va deixar de publicar tan sols un any després, amb 95 números publicats, i es va centrar en la producció d'àlbums de cromos.

## Referències

* 1 2 3 4 5 PORCEL TORRENS, Pedro. Clásicos en Jauja. La historia del tebeo valenciano. Edicions de Ponent, 2002, p. 299 a 304. ISBN 84-86404-02-9.
* 1 2 Josep Maria Delhom. Catálogo del tebeo en España. 1865/1980. Barcelona: Círculo del Comic, S.A./CESA, 1989, p. 82. ISBN 84-8449-221-4.
* ↑ Baena (2002), pp. 98 a 101.
* 1 2 3 4 Baena, Paco. La magia de Maga desde la nostalgia. Barcelona: Ediciones, 05/2002, p. 98 a 101,116,285. ISBN 84-8449-221-4.
* ↑ Jesús Cuadrado. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso, 1873-2000.. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* ↑ Cuadrado (2000), p. 711.

## Enllaços externs

* Fitxa de PANTERA NEGRA a Tebeosfera

## Bibliografia

* Paco Baena. La magia de Maga desde la nostalgia. Barcelona: Ediciones Glénat, 05/2002. ISBN 84-8449-221-4.
* Jesús Cuadrado. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso, 1873-2000.. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* Josep Maria Delhom. Catálogo del tebeo en España. 1865/1980. Barcelona: Círculo del Comic, S.A./CESA, 1989. ISBN 84-8449-221-4.
* PORCEL TORRENS, Pedro. Clásicos en Jauja. La historia del tebeo valenciano. Alicante: Edicions de Ponent, 2002. ISBN 84-86404-02-9.
# PolyL (Complexitat)

En teoria de la complexitat, la classe de complexitat PolyL és el conjunt dels problemes de decisió que poden ser resolts amb una màquina de Turing determinista en un espai fitat per una funció polilogarítmica. Per tant, es pot dir que PolyL = DSPACE ((log n)$^{O(1)}$) on n és la mida de l'entrada i O(1) és una constant.

## Relació amb d'altres classes

Igual que L ⊆ P, polyL ⊆ QP.
Tot i això, l'única relació provada entre PolyL i P és que polyL ≠ P i es desconeix si polyL ⊊ P, si P ⊊ polyL o si una conté a l'altra.

## Referències

* ↑ «Complexity Zoo:P - Complexity Zoo» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-01-19. [Consulta: 1r desembre 2018].
# Projecte Yocto

El projecte Yocto és un projecte col·laboratiu de codi obert de la Fundació Linux que té com a objectiu produir eines i processos que permetin la creació de distribucions de Linux per a programari incrustat i IoT que siguin independents de l'arquitectura subjacent del maquinari incrustat. El projecte va ser anunciat per la Fundació Linux el 2010 i llançat el març de 2011, en col·laboració amb 22 organitzacions, inclosa OpenEmbedded.
El projecte Yocto s'enfoca a millorar el procés de desenvolupament de programari per a distribucions de Linux incrustades. El projecte Yocto proporciona eines interoperables, metadades i processos que permeten el desenvolupament ràpid i repetible de sistemes encastats basats en Linux en els quals es pot personalitzar tots els aspectes del procés de desenvolupament.
L'octubre de 2018, Arm Holdings es va associar amb Intel per compartir codi per a sistemes integrats mitjançant el projecte Yocto.
Per tant, Yocto no és un sistema operatiu com pugui ser Debian.
El projecte Yocto té l'objectiu i l'objectiu d'intentar millorar la vida dels desenvolupadors de sistemes Linux personalitzats compatibles amb les arquitectures ARM, MIPS, PowerPC i x86 / x86-64. Una part clau d'això és el sistema de compilació OpenEmbedded, que permet als desenvolupadors crear la seva pròpia distribució Linux específica per al seu entorn. El projecte Yocto i el projecte OpenEmbedded comparteixen el manteniment de les parts principals del sistema de compilació OpenEmbedded: el motor de compilació, BitBake, i les metadades bàsiques, OpenEmbedded-Core. El projecte Yocto proporciona una implementació de referència anomenada Poky, que conté el sistema de compilació OpenEmbedded més un gran conjunt de receptes, disposades en un sistema jeràrquic de capes, que es poden utilitzar com a plantilla totalment funcional per a un sistema operatiu incrustat personalitzat.

