OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cercle de quintes

En música s'anomena cercle de quintes a una successió ascendent o descendent de notes musicals separades per intervals de quinta, que, en el sistema temperat, formen un cercle tancat, en el qual hom va trobant els dotze graus de l'escala cromàtica i l'ordre d'accidents de les armadures que determinen les escales clàssiques major i menor. Va ser descrit per primera vegada el 1711 pel músic alemany Johann David Heinichen en el seu tractat Neu erfundene und gründliche Anweisung … zu vollkommener Erlernung des General-Basses.
L'harmonia que es troba a la dreta d'una altra compleix la funció de dominant, i la de l'esquerra de subdominant, deixant la del mig com tònica. Cada tonalitat a la qual arribem a través del cercle de quintes representa un centre tonal (do major o menor, sol major o menor, etc.). La tònica de cada tonalitat exerceix una força gravitatòria que atrau cap a ella l'esdevenir musical, d'aquí l'habitual referència a una tonalitat principal.

## Referències

* ↑ «Cercle de quintes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Neu erfundene und Gründliche Anweisung … zu vollkommener Erlernung des General-Basses, S. 261. Siehe dazu Lester 1989, S. 108–111.
* ↑ Károlyi, Ottó. Introducción a la música del siglo XX (en castellà). Madrid: Alianza Editorial, 1995, p. 23. ISBN 978-84-9104-977-7.
# Cine Callao

El Cine Callao és un edifici situat en la madrilenya plaça del Callao, primera obra de l'arquitecte Luis Gutiérrez Soto, que la construeix l'any 1926. Es troba al costat de l'edifici Carrión, separat del mateix pel carrer Jacometrezo. L'edifici va ser inaugurat com a sala de cinema el 11 de desembre de 1926 emetent la pel·lícula Luis Candelas, el bandido de Madrid. Juntament amb els cinemes del Palacio de la Prensa formen Callao City Lights. Aquests cinemes són seu de nombroses estrenes, premiers i altres esdeveniments. En 2016, per la celebració de les seves 90 anys, es van celebrar diversos actes commemoratius.

## Característiques

L'edifici presenta tendències academicistas amb cert regust neobarroc espanyol i en la seva decoració interior suggeriments vienesos i art déco. Inicialment posseïa un aforament per a mil cinc-centes persones. La seva terrassa està dissenyada per a emetre sessions cinematogràfiques a l'aire lliure. El soterrani de l'edifici es va pensar per a allotjar un Cafè o Cabaret, encara que posteriorment es va adaptar a l'antiga discoteca Xenón.
Actualment dues grans pantalles digitals oculten elements de les seves façanes, com tres grans finestrals i uns ulls de bou. També han desaparegut algunes escultures i altres elements decoratius originals, que poden veure's en fotografies antigues.
La seva cantonada està coronada per una torrassa a manera de far.

## Cinema

El 13 de juny de 1929 es va projectar en aquest cinema la que va ser primera pel·lícula sonora i parlada estrenada a Espanya: El cantante de jazz (The jazz singer).

## Referències

* ↑ Carlos Serrano, Serge Salaün, (2006), Los felices años veinte: España, crisis y modernidad, Madrid, Marcial Pons Historia, pág. 141.
* ↑ «http://www.larazon.es/local/madrid/90-anos-dedicados-al-septimo-arte-DM14098830».+.
* ↑ «http://www.20minutos.es/noticia/2906814/0/cine-callao-celebra-sus-90-anos-con-gran-fiesta-que-rendira-homenaje-al-septimo-arte/».+.
* ↑ Veure fotografies antigues del Cinema Callao: En catàleg de la Fototeca, escriure Cinema Callao en el camp titulat "qualsevol camp". Arxivat 2019-06-07 a Wayback Machine. Imatges conservades en la Fototeca del IPCE.
* ↑ José María Caparrós Lera, (2004),Arte y política en el cine de la República (1931-1939), Edicions Univers. Barcelona, pag. 251

