OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dzelarhons

Dzelarhons, o Dzalarhons, en la mitologia del poble Haida (un poble indígena de la costa nord-oest del Pacífic d'Amèrica del Nord), és un esperit de muntanya conegut com a dona del Volcà que regula les criatures de la terra i castiga a aquells que els abusen.
Segons la llegenda, originalment era una dona mortal i que el seu marit es va tornar abusiu poc després de les noces. Indignada, la seva gent va venir a rescatar-la i va cremar el poble. Dzelarhons no es trobava per enlloc; al seu lloc hi havia una estàtua de pedra que sostenia un bastó en flames. Ara era una poderosa deessa i guardiana dels animals. Una història descriu la seva venjança contra alguns vilatans que estaven tan acostumats a tenir una gran quantitat de peixos en les seves aigües que van començar a matar els peixos innecessàriament i a torturar-los per al seu entreteniment.Dzelarhons, la dona del volcà va retronar i va esclatar, matant-los amb la seva ràbia ardent.
El Dzalarhons Mons, una muntanya a Venus, porta el seu nom.

## Referències

* ↑ Coulter, Charles Russell. Encyclopedia of Ancient Deities. Routledge, 2013, p. 160. ISBN 9781135963903.
* ↑ Monaghan, Patricia. Encyclopedia of Goddesses and Heroines. New World Library, 2014, p. 318-319. ISBN 9781608682171.
* ↑ «Dzalarhons Mons».

## Bibliografia addicional

* Cameron, Anne. Dzelarhons: Mythology of the Northwest Coast. Harbour Publishing, 2015. ISBN 9781550177589.
# Escola de genis

Escola de genis (títol original: Real Genius) és una comèdia satírica estatunidenca de 1985 protagonitzada per Val Kilmer i Gabriel Jarret. La pel·lícula eté lloc en el campus de « Pacific Tech », una universitat tècnica fictícia americana basada en Caltech.Ha estat doblada al català.

## Argument

Chris Knight (Val Kilmer) és un geni a punt d'obtenir el seu diploma pels seus treballs sobre els làsers química. Quan va varribar al campus, era un estudiant fosc i aplicat, però s'ha calmat al fil dels anys descobrint que hi havien altres coses que el treball en la vida. Mitch Taylor (Jarret) és el petit nou (geni) de 15 anys al campus i ha estat assignat per treballar amb Knight en el nou laser. Mitch s'assembla al que Knight va ser fa temps i li costa adaptar-se al seu nou entorn. Finalment, Knight ensenya a Mitch a descomprimir-se i a apreciar-se i a viure en el campus sense que li saltin els ploms.

## Repartiment

* Val Kilmer:Chris Knight
* Gabriel Jarret: Mitch Taylor
* Michelle Meyrink: Jordan Cochran
* William Atherton:Professor Jerry Hathaway
* Jon Gries: Lazlo Hollyfeld
* Robert Prescott: Kent
* Louis Giambalvo: Major Carnagle
* Yuji Okumoto: Fenton
* Beau Billingslea: George
* Ed Lauter: David Decker
* Deborah Foreman: Susan Decker
* Patti De Arbanville: Sherry Nugil
* Tommy Swerdlow: Bodie
* Monte Landis: Metge Dodd
* Severn Darden: Dr. Meredith
* Sandy Martin: Meredith
* Joe Dorsey:Membre del Congrés
* Randy Lowell:Cornell
* Dean Devlin:Milton
* Mark Kamiyama:"Ick" Ikagami
* Paul Tulley:Pare de Mitch
* Joanne Baron:Mare de Mitch
* Jeanne Mori:Tècnic Làser

## Banda original

| Pista | Títol | Intèrpret | Escena |
| 1 | You Took Advantage of Me | Carmen McRae | Crèdits de començament |
| 2 | The Tuff Do What? | Tonio K. |
| 3 | Summertime Girls | Hi&T |
| 4 | The Pleasure Seekers | The System |
| 5 | The Walls Come Down | The Call |
| 6 | I'm Falling | The C.S. Angels | Mitch potasse. |
| 7 | One Night Love Affair | Bryan Adams |
| 8 | All She Wants to Do Is Dance | Don Henley |
| 9 | Number One | Chaz Jankel | Chris es venja de Hathaway. |
| 10 | You're the Only Love | Paul Hyde i els Payolas |
| 11 | Standing in Line | The Textones |
| 12 | Everybody Wants to Rule the World | Tears for Fears | Crèdits de final |

## Referències

* ↑ esadir.cat. Escola de genis. esadir.cat.
* ↑ «Real Genius». The New York Times.
# Angie

Angie és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Martha Coolidge, estrenada l'any 1994. Ha estat doblada al català.

## Argument

Angie viu des de fa molt de temps en un barri popular de Brooklyn i somnia una vida millor. Després d'haver-se assabentat que esperava un fill del seu vell amic, Vinnie, decideix tenir-lo i educar-lo sola.
El barri s'anima per ajudar Angie en les seves futures responsabilitats. Un dia, en un museu, troba Noel, que li fa descobrir un món nou d'art i de cultura. Però les coses es compliquen en el part.

## Repartiment

* Geena Davis: Angie
* Stephen Rea: Noël
* James Gandolfini: Vinnie
* Aida Turturro: Tina
* Philip Bosco: Frank Scacciapensieri
* Jenny O'Hara: Kathy
* Michael Rispoli: Jerry
* Betty Miller: Joanne
* Susan Jaffe: Ballarina
* Jeremy Collins: Lover
* Robert Conn: Death
* Ray Xifo: Dr. Gould
* Rosemary De Angelis: Tia Vicky
* Rae Allen: Tia Violetta
* Ida Bernardini: Tia Louisa
* Frank Pellegrino: Oncle Marty
* Michael Laskin: Surgeon
* Jean Marie Barnwell: Angie, de jove
* Elaine Kagan: Tia Jean
* Olga Merediz: Roz
* Marylouise Burke: Fern
* Mike Jefferson: Tony
* Mariner Hinkle: Joanne, de jove
* Nancy Giles: Infermera

## Crítica

"Interessant tragicomèdia (...) Una cinta molt simpàtica, agradable i una mica feminista"

## Referències

* ↑ «Angie». esadir.cat.
* ↑ «Angie». Allociné.
* ↑ Morales, Fernando «Angie». El País.
# Edward William Nelson

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Nelson».
Edward William Nelson (8 de maig del 1855 – 19 de maig del 1934) fou un naturalista i etnòleg estatunidenc. Era originari de Manchester (Nova Hampshire). El 1871, juntament amb la seva família, es quedà sense llar a causa del gran incendi de Chicago.
El 1877 s'uní al Cos de Senyals de l'Exèrcit Estatunidenc. Spencer Fullerton Baird s'encarregà de seleccionar funcionaris de senyals per a les estacions remotes i elegí homes amb formació científica que estiguessin disposats a estudiar la flora i fauna locals. Baird envià Nelson a St. Michael (Alaska).
Nelson fou el naturalista a bord del USRC Corwin, que navegà prop de l'illa de Wrangel a la cerca del USS Jeanette el 1881. Nelson publicà les seves troballes al Report upon Natural History Collections Made in Alaska between the Years 1877–1881, el 1887. També publicà els seus estudis etnològics a The Eskimo about Bering Strait (1900).
El 1890, Nelson acceptà el càrrec d'agent de camp especial, en l'expedició a la Vall de la Mort sota el comandament de Clinton Hart Merriam, cap de la Divisió d'Ornitologia i Mamífers del Departament d'Agricultura dels Estats Units. Després d'aquella expedició, se li manà dur a terme un estudi de camp a Mèxic, país on Nelson romangué els catorze anys següents. Nelson continuà treballant al Servei de Pesca i Vida Silvestre dels Estats Units fins al 1929 i en fou el cap des del 1916 fins al 1927.

## Referències

* ↑ «Biographies of People Honored in the Names of the Reptiles and Amphibians of North America» (en anglès), 2006.
* ↑ Greene, Tammy R.; Nuttall (ed.), Mark. Encyclopedia of the Arctic. Routledge, 12 de novembre de 2012, p. 1415–1416. ISBN 978-1-136-78680-8.
* ↑ Orth, Donald J. Dictionary of Alaska Place Names. U.S. Government Printing Office, 1967, p. 25.
# Can Duran (Matadepera)

Can Duran és un conjunt de dos edificis de Matadepera (Vallès Occidental) protegits com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Conjunt de dues residències actualment situades en parcel·les independents.
Un dels dos edificis està construït el 1943. És un edifici de planta exempta, amb baixos i pis. La coberta a dues vessants és de teula àrab amb el carener perpendicular a la façana principal, el que li confereix l'aspecte d'una casa pairal tradicional. Les façanes són de composició simètrica. Dins la mateixa parcel·la destaca la torre que conté el pou.
El segon dels edificis es va construir entre 1945 i 1950.

## Història

Edifici de planta exempta, amb planta baixa, pis i soterrani.
L'any 1943 es construeix una primera residència, és una casa exempta de planta baixa i pis amb coberta a dues vessants. L'any 1950 es construeix dins del que aleshores era una única parcel·la, una altra residència molt més gran que l'anterior. Aquesta consta de planta baixa, soterrani i pis mirador. L'habitatge fet el 1943 es va convertir en la casa dels masovers. Actualment els dos edificis són de propietaris diferents i es troben separats pel carrer anomenat can Duran.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Duran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# Cala Antena

Cala Antena és una de les tres cales que formen Cales de Mallorca al municipi de Manacor, situada al nord de cala Murada i cala Domingos, en la costa de llevant de Mallorca. La platja de cala Antena és molt estreta, de 25 metres de llarg però relativament profunda (80 m.). Consta de tota mena de serveis i deguda a laproximitat a diferents nuclis turístics és fortament freqüentada durant l'estiu.
És una entrant de mar d'uns 170 metres de longitud, creat per l'erosió del regueró de cala Antena, que tot i la seva modestes dimensions (presenta una conca de drenatge de menys de 2 km²) forma importants penya-segats durant els seus últims 700 metres abans d'abocar les aigües a la cala. El vessant sud de la cala s'hi assenta la urbanització de Cales de Mallorca mentre que el vessant nord hi trobem extensions de garriga i bosquines lliures d'edificacions inclosos dins l'ANEI de Cales de Manacor.
La bocana de la cala fa 80 metres d'amplada i està toalment orientada a l'est i, per tant, molt desprotegida respecte del vent de llevant.

## Referències

* 1 2 Jordi Carol; Carmen Muñoz. El litoral de Mallorca (en castellà). 1a.. Barcelona: GeoPlaneta, 2001. ISBN 84-08-03939-3.
* ↑ «Estudio hidrológico hidràulico y delimitación de zonas inundables que afectan a los núcleos urbanos del término municipal de Manacor», 2009. Arxivat de l'original el 2019-09-01. [Consulta: 1r setembre 2019].
* ↑ «Cala Antena». PlatgesdeBalears. Arxivat de l'original el 21 de setembre 2020. [Consulta: 1r setembre 2019].
# Matti Pitkänen

Matti Pitkänen (Ikaalinen, 20 de desembre de 1951) és un esquiador finlandès, ja retirat, especialista en esquí de fons, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part als Jocs Olímpics d'Hivern d'Innsbruck, on va disputar dues proves del programa d'esquí de fons. En la prova del relleu 4x10 quilòmetres, formant equip amb Arto Koivisto, Juha Mieto i Pertti Teurajärvi, guanyà la medalla d'or, mentre en la dels 30 quilòmetres fou tretzè. Quatre anys més tard, als Jocs de Lake Placid, disputà tres proves del programa d'esquí de fons. Guanyà la medalla de bronze en el relleu 4x10 quilòmetres, fent equip amb Harri Kirvesniemi, Pertti Teurajärvi i Juha Mieto, mentre en els 30 quilòmetres fou sisè i en els 50 quilòmetres onzè.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món d'esquí nòrdic de 1978, així com dos campionats finlandesos dels 50 quilòmetres.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Matti Pitkänen». [Consulta: 13 gener 2025].
* ↑ «Athlete : Matti PITKAENEN». FIS-Ski. International Ski Federation. [Consulta: 12 abril 2019].
# (200) Dinamene

(200) Dinamene és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Christian Heinrich Friedrich Peters des de l'observatori Litchfield de Clinton, als Estats Units d'Amèrica, el 27 de juliol de 1879. Està anomenat així per Dinàmene, un personatge de la mitologia grega, les primeres lletres de la qual recorden les primeres de la paraula grega per a dos-cents, nombre de l'asteroide.
Dynamene orbita a una distància mitjana de 2,738 ua del Sol, i pot apropar-se fins a 2,372 ua. La seva inclinació orbital és 6,896° i l'excentricitat 0,1336. Completa una òrbita al voltant del Sol al cap de 1.655 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 30. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(200) Dynamene» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 18 juny 2015].
# Sa Torre (Santa Maria del Camí)

Sa Torre és una possessió de Santa Maria del Camí, situada al límit del terme amb Pòrtol, al raiguer del Puig de Son Seguí, confrontant amb Cas Sastre, s'Olleria d'en Seguí, sa Garriga de Son Borràs, Son Seguí, Can Moranta i Son Collet. L'any 1863 tenia 53 quarterades i era propietat d'Andreu Canyelles i Ramis.

## Referències

* ↑ Canyelles i Crespí, Martí L'amillarament de 1863. Aproximació a la propietat de la terra i l'espai santamarier en el segle XIX. A: III Jornades d'Estudis Locals Ajuntament de Santa Maria del Camí: Santa Maria del Camí, 2002, p. 189-207.
# Son Agulla

Son Agulla (pronunciat Son Güia) és una possessió de Santa Maria del Camí situada a la vall de Coanegra, entre Son Berenguer, Son Guitard, Son Oliver, es Celleràs i es Cabàs. Es troba entre el Puig de Son Agulla i el Puig de n'Elena.
Antigament fou el Molí de n'Elena i després Son Colombàs. Pren el nom dels Villalonga "Güia". El 1685 era propietat de Pere Antoni Villalonga "Güia". Aleshores la casa, el molí d'aigua, l'hort, olivar i muntanya estaven valorades en 900 lliures. Segons l'Apeo de 1818 era de Joan Amengual, ocupava una superfície de 25 quarterades i estava valorada en 2425 lliures i el 1863 era de Joan Amengual i comptava amb 54 quarterades. Tenia molí d'aigua i tafona. Té un poc d'olivar i garroverar, amb una zona d'hort regada per la síquia de Coanegra. L'actual propietari va comprar la casa l'any 1987 i la va reformar per complet.

## Vegeu també

* Puig de Son Agulla

## Referències

* ↑ Alea Serveis Professionals SL Catàleg de béns patrimonials de Santa Maria del Camí. Ajuntament de Santa Maria del Camí, 2009
# Son Montserrat (Santa Maria del Camí)

Son Montserrat és una possessió de Santa Maria del Camí, situada al costat de la carretera de Bunyola (antic camí de Sóller).

## Història

Es va formar en el segle xvii després dels establits produïts a la possessió de la Cavalleria de Santa Maria del Camí en aquella època. Antoni Jaume Montserrat n'era el propietari l'any 1661. L'origen del nom de la propietat cal cercar-ho en aquest malnom de la família Jaume que en fou propietària durant els segles xvii i XVIII. En el segle xviii va passar per compra a la família Aguiló. A l'Apeo de 1818 apareix com a propietari Tomàs Aguiló. Hi havia les cases, amb 36 quarterades de terreny (vinyes i conreu) i estava valorada en 6255 lliures mallorquines. L'amillarament del 1863 assenyala que Son Montserrat era propietat de Francesc Fortesa. Aleshores ocupava una superfície de 27 quarterades i les seves terres estaven destinades al conreu de l'ametler i la vinya.

## Les cases

Les cases tenen dos bucs, un de dues altàries i l'altre d'una sola planta, corresponent als antics sestadors i pallissa. El buc principal de dues plantes i dos aiguavessos alberga l'habitatge i un celler que ha estat rehabilitat com a dependències de l'habitatge. El portal està emmarcat de pedra viva amb una incisió a la llinda.
A l'esquerra hi ha dos portals més, un allindanat, corresponent a l'antiga capella, i un altre de mig punt amb brancals de pedra viva i dovelles de marès, així com un voladís de teules i un colcador adossat a la dreta. En el primer pis s'obrin diverses obertures disposades de forma asimètrica, de les quals destaquen tres finestres conopials amb ampit de marès motllurat. El parament està decorat amb pedretes negres incrustades i la coberta, de teula àrab, té una cornisa lobulada. A l'interior destaca un arc amb dovelles de marès i una capelleta que encara conserva un petit altar. En aquesta estança apareixen dos portals amb emmarcament de marès decorat.
Respecte a les instal·lacions hidràuliques, la casa compta amb una cisterna de pedra interior amb el coll octogonal i un aljub amb coll i pica situats dins una espècie de capella amb un arc trilobulat.

## Notes

* ↑ «Montserrat, Son». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 132. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Alea Serveis Professionals SL Catàleg de béns patrimonials de Santa Maria del Camí. Ajuntament de Santa Maria del Camí, 2009
# Son Verdera

Son Verdera és una possessió de Santa Maria del Camí (Mallorca). El 1995 tenia una extensió de 93,42 ha.
Està situada al peu del Puig de Son Agulla, en el límit amb el terme municipal d'Alaró. Confronta amb Son Credo, Son Pinet, Son Berenguer i Cas Frares. El 1482 la possessió era de Bernat Sa Verdera. El 1495 Bernat Sa Verdera, donzell i ciutadà de Mallorca, vengué la seva alqueria al notari Bernat Amat. A partir de 1498 els seus propietaris foren sempre de llinatge Fillol (Fiol), coneguts per Fillol de Son Verdera. El 1578 Son Verdera era de l'honor Bernadí Fillol i era valorada en 5.000 lliures. Tenia cases i era dedicada als cereals i olivars. El 1722 es fa constar l'existència de tafona (que encara es conserva en bon estat), molí de sang i una guarda de deu porcs. El 1732 era propietat de l'honor Joan Fillol i tenia morers de fulla i a les cases s'hi criaven cucs de seda. Hi havia una guarda de 76 ovelles. Eren pertinences seves, dins el terme d'Alaró, les terres anomenades sa Sort i s'olivar de Son Perot Fiol. El 1817 tenia 126 quarterades i n'era propietari Joan Fillol. A la mateixa data els Fillol també posseïen la possessió veïnada de Son Credo. dins la finca hi ha el Pou de Son Verdera. En l'actualitat es dedica sobretot al cultiu d'ametlers i garrovers.

## Referències

* ↑ «Santa Maria del Camí». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 15. Palma: Promomallorca, p. 198. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Verdera, Son». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 18. Palma: Promomallorca, p. 80. ISBN 84-8661702-2.
# Maria Prevolaraki

Maria Prevolaraki és una esportista grega que competeix en lluita estil lliure, guanyadora d'una medalla de bronze en el Campionat Mundial de Lluita de 2012 i dues medalles de plata en el Campionat Europeu de Lluita, en els anys 2013 i 2014.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2012 | Edmonton ( Canadà) Canadà | 3 | Lliure 55 kg |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2013 | Tiflis ( Geòrgia) Geòrgia | 2 | Lliure 55 kg |
| 2014 | Vantaa ( Finlàndia) Finlàndia | 2 | Lliure 56 kg |

## Referències

* ↑ «María Prevolaraki» Arxivat 2012-12-18 a Wayback Machine. en Sports-Reference.com (SR/Olympic Sports) (en inglés).
* ↑ «María Prevolaraki» en IAT.uni-leipzig.de (en inglés).
# Ramon Condal i Escudé

Ramon Condal i Escudé (Torrefeta i Florejacs, la Segarra, 8 d'agost de 1937 – Barcelona, 26 de juliol de 2016) fou un empresari català, cofundador i director general de Condis, president del RCD Espanyol entre 2011 i 2012.

## Vida empresarial

Va ésser vocal del Consell d'Empreses Distribuïdores d'Alimentació de Catalunya, i de l'Associació Espanyola de Distribuïdors, Autoserveis i Supermercats. Fou guardonat amb la Medalla al treball President Macià l'any 2010.

## President del RCD Espanyol

Fou un dels màxims accionistes del RCD Espanyol després de la compra del paquet d'accions de José Manuel Lara Bosch. En la Junta Extraordinària que el club celebrà el 12 de juliol de 2011, fou proclamat nou president de l'entitat esportiva en substitució de Daniel Sánchez Llibre, el 30 de setembre de 2012, amb només un punt de 18 de possibles, l'equip se situa cuer en solitari amb el pitjor inici de la seva història en la Lliga, i el 3 d'octubre el consell d'administració es dissol i anuncia eleccions per al 19 de novembre, que guanya Joan Collet i Diví amb el suport del 61% de les accions.
El 2 de novembre de 2015 els fins llavors màxims accionistes del RCD Espanyol, Daniel Sánchez Llibre i Ramon Condal i Escudé venen prop del 50% del capital, que passa a mans del grup xinès Rastar Group. El dia 26 de juliol de 2016, Ramon Condal i Escudé mor a l'edat de 78 anys.

## Referències

* ↑ «Medalla i placa al treball President Macià 2010». Generalitat de Catalunya, 2010. [Consulta: 6 juny 2011].
* ↑ «El máximo accionista Lara Bosch vende sus acciones a Ramón Condal» (en castellà). El Economista, 13-07-2009. [Consulta: 6 juny 2011].
* ↑ «Ramon Condal, nou president». RCD Espanyol, 12-06-2011. [Consulta: 13 juny 2011].
* ↑ «Un Espanyol consumit pels nervis perd contra l'Atlètic a Cornellà-el Prat i se situa cuer en solitari (0-1)». 324, 12-09-2030. [Consulta: 12 octubre 2002].
* ↑ «El consell d'administració de l'Espanyol es dissol i hi haurà eleccions el 19 de novembre». 324, 03-10-2012. [Consulta: 7 octubre 2012].
* ↑ «La junta general d'accionistes vota Joan Collet com a nou president de l'Espanyol». 324, 19-11-2012. [Consulta: 19 novembre 2012].
* ↑ «L'empresa xinesa Rastar Group adquireix l'Espanyol». El País, 02-11-2015. [Consulta: 2 novembre 2015].
# Andreessen Horowitz

Andreessen Horowitz (a16z) és una empresa de capital risc privada nord-americana fundada el 2009 per Marc Andreessen i Ben Horowitz. Té la seva seu a Menlo Park, Califòrnia, i el maig de 2024 gestionava 42.000 milions de dòlars en actius, sent la primera al rànquing de firmes de capital risc per volum d’actius.
Inverteix en startups emergents i empreses consolidades en sectors com la salut, consum, criptomonedes, videojocs, fintech, educació i tecnologies empresarials (incloent computació al núvol, seguretat i programari com a servei).
La empresa es va llançar amb un fons inicial de 300 milions de dòlars el 2009. En menys de dos anys, gestionava 1.200 milions. Ha seguit expandint-se amb fons de gran escala, incloent un fons de 9.000 milions el 2022. Marc Andreessen i Ben Horowitz van ser coneguts com a “super angels” per les seves inversions en tecnologia abans de fundar la empresa. Altres socis destacats inclouen Chris Dixon, Jeff Jordan, i Sriram Krishnan. El 2019 va obrir una oficina a San Francisco.

## Referències

* ↑ «About a16z.com (Venture Capital & Investment Firm) | a16z», 02-01-2025. [Consulta: 13 gener 2025].
* ↑ Arrington, Michael. «Andreessen Horowitz Celebrates First Year With New General Partner John O'Farrell». News. TechCrunch, 21-06-2010. [Consulta: 14 abril 2012].
* ↑ Horowitz, Ben. «Andreessen Horowitz has a new $200m Co-Investment Fund». ben's blog. Andreessen Horowitz. Arxivat de l'original el April 7, 2011. [Consulta: 13 abril 2012].
* ↑ Wong Kromhout, Wileen. «Ben Horowitz MS '90». UCLA Engineering. Arxivat de l'original el February 12, 2012. [Consulta: 13 abril 2012].
# Eusebio Fernández Muñiz

Eusebio Fernández Muñiz (Barcelona, 20 de juliol de 1893 - Avilés, 13 d'octubre de 1955) fou un empresari i dirigent esportiu català.
El gener de 1922 fou nomenat president del RCD Espanyol, mentre que el seu germà Manuel Fernández Muñiz fou escollit com a vicepresident primer. A nivell esportiu, l'equip va tenir una mala temporada, havent de disputar la promoció de descens amb el FC Espanya, salvant finalment la categoria. Al cap de sis mesos, el més de juny, Victorià de la Riva el substituí a la presidència, mentre que Eusebio i el seu germà esdevingueren vicepresidents.
A nivell professional, Eusebio Fernández fou representant de l'empresa automobilística Hispano Suïssa a la Barcelona dels anys vint. Els colors de la bandera d'Avilés i del club de futbol Stadium Avilesino foren inspirants en els colors del RCD Espanyol. Eusebio Fernández s'havia traslladat a Avilés el 1924, on entrà a la directiva del club local. Eusebio gestionà la compra d'unes samarretes, portades des de Barcelona, amb els colors blanc i blau. El juliol de 1932 també fou president de l'Stadium Avilesino.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Perfil». periquito.cat. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ «Real Club Deportivo Español». La Vanguardia, 05-01-1922. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «Pàgina 8, de goal a goal». La Jornada Deportiva, 09-01-1922. [Consulta: 4 juliol 2021].
* 1 2 3 «La bandera de Avilés se originó en el fútbol». La Voz de Avilés, 21-03-2020. [Consulta: 5 setembre 2022].