OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Educació terciària

Les expressions educació terciària, educació superior i ensenyament superior es refereixen al procés, els centres i les institucions d'ensenyament que estan després de l'educació secundària o mitja. Al món hi ha gairebé 17.000 institucions que imparteixen algun tipus d'educació superior. Imparteixen estudis equivalents als nivells 6, 7 i 8 de la classificació estandarditzada dels nivells educatius establerta per la UNESCO.
En general, el requisit d'ingrés és haver completat l'educació secundària i, per tant, també candidats basats en el rendiment escolar de la secundària o uns exàmens de selecció. Segons el país, aquests exàmens poden ser d'àmbit estatal, local o universitari. En altres sistemes, però, no existeix cap mena de selecció.
Cada vegada més institucions d'educació terciària animen l'ingrés de persones adultes sense que hagin tingut necessàriament èxit en l'educació secundària, especialment a les universitats obertes.
La preparació que ofereix l'educació terciària és de tipus professional o acadèmica. Es distingeix entre estudis de grau (els antics títols de Diplomatura i Llicenciatura) i postgrau (Màster i Doctorat) segons el sistema de titulació professional i graus acadèmics.
Els establiments d'educació terciària han estat tradicionalment les universitats, però a més es consideren altres centres educatius com instituts, escoles professionals o escoles tècniques, centres de formació del professorat, escoles d'art dramàtic, conservatoris, etc.

## Altres funcions

Una funció important, a part de l'ensenyament, en l'educació terciària són les activitats d'investigació (especialment a les universitats) en els diferents nivells del coneixement. Així mateix, una altra funció són les activitats d'extensió, en les quals es procura la participació de la població i se li comuniquen els resultats.

## Referències

* ↑ jordi.miquel. «Materials de presentació institucionals — Recursos i serveis per a la comunicació — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya». [Consulta: 17 octubre 2018].
* ↑ «Higher education | Definition, Degrees, History, & Goals | Britannica» (en anglès), 05-07-2024. [Consulta: 19 agost 2024].
* ↑ «Educación terciaria | INEE» (en castellà). [Consulta: 14 gener 2025].
* ↑ «Istruzione - Enciclopedia» (en italià). [Consulta: 21 agost 2024].

## Enllaços externs

* Unportal
# Ajuntament d'Arnes

L'Ajuntament d'Arnes és un edifici ubicat al nucli històric d'Arnes, al municipi homònim, a la Terra Alta. Ha estat inventariat com a patrimoni monumental per la Generalitat de Catalunya amb el número d'inventari IPAC-11645. Està declarat Bé Cultural d'Interès Local i és considerat un dels edificis civils més destacats del Renaixement català i el més rellevant del municipi i del seu nucli històric, que és Bé Cultural d'Interés Nacional. Està en bon estat de conservació i és de titularitat pública. Està protegit com a BCIL mitjançant la llei 9/1993 del 30 de setembre del Patrimoni Cultural Català.

## Situació geogràfica

Està situat a la plaça de la vila, del nucli antic d'Arnes.

## Descripció i característiques

Es tracta de l'edifici més interessant d'Arnes i potser, el millor de tota la Terra Alta. Renaixentista, de planta rectangular, està totalment exempt i fet de carreus.
A la planta baixa hi ha una llotja coberta, com un porxe, amb quatre arcades de mig punt amb arquivoltes, sobre columnes monolítiques molt grosses.
Al primer pis hi ha sis finestres amb llindes i mitges columnes jòniques adossades suportant un fals entaulament amb fris i cornisa rematat amb un frontó triangular amb acroteris i polleguerals amb volutes. Per la part de darrere s'han obert finestres sense respectar la tipologia pròpia de l'edifici. Al segon pis, hi ha una galeria correguda, actualment encegada.
Les plantes estan delimitades per motllures, que es fan més complexes a l'hora de rematar l'edifici i on trobem gàrgoles.
L'interior de l'edifici és recent i l'actual accés, posterior, està centrat de la mateixa manera que l'original, al lateral. Al capdamunt de la porta central, a una dovella trobem l'escut d'armes.