## Enllaços externs

* Cine Callao a monumentamadrid.es
# Cinema La Rambla

El Cinema La Rambla és una antiga sala de cinema a la rambla d'Ègara del barri del Centre (Terrassa). L'edifici està protegit com a bé cultural d'interès local. El cinema va ser inaugurat el dia 11 d'abril del 1935. En els anys vuitanta se n'inicià la restauració i va deixar de funcionar el 2 de novembre del 2000. Actualment allotja una botiga de la marca Zara.
És un edifici entre mitgeres, de grans dimensions, de planta baixa i pis. La façana té una composició simètrica, concebuda horitzontalment i plana, seguint un llenguatge racionalista. La planta baixa té un vestíbul d'accés central flanquejat per dos locals comercials que l'han modificada. A la planta pis hi ha obertures d'esquemes horitzontals, horitzontalitat que s'accentua per les sanefes de ventilació del terrat i per la cornisa que remata l'edifici.
El tractament de la façana és amb aplacat de marbre a la planta, i arrebossats i motllurats de ciment al pis. Al vestíbul es conserva l'estructura original a doble alçada, amb galeria superior d'accés a l'amfiteatre, lluerna central i atri de sis columnes a nivell de planta i disposades en semicercle que dona al conjunt una gran riquesa espacial.

## Referències

* 1 2 3 «Antic cinema La Rambla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 octubre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa

## Enllaços externs

* Josep Maria Riera: Hace ochenta años nació el Cinema La Rambla, Diari de Terrassa, 29 d'agost de 2015.
# Cipriano Calderón Polo

Cipriano Calderón Polo (Plasència 1 de desembre de 1927 - Roma, 4 de febrer de 2009) va ser un bisbe de la Cúria de l'Església catòlica.

## Vida

Cipriano Calderón Polo va estudiar Humanitats a la Universitat Pontifícia de Comillas, i després filosofia i teologia catòlica a la Pontifícia Universitat Gregoriana de Roma. El 19 de març de 1953 va rebre el sagrament de l'Orde sacerdotal, quan encara estava estudiant periodisme. Fins a l'inici de la Concili Vaticà II era rector del Pontifici Col·legi Espanyol de Roma, i entre 1962 i 1965 va treballar a la Secretaria d'Estat de la Santa Seu, la "veu oficial del Consell en espanyol".
El 1968 va dirigir la primera edició en castellà de L'Osservatore Romano, especialment per a Amèrica Llatina. El mateix any 1968 va demanar Pau VI anar com a periodista a la Segona Conferència General de l'Episcopat Llatinoamericà a Medellín, Colòmbia.
El 3 de desembre de 1988 el Papa Joan Pau II el va nomenar bisbe titular de la diòcesi de Thagora el va nomenar vicepresident de Pontifícia Comissió per a Amèrica Llatina. Fou consagrat com a bisbe pel papa Joan Pau II el 6 de gener de 1989 a la Basílica de Sant Pere del Vaticà, i en foren co-consagradors l'arquebisbe de la Cúria Edward Idris Cassidy, ex funcionari de la Secretaria d'Estat de la Santa Seu, i José Tomás Sánchez, exsecretari de la Congregació per a l'Evangelització dels Pobles. Va assistir a tres conferències de l'Episcopat d'Amèrica Llatina i el Carib i va participar en el Sínode per als Estats Units el 1997. Va acompanyar al papa Pau VI a la Conferència Episcopal Llatinoamericana de Bogotà el 24 d'agost de 1968 i al papa Joan Pau II a Puebla de los Àngels, Mèxic, el 28 de gener de 1979, i a Santo Domingo el 12 d'octubre de 1992.
El 4 d'octubre de 2003 el Papa Joan Pau II va acceptar la seva renúncia per motiu d'edat com a vicepresident de la Pontifícia Comissió per a Amèrica Llatina.

## Condecoracions

* 2003: Gran Creu de l'Orde d'Isabel la Catòlica

## Enllaços externs

* Mons. Cipriano Calderón Polo convocado a la Casa del Padre, aciprensa, 5 de febrer de 2009
* Es apasionante ser sacerdote Arxivat 2010-07-17 a Wayback Machine. (castellà)
# Ciro Pérez Payá

Ciro Pérez Payá (Monòver, 1 de març de 1820 - 18 de gener de 1899) fou un polític valencià, president de la Diputació d'Alacant durant el Sexenni Democràtic (1868-1874).
Fill del jurista José Pérez Navarro, perseguit per llurs idees liberals. Estudià al seminari d'Oriola i es llicencià en dret a la Universitat de València. Després obrí un bufet a València i es dedicà al comerç de vi i oli. Més avant tornà a Monòver, on milità al Partit Progressista junt amb el seu germà José, alcalde de Monòver i Miguel María, diputat a Corts. Per la seua amistat amb Leopoldo O'Donnell s'afilià a la Unió Liberal, amb la qual fou escollit diputat provincial el 1862 i el 1864. Fou escollit president de la Diputació d'Alacant el 1866-1867. Després de la Revolució de 1868 i l'arribada al tron d'Amadeu de Savoia es feu membre del Partit Constitucional i fou escollit novament president de la Diputació d'Alacant, càrrec que ocupà ininterrompudament fins al 9 de gener de 1875. Com a membre del Partit Conservador serà novament diputat provincial fins 1880, però rebutjà presentar-se com a diputat a Corts o senador. També fou membre de la Junta de Defensa contra la fil·loxera.