## Referències

* ↑ «The Linux Foundation Announces Yocto Project Steering Group and Release 1.0» (en anglès). https://www.linuxfoundation.org.
* ↑ Calin, George. «What Is Yocto Project and Why You Should Use It for Embedded Linux Development» (en anglès). https://medium.com,+19-07-2021.+[Consulta: 12 novembre 2022].
* ↑ «Arm cozies up to Intel for second time in a week – this time to borrow tools from Yocto Project for Mbed Linux» (en anglès). The Register. https://www.theregister.co.uk.
* ↑ «What Is Yocto? Why Should You Use Yocto for Embedded Linux Applications» (en anglès). https://www.seeedstudio.com,+23-09-2021.+[Consulta: 12 novembre 2022].
# RS-485

RS-485 (de l'anglès Recommended Standard 485) és un protocol de comunicacions en bus de la capa fisica del Model OSI. També és conegut com a ANSI/TIA/EIA-485, TIA/EIA-485 o EIA-485

## Introducció

Està definit com un sistema en bus de transmissió multipunt diferencial, és ideal per transmetre a altes velocitats sobre llargues distàncies (35 Mbit/s fins a 10 metres i 100 kbit/s en 1200 metres) i a través de canals sorollosos, ja que redueix els sorolls que apareixen en els voltatges produïts en la línia de transmissió. El medi físic de transmissió és un parell entrellaçat que admet fins a 32 estacions en un sol fil, amb una longitud màxima de 1200 metres operant entre 300 i 19.200 bit/si la comunicació half-duplex (semidúplex). Suporta 32 transmissions i 32 receptors. La transmissió diferencial permet múltiples controladors que fan possible una configuració multipunt. És un estàndard bastant obert permet moltes configuracions i utilitzacions diferents.
Des de 2003 és administrat per la Telecommunications Industry Association (TIA) i anomenat TIA-485-A.222.

## Especificacions

* Interfície diferencial
* Connexió multipunt
* Alimentació única de +5 V
* Fins a 32 estacions (existeixen interfícies que permeten connectar 256 estacions)
* Velocitat màxima de 10 Mbit/s (a 12 metres)
* Longitud màxima d'abast de 1200 metres (a 100 kbit/s)
* Rang de bus de -7V a +12 V
* Comunicació de tipus asíncrona

## Aplicacions

* SCSI-2 i SCSI-3 fan servir aquesta especificació per executar la capa física.
* RS-485 s'usa amb freqüència en les UARTs per a comunicacions de dades de poca velocitat en les cabines dels avions. Per exemple, algunes unitats de control del passatger l'utilitzen, equips de monitoratge de sistemes fotovoltaics. Requereix el cablejat mínim, i pot compartir el cablejat entre diversos seients. Per tant, redueix el pes del sistema.
* RS-485 s'utilitza en sistemes grossos de so, com els concerts de música i les produccions de teatre, s'hi fa servir programari especial per controlar remotament l'equip de so des d'un ordinador, és utilitzat més generalment per als micròfons.
* RS-485 també s'utilitza en l'automatització dels edificis, ja que el cablejat simple del bus i la longitud de cable és llarga pel que són ideals per acoblar els dispositius que es troben allunyats.
* RS-485 Es va principalment servir en plantes de producció automatitzades.

## Vegeu també

* RS-232
* RS-449
* RS-422
* RS-423
* Bus USB
* ADB
* FireWire
* Bus DMX

## Referències

* ↑ Soltero, Manny; Zhang, Jing; Cockril, Chris; Zhang, Kevin; Kinnaird, Clark. «RS-422 and RS-485 Standards Overview and System Configurations, Application Report» (pdf). Texas Instruments, 01-01-2014.

## Enllaços externs

* Cablejat d'una xarxa RS-485 (en anglès)
* Informació sobre RS-485