## Història

Al fris de les seves finestres es pot llegir, consecutivament de les unes a les altres, una inscripció amb la data de construcció "1584" i el nom de Joan Vilabona de Queretes.
L'any 1835, durant les guerres carlines, fou incendiat i s'hi va reconstruir el nou l'interior. A més a més, s'hi va obrir la porta d'accés actual, datada del 1836.
Té la gran importància de ser un dels primers edificis renaixentistes de Catalunya, on el gòtic durà més temps que a les altres regions veïnes.
La planta baixa va ser, fins fa vint-i-cinc anys, un bar, i una vegada va deixar de ser-ho, s'hi va pretendre situar la consulta del metge.
L'any 2001 se'n va rehabilitar la façana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Ajuntament». Fitxa de patrimoni del gencat.cat. [Consulta: 29 setembre 2015].
* ↑ «Arnes». Diputació de Tarragona. Mapa de recursos culturals. [Consulta: 29 setembre 2015].
* 1 2 «Ajuntament d'Arnes». Diputació de Tarragona. Mapa de recursos culturals. Arxivat de l'original el 1 d'octubre 2015. [Consulta: 29 setembre 2015].
* ↑ Arnes.altanet. «Arnes Terra Alta». Arxivat de l'original el 2021-01-05. [Consulta: 1r abril 2019].

## Vegeu també

* Llista de monuments de la Terra Alta
# Renescure

Renescure (en neerlandès Ruisscheure) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 2.039 habitants. Limita al nord-oest amb Arques, al nord amb Clairmarais, al nord-est amb Bavinchove i Staple, a l'est amb Ebblinghem, al sud-oest amb Campagne-lès-Wardrecques i Wardrecques, al sud amb Blaringhem i al sud-est amb Lynde.

## Fills il·lustres

* Charles-Louis Hanon (1820-1900), pianista, organista i pedagog.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.803 | 1.928 | 2.071 | 2.115 | 2.221 | 2.086 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-1997 | Louis Coo | |
| 1997-2008 | Jean-Marie Bonduelle | Divers droite |
| 2008- | Jean-Pierre Decool | |
# Montrelais

Montrelais (en bretó Mousterlez) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament va formar part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 791 habitants. Limita amb Le Fresne-sur-Loire, La Chapelle-Saint-Sauveur, i Varades.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 470 | 514 | 541 | 587 | 587 | 663 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Marie-Andrée Douge | |
| 2008- | Jean-Marcel Nicolas | |
# Olympia Rupēs

Olympia Rupēs és una formació geològica de tipus rupes a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 86.2 latitud N i 244.41 ° longitud E, que fa 1.197,04 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI el 25 de juliol de 2007 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Olympia Rupēs". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Joan Mesquida Ferrando

Joan Mesquida Ferrando (Felanitx, 6 de desembre de 1962 - 19 d'octubre de 2020) fou un polític mallorquí, i destacat membre del Partit dels Socialistes de les Illes Balears (PSIB-PSOE) més de tres dècades. Va ser llicenciat en Ciències Polítiques i Sociologia i en Dret per la Universidad Complutense de Madrid. Treballà a Arthur Andersen i Garrigues Andersen.

## Trajectòria política

Començà la seva carrera política com a sotsdirector i director de l'Àrea Econòmica de l'Ajuntament de Calvià. Després fou diputat pel PSIB-PSOE al Parlament de les Illes Balears a la V Legislatura i conseller del Consell Insular de Mallorca. Entre el 1999 i el 2003 fou conseller d'Hisenda i Pressuposts del Govern Balear presidit per Francesc Antich.
A la política estatal, va ocupar els següents càrrecs:
* Director General d'Infrastuctures del Ministeri de Defensa (maig 2004 - abril 2006)
* Director General de la Guàrdia Civil (abril 2006 - setembre 2006)
* Director General de la Guardia Civil i de la Policia Nacional (setembre 2006 - abril 2008)
* Secretari d'estat de Turisme (abril 2008-desembre 2011)
L'any 2018 abandonà el PSIB-PSOE i passà a formar part de Ciutadans, fent públic el seu pas a aquest partit en presentar un acte d'Albert Rivera a Palma.