## Referències

* ↑ Ciro Pérez Payá per Rafael Poveda
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.437. ISBN 9788495484802.
* ↑ Ciro Pérez Payá al web de la Diputació d'Alacant
# Clemente Sáenz García

Clemente Sáenz García (Sòria, 23 de novembre de 1897 - Madrid, 30 de juny de 1973) fou un enginyer i geòleg espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Biografia

El 1921 es va llicenciar en enginyeria de camins a Madrid. El 1926 començà a treballar a la Confederació Hidrogràfica de l'Ebre sota les ordres de Manuel Lorenzo Pardo, on en fou cap del servei geològic i participà en el Pla Nacional d'Obres Hidràuliques de 1933, en el que se'l considera promotor del Transvasament Tajo-Segura i del Pantà de l'Ebre.
Després fou professor de geologia a l'Escola Tècnica Superior del Cos d'Enginyer, vicepresident de l'Associació Geològica, conseller del Patronat Diego de Saavedra Fajardo del CSIC i president de la Secció d'Hidrologia de la Comissió Nacional de Geodèsia i Geofísica. El 1956 fou nomenat president de la Reial Societat Espanyola d'Història Natural. El 1961 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals i hi ingressà el 1963 amb el discurs La estructura de los espacios racionales y sus consecuencias cristalomórficas. El 1968 fou escollit acadèmic corresponent de l'Acadèmia de Ciències de Saragossa. Fou guardonat amb les grans creus de l'Orde del Mèrit Civil i l'Orde d'Alfons X el Savi. Va morir a Madrid després d'una llarga malaltia en juny de 1973.

## Referències

* ↑ María del Mar Merino Hizo historia. Clemente Sáenz García (1897-1973) Arxivat 2016-08-03 a Wayback Machine., a Ambienta: La revista del Ministerio de Medio Ambiente, ISSN 1577-9491, Nº. 22, 2003, págs. 75-76
* ↑ Biografia Arxivat 2016-08-08 a Wayback Machine. al web de la RAC
* ↑ Ángel Martínez Borque En memoria de Clemente Sáenz (Monográfico) Arxivat 2016-08-08 a Wayback Machine., Revista de Obras Públicas, 1973, 120, tomo I (3104): 1041-1042
# Club Pilota Manises

El Club Pilota Manises és una entitat esportiva de Manises, a l'Horta Oest, i què es dedica al foment, l'ensenyament i la pràctica de la pilota valenciana, especialment a la modalitat d'escala i corda. Juga les seues partides al Trinquet de Manises. Disposa d'una escola esportiva per a formar nous jugadors en categories alevins o juvenils, entre d'altres.
Organitzen el Trofeu Ceràmica Manises des del 2002, on es va proclamar campions a l'edició del 2006, amb l'equip format per Toni Serra, Juan Serra i Luís. També han aconseguit, al mateix any, imposar-se al 31é Trofeu el Corte Inglés (2006), de 3a Categoria, amb Bartual I, Bartual II, Javi Bas i Toni Serra. A proposta seva, en 2015 el trinquet de Manises canvià el nom per Juan Blasco.

## Referències

* ↑ «Web del Club». Arxivat de l'original el 2016-10-10. [Consulta: 31 agost 2016].
* ↑ Trofeus Arxivat 2016-10-10 a Wayback Machine., al web del Club
* ↑ El trinquet de Manises canvia de nom en homenatge a Juan Blasco Arxivat 2016-09-16 a Wayback Machine. a pilotaveu.com, 12 de febrer de 2015

## Enllaços externs

* CP Manises a facebook
* Web del Club de Pilota Manises Arxivat 2016-09-17 a Wayback Machine.
# Cobrieux

Cobrieux és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 519 habitants. Limita al nord amb Bourghelles, a l'est amb Bachy, al sud-est amb Mouchin, al sud amb Genech i al nord-oest amb Cysoing.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 293 | 296 | 305 | 338 | 461 | 518 | 519 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Christel Duborper | |
| 2008- | Ludovic Rempteaux | |
# Combretum erythrophyllum

Combretum erythrophyllum és una espècie d'arbust enfiladís de la família de les Combretàcies que es troba al sud d'Àfrica.

