OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Viðreisn

El Viðreisn (traduït com a Reforma o Regeneració) és un partit polític liberal de centre a centredreta a Islàndia fundat el 24 de maig de 2016, però que existia com a xarxa política des de juny de 2014. Es va separar del Partit de la Independència, principalment pel descontentament amb la seva decisió de no celebrar un referèndum sobre l'adhesió a la Unió Europea i la manca de suport al lliure comerç.
El partit recolza l'adhesió d'Islàndia a la Unió Europea i la reforma dels subsidis a l'agricultura i els impostos especials sobre els productes estrangers. Vol que les polítiques públiques se centrin en l'interès general de la societat i redueixin la influència dels interessos especials. Viðreisn està a favor d'un estat del benestar finançat públicament. Admet la vinculació de la corona a una altra moneda, com l'euro, a través d'una caixa de divises com a pla per reduir els tipus d'interès. La seva política sanitària té com a objectiu reduir la part del pacient en els costos sanitaris.
A Viðreisn se li ha assignat la lletra C per a les llistes electorals. Des del 2016, ha obtingut entre el 6 i el 10% dels vots en les eleccions generals.

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | +/– | Pos. | Govern |
| 2016 | 19,870 | 10.5 | 7 / 63 | Nou | Nou 5è | Coalició |
| 2017 | 13,122 | 6.7 | 4 / 63 | 3 | 8è | Oposició |
| 2021 | 16,628 | 8.3 | 5 / 63 | 1 | 7è | Oposició |
| 2024 | 33,606 | 15.8 | 11 / 63 | 6 | 3r | Coalició |

## Llistat de presidents

| President | Període |
| Benedikt Jóhannesson | 2016–2017 |
| Þorgerður Katrín Gunnarsdóttir | 2017– |

## Referències

* ↑ «Icelanders vote for stability as Pirates fall short of expectations».
* ↑ «Pirates still ruling the roost in Iceland». [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ «Viðreisn undirbýr framboð» (en islandès). [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ «Where Do They Want To Take Us? The Platforms Explained».
* 1 2 «No, the Pirates didn’t win Iceland’s elections. Here’s what happened instead.».
* ↑ «E, F, N, O, P, U, X, Y, Æ og Ö» (en islandès). [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ Cebrián, Belén Domínguez «Los conservadores ganan las elecciones en Islandia, aunque pierden apoyo» (en castellà). El País [Madrid], 29-10-2017. ISSN: 1134-6582.
* ↑ RTVE.es/AGENCIAS. «La coalición de Gobierno en Islandia amplía su mayoría pese a la caída de la Izquierda Verde» (en castellà), 26-09-2021. [Consulta: 5 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Norval Morrisseau

Norval Morrisseau o Miskwaabik Animikii/Copper Thunderbird (Sandy Point, Ontario, 1932-2007) fou un pintor, impressor i il·lustrador anishinaabemowin, membre de la Reial Acadèmia Canadenca d'Arts des del 1970 i un dels revitalitzadors de la iconografia ojibwa. Debutà amb un mural per a la representació canadenca a l'Expo 1967. El 1980 fou doctor honoris causa a les universitats de McGill i McMaster, i el 1995 fou honorat per l'Assemblea de Primeres Nacions del Canadà.

## Enllaços externs

* Referència, en anglès
# Kashiari

Kashiari o Kashiyari fou el nom assiri d'un massís muntanyós volcànic, al nord-oest del naixement del Khabur i al nord-est del naixement del Balikh, al sud-oest de la moderna Diyarbekir. Correspon al modern Karaca Dağ (otomà Karaje Dagh) amb el pic Incir Tepe de 1919 metres d'altura com a més alt de la comarca, a la província de Şanlıurfa. El seu nom clàssic fou mont Masius. El massís forma part de la cadena de l'Antitaure que té el seu extrem oriental al Tur Abdin. Apareix repetidament a les inscripcions assíries.
Adadnirari II, rei d'Assíria del 912 al 891 aC, va sotmetre poc després del començar el regnat les ciutats aramees a la vora de l'alt Tigris, especialment Kadmukhi i Nisibin: després de dues campanyes sense èxit contra Nísibis, aquesta ciutat, capital del principat arameu del mateix nom, fou assetjada i conquerida el 895 aC i el rei Nur-Adad fou fet presoner i portat a Assíria; va assegurar finalment la zona del Khabur i de la muntanya Kashiari. Assurnasirpal II (884 a 859 aC) va conquerir Madara i Anzu a les muntanyes Kashiari, i a l'entorn del massís va realitzar diverses operacions militars. Arame, rei d'Urartu contemporani del rei d'Assíria Assurnasirpal II (884 aC-859 aC) va fer la guerra contra Assíria i va sotmetre les zones del mont Kirruri (Rawanduz) i el món Kashiari (Karaca Dağ) cap al 882 aC. No consta quan fou recuperada pels assiris però la van conservar fins al final del l'imperi i en aquesta zona es creu que van tenir la base els darrers resistents assiris després que Haran va caure en mans dels medes el 609 aC.

## Bibliografia

* George Godspeed Assyria, Part Six, Arxivat 2010-12-05 a Wayback Machine.
# Moselle (Missouri)

Moselle és una comunitat no incorporada al comtat de Franklin, Missouri, Estats Units. És a unes cinc milles al nord-est de St. Clair. Moselle començar el 1849 quan al lloc s'hi construí un alt forn. La comunitat probablement rebé el nom de Moselle, França on hi havia una activitat de mineria i foneria del ferro. El 1860 s'hi obrí ir una oficina de correus anomenada Moselle que funcionà fins al 1971. El Moselle Iron Furnace Stack fou inclòs al Registre Nacional de Llocs Històrics el 1969.

## Referències

* ↑ 731621 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Moselle (Missouri) (en anglès)
* 1 2 «Franklin County Place Names, 1928–1945 (archived)». The State Historical Society of Missouri. Arxivat de l'original el 24 June 2016. [Consulta: 30 setembre 2016].
* ↑ «Post Offices». Jim Forte Postal History. [Consulta: 30 setembre 2016].
* ↑ National Register of Historic Places Digital Archive on NPGallery
38° 23′ 12″ N, 90° 53′ 52″ O﻿ / ﻿38.38667°N,90.89778°O﻿ / 38.38667; -90.89778
# Taquipnea

La taquipnea (grec: "respiració ràpida") es caracteritza per una respiració ràpida.
No és idèntica a la hiperventilació, ja que la taquipnea es presenta per a obtenir un suficient intercanvi de gas del cos, per exemple després de l'exercici, cas que no és el de la hiperventilació.
La taquipnea difereix d'hiperpnea en què en la taquipnea hi ha respiracions superficials ràpides, mentre que en la hiperpnea les respiracions són profundes.
Taquipnea també pot ser un símptoma d'enverinament per monòxid de carboni en el qual l'aportació d'oxigen als teixits i òrgans està bloquejada provocant hipòxia i lesió cel·lular directa.
# Bossa d'aigua calenta

Una bossa d'aigua calenta és un recipient de plàstic o làtex per contenir aigua calenta. Ha tingut la funció tradicional de proporcionar calor omplint-la d'aigua calenta i introduint-la en la llit abans d'anar a dormir o amb finalitats terapèutiques. Actualment, el seu ús és més restringit a causa de la generalització de la calefacció a les llars i/o per les estoretes elèctriques.

## Història

Va ser inventada per Slavoljub Eduard Penkala i, prèviament a la seva fabricació en plàstic, eren fetes de materials durs com el metall o la ceràmica i amb forma d'una espècie d'ampolla aplatada.

## Utilitats

Altres utilitats de les bosses d'aigua calenta són:
* Omplertes amb trossos de gel tenen un ús terapèutic allà on convingui mantenir-hi fred
* Proporcionar calor a hivern en altres parts de la casa
* Aplicacions per alleujar dolors musculars, de ronyons, d'esquena, etc.
Les bosses d'aigua calenta es comercialitzen cobertes amb fundes de llana o vellut que es dissenyen en alegres colors.

## Vegeu també

* Manta elèctrica

## Notes

* 1 2 3 Viquipèdia:Avís mèdic
# Moviment d'Esquerra-Verd

El Moviment d'Esquerra-Verd (en islandès:Vinstrihreyfingin - Grænt Framboð) és un partit polític d'esquerra, socialista, ecologista, feminista i ecosocialista d'Islàndia. Va ser fundat en 1999 per alguns membres de l'Alþingi que no van aprovar la fusió dels partits d'esquerra islandesos en l'Aliança Socialdemòcrata. El Moviment d'Esquerra-Verd es focalitza en els valors socialistes, feministes i ecologistes, i també en un reforçament de la democràcia del país mitjançant una participació més directa de la població.
El partit es va oposar a la participació d'Islàndia en l'OTAN, i també a la invasions estatunidenques d'Afganistan i Iraq. El partit també rebutja la participació d'Islàndia en la Unió Europea i dona suport la causa palestina a l'Orient Mitjà. Assenyala a més com necessària la integració i adaptació dels immigrants a la societat islandesa. És part de l'Aliança de l'Esquerra Verda Nòrdica (NGLA), i té prop de 3000 membres. El líder del partit és Steingrímur Sigfússon, qui és membre del parlament. S'oposen al fet que Brussel·les imposi quotes a la seva pesca.

## Eleccions

A les Eleccions legislatives islandeses de 1999 el Moviment d'Esquerra-Verd va arribar al 9,1% dels vots i 6 escons a l'Alþingi. Quatre anys després, el 2003, va obtenir el 8,8% dels vots, obtenint 5 escons dels 63 del parlament islandès. Després de les eleccions de 2007 va assolir 9 escons al parlament, arribant a un 14,3% dels vots. Al febrer de 2009, el Moviment d'Esquerra-Verd es va unir a l'Aliança Socialdemòcrata (Samfylkingin) com a soci menor en un govern provisional, després que el govern de centredreta dirigit per Geir Haarde dimitís a causa de les protestes pel negatiu impacte de la crisi financera a Islàndia.
A les eleccions legislatives islandeses de 2009, la coalició de socialdemòcrates i esquerres verdes va obtenir una contundent victòria, guanyant 34 dels 63 escons al parlament. El Moviment d'Esquerra-Verd va aconseguir 14 escons, convertint-se en el tercer major partit islandès, amb 21,7% dels vots.

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | +/– | Pos. | Govern |
| 1999 | 15,115 | 9.1 | 6 / 63 | Nou | Nou 4t | Oposició |
| 2003 | 16,129 | 8.8 | 5 / 63 | 1 | = 4t | Oposició |
| 2007 | 26,136 | 14.3 | 9 / 63 | 4 | 3r | Oposició |
| 2009 | 40,581 | 21.6 | 14 / 63 | 5 | = 3r | Coalició |
| 2013 | 20,546 | 10.8 | 7 / 63 | 7 | 4t | Oposició |
| 2016 | 30,166 | 15.9 | 10 / 63 | 3 | 2n | Oposició |
| 2017 | 33,155 | 16.9 | 11 / 63 | 1 | = 2n | Coalició |
| 2021 | 25,114 | 12.6 | 8 / 63 | 3 | 3r | Coalició |
| 2024 | 4,973 | 2.3 | 0 / 63 | 8 | 9è | Extraparlamentari |

## Referències

* ↑ Butlletí Informatiu de RFI emès el 26 d'abril de 2009
* ↑ título= Iceland Picks the World's First Openly Gay PM Arxivat 2010-05-19 a Wayback Machine. Time, Jonas Moody, 30-1-2009

## Enllaços externs

* Web oficial
* El Moviment d'Esquerra-Verd al web de la NGLA Arxivat 2010-02-18 a Wayback Machine.
# Pont gran Hayase

El pont gran Hayase (en kanji: 早 瀬 大橋, en hiragana: は や せ お お は し en romaji: Hayase Ōhashi) és una estructura que serveix d'unió entre l'illa de Nomi i l'illa de Kurahashi, ambdues ubicades al centre de la Badia d'Hiroshima en la regió de Chūgoku del Japó.

## Etimologia

El nom japonès prové de la unió de quatre kanjis separats en dos grups diferenciats. El primer grup, ve a indicar el nom del pont, que és "Hayase". Es tracte d'un nom compost fruit de la unió entre dos kanjis, que en unir-se formen la paraula "ràpids" o "corrent ràpida".
* El primer kanji és 早 (en hiragana: は や, en romaji: ha · ya = haya), un jōiō kanji que significa, en aquest context, "ràpid".
* El segon kanji és 瀬 (en hiragana: せ, en romaji: se), un jōiō kanji que significa, en aquest context, "corrent d'aigua".
En el segon grup, tenim "Ōhashi", un altre nom compost que alhora, també és un cognom japonès molt comú que significa "pont gran".
* El primer kanji és 大 (en hiragana: お お, en romaji: ō), un jōiō kanji de primer grau amb molts significats, i en aquest context, seria "gran".
* El segon kanji és 橋 (en hiragana: は し, en romaji: ha · shi) 1 jōiō kanji de tercer grau que significa "pont".

## Història

El pont, amb 623 metres de longitud i una alçada màxima de 30 metres sobre el nivell del mar, va ser inaugurat el 28 d'octubre de 1978 després molta pressió veïnal durant anys per millorar la qualitat de vida de la zona esdevenint la primera i única connexió terrestre que va aconseguir tenir l'illa de Nomi amb la resta del continent japonès, sent un revulsiu per a l'economia de l'illa més gran de tota la badia d'Hiroshima, més encara, quan l'illa amb la qual enllaça, Kurahashi, ja va fer el mateix després d'inaugurar el pont Ondo una dècada abans, connectant la segona illa més gran de la badia amb l'illa mare, Honshū.
L'autovia que connecta amb les dues illes i que transcorre pel pont gran Hayase, és la Route 487, una autovia de 50 km que du des de les illes de la badia d'Hiroshima fins Kure, Hiroshima i Minami.

## Estructura

Es tracta d'un pont d'armadura amb una superestructura portant d'acer composta per un embull d'elements connectats formant unitats triangulars. Té dos pilars principals que s'alcen sobre les aigües del la badia d'Hiroshima i tres pilars secundaris a l'inici i tres més a la fi del mateix. Posseeix una llargada de 623 metres i una amplada de 9,5 metres, dels quals útils són 5 metres que estan destinats al pas de vehicles i 3 metres de pas de vianants. A causa del trànsit marítim que hi ha a aquesta zona, es va elevar l'altura fins als 30 metres que arriba al seu punt màxim de la plataforma i 6 metres més fins al punt més alt de l'estructura que envolta la plataforma. El punt més profund de les aigües que creua arriba als -20 metres. Un cop finalitzada, tota l'estructura principal que conforma la gàbia de suport metàl·lica es va pintar de color verd enciam.
* Detalls de l'estructura del pont:

## Referències

* 1 2 3 4 James W. Heisig, Marc Bernabé, Veronica Calafell. Kanji para recordar (en castellà). Herder, 2003. ISBN 84-254-2309-0.
* 1 2 «早瀬大橋（はやせおおはし）» (en japonès). Prefectura d'Hiroshima. [Consulta: 17 març 2021].
# Partit Liberal de Suïssa

El Partit Liberal de Suïssa (alemany: Liberale Partei der Schweiz, francès: Parti liberal suisse, italià: Partito Liberale Svizzero) fou un partit polític de Suïssa d'ideologia liberal, membre de la Internacional Liberal. Va existir de 1913 a 2009, moment en què es va fusionar amb el Partit Radical Democràtic per formar el Partit Liberal Radical de Suïssa.
Els seus orígens es troben en els liberals o del segle xix, que representen la posició federalista. Formaven part del moviment regeneracionista de 1830-1848 i se situaren en una posició centrista en el Parlament. A la majoria dels cantons es va fundar el 1894 el Partit Democràtic Lliure, que aleshores tenia idees liberals. Però als cantons reformats de parla francesa (Ginebra, Vaud i Neuchâtel) i a Basilea-Ciutat, que tenia una fracció independent, el 1913 crearen el Partit Liberal de Suïssa, al que s'uniren les seccions dels cantons de Zuric, Schaffhausen, Grisons, Friburg i Berna. Entre el 1917 i el 1919 els liberals dirigits per Gustave Ador aconseguiren entrar al Bundesrat.
El partit va intentar en els anys 80 i 90 governar als cantons de Basilea-Camp, Berna, Friburg, Valais i Zuric, però no ho va aconseguir. La secció de Basilea es va dissoldre i només va resistir la de Valais, que va obtenir dos escons al Consell Nacional. A les eleccions federals suïsses de 2003 presentà una llista conjunta amb el Partit Democràtic Lliure, i va obtenir només el 2,2% dels vots, en comparació amb el 17,3% del FDP. No obstant això, a les seves fortaleses, els cantons protestants de Romandia i el cantó de Basilea-Ciutat, van tenir gran èxit. El seu millor resultat va ser a Ginebra, on van rebre el 16,8% dels vots. Va obtenir 4 escons (de 200) al Consell Nacional de Suïssa, però no va estar representat a la Cambra dels Estats ni al Consell Federal de Suïssa, el gabinet del govern. Després de les eleccions el LPS i el FDP va fundar una facció comú al Consell Nacional. El juny de 2005, la seva cooperació es va enfortir amb la fundació de la Unió Liberal i Radical i finalment l'1 de gener de 2009 el PLS es va fusionar amb el Partit Radical Democràtic per formar el Partit Liberal Radical de Suïssa.
El 2005, va obtenir un 3,7% dels escons als Parlaments cantonals de Suïssa i el 2,9% dels escons dels governs cantonals, segons l'índex de BADAC, que és ponderada per la població i el nombre d'escons. A les eleccions federals suïsses de 2007 el partit va obtenir l'1,8% del vot popular i 4 dels 200 escons.

## Presidents del partit

* 1946–1950 Raymond Deonna, Ginebra
* 1951–1955 René Helg, Ginebra
* 1972–1976 Louis Guisan, Vaud
* 1976–1981 Blaise Clerc, Neuenburg
* 1981–1985 Lukas Burckhardt, Basilea-Ciutat
* 1985–1989 Gilbert Coutau, Ginebra
* 1989–1993 Claude Bonnard, Vaud
* 1993–1997 François Jeanneret, Neuchâtel
* 1997–2002 Jacques-Simon Eggly, Ginebra
* 2002–2008 Claude Ruey, Vaud
* 2008–2009 Pierre Weiss, Ginebra

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-04-23 a Wayback Machine.
# Ethan Cutkosky

Ethan Cutkosky (nascut el 19 d'agost del 1999 a St Charles (Illinois), Estats Units), és un jove actor nord-Americà reconegut pel seu paper com a Carl Gallagher en la sèrie televisiva Shameless. Quan no està treballant en la sèrie, va a l'Institut públic als afores de Chicago on viu amb els seus pares i el seu gat negre Bear. El seu sobrenom és One-Take Barto, ja que sempre intenta fer-ho tot en una presa.
Li encanta anar amb skate, jet skiing, bicicleta, pondering, methaphysics, també té el segon cinturó negre en taekwondo. Tot i ser famós té el seu grup d'amics de l'institut molt actiu.
A l'edat de 4 anys l'Ethan va fer els seus primers anuncis comercials i fotos per a llibres de text per poder passar més temps amb la seva mare. A 8 anys va fer la seva primera pel·lícula, Fred Claus (2007). A partir d'aquí va anar fent més pel·lícules com: La semilla del mal (Unborn)(2009) on feia d'un esperit jueu mític conegut com a Dybbuk anomenat Barto. Va ser seleccionat personalment per l'escriptor / director, David S. Goyer, per la seva capacitat de seguir la direcció i mantenir un cara inexpressiva durant la filmació. També actua a sèries com Shameless, en la qual fa de Carl, el fill de Frank Gallagher (William H. Macy), un pare alcohòlic que no està mai amb els seus fills. Carl és criat per la seva germana Fiona (Emmy Rossum), però ell es troba una mica fora de lloc i no té cap model a seguir.

## Filmografia

* Fred Claus (2007)
* Unborn (2009)
* Betty Anne Watters (Conviction) (2010)
* Shameless (2011)
* Law & Order: Special Victims Unit (2013)

## Referències

* http://www.sho.com/sho/shameless/cast/7011/carl-gallagher

## Enllaços externs

* https://www.facebook.com/Ethan-Cutkosky-112845702125904/
* http://articles.chicagotribune.com/2014-04-01/entertainment/ct-shameless-ethan-cutkosky-20140401_1_shameless-carl-ethan-cutkosky Arxivat 2016-12-02 a Wayback Machine.
# Beguda destil·lada

Una beguda destil·lada és la beguda que conté alcohol etanol, el qual és el producte de la destil·lació de productes fermentats: cereals, fruits o altres vegetals. Aquesta definició exclou begudes alcohòliques obtingudes per fermentació sense destil·lació com són, entre d'altres, la cervesa, el vi i la sidra.
Entre les begudes destil·lades més populars, sense sucre afegit, es troben el brandi, l'schnapps, la ginebra, el rom, el tequila, el vodka i el whisky.
Entre les begudes destil·lades amb sucre afegit i saboritzant es troba el Grand Marnier, el Frangelico i l'schnapps a l'estil americà.

## Història de les begudes destil·lades

A l'Àsia central i concretament a Mongòlia s'incrementava el percentatge d'alcohol de les begudes fermentades amb el sistema de congelar-les (durant l'hivern), però amb l'inconvenient que això només era possible fer-ho en climes amb hivern frígid i també que incrementava el contingut d'alcohols tòxics com ara el metanol.
Encara que els grecs i àrabs antics coneixien el sistema de la destil·lació, la primera evidència d'obtenció d'alcohol per destil·lació prové de l'Escola de Salerno al segle xii. El 1437, el brandi ja es menciona al comtat alemany de Katzenelnbogen. Paracels va donar a l'alcohol el seu nom modern manllevat d'una paraula àrab que significa "finament dividit". A l'època medieval les begudes destil·lades es consideraven medicinals i van ser usades contra la pesta negra. Cap a 1400 es va descobrir com destil·lar a partir de cereals.
La destil·lació moderna empra un procés que bàsicament no ha canviat des del segle viii però ara s'hi incorporen mesures sanitàries i llevats industrials, i s'hi han afegit productes d'origen no euroasiàtic com el blat de moro i la patata.

## Referències

* ↑ Britannica Online Encyclopedia: distilled spirit/distilled liquor
* ↑ Sarton, George. Introduction to the history of science. R. E. Krieger Pub. Co., 1975, p. 145.
* ↑ «Mittelhochdeutsch in den Regesten der Grafen von Katzenelnbogen, die Bedeutung und die dazugehörigen Textstellen». Graf. Arxivat de l'original el 2021-01-26. [Consulta: 3 setembre 2010].

## Bibliografia

* Blue, Anthony Dias. The Complete Book of Spirits: A Guide to Their History, Production, and Enjoyment. New York: HarperCollins Publishers, 2004, p. 324. ISBN 0-06-054218-7.
* Forbes, Robert. Short History of the Art of Distillation from the Beginnings up to the Death of Cellier Blumenthal. Brill Academic Publishers, 1997. ISBN 90-04-00617-6. (hardcover)
* Multhauf, Robert. The Origins of Chemistry. Gordon & Breach Science Publishers, 1993. ISBN 2-88124-594-3. (paperback)