## Publicacions

* El español como fuente turística de generación de recursos. Pozuelo de Alarcón, Madrid: Espasa, 2008. ISBN 978-84-670-3027-3.
* «El boom turístico». Economistas, Año Nº 30, 131, 2012, pàg. 244-249.
* «El Turismo español: Presente y futuro». Cuenta y razón, 22, 2011, pàg. 7-16.
* «La política turística española en el actual contexto económico». Papeles de economía española, 128, 2011, pàg. 88-96.

## Referències

* ↑ «Fallece Joan Mesquida» (en castellà), 19-10-2020. [Consulta: 19 octubre 2020].
* ↑ (castellà) Notícia del nomenament a El País
* ↑ (castellà) Notícia de la unificació dels comandaments de la Policia Nacional i la Guàrdia Civil espanyoles a El País
* ↑ http://www.elpais.com/articulo/espana/Joan/Mesquida/secretario/Estado/Turismo/elpepuesp/20080414elpepunac_27/Tes
* ↑ (castellà)Joan Mesquida se da de baja del PSIB-PSOE tras 32 años de militancia a El Mundo
* ↑ Ciutadans vol mossegar el PSIB d'Armengol a El Temps
* ↑ Ciudadanos abre la puerta a Joan Mesquida y la cierra a José Ramón Bauzá, Diari de Mallorca, 30 d'abril de 2018

## Enllaços externs

* Currículum al web del Ministeri de l'Interior Arxivat 2007-02-10 a Wayback Machine.
# Llywelyn ap Merfyn

Llywellyn ap Merfyn va ser un rei de Powys que visqué entre els segles ix i x. Se'l creu nascut a Llandeilo l'any 880 i hom li atribueix únicament una descendent, Angharad Verch Llywellyn, nascuda al 918.

## Referències

* ↑ «Genealogia de Llywelyn ap Merfyn».
# Morbecque

Morbecque (en neerlandès Moerbeke) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek a Flandes francès. L'any 2006 tenia 2.712 habitants.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 4054 | 4009 | 3952 | 3806 | 3979 | 4127 | 3975 | 3817 | 3816 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 3694 | 3733 | 3831 | 3836 | 3768 | 3547 | 3472 | 3342 | 3222 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 3179 | 3117 | 2966 | 2604 | 2514 | 2351 | 2281 | 2053 | 2036 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2041 | 2116 | 2437 | 2577 | 2541 | 2669 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2008 | Elisabeth Dantin | |
| 2008- | Max Herbaux | |
# Sapròfit

Un sapròfit és un animal, vegetal o microorganisme que obté els nutrients que necessita de la matèria orgànica vegetal o animal que està morta o en procés de descomposició. El sapròfit obté els nutrients absorbint els components orgànics solubles. La paraula prové del grec antic σαπρος, saprós, «podrit» i φυτος fitos, «planta». El terme data de l'època quan els fongs, que formen una gran majoria dels sapròfits, encara eren considerades com a plantes. Es fa servir el terme genèric «saprobi» o «saprobiosi» per indicar qualsevol organisme que viu de matèria morta.
Es parla de «sapròfit obligat» o «holosapròfit», quan és l'única manera d'alimentar-se. En canvi, quan en certes ocasions, arriba a prescindir d'aquesta matèria orgànica se'n diu «sapròfit facultatiu» o «hemisapròfit», com per exemple el fong de la plaga de les peres Venturia pirina. El sistema de vegades és més complex: així algunes orquídies i altres plantes que no tenen cloròfil·la fan servir un fong simbiòtic intermediari per extreure els aliments que necessiten, com ara la Neottia nidus-avis.
Els sapròfits tenen un paper útil en la cadena tròfica com que «netegen» el medi ambient per la descomposició de material orgànic mort. Poden ser nocius, del punt de vista humà, quan fan malbé matèria orgànica utilitzada com a primera matèria com ara fusta, cuir, tèxtil o aliments. Certs sapròfit secreten substàncies metzinoses.
Pel fet que els holosapròfits no es poden alimentar per ells mateixos es considera que són un tipus d'heteròtrofs. Entre ells es troben els fongs (que no siguin paràsits, comensals, mutualistes o simbiòtics), bacteris, i protozous. Els animals carronyers, com els escarabats piloters, voltors i unes poques plantes no fotosintètiques poc corrents normalment se'n diuen detritívores.

## Referències

* 1 2 «Sapròfit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Sapròfit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Sapròfit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Leake, Jonathan R. «Plants parasitic on fungi: unearthing the fungi in myco-heterotrophs and debunking the ‘saprophytic’ plant myth» (en anglès). Mycologist, 19, 3, 01-08-2005, pàg. 113–122. DOI: 10.1017/S0269-915X(05)00304-6. ISSN: 0269-915X.
* ↑ «saprofyt» (en neerlandès). Oosthoek Encyclopedie. [Consulta: 16 desembre 2021].
# Panchaia Rupēs

Panchaia Rupēs és una formació geològica de tipus rupes a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 71.91 latitud N i 149.99 ° longitud E, que fa 1.113,4 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 2003 i fa referència a una característica d'albedo. El nom va ser canviat de Panchaia Rupes a Panchaia Rupēs el 27 d'agost de 2013.

## Referències

* ↑ "Panchaia Rupēs". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Blunck, Jürgen. Exposition Press. Mars and its Satellites, A Detailed Commentary on the Nomenclature. 2$^a$, 1982.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Reserva índia Chemehuevi

La reserva índia Chemehuevi és una reserva índia de la tribu reconeguda federalment dels chemehuevi, que conformen la branca més meridional dels paiute del sud. Per tal de celebrar llur organització sota la Llei de Reorganització Índia, reconeixement tribal i ratificació de llur constitució, la tribu celebra els Nuwuvi Days, un festival anyal durant el primer cap de setmana de juny.

## Reserva

La reserva índia Chemehuevi (34° 24′ 42″ N, 114° 21′ 21″ O﻿ / ﻿34.41167°N,114.35583°O﻿ / 34.41167; -114.35583) es troba al comtat de San Bernardino (Califòrnia) fent frontera amb el llac Havasu a 40 kilòmetres i al llarg del riu Colorado. Té una superfície de 30.653 acres (124,05 km²) i una població de 345 habitants tot i que hi ha 700 individus registrats com a membres de la tribu.

## Govern

La tribu Chemehuevi té la seu a Havasu Lake (Califòrnia). La tribu es regeix per un consell tribal de 9 membres escollits democràticament.

## Desenvolupament econòmic

La tribu té la propietat i gestió del Havasu Landing Resort and Casino al llac Havasu, vora Needles (Califòrnia).

## Referències

* ↑ "Nuwuvi Days." Arxivat 2013-03-27 a Wayback Machine. Chemehuevi Indian Tribe. Retrieved 25 June 2013.
* ↑ "Chemehuevi Reservation." Arxivat 2016-01-04 a Wayback Machine. SDSU: California Indians and Their Reservations. Retrieved 25 June 2013.
* ↑ "Chemehuevi Indian Tribal Court." California Courts. Retrieved 22 June 2013.
* ↑ "Havasu Landing Resort and Casino." Retrieved 25 June 2013.

## Bibliografia

* D'Azevedo, Warren L., Volume Editor. Handbook of North American Indians, Volume 11: Great Basin'. Washington, DC: Smithsonian Institution, 1986. ISBN 978-0-16-004581-3.
* Pritzker, Barry M. A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples. Oxford: Oxford University Press, 2000. ISBN 978-0-19-513877-1.

## Enllaços externs

* Chemehuevi Indian Tribe Arxivat 2013-09-30 a Wayback Machine., web oficial
* Indis Chemehuevi del desert de Mojave
# Llista de medallistes olímpics de monopatí de carrer

Aquesta és una llista dels medallistes olímpics de monopatí de carrer:

## Medallistes
### Categoria masculina
#### Carrer

| Edició | Or | Argent | Bronze |
| 2020 Tòquio | Yuto Horigome | Kelvin Hoefler | Jagger Eaton |
| 2024 París | Yuto Horigome | Jagger Eaton | Nyjah Huston |

#### Parc

| Edició | Or | Argent | Bronze |
| 2020 Tòquio | Keegan Palmer | Pedro Barros | Cory Juneau |
| 2024 París | | | |

### Categoria femenina
#### Carrer

| Edició | Or | Argent | Bronze |
| 2020 Tòquio | Momiji Nishiya | Rayssa Leal | Funa Nakayama |
| 2024 París | Coco Yoshizawa | Liz Akama | Rayssa Leal |

#### Parc

| Edició | Or | Argent | Bronze |
| 2020 Tòquio | Sakura Yosozumi | Kokona Hiraki | Sky Brown |
| 2024 París | | | |

## Vegeu també

* Monopatí de carrer als Jocs Olímpics
# Superdupont

Superdupont és un còmic francès creat el 1972 pel Marcel Gotlib i en Jacques Lob, en col·laboració amb Dominique Vallet, Alexis. És una paròdia tant de Superman com de les actituds nacionals franceses (o, millor dit, la seva percepció caricatural fora i dins de França).

## Historial de publicació

Superdupont va ser publicat originalment a la revista franco-belga Pilote el 21 de setembre, 1972. Les sèries van continuar en Fluide Glacial a partir del 1975, i degut a la mort sobtada de l'Alexis, el Jean Solé es va encarregar del disseny gràfic. Contínuament publicat al llarg dels anys 80 i 90, l'autor principal de les sèries, Lob, es va morir el 1990. Les sèries es van tornar a publicar a l'octubre 2006 en Fluide Glacial.

## El personatge

Superdupont és el fill del soldat desconegut enterrat sota l'Arc de Triomf. És molt patriòtic, a vegades xovinista, i té superpoders que l'ajuden a defendre el país contra una organització secreta anomenada '"Anti-França"', agrupant terroristes que volen destruir França. "Anti-França" és un mot pejoratiu, originalment utilitzat per l'intel·lectual nacionalista Charles Maurras.
Els agents de l'Anti-França són estrangers (no-francesos) i, per tant, parlen l'idioma fictici Anti-francès, una barreja d'anglès, espanyol, italià, rus i alemany. Aquest moviment intenta ridiculitzar la paranoia d'alguns francesos que consideren que els estrangers representen una amenaça per a França.
L'aparença física de Superdupont és una versió superheroica d'un francès caricaturitzat (especialment des del punt de vista Anglosaxo): porta un barret, un jersei ratlles, sabatilles "charentaises", una baguet sota el braç, un cinturó tricolor lligat amb una agulla imperdible, una llarga capa blava. També suporta el patriotisme econòmic, ja que fuma cigarretes Gauloises, beu vi negre, menja formatges francesos i es nega a ser pintat amb tinta xina.
Com Superman, Superdupont pot volar però sembla tenir menys poders que Superman. Afortunadament Superdupont és un mestre de la savate, també coneguda com boxe française ("boxa francesa"), que li dona una superioritat contra els seus oponents.