## Descripció

Es tracta d'un arbre de mida mitjana a gran, caducifoli amb els colors vermellosos característics de la tardor. Les flors són de color crema a groc pàl·lid i es produeixen al setembre-novembre. Els fruits són petits, amb quatre ales i d'un color marró verdós, groguenc i a la maduració de color cafè a cafè-mel. Romanen a l'arbre durant molt de temps i s'estima que és verinós, i que causa singlot. L'escorça és de color marró pàl·lid, suau, però amb l'edat es descama per exposar pegats grisos, que li donen un aspecte clapejat. Les fulles joves són de color groguenc i brillant. Els arbres tenen sovint múltiples tiges i són una mica semblants al salze.

## Propietats

Les arrels, que alguns consideren verinoses, s'utilitzen com un purgant i per al tractament de les malalties venèries. Adorns, menjadores de bestiar i morters de grans es realitzen a partir de la seva fusta. Un tint fosc i marró s'extreu de les arrels. La fruita seca també s'utilitza bé en arranjaments florals.

## Hàbitat

Aquesta espècie es troba a la part nord-est de Sud-àfrica, de Zimbàbue, al nord fins al Cap Oriental i al sud fins a l'oest del riu Orange. Es tracta d'una espècie fluvial, que es apareix al costat dels rius o fora dels rius on l'aigua subterrània hi és prou disponible. Es troba a gairebé totes les altituds i, per tant, pot tolerar una bona quantitat de variacions climàtiques i diversos hàbitats, com ara sòls pesats negres d'argila, de sorra i d'al·luvió fluvial o granit de sorra.

## Cultiu

Aquest és un popular arbre d'ombra, resistent a la sequera i les gelades, de creixement ràpid en bones condicions, i pot arribar als 4-6 m en tres anys. Té l'atractiu de ser un dels més sensibles i adaptables de les espècies de Combretum.
Aquesta espècie es reprodueix en lots de llavors i plàntules que es troben sovint sota els arbres. Creix fàcilment a llocs frescos, i és llavors han de ser remullades amb anti-parasitaris algunes hores abans de plantar. Les plantes de planter apareixen de 7 a 13 dies després de la plantació. Les plantes de planter són resistents a les gelades després de dos anys.

## Referències

* ↑ «Combretum erythrophyllum» a The Plant List. Data consulta: 09 de juny de 2014.
* ↑ «Dades de PlantZAfrica». Arxivat de l'original el 2014-06-21. [Consulta: 9 juny 2014].
# Comitini

Comitini (sicilià Cumitini) és un municipi italià, dins de la província d'Agrigent. L'any 2008 tenia 977 habitants. Limita amb els municipis d'Aragona, Favara i Grotte.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Nino Contino | |
# Comunitat índia Cher-Ae Heights

La Comunitat índia Cher-Ae Heights de la ranxeria Trinidad és una tribu reconeguda federalment formada per chetco, hupa, karuks, tolowa, wiyots, i yuroks al comtat de Humboldt (Califòrnia).

## Govern

La comunitat índia Cher-Ae Heights té la seu a Trinidad (Califòrnia). En 1961 la tribu es va organitzar sota els Articles d'Associació. En juny de 2008 van ratificar una nova constitució que substituí els Articles d'Associació. La tribu és governada per un consell comunitari de 5 persones elegides democràticament. El cap tribal és Garth Sundberg.

## Reserva

La ranxeria Trinidad (41° 03′ 15″ N, 124° 07′ 49″ O﻿ / ﻿41.05417°N,124.13028°O﻿ / 41.05417; -124.13028) és una ranxeria reconeguda federalment que ocupa tres parcel·les de terra amb una àrea total de 80 acres al comtat de Humboldt. Fou establida en 1906 per a allotjar amerindis de Califòrnia locals sense llar. Uns 60 acres addicionals de terra foren adquirits en 1908. Les terres de la tribu es troben en territori ancestral yurok.
El Centre de Salut Tsurai serveix als residents de la ranxeria. S'ha plantejat problemes de salut per la dioxina utilitzada per Servei Forestal dels Estats Units i les companyies fusteres per retardar el creixement dels arbres de fulla caduca a les zones boscoses locals.

## Desenvolupament econòmic

La comunitat índia Cher-Ae Heights posseeix i gestiona Cher-Ae Heights Casino, Sunrise Deli, Seascape Restaurant, Sunset Restaurant, Firewater Lounger, totes elles situades a Trinidad.

