OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ca n'Esteve (Cervelló)

Ca n'Esteve és un mas al nucli de Cervelló (Baix Llobregat) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casal de forma quadrada amb construccions annexes. L'edifici principal és de tres plantes, amb un pati interior i una escala senyorial amb graonada de pedra. El carener dels vessants mira a migjorn, on té més aspecte de fortalesa que de masia rural. A nord i llevant disposa dels edificis annexos destinades als afers agrícoles. Avui dia està tot adaptat per la seva funció de restaurant. El conjunt sobrepassa els 600m².

## Història

El llinatge dels Bruguera es va mantenir des dels segles xvii-xviii fins que la pubilla Anna Bruguera i Vilanova es casà amb el militar Benigno Salas.
El seu net va vendre la masia a Ramón Roy Tremosa, un professional del gremi de l'hostaleria, que va convertir la masia en un restaurant. L'any 1936 la finca fou saquejada i es va fer malbé el mobiliari i l'arxiu documental de la família.

## Referències

* 1 2 3 «Ca n'Esteve». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Ana BRUGUERA VILANOVA». geneanet. Francisco Javier Andrés García.
* ↑ «Benigno SALAS CARBAJO». geneanet. Francisco Javier Andrés García.
# Picot ventregroc

El picot ventregroc (Veniliornis dignus) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita la selva humida dels vessants dels Andes, al nord de Colòmbia i oest de Veneçuela, Equador i est del Perú.
# Torre de Can Balet

La Torre de Can Balet és un edifici del municipi de Vallromanes (Vallès Oriental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Al costat hi ha la masia de Can Balet.
Va ser el lloc de residencia d'estiu del Mestre d'Obres Domènec Balet i Nadal i és molt probable que l'edifici fos projectat per ell mateix, però de moment no es disposen de dades concloents. La Torre de Can Balet la Masia de Can Balet i la Masia de Can Poal formaven part d'una gran finca de la seva propietat.

## Descripció

És un edifici civil, una torre situada en un dels vessants de la muntanya que dona a la Riera de Vallromanes. Es tracta d'una construcció que distribueix els seus espais en dues ales que s'encreuen formant un angle recte, amb una torre poligonal entre elles. A l'esquerra de la torre es troba l'entrada principal i a la dreta una terrassa coberta. Aquest tipus d'edificació contrasta amb totes les altres de la zona per la seva excessiva inclinació de les teulades de dues vessants. També la torre presenta una teulada poligonal acabada en punta.

## Referències

* ↑ «Can Balet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Gran Premi de Macau

El Gran Premi de Macau és una cursa d'automobilisme que es corre al Circuito da Guia, prop de la Colina da Guia, Macau (Xina). La cursa se celebra des de l'any 1954, inicialment amb automòbils esportius. Actualment, es corre amb monoplaces de Fórmula 3, juntament amb nombroses curses de suport, com turismes, GT i motociclisme.
El primer esdeveniment del Gran Premi de Macau es va celebrar l'any 1954, com a esdeveniment de cotxes esportius. El 1961, la cursa pel títol es va convertir en un esdeveniment de Fórmula Lliure de rodes obertes. L'esdeveniment també ha comptat amb diverses curses de suport en la seva durada. Els cotxes de producció es van unir a l'esdeveniment l'any 1957, que van ser substituïts pels turismes el 1972. L'esdeveniment va rebre l'estatus de campionat del món des del 2005 fins al 2014 com a ronda final del Campionat del món de turismes. El 1976 es va presentar el Gran Premi de Motocicletes de Macau.
Entre els guanyadors de la cursa de Fórmula 3 es troben els pilots de Fórmula 1 Riccardo Patrese, Roberto Moreno, Ayrton Senna, Michael Schumacher, David Coulthard, Ralf Schumacher i Takuma Satō, António Félix da Costa.

## Referències

* ↑ Grand Prix a brand http://www.motorsport.org.nz/Race/news/news1Aug07NZGP.pdf Arxivat 18 July 2011 a Wayback Machine.
* ↑ «Fernando Macedo Pinto, one of the founders of the Macau Grand Prix» (en portuguès). Blog Macau Antigo. [Consulta: 20 octubre 2010].
* ↑ Chan, Pedro. «Hickman wins Macau Motorcycle Grand Prix». www.atimes.com, 19-11-2016. [Consulta: 21 novembre 2016].
* ↑ Chan, Pedro. «Portuguese Antonio Felix da Costa clinches second Macau victory». www.atimes.com, 20-11-2016. [Consulta: 14 desembre 2016].
# Medina de Marràqueix

La medina de Marràqueix, fundada pels almoràvits el 1070-72, va esdevenir la capital i en el centre economicopolític i cultural d'aquests nòmades. Durant els següents dos segles, la ciutat es va anar desenvolupant des del traçat original almoràvit. De la medina o ciutat fortificada original, es conserven les muralles edificades al segle xii (1126-1127) i els palmerars de l'est de la ciutat. Està inscrita en la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1985.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Medina of Marrakesh» (en anglès). [Consulta: 22 febrer 2021].
# Mesquita Quaraouyine

La mesquita de Quaraouyine o d'al Qarawiyyīn (àrab: جامع القرويين, jāmiʿ al-Qarawiyyīn, o ‘mesquita dels de Kairuan’) de Fes és una de les mesquites més importants del Marroc.

## Història

Seria fundada per la mecènes Fàtima al-Fihriyya (m. 880).
La construcció començà el 857 o 859, sota el regnat de la dinastia idríssida, a la riba esquerra del uadi Fes, i fou eixamplada el 956. Quan Fes va créixer, es va haver d'eixamplar altre cop i entre 1134 i 1144 fou novament ampliada. Encara hi van fer alguns afegits els sadites i els alauites.

## Importància

També fou un dels centres espirituals i educatius més importants del món musulmà, que actualment continua funcionant amb el nom d'Universitat d'al-Qarawiyyín. En aquest sentit, es considera la institució d'ensenyament encara operativa més antiga del món.

## Referències

* ↑ «al Qarawiyyīn». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ The Guinness Book Of Records, 1998, ISBN 0-553-57895-2, pàg. 242
# Buddy MacKay

Buddy MacKay (Ocala, 22 de març de 1933 - Ocklawaha, 31 de desembre de 2024) va ser un polític estatunidenc, membre del Partit Demòcrata, governador de Florida des de 1998 fins a 1999.

## Referències

* ↑ Sexton, Christine. «Former Florida Gov. Buddy MacKay dead at 91 • Florida Phoenix» (en anglès americà), 02-01-2025. [Consulta: 7 gener 2025].
* ↑ State: MacKay steps into awkward 23 days

## Enllaços externs

* Profile in Notable Name Database (NNDB)
# Shreveport

Shreveport és una ciutat ubicada a Louisiana, Estats Units d'Amèrica. És la tercera ciutat més gran de l'estat, la ciutat principal de la tercera àrea metropolitana més gran de Louisiana, i la 108a ciutat més poblada del país. L'actual alcalde és Cedric Glover.
És la seu de la Parròquia de Caddo i s'estén fins al veïnatge de la Parròquia de Bossier. Bossier City és separada de Shreveport pel Riu Red River. Shreveport tenia 200.145 habitants segons el cens de l'any 2000, amb una densitat de 749,2 habitants per km², i la població de l'àrea metropolitana depassa els 375.000 habitatnts.
Shreveport va ser fundada el 1836 per la Shreve Town Company, una corporació establerta per desenvolupar un assentament al punt on s'ajuntaven el Red River (navegable des de feia poc), i el Texas Trail, una ruta per terra en la recent independitzada República de Texas i, abans d'aquesta data, a Mèxic. La ciutat va ser la capital de la Louisiana de 1863 a 1865.
Shreveport és el centre comercial i cultural de la regió d'Ark-La-Tex, l'àrea on Arkansas, Louisiana, i Texas es troben. Algunes persones de la zona es refereixen a les dues ciutats de Shreveport i Bossier City com a "Shreveport-Bossier".

## Referències

* ↑ «Shreveport city, Louisiana United States Census». United States Census Bureau. Arxivat de l'original el 2010-04-13. [Consulta: 9 octubre 2008].
* ↑ Brock, Eric. «Shreveport History». Greater Shreveport Chamber of Commerce. Arxivat de l'original el 2008-02-19. [Consulta: 10 juny 2008].

## Enllaços externs

* Ciutat de Shreveport (anglès)
* Shreveport.com (anglès)
# Lent atmosfèrica terrestre

Una "lent atmosfèrica terrestre" és un mètode teòric que utilitza la Terra com una lent gran amb un efecte físic anomenat refracció atmosfèrica.
La imatge del sol apareix aproximadament mig grau per sobre de la seva posició real durant la posta de sol a causa de la refracció atmosfèrica de la Terra.
El 1998, l'astrofísic de la NASA Yu Wang del Jet Propulsion Laboratory va proposar per primera vegada emprar la Terra com a lent atmosfèrica.
Wang suggereix en el seu article que:
   ''Si poguéssim construir un telescopi espacial utilitzant l'atmosfera terrestre com a lent objectiu, l'obertura d'aquest telescopi espacial seria el diàmetre de la Terra. La resolució del telescopi es podria millorar fins a set ordres de magnitud i permetria imatges detallades de planetes en sistemes estel·lars llunyans.''
Si es construeix, la lent atmosfèrica terrestre es convertiria en el telescopi més gran mai construït. La seva alta resolució permetria imatges directament dels planetes propers semblants a la Terra amb un nivell de detall mai vist abans. A partir del setembre de 2020, els principals objectius d'observació són Proxima b, situat a 4,2 anys llum de distància, Tau Ceti e, a 12 anys llum de distància, i Teegarden b, també situat a 12 anys llum de distància. Actualment es considera que els tres planetes són potencialment habitables.
Tanmateix, l'ús del Sol com a lent gravitatòria produiria imatges amb una resolució més alta quan s'obtenen imatges d'exoplanetes potencialment habitables.

## Referències

* ↑ Surdej, Jean. «Didactical experiments on gravitational lensing» (en anglès). Universitat de Lieja.
* 1 2 Wang, Yu; Breckinridge, James B.; Bely, Pierre Y. «Very high resolution space telescope using the Earth atmosphere as the objective lens». A: Space Telescopes and Instruments V (en anglès). 3356, 29 de març de 1998, p. 665. DOI 10.1117/12.324434 [Consulta: 7 gener 2024].
* ↑ Wang, Yu; Breckinridge, James B.; Bely, Pierre Y. «Very high resolution space telescope using the Earth atmosphere as the objective lens» (en anglès). International Society for Optics and Photonics, 3356, 28-08-1998, pàg. 665–669. Bibcode: 1998SPIE.3356..665W. DOI: 10.1117/12.324434.
* ↑ «The Habitable Exoplanets Catalog - Planetary Habitability Laboratory @ UPR Arecibo» (en anglès). phl.upr.edu. [Consulta: 7 gener 2025].

## Vegeu també

* Lent gravitatòria
* Microlent gravitacional
# Eggnog

Eggnog (també dit egg nog o llet de gallina) és una beguda làctica endolcida de consum feta amb llet, nata, sucre i ous batuts.

## Preparació

Els ous batuts li donen una textura escumosa; es fa també d'una varietat de llet de cabra, i amb un toc de canyella i nou moscada. En les versions alcohòliques també existeix l'addició de diferents licors, com rom, brandi, whisky i sake.
Eggnog és una beguda popular en Amèrica del Nord, Amèrica Central i Amèrica del Sud i és normalment associada amb celebracions de Nadal com Nadal i Cap d'Any. Eggnog és també molt popular Europa central, però tan sols en la seua versió de conyac, que es pot comprar gairebé pertot, principalment en els mercats de Nadal, durant el mes de novembre i desembre.
Comercialment, els envasos eggnog no alcohòlics estan disponibles durant tot el període de Nadal i l'hivern.

## Vegeu també

* Zabaglione
* Crema catalana
# Gerardo Guevara

Gerardo Guevara (Quito, 23 de setembre de 1930 - Guayaquil, 23 de desembre de 2024) va ser un compositor equatorià.

## Biografia

A partir del 1959 i gràcies a una subvenció de la UNESCO, Guevara va estudiar composició amb Nadia Boulanger a l'École Normale de Musique de París, on es va graduar com a director d'orquestra. Durant la seva estada a Parí, també va estudiar musicologia a la Universitat de La Sorbona. Després de dotze anys a França, va tornar a l'Equador, on el 1972 va formar el cor de la Universitat Central de Quito. Un any més tard, va crear la Sayce (Societat per a la protecció dels músics).
Va actuar com a director de l'Orquestra Nacional Simfònica de 1974-75 i director del Conservatori Nacional (1980-88) on va impartir classes de composició i la història de la música equatoriana.
Va ser sobretot un compositor nacionalista però també va explorar la tècnica contemporània. Compositor prolífic, va escriure també assaigs i articles sobre música.

## Publicacions

* La música coral en Ecuador. En: Diners no. 1, Març 1980, pp: 30-33. Quito: Diners Club del Ecuador.
* Segunda Sonata para piano de Luis H. Salgado, en Opus, Any III, no. 31, gener. pp 48–51, editat per Arturo Rodas. Quito: Banc Central de l'Equador.
* Vamos a cantar: cancionero popular. Quito: Ministerio de Educación y Cultura, 1991. 205 pàgines (publicat novament el 1992).

## Referències

* ↑ «Muere a los 94 años el reconocido compositor ecuatoriano Gerardo Guevara», 23-12-2024. [Consulta: 7 gener 2025].
* ↑ Stevenson 2001. 20:685
* ↑ Behague. 2001. 7:872

## Bibliografia

* Béhague, Gerard. 2001. "Ecuador. Art Music". The New Grove Dictionary of Music and Musicians, segona edició, editat per Stanley Sadie i John Tyrrel. Londres: Macmillan Publishers; Nova York: Grove's Dictionaries of Music.
* Stevenson, Robert. 2001. "Quito". The New Grove Dictionary of Music and Musicians, segona edició, editat per Stanley Sadie i John Tyrrel. Londres: Macmillan Publishers; Nova York: Grove's Dictionaries of Music.
* Walker, John L. 2001. "The Younger Generation of Ecuadorian Composers". Latin American Music Review 22, no. 2 (Tardor / Hivern): 199–213.
* Gerardo Guevara: Grandes compositores ecuatorianos. 1999. Editat per Pablo Guerrero G. CONMÚSICA.

## Enllaços externs

* Homenatge a Gerardo Guevara Fundación Filarmónica y Casa de la Música
* di-arezzo scores, Spain Arxivat 2013-01-06 at Archive.is Sis cançons de Gerardo Guevara
* The Art Song in Latin America: Selected Works by Twentieth-Century Composers música coral d'Amèrica Llatina.
* Pérez Pimentel, Rodolfo. Diccionario Biografico Ecuatoriano Arxivat 2010-03-24 a Wayback Machine.
# Pont de Periques

El Pont de Periques és un pont gòtic del municipi de Puig-reig (Berguedà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont de quatre arcs, pla i tot de pedra. En els anys setanta ja estava fora d'ús. Nou pont de la carretera a la Guàrdia. Segons C. A. Torras era un pont de cinc arcs sobre el riu Llobregat.

## Història

Pont sobre el Llobregat de cinc arcs desiguals de punt rodó estrebats a la penya, trencat pels carlins en l'última Guerra Civil, l'arcada més gran fou restaurada aplanant-la en el seu centre fer suavitzar els pendents traient-li amb aquest retoc gran part de la seva esveltesa. (Berguedà 190)
És una construcció patrocinada pels Templers, senyors del terme i castell de Puig-Reig des de l'any 1187. Fou bastit a finals del segle xiii o començaments del segle xiv sobre el Llobregat i comunicava la riba esquerra amb el sector de Merlès i les Serres de Biure, i més concretament el Castell de Puig-Reig i la granja-convent que els Templers varen bastir sobre un petit penyal que domina el riu i el castell.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pont de Periques». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 juliol 2014].

## Enllaços externs

* «Pont de Periques». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Dorsa Argentea

Dorsa Argentea és una formació geològica de tipus dorsum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -75.33 ° latitud N i 338.48 ° longitud E, que fa 339.26 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1976 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Dorsa Argentea". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Molí d'en Biell

El Molí d'en Biell és una obra de Siurana (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquest edifici es troba a llevant del nucli de Baseia. El molí està annexat a la part de llevant del mas. És de planta quadrada i teulat a dos vessants. Consta de planta baixa, pis i golfes, i està construït amb pedruscall. Les cantoneres, les portes i les finestres són de carreus ben treballats. La llinda de la porta d'accés és de considerables dimensions, i al centre hi ha l'escut dels Ballell, que és de forma ovalada, amb el contorn dentat, sobre el qual hi ha una creu. Al centre de l'escut dins un òval hi ha les lletres BA. Sobre l'escut a dreta i esquerra,, hi ha els anagrames de Jesús i Maria. A la part inferior figura el nom Anton Ballel i l'any 1701. El carcabà està format per dos arcs rebaixats.

## Referències

* ↑ «Molí d'en Biell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Sacsaül blanc

El sacsaül blanc (Haloxylon persicum) és un arbret que pertany a la família Amaranthaceae. Es distribueix a l'oest d'Àsia, incloent Israel, Jordània, Egipte, Sinaí, sud d'Iraq, Aràbia Saudita, l'Iran, Oman, Emirats Àrabs Units, Afganistan, i Pakistan, a Àsia central (Kirguizstan, Turkmenistan, etc.), i la Xina (Xinjiang, etc.).

## Descripció

Haloxylon persicum té una tija robusta i resistent i l'escorça de color gris, arriba a fer de 4,5 a 5 metres d'alt. Té les fulles petites que han passat a ser part de les seves branques suculentes les quals fan la major part de la fotosíntesi. Aquesta espècie es troba a les dunes del desert on de vegades forma grups monoespecífics amb densitats de 400-500 arbres per hectàrea. És un arbre molt resistent capaç de créixer en sòls pobres en nutrients i tolerar la secada. És de fullatge persistent i floreix de maig a juny i acostuma a germinar de finals de març a principi d'abril. El seu metabolisme de fixació de carboni és un tipus especial dins el C4.

## Usos

El seu extens sistema radicular resulta útil per estabilitzar les dunes i els sòls sorrencs en general. La seva fusta és duradora i pesant i es fa servir per a la fusteria. També crema bé i es fa servir de combustible.

## Plagues

Turcmenigena varentzovi (escarabat del sacsaül) és una plaga d'aquest arbres al Kazakhstan, Turkmenistan, i l'Uzbekistan.

## Referències

* Vladimir I. Pyankov1 et al. Features of Photosynthesis in Haloxylon species of Chenopodiaceae that are Dominant Plants in Central Asian Deserts 1999
* Danin, Avinoam. Plant of desert dunes, 1996. ISBN 978-3-642-60975-6.
# Barbastre

Barbastre (en aragonès Balbastro i en castellà Barbastro) és un municipi aragonès de la província d'Osca.
La ciutat es troba en la unió dels rius Cinca i Vero. Originalment és possible que s'anomenés Bergidum o Bergiduna. El seu nom en llatí era Barbastrum o Civitas Barbastrensis. En època romana era part de la província Tarraconense.
La temperatura mitjana anual és de 13,8 °C i les precipitacions anuals són pròximes a 500 mm.

## Entitats de població

* Burceat: llogaret situat a 463 metres sobre el nivell del mar. L'any 1991 tenia 18 habitants.
* Cregenzán: està situat a 481 metres d'altitud, entre Costean i Burceat. L'any 1991 el llogaret tenia 90 habitants. Celebra les seves festes el 15 d'agost.

## Història

Ciutat ocupada pels àrabs des dels primers anys de la conquesta de la península, forma part de la línia defensiva d'Ath-Thaghr al-Alà, la marca Superior amb Washka (Osca) de la qual estava a 50 km, Làrida (Lleida) i Saraqusta (Saragossa). El 1006, en una expedició a Pamplona, és esmentada com la darrera plaça en terra de l'islam.
Després de la derrota a la batalla de Graus la primavera de 1063 en què va morir Ramir I d'Aragó, el seu fill Sanç I d'Aragó i Pamplona va atacar la ciutat de Barbastre el 1064 (ciutat que pertanyia als Banu Hud de Saragossa, i va tenir l'ajut normand de Robert Crespin i d'Ermengol III d'Urgell. Els cristians tenien un exèrcit de 40.000 homes i el setge va durar un mes. La ciutat fou concedida en feu a Ermengol III d'Urgell. Dos anys més tard, Ahmed I ben Sulaiman al-Muktadir va reconquerir la ciutat, i en aquesta nova batalla Ermengol III va morir (1066).
L'any 1100 fou finalment conquerida per Pere I d'Aragó i Pamplona, el d'Osca, i unida al regne d'Aragó.
Barbastre va ser seu d'una comanda hospitalera de la Castellania d'Amposta.

## Monuments

* Catedral de Santa Maria de l'Assumpció.
* Palau Episcopal.
* Palau dels Argensola

## Persones il·lustres

* Eusebi Freixa i Rabassó
* Teodoro Valdovinos, compositor i flautista.
* Màrius Díaz i Bielsa, alcalde de Badalona.
* Josepmaria Escrivà de Balaguer

## Vegeu també

* Unión Deportiva Barbastro

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Barbastre». Arxivat de l'original el 2022-01-23. [Consulta: 7 octubre 2016].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Burceat». Arxivat de l'original el 2016-10-10. [Consulta: 7 octubre 2016].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Costean». Arxivat de l'original el 2015-11-20. [Consulta: 7 octubre 2016].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Cregenzán». Arxivat de l'original el 2016-10-10. [Consulta: 7 octubre 2016].
* ↑ Dunbar, Prescott N. The History of the Normans (en anglès). Boydell Press, 2004, p.47. ISBN 1843830787.

## Enllaços externs

* Pàgina de l'ajuntament (castellà)
* Sobre la batalla de Barbastre del 1064
# ENodeB

E-UTRAN Node B, també conegut com Evolved Node B (abreujat com eNodeB o eNB), és l'element en E-UTRA de LTE que és l'evolució de l'element Node B en UTRA d'UMTS. És el maquinari connectat a la xarxa de telefonia mòbil que es comunica directament sense fil amb els telèfons mòbils (UEs), com una estació transceptora base (BTS) a les xarxes GSM.
Tradicionalment, un node B té una funcionalitat mínima i està controlat per un controlador de xarxa de ràdio (RNC). Tanmateix, amb un eNB, no hi ha cap element de controlador separat. Això simplifica l'arquitectura i permet temps de resposta més baixos.

## Diferències entre un node B evolucionat i un node B

eNB utilitza els protocols E-UTRA OFDMA (enllaç descendent) i SC-FDMA (enllaç ascendent) a la seva interfície LTE-Uu. Per contra, NodeB utilitza els protocols UTRA WCDMA o TD-SCDMA a la seva interfície Uu.

### Funcionalitat de control

eNB incorpora la seva pròpia funcionalitat de control, en lloc d'utilitzar un RNC (controlador de xarxa de ràdio) com ho fa un node B.

### Interfícies de xarxa

eNB s'enllaça amb el nucli System Architecture Evolution (SAE) (també conegut com a Evolved Packet Core (EPC)) i altres eNB de la següent manera:
* eNB utilitza el protocol S1-AP a la interfície S1-MME amb l'Entitat de Gestió de la Mobilitat (MME) per al trànsit de l'avió de control.

## Referències

* ↑ «What is eNodeB?» (en anglès americà), undefined. [Consulta: 1r novembre 2023].
* ↑ «What is eNodeB in LTE | S1 interface - S1AP - S1MME protocol | gNodeB in 5G» (en anglès americà), 20-12-2019. [Consulta: 1r novembre 2023].
* ↑ «What is the difference between Node B, eNodeB, and gNB? – Commsbrief» (en anglès americà). [Consulta: 1r novembre 2023].
* ↑ Safe, R. F. «The eNodeB Modem: A Space-Borne Cell Tower» (en anglès americà), 19-10-2023. [Consulta: 1r novembre 2023].