## Publicacions

* Tome 1 : Superdupont (per Jacques Lob, Gotlib i Alexis)
* Tome 2 : Amour et forfaiture (per Jacques Lob, Gotlib i Solé)
* Tome 3 : Opération Camembert (per Jacques Lob, Gotlib i Solé)
* Tome 4 : Oui nide Iou (per Jacques Lob, Gotlib, Alexis, Solé, Daniel Goossens, Neal Adams i Coutelis)
* Tome 5 : Les âmes noires (per Jacques Lob, Gotlib, Alexis, Solé)
* Tome 6 : Superdupont pourchasse l'ignoble (per Marcel Gotlib, Lefred-Thouron, Solé)

## Notes

* ↑ BDoubliées. «Pilote année 1972» (en francès).
* ↑ «Superdupont maakt onverwachte terugkeer». Stripgids, 2, 2, desembre 2006, pàg. 6 [Consulta: 26 març 2007].

## Enllaços externs

* Superdupont publications in Pilote
* Fluide Glacial BDoubliées (francès)
* Superdupont albums Bedethque (francès)
# Muralles medievals de Sant Martí d'Empúries

Muralles medievals de Sant Martí d'Empúries és un monument del municipi de l'Escala inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situades al voltant del nucli antic de Sant Martí d'Empúries, al nord-oest de la població de l'Escala.
En origen, el recinte era totalment emmurallat i envoltava tot el nucli urbà. Actualment es conserven diversos sectors d'aquesta estructura. Els sectors més ben conservats són els costats oest i nord; en els altres en queden vestigis. El llenç oest presenta una llargada d'uns 50 metres, amb una part atalussada i el coronament emmerletat. Presenta una torre de planta quadrangular al centre i un portal d'accés per a vianants a l'angle sud-oest. El portal és d'arc de mig punt adovellat i, per la part interior, és rebaixat, amb una fornícula situada damunt seu i bastida amb rajols, on probablement es degué col·locar una imatge. Damunt del portal, però desplaçat envers el nord, hi ha un gran matacà. El parament està bastit amb carreuons desbastats i pedra sense desbastar, lligat amb morter de calç i formant filades regulars en algun tram. Hi ha alguns elements d'edificis antics, com alguns ciclopis romans al basament. Les cantonades estan rematades amb pedres grans desbastades. Al centre del tram hi ha una porta d'arc rebaixat, tapiada. L'obertura en substitueix una altra de més antiga, de la qual es veu un muntant i l'arrencament de l'arc. En el sector est, que dona al mar, pràcticament no queden vestigis, tot i que devia passar a tocar de l'absis de l'església. A l'espai excavat al nord del temple han aparegut les restes d'una torre cilíndrica i un fragment de muralla de carreuada, segurament hel·lenística. En el tram sud, la construcció d'algunes cases va malmetre bona part de la fortificació. L'únic vestigi conservat, situat al sud-oest de la façana de l'església, són les restes del castell d'Empúries, format per un portal adovellat i un tram de mur amb l'aparell de carreus ben disposats, vestigis d'un possible edifici rectangular.
La muralla fou reconstruïda, en gran part, a finals del segle xv. D'aquesta època deuen ser la major part dels llenços i altres elements que queden dempeus.

## Història

Les restes de les muralles medievals i del castell d'Empúries són del segle xiii. També en aquesta època fou edificada una nova església, substituïda al començament del segle xvi (1507) per l'actual, gòtica i fortificada.
Durant la guerra contra Joan II, el castell fou pres per les forces de la reina i l'infant Ferran el 1467 i confiat a Pere de Torroella, que l'abril de 1468 s'hagué de rendir al duc de Lorena després d'uns quants mesos de setge. Acabada la guerra, Pere de Torroella tingué drets sobre la població i refeu les muralles.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Muralles medievals de Sant Martí d'Empúries». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Aspledon Undae

Aspledon Undae és una formació geològica de tipus unda a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 75.14 ° latitud N i 315.04 ° longitud E, que fa 215.2 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI el 20 de març de 2007 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Aspledon Undae". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Blunck, Jürgen. Exposition Press. Mars and its Satellites, A Detailed Commentary on the Nomenclature. 2$^a$, 1982.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.