## Enllaços externs

* Història i taxonomia de les begudes alcohòliques destil·lades. Arxivat 2012-06-24 a Wayback Machine.
* Burning Still - Serving the Craft Distilling Community. Arxivat 2009-05-14 a Wayback Machine.
# Josep Bertrand i Salsas

Josep Bertrand i Salsas (la Roca d'Albera, 1857 - Barcelona, 1922) fou un dirigent esportiu relacionat amb l'automobilisme català. A començaments del segle xx guanyà una cursa disputada al Parc de la Ciutadella. Fou membre fundador del Reial Automòbil Club de Catalunya (RACC) i en fou president de 1918 a 1922. També fou membre de la Penya Rhin.

## Família i biografia

Cap al 1847, Manuel Bertrand i Cortalé (1804-1884), natural de La Roca d'Albera (Rosselló) i casat amb Francesca Salsas, de Palau del Vidre, es va instal·lar a Molins de Rei, on fundà una fàbrica tèxtil. Els seus fills Joan i Josep Bertrand i Salsas s'incorporaren al negoci, que a partir del 1884 s'anomenà J. i J. Bertrand, i a les dues fàbriques que ja tenien a Rubí i a Sant Feliu de Llobregat, hi afegiren una tercera a Vila-rodona (Alt Camp) i una quarta al carrer de Santaló, a Sant Gervasi. El despatx central era inicialment al carrer de Mendizábal (actualment Junta de Comerç), 7 i posteriorment, a les Cases Bertrand dels carrers de Balmes, 44-50 i Diputació, 235, construïdes entre 1901 i 1905 per l'arquitecte Enric Sagnier.
Josep es va casar amb Manuela Girona i Clavé, filla de Casimir Girona i Agrafel i d'Emília Clavé i Flaquer, i van tenir cinc fills: Emília, Maria, Pilar, Manuel i Carme Bertrand i Girona. Va morir el 1910 i fou succeït pel seu germà Joan (1854-1936), que impulsà l'expansió del negoci, aprofitant l'augment de la demanda durant la Primera Guerra Mundial. El seu producte central eren les panes, però també oferien estampats, mocadors de cotó, fil i seda, mantes de cotó, llenceria, teixits per a camises, etc.
Joan es va casar amb Mercè Coma i Cros i tingueren un fill, Joan Bertrand i Coma (1890–1978), que continuà el negoci familiar a Sant Feliu de Llobregat, on l'empresa havia creat diverses colònies de treballadors (encara avui s'hi conserven en bon estat les casetes i els pisos Bertrand). El seu fill Joan Bertrand i Elizalde fou un conegut pilot de motociclisme durant la dècada del 1950.

## Referències

* ↑ «José BERTRAND SALSAS». geneanet. Francisco Javier Andrés García.
* ↑ «Josep Bertrand Salsas». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Josep, Batista, Emanuel Bertrand Cortale». geneanet. Genealogia Cerdana.
* ↑ «Antonia,Bonaventura,Francesca Salsas Calva». geneanet. Genealogia Cerdana.
* 1 2 3 Sanahuja Anguera, Xavier. Gitons publicitaris a Catalunya (1850-1939). Societat Catalana d'Estudis Numismàtics. Institut d'Estudis Catalans, 2020, p. 89.
* ↑ «Manuela GIRONA CLAVÉ». geneanet. Francisco Javier Andrés García.
* ↑ «Juan BERTRAND SALSAS». geneanet. Francisco Javier Andrés García.
* ↑ «Juan BERTRAND COMA». geneanet. Francisco Javier Andrés García.
* ↑ «Edifici Apartaments Passeig de Gracia 115 Barcelona». passeigdegracia115.cat. Arxivat de l'original el 27-11-2013.
* ↑ «La Colonia Bertrand». chimevapor (blog), 02-11-2008.

## Bibliografia

* Ochoa, Juli; Riera «Història de les mines Erasme i Falguera». Miscel·lània d'estudis santjustencs, 6: Les mines d'aigua de Sant Just Desvern, 1995, pàg. 88-94.