## Cultura

Les tribus de la Comunitat índia Cher-Ae Heights són particularment conegudes per la seva cistelleria. La tribu ofereix classes de teixit de cistella que s'ensenyen en yurok. Havien viscut com a caçadors-recol·lectors i pescadors als boscos de sequoies costaneres durant mil·lennis. Els aliments bàsics han estat el salmó, cloïsses, musclos, peixos de mar, cérvols, ants, i la caça menor, així com fruites del bosc i glans de roure torrat.

## Referències

* ↑ "Population." SDSU: California Indians and Their Reservations. 2011. Retrieved 25 June 2012.
* 1 2 3 "Cher-Ae Heights Indian Community of the Trinidad Rancheria." Alliance for California Traditional Arts. 2009. Retrieved 25 June 2012.
* ↑ Pritzker 155
* 1 2 "Cher-Ae Heights Indian Community of the Trinidad Rancheria." Arxivat 2012-12-15 a Wayback Machine. United Indian Health Services. Retrieved 25 June 2012.
* 1 2 "Tribal Council." Trinidad Rancheria. 2012. Retrieved 25 June 2012.
* ↑ "Tribes and Tribal Communities of the North Coast." Arxivat 2012-01-12 a Wayback Machine. Integrating Tribal Marine Resource Use into the Marine Life Protection Act. Retrieved 25 June 2012.
* ↑ Pritzker 161
* ↑ "Cher-Ae Heights Casino." 500 Nations. Retrieved 25 June 2012.

## Bibliografia

* Pritzker, Barry M. A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples. Oxford: Oxford University Press, 2000. ISBN 978-0-19-513877-1

## Enllaços externs

* Ranxeria Trinidad
# Conquereuil

Conquereuil (en bretó Konkerel) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament va formar part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 1.011 habitants. Limita amb Pierric, Guémené-Penfao, Marsac-sur-Don i Derval. La població fou coneguda també com a Conquereaux o Concruz i fou escenari d'una important batalla el 27 de juny del 992.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 958 | 1.048 | 959 | 929 | 893 | 955 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Paul Moineau | Divers droite |
| 2008- | Jean Perraud | |

## Personatges il·lustres

* Conan I el borni, duc de Bretanya
# Convent de les Carmelites Teresianes (Amposta)

El Convent de les Carmelites Teresianes és un edifici d'Amposta inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici religiós, convent i escola, de planta rectangular en forma de "U", emmarcant per tres costats un pati interior, i el quart costat tancat per una tàpia.
És un edifici de planta baixa i pis, amb un altre pis més a l'interior, amb cobertura plana. Destaca la façana principal, de gran sobrietat, dividida en dos grans registres horitzontals on s'obren finestres amb emmarcaments senzills, de pedra a la planta baixa i d'arrebossat al pis superior, una cornisa simple i una barana molt senzilla, sobresortint únicament les pedres cantoneres, o motllures en pedra de les cantonades. A la banda dreta d'aquest edifici es troba l'edifici nou de l'escola, edificació moderna en la qual únicament destaca una part de la secció superior amb grans finestrals i lleugerament inclinada. A l'interior destaca un pati, així com tot el seu emmarcament, on hi ha una mena de galeria oberta, amb terrassa superior amb baranes que presenten una ornamentació de motius corbs estilitzats amb reminiscències de fulles. Totes les parets exteriors d'aquesta part interior són pintades de calç amb tons beix clars.

## Història

La fundació de l'ordre a Amposta data del 1904. El solar per a la construcció del convent sembla que anteriorment formava part d'algun sequer d'arròs. Fou comprat a bon preu a causa de la semidonació que en va fer la propietària. Ja des del primer moment funcionava com a convent i escola.
Durant la Guerra Civil no va sofrir grans desperfectes.
Després de la guerra va reprendre l'activitat, fonamentalment la docent i entre els anys 1955 i 1965 es construeix un edifici annex a la dreta de la façana principal i situat a la cantonada del carrer Palau i Quer, que feia les funcions exclusives d'escola, a més del braç dreta de la "U" de l'edifici base, i també un nou pavelló que servia com a guarderia infantil.
L'any 1999, l'activitat pedagògica i el convent es va traslladar a un nou edifici als afores d'Amposta. El 2018, l'Ajuntament d'Amposta adquirí l'edifici amb intenció de rehabilitar-lo i encabir-hi instal·lacions municipals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Convent de les Carmelites Terciàries». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya..