OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Batalla de Singapur

La batalla de Singapur fou lliurada en el marc del Teatre del Pacífic de la Segona Guerra Mundial quan l'Imperi Japonès va envair el territori de Singapur, controlat per les potències aliades.

## Antecedents

De forma simultània a l'Atac a Pearl Harbor, els japonesos van començar la invasió de les colònies britàniques de Hong Kong i Malàisia, de la colònia holandesa de les Índies Orientals (que es correspon, aproximadament, amb l'actual Indonèsia) i de les possessions americanes de les Filipines i de les illes de l'oceà Pacífic com Guam i Wake. L'expansió japonesa pel sud-est asiàtic va durar fins a mitjan 1942 i es va estendre a llocs tan allunyats entre si com Birmània, les illes Salomó i les Aleutianes.

## La batalla

La lluita es prolongà del 8 al 15 de febrer de 1942 i tingué com a resultat una estrepitosa derrota de les forces britàniques que defensaven la posició. El primer ministre britànic Winston Churchill s'hi referí com «el pitjor desastre» i «la major capitulació» de la història britànica. Al voltant de 80.000 militars foren fets presoners de guerra. Molts van morir per negligència, abusos i excessos de treball forçat.

## Conseqüències

L'expansió japonesa va ser frenada pels exèrcits aliats en tres punts: Midway, Nova Guinea i Guadalcanal. Tanmateix, els japonesos conservaren l'enclavament fins al 12 de setembre de 1945, després de la rendició i la fi de la guerra.

## Referències

* ↑ Allen, 2005.
* ↑ Raghavan, Srinath. India's War: World War II and the Making of Modern South Asi (en anglès). Nova York: Basic Books, 2016, p. 234. ISBN 978-0-465-03022-4.
* ↑ Thompson, 2005.
* ↑ Dennis, 2008, p. 126, 431–434.
* ↑ Bose, 2010, p. 18-20.

## Bibliografia

* Bose, Romen. The End of the War : Singapore's Liberation and the Aftermath of the Second World War. (en anglès). Singapore: Marshall Cavendish, 2010. ISBN 978-981-4435-47-5.
* Allen, Louis. Singapore 1941-1942 (en anglès). Revision edition. Abingdon, Oxon: Routledge, 2005. ISBN 978-1-315-03581-9.
* The Oxford companion to Australian military history (en anglès). 2a edició. South Melbourne, Vic.: Oxford University Press, 2009. ISBN 978-0-19-173512-7.
* Thompson, Peter. The battle for Singapore : the true story of the greatest catastrophe of World War II (en anglès). Londres: Portrait Books, 2006. ISBN 978-0-7499-5099-6.

## Vegeu també

* Bombardeig de Singapur (1944–1945)
# Procés isotèrmic

Un procés isotèrmic és una transformació d'un sistema en la qual la temperatura roman constant : ΔT = 0. Això s'esdevé quan el sistema està en contacte amb una font exterior capaç de bescanviar calor amb el sistema (cedint calor o aportant-la) i el sistema evoluciona molt lentament permetent que la temperatura interior s'iguali a la temperatura exterior (mitjançant la transmissió de calor en el sentit adequat : de la part més calenta a la més freda).
En un procés adiabàtic passa exactament el contrari. No hi ha transmissió de calor (Q = 0). Dit amb altres paraules:
* en un procés isotèrmic ΔT = 0 però Q ≠ 0
* en un procés adiabàtic ΔT ≠ 0 però Q = 0.

## Cas d'un gas ideal

Un gas ideal, per definició, segueix la llei de Boyle-Mariotte. Vol dir que el producte pV és constant si el gas evoluciona isotèrmicament. El valor de la constant és nRT, on n és el nombre de mols de gas en el sistema i R és la constant del gas ideal. En altres paraules : un gas ideal segueix la llei pV = nRT.
La qual cosa implica que:
    $p={nRT \over V}={constant \over V}$
La família de corbes generada per l'equació anterior es mostren en la figura adjunta. Cada corba és una isoterma. Aquesta mena de gràfics p-V s'anomenen gràfics d'indicador i foren usats per James Watt i altres per a verificar el rendiment dels motors.

## Càlcul del treball associat

En termodinàmica el treball associat a un canvi entre els punts A i B es calcula de la manera següent :
    $W_{A\to B}=-\int _{V_{A}}^{V_{B}}pdV$
En el cas de processos reversibles la integral indicada equival a l'àrea que queda per sota del segment d'isoterma determinat pels punts A i B (de color groc en la figura adjunta). Aplicant la fórmula p = nRT / V, a la temperatura constant T, resulta que :
    $W_{A\to B}=-\int _{V_{A}}^{V_{B}}pdV=-\int _{V_{A}}^{V_{B}}{\frac {nRT}{V}}dV=-nRT\int _{V_{A}}^{V_{B}}{\frac {1}{V}}dV=-nRT\ln {\frac {V_{B}}{V_{A}}}$
Per convenció el treball es defineix com a treball realitzat sobre el sistema des de l'exterior. Convé recordar que, per a molts sistemes, si la temperatura es manté constant resulta que l'energia interna del sistema roman igualment constant. Per tant, $\Delta$U = 0. Segons $\Delta$U = Q + W es dedueix que Q = -W per a aquest procés isotèrmic. En altres paraules :
* Si el gas es comprimeix vol dir que
$\Delta$V = (volum final - volum inicial) < 0, aleshores el logaritme natural és negatiu i, per tant W < 0. Durant una compressió el gas fa un treball negatiu. L'exterior fa un treball positiu. Hi ha un treball exterior sobre el gas. Comprimir el gas exigeix aportar un treball des de l'exterior.
* Si el gas s'expansiona, el gas fa un treball que rep l'exterior. El gas fa un treball que pot ser utilitzat.

## Referències

* 1 2 physical chemistry Thomas Engle, Philip Reid
# Batalla del Pont

La batalla del Pont (àrab: معركة الجسر, Maʿrakat al-Jisr; persa: نبرد پل) fou un combat que va enfrontar els àrabs musulmans dirigits per Abu-Ubayd ath-Thaqafí i les forces de l'Imperi Sassànida dirigides per Bahman Jaduya a la vora de la ciutat de Kufa. Tradicionalment es creu que va tenir lloc l'any 634 i que va ser l'única victòria important dels perses sobre els exèrcits invasors musulmans.
Les forces musulmanes ja havien pres Hira i fet pillatge a les zones habitades pels àrabs de Mesopotàmia, a la riba de l'Èufrates. La caiguda de Hira impactà els perses i Yazdgard va enviar exèrcits a la frontera amb els àrabs. Davant l'arribada dels contingents sassànides, al-Muthanna, que havia quedat com a governador de la regió de Hira, va haver de demanar reforços a Medina.
El nou califa, Úmar, va enviar-li Abu-Ubayd, que va topar amb els perses a Kufa. Les dues forces estaven a les ribes oposades del riu Èufrates. Com que el riu era creuat per un pont, la batalla en pren el nom, Batalla del Pont.
Abu-Ubayd va prendre la iniciativa i va travessar el riu. Sembla que la visió dels elefants dels perses va atemorir els cavalls dels àrabs i això va fer que els segons es retiressin.
Segons la tradició, al-Muthanna refusà retirar-se, va continuar lluitant i va perdre 4.000 homes.

## Referències

* 1 2 Sykes, Percy. History of Persia (en anglès). 1. Londres: Routledge i Kegan Paul, 1969, p. 493.
* ↑ Parvenah Pourshariati, Decline and Fall of the Sasanian Empire, (I.B.Taurus & Co.Ltd., 2011), 217.
* 1 2 3 4 5 6 Frye, Richard Nelson. The Cambridge History of Iran: The period from the Arab invasion to the Saljuqs (en anglès). Cambridge University Press, 1975, p. 8-9.
# Vittoria Guazzini

Vittoria Guazzini (Pontedera, 26 de desembre de 2000) és una ciclista italiana de carretera i de pista. Actualment corre a l'equip ciclista femení del FDJ-Suez.

## Palmarès en ruta

2018
* Campiona d'Europa en contrarrellotge junior
* Campiona d'Itàlia de ciclisme en ruta júnior
* Campiona d'Itàlia de ciclisme en contrarrellotge júnior
2021
* Campiona d'Europa en contrarrellotge sub-23
2022
* Campiona del Món de ciclisme en contrarellotge sub-23
* Campiona de ciclisme en cotrarrellotge als Jocs Mediterranis
* 1a al Tour de Bretanya
2024
* Campiona d'Itàlia de ciclisme en contrarrellotge
* 1a a Le Samyn des Dames
* Vencedora d'una etapa al Tour femení internacional dels Pirineus

### Resultats a les grans voltes
#### Giro d'Itàlia

* 2020: No surt a la 6a etapa

#### Tour de França

* 2022: 39a
* 2023: 114a

## Palmarès en pista

2017
* Campiona del món junior en Persecució
* Campiona d'Europa junior en Persecució
2018
* Campiona del món junior en Persecució
* Campiona del món junior en Persecució individual
* Campiona del món junior en Omnium
* Campiona d'Europa junior en Persecució individual
* Campiona d'Europa junior en Omnium
* Campiona d'Europa junior en Madison
2019
* Campiona d'Europa sub-23 en Persecució
2020
* Campiona d'Europa sub-23 en Persecució
2022
* Campiona del món en Persecució

## Referències

* ↑ «FDJ-Suez» (en anglès). UCI. [Consulta: 20 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a procyclingstats.com
# Jan Cvitkovič

Jan Cvitkovič (Ljubljana, 1966) és un director de cinema, guionista i actor eslovè.

## Vida i carrera

Va assistir a l'escola primària a Tolmin i va acabar els estudis de batxillerat a Idrija. Es va graduar en Arqueologia a la Facultat de Lletres de Ljubljana.
A finals dels 90 va entrar al món del cinema com a guionista, poc després com a actor i finalment com a director de cinema.
Les seves pel·lícules s'han projectat en més de 200 festivals d'arreu del món i han rebut més de 60 premis. Els premis més notables que va rebre van ser el Lleó del futur al Festival de Cinema de Venècia i el premi al millor director novell al Festival de Cinema de Sant Sebastià.
Les seves pel·lícules s'han emès a diversos països europeus per televisions conegudes com TV1000, RAI, HBO, ARTE, SBS Austràlia.
Cvitkovič va rebre el Premi de la Fundació Prešeren a la Universitat de Ljubljana pels seus importants treballs artístics en el camp del cinema i la televisió.
És membre de l'Acadèmia de Cinema Europeu i també ha estat membre del jurat de diversos festivals internacionals de cinema a Locarno, Sarajevo, Miami, Gijón, Palm Springs, Varsòvia, Skopje, Herceg Novi i Belgrad.
Va ser professor convidat a la University of Pennsylvania (UPenn), on es van projectar els seus llargmetratges.
Cvitkovič també és el cofundador de la productora cinematogràfica STARAGARA i l'iniciador i president honorari del Festival Internacional de Cinema Kino Otok(Isola Cinema).

## Filmografia
### Llargmetratges

* 2001 : Kruh in mleko
* 2005 : Odgrobadogroba amb Mojca Fatur
* 2011 : Arheo
* 2015 : Siska Deluxe
* 2017 : Druzinica

### Curtmetratges

* 2003 : Srce je kos mesa
* 2008 : Vem
* 2009 : To je zemlja, brat moj
* 2011 : Hundred Dogs
* 2015 : Ljubezen na strehi sveta
* 2016 : Ribolov
* 2018 : Versopolis

## Referències

* ↑ «Jan Cvitkovič :: Vertigo». www.vertigo.si. [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ «STA: Zlati lev prihodnosti za Jana Cvitkoviča! EMBARGO 8.9. DO 20H». www.sta.si. [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ «Jan Cvitkovič at the Philadelphia University in the USA - Slovenian Film Centre». www.film-center.si. [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ «Bot Verification». kinootok.org. [Consulta: 8 maig 2023].
# Švihov

Švihov és una població de la República Txeca a la Regió de Plzeň i al districte de Klatovy. És una població coneguda pel seu castell.
# Andrej Košak

Andrej Košak (Ljubljana, 16 de juny de 1965 és un guionista i director de cinema eslovè.

## Biografia

Es va graduar a l'Acadèmia de Teatre, Ràdio, Cinema i Televisió de Ljubljana, especialitzant-se en direcció. Després d'acabar els seus estudis, va treballar a RTV Slovenija com a autònom i va dirigir més de 500 programes (entre ells Videošpon, Studio City, etc.), videospots i anuncis. El seu primer llargmetratge va ser la pel·lícula Outsider el 1997, de la qual també va escriure el guió i segueix sent el tercer llargmetratge eslovè més vist de tots els temps i va guanyar la Palmera de bronze a la XVIII edició de la Mostra de València. L'any 2002 es va estrenar la seva segona pel·lícula Zvenenje v glavi, pn la qual n'era el director, coguionista, editor i productor.
El 2004, va cofundar l'associació política Forum 21.

## Filmografia

* Akademija (1987), documental d'estudiant
* Emil (1988), documental d'estudiant
* Spirit of action (1990), llargmetratge d’estudiant
* Outsider (1997), llargmetratge
* Zvenenje v glavi (2002), llargmetratge
* Stanje šoka (2011), llargmetratge
* Vsi proti vsem (2020), llargmetratge

## Referències

* ↑ (7.7.2008) Lestvica gledanosti (1992-2007). MMC RTV-SLO. Pridobljeno 14.12.2008.
* ↑ La película francesa “La vie de Jesus” gana la XVIII Mostra de Valencia, La Vanguardia, 24 d'octubre de 1997
* ↑ 24ur.com - Ustanovili Forum 21

## Enllaços externs

* Bloc de Košak Arxivat 2022-12-01 a Wayback Machine.
* Andrej Košak – perfil al Centre Cinematogràfic Eslovè
# Dušan Joksimović

Dušan Joksimović (Belgrad, 11 de desembre de 1963) és un director de fotografia Iugoslàvia (fins al 2003) després serbi, nascut el a (aleshores capital de la República Federal de Iugoslàvia). Ha treballat principalment amb directors serbis o d'altres països de l'antiga Iugoslàvia, és notablement un col·laborador habitual del seu compatriota Srđan Dragojević, les pel·lícules més conegudes del qual són : Mi nismo anđeli, Lepa sela lepo gore, Rane i Parada així com a Luna Papa de Bakhtiar Khudojnazarov.

## Filmografia
### Com a director de fotografia

* 1992 : Mi nismo anđeli de Srđan Dragojević
* 1994 : Dva sata kvalitetnog programa (telefilm) de Srđan Dragojević
* 1996 : Lepa sela lepo gore de Srđan Dragojević
* 1997 : Frauen in Schwarz (documental) de Helga Reidemeister i Zoran Solomun
* 1998 : Rane de Srđan Dragojević
* 1999 : Luna Papa de Bakhtiar Khudojnazarov
* 2001 : Der chinesische Markt (documental) de Vladimir Blazevski i Zoran Solomun
* 2002 : Zvenenje v glavi d'Andrej Košak
* 2004 : Predmestje de Vinko Möderndorfer}}
* 2005 : Mi nismo anđeli 2 de Srđan Dragojević
* 2005 : The Keeper: The Legend of Omar Khayyam de Kayvan Mashayekh
* 2008 : Sveti Georgije ubiva azdahu de Srđan Dragojević
* 2008 : Pokrajina St.2 de Vinko Möderndorfer
* 2009 : Cekaj me, ja sigurno necu doci de Miroslav Momčilović
* 2009 : Kandidatka in sofer (téléfilm) de Vinko Möderndorfer
* 2009-2010 : Ono kao ljubav (sèrie de televisió) de Gorčin Stojanović}
* 2010 : Daca bobul nu moare de Sinișa Dragin
* 2011 : Parada de Srđan Dragojević
* 2011 : Neprijatelj de Dejan Zečević
* 2012 : V Ozhidanii Moria de Bakhtiar Khudojnazarov
* 2013 : Falsifikator de Goran Marković
* 2014 : Atomski zdesna de Srđan Dragojević
* 2016 : Dnevnik masinovodje de Miloš Radović
* 2016 : Stado de Nikola Kojo
* 2016 : Dnevnik masinovodje (sèrie de televisió) de Miloš Radović
* 2017 : Mamurluci (sèrie de televisió) de Srđan Dragojević

### Altres

* 1995 : Underground d'Emir Kusturica - director de la fotografia del segon equip a Belgrad
* 2003 : Rezervni deli de Damjan Kozole - operador de càmera de la segona unita
* 2012 : Doktor Rej i đavoli de Dinko Tucaković - fotografia addicional

## Premis

* Festival de Cinema Mediterrani Colònia 2002: Millor fotografia per Zvenenje v glavi)
* Festival de cinema eslovè 2008: Millor fotografia per Pokrajina St.2
* XXXVI edició de la Mostra de València: Millor fotografia per Nebesa.

## Referències

* ↑ Dusan Joksimovic a cineuropa.org
* ↑ Dusan Joksimovic a bsf.si
* ↑ La película bosnia ‘So she doesn’t live’ logra la Palmera d’Or de la 36ª Mostra de València al web de la Mostra
# Nova Unió (Social Liberals)

Nova Unió (Social Liberals) (lituà Naujoji Sąjunga (socialliberalai), NS) va ser un partit polític de Lituània d'ideologia liberal. Era membre del Partit dels Liberals Demòcrates i Reformistes Europeus, i observador a la Internacional Liberal.

## Història

Va ser fundat el 1998 i dirigit per Artūras Paulauskas. La seva política es basava en la ideologia socioliberal, els principals valors de la qual són la llibertat personal, la solidaritat social, el benestar de les persones i la justícia.
El 2000 va formar un govern de coalició amb la Unió Liberal de Lituània, i el 2001 una nova coalició amb els socialdemòcrates i, posteriorment, en 2004 una coalició amb el Partit Socialdemòcrata i el Partit del Treball, que va durar fins al 2008. El seu candidat Vilija Blinkevičiūtė va obtenir el 16,6% dels vots a les eleccions presidencials lituanes de 2004, i a les eleccions legislatives lituanes de 2004 va obtenir 11 escons.
A les eleccions legislatives de 2008 va perdre bona part del seu electorat, i només va obtenir un escó al Seimas amb el 3,64% dels vots. El diputat va formar part del grup parlamentari del Partit Socialdemòcrata. Donat que els seus anteriors socis de coalició, el Partit Socialdemòcrata i el Partit del Treball, també van patir un fort retrocés electoral, es va formar una nova coalició de centredreta dirigida per Andrius Kubilius, que es convertí en primer ministre per segona vegada, deixant al partit a l'oposició.
Al 2011, el partit es va integrar al Partit del Treball, mentre que una facció va marxar al la Unió Centrista i Liberal.

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | +/- | Govern |
| 2000 | 288,895 | 19.64 | 28 / 141 | Nou | Coalició |
| 2004 | Coalició amb LSDP | Coalició amb LSDP | 11 / 141 | 18 | Oposició (2006-08) |
| 2004 | Coalició amb LSDP | Coalició amb LSDP | 11 / 141 | 18 | Coalició (2008) |
| 2008 | 45,061 | 3.64 | 1 / 141 | 10 | Oposició |

## Referències

* ↑ «"Naujoji sąjunga prisijungė prie Darbo partijos"». [Consulta: 21 gener 2025].
* ↑ «"ATN.LT"». [Consulta: 21 gener 2025].
# Héric

Héric (en bretó Hierig) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament va formar part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 4.813 habitants. Limita amb La Chevallerais, Saffré, Nort-sur-Erdre, Casson, Grandchamp-des-Fontaines, Notre-Dame-des-Landes i Blain.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.438 | 2.531 | 2.521 | 3.140 | 3.378 | 3.987 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | André Thébaud | |
| 2008- | Lionel Lardeux | |

## Galeria d'imatges

* L'alcaldia
* Capella ND du Bon-Secours
* El castell de Chalonge
* Bout-de-Bois al canal de Nantes a Brest
# Tornar a casa (pel·lícula de 1978)

Tornar a casa (títol original: Coming home) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Hal Ashby, estrenada el 1978. Ha estat doblada al català.

## Argument

El marit de Sally marxa a la guerra del Vietnam. Per ser útil, decideix comprometre's com a voluntària a l'hospital dels veterans. Hi troba el seu amor d'institut, Luke, que ha quedat paraplègic. Es tornen a enamorar mentre el marit és a la guerra. Sally s'allunya a poc a poc de l'amor que tenia pel seu marit, però que passarà quan aquest tornarà del Vietnam?

## Repartiment

* Jane Fonda: Sally Hyde
* Jon Voight: Luke Martin
* Bruce Dern: Capità Bob Hyde
* Penelope Milford: Vi Munson
* Robert Carradine: Bill Munson
* Robert Ginty: Sergent Dink Mobley
* Mary Gregory: Martha Vickery
* Kathleen Miller: Kathy Delise
* Beeson Carroll: Capità Earl Delise
* Willie Tyler: Virgil
* Louis Carello: Bozo
* Charles Cyphers: Pee Wee
* Olivia Cole: Corrine
* Tresa Hughes: Infermera Degroot
* Bruce French: Dr. Lincoln
* Mary Jackson: Fleta Wilson
* Tim Pelt: Jason
* Richard Lawson: Pat
* Rita Taggart: Johnson
* Claudie Watson: Bridges
* Sally Frei: Connie
* Pat Corley: Harris
* David Clennon: Tim

## Premis i nominacions

Aquesta pel·lícula ha obtingut tres Oscars en 1978 :
* Oscar al millor actor: Jon Voight
* Oscar a la millor actriu: Jane Fonda
* Oscar al millor guió original

## Nominacions

Va ser igualment nominat en les categories següents :
* Oscar al millor actor secundari: Bruce Dern
* Oscar a la millor actriu secundària: Penelope Milford
* Oscar al millor director: Hal Ashby
* Oscar al millor muntatge
* Oscar a la millor pel·lícula
La pel·lícula va ser també nominada per la Palma d'Or al Festival de Canes 1978
* Jon Voight hi ha rebut el Premi d'interpretació masculina

## Al voltant de la pel·lícula

Coming Home va ser una de les primeres obres cinematogràfiques americanes a abordar el problema dels traumatismes patits per militars americans compromesos en la guerra del Vietnam. Hal Ashby s'ha associat per la realització d'aquesta pel·lícula amb Jane Fonda, a la vegada actriu i productora i molt compromesa públicament contra aquesta guerra. Coautor, amb l'operador Haskell Wexler, d'un documental consagrat a aquest assumpte (Introduction to the Ennemy), Jane Fonda participarà igualment en el guió. Va llançar la moda de les pel·lícules sobre la guerra del Vietnam, serà seguida de Viatge a l'extrem de l'infern, Apocalypse Now, Full Metal Jacket i Platoon que tindran més èxit.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Tornar a casa. esadir.cat.
* ↑ «Coming home». ‘‘The New York Times'’.
# Sympathy for Delicious

Sympathy for Delicious és una pel·lícula dramàtica del 2010 del director Mark Ruffalo.

## Argument

En Dean, anomenat 'Delicious', és un DJ prometedor. A causa d'un accident de moto, però, esdevé paraplègic. Havent-ho perdut tot, viu al seu cotxe al barri de Skid Row. Després d'una cerimònia religiosa, en Dean s'adona que té el poder de guarir pel magnetisme. Tanmateix, només pot guarir els altres, aquest poder no té cap efecte en ell. En Dean es converteix, doncs, en l'heroi local, sobretot en la missió del pare Joe Roselli. Conra l'avís del religiós, en Dean decideix utilitzar aquest do per aconseguir la glòria i els diners...
# The Upside

The Upside és una pel·lícula estatunidenca de comèdia dramàtica de 2017 dirigida per Neil Burger i escrita per Jon Hartmere. És un remake de la pel·lícula francesa de 2011 Intocable, que estava inspirada en la vida de Philippe Pozzo di Borgo. El film segueix un multimilionari paralític (Bryan Cranston) que té una amistat poc comú amb un condemnat en llibertat condicional (Kevin Hart) al qual contracta perquè cuide d'ell. Nicole Kidman, Golshifteh Farahani, i Julianna Margulies també apareixen. És el tercer remake de The Intouchables després del film telugu Oopiri, i el film argentí Inseparables (2016).
Es va estrenar als cinemes dels Estats Units l'11 de gener de 2019. The Upside va recaptar 122 milions de dòlars a nivell mundial i va rebre crítiques de tot tipus dels crítics, que van elogiar la química dels actors protagonistes, però que alhora també consideraven que la història era previsible i tòpica.

## Referències

* ↑ Meunier, Emilie «Remake américain d'Intouchables : Eric Toledano et Olivier Nakache ont vu les premières images... et ils ont été étonnés ! (VIDÉO)» (en francès). Télé-Loisirs.fr. Yahoo, 06-09-2017 [Consulta: 4 gener 2019].
* ↑ Dirk Libbey. «The Upside Reviews Are In, Here's What Critics Are Saying», 11-01-2017. [Consulta: 12 gener 2019].

## Enllaços externs

* A Box Office Mojo (anglès)
* A The Numbers (anglès)
# Settimio Ferrazzetta

Settimio Arturo Ferrazzetta O.F.M. (Selva di Progno, Verona, 8 de desembre de 1924- Bissau, 26 de gener de 1999) va ser un bisbe catòlic de Guinea Bissau, d'origen italià.
Va ser ordenat sacerdot en l'Orde dels Germans Menors l'1 de juliol de 1951. El 1955 es va traslladar a la Guinea portuguesa com a missioner, on es va dedicar a les activitats de salut i educació. Va treballar per primer cop a la leproseria de Cumura.
Després de la independència de Guinea Bissau va ser nomenat primer bisbe de la nova diòcesi catòlica de Bissau, el 21 de març de 1977. Va continuar la seva activitat missionera, treballant per a la promoció en els nivells humans, socials i religiosos dels guineans. Ferrazzetta aconseguí el respecte i l'admiració de la població en general, no només la petita comunitat catòlica, sinó també les comunitats musulmanes i animistes.
El 1998, durant la tensió armada entre el president João Bernardo Vieira i general Ansumane Mané, va treballar com a mitjancer. Va morir poc després, abans del final de les hostilitats, el 26 de gener de 1999, als 74 anys. La seva mort va ser plorada com una gran pèrdua nacional. Va ser enterrat a la catedral de Bissau.

## Referències

* ↑ «Guiné-Bissau - A consciência de um país à deriva, Article de Jorge Neto, Juny de 2005, Além-Mar Magazine». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 17 agost 2016].

## Enllaços externs

* (italià) Breu biografia del bisbe Settimio Ferrazzetta
* Bishop Settimio Ferrazzetta a Catholic Hierarchy