OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Talpó de Cirenaica

El talpó de Cirenaica (Microtus mustersi) és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de l'altiplà de Cirenaica, al nord-est de Líbia, on viu a altituds de fins a 825 msnm. Es tracta de l'únic arvicolí vivent d'Àfrica. El seu hàbitat natural són les zones amb un cert grau d'humiditat i cobertura vegetal espessa en forma d'herba i matolls, així com els camps de conreu. Té una llargada de cap a gropa de 102-117 mm, la cua de 20-33 mm i un pes de 27-46 g. El nom específic mustersi fou elegit en honor del zoòleg i militar britànic James Lawrence Chaworth-Musters, que en descobrí l'holotip el 1926.

## Referències

* ↑ Kryštufek i Schönbrodt, 2022, p. 382.
* ↑ «talpó de Cirenaica». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 30 desembre 2024].
* ↑ Kryštufek i Schönbrodt, 2022, p. 382 i 383.
* ↑ Hinton, 1926, p. 304-306.

## Bibliografia

* Hinton, M. A. C. «Note on the occurrence of a vole in Northern Africa» (en anglès). Annals and Magazine of Natural History, 18, 1926, pàg. 304-306. DOI: 10.1080/00222932608633512.
* Kryštufek, B.; Schönbrodt, G. I. Voles and Lemmings (Arvicolinae) of the Palaearctic Region (en anglès). University of Maribor Press, 2022. DOI 10.18690/um.fnm.2.2022. ISBN 978-961-286-611-2.
# Còlob vermell de Pennant

El còlob vermell de Pennant (Piliocolobus pennantii) és una espècie de primat de la família dels cercopitècids. El seu àmbit de distribució és particularment disjunta i se l'ha descrit com a trencaclosques biogeogràfic, amb una població a l'illa de Bioko (Guinea Equatorial), una altra al delta del riu Níger (sud de Nigèria) i una altra al centre-est de la República del Congo. Viu en selves i boscos pantanosos. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat i la caça per utilitzar-lo com a bushmeat. La subespècie bouvieri està classificada com a animal "en perill crític. Es tem que ja s'hagi extingit, car no n'hi ha hagut cap observació confirmada des de fa uns 20 anys.
Aquest tàxon fou anomenat en honor del naturalista britànic Thomas Pennant.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 170. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Kingdon, J.. The Kingdon Guide to African Mammals (en anglès). Londres: Academic Press Limited, 1997. ISBN 0-12-408355-2.
* ↑ Butynski, T. i membres del Primate Specialist Group (2000). Procolobus pennantii ssp. bouvieri. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, 2007. UICN 2007. Consultat el 20-07-2008.
* ↑ Pennant's red colobus Arxivat 2008-07-25 a Wayback Machine.. ARKive. Consultat el 20 juliol 2008
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 315. ISBN 978-0801893049.
# Mostela de clatell blanc

La mostela de clatell blanc (Poecilogale albinucha) és l'única espècie del gènere Poecilogale. És una petita mostela blanca i negra originària de l'Àfrica subsahariana que recorda moltíssim el turó ratllat africà, però és una mica més prima i té el pèl més curt. És de color negre lluent, amb la cua blanca i quatre ratlles blanques que s'estenen al llarg del dors. Fa una mitjana de 50 cm de llargada (incloent-hi la cua de 20 cm). Tot i el seu nom, no forma part del gènere de la mostela que viu a Europa, de la qual es diferencia fàcilment pels seus colors, la forma del cap i de la cua, les seves ungles molt més esmolades i la seva mida considerablement major.
Una altra de les característiques de la mostela de clatell blanc és la seva capacitat per a defensar-se ruixant els seus atacants amb un líquid de mala olor expulsada per unes glàndules situades sota la cua, que en conjunt amb la seva coloració cridanera en blanc i negre són un exemple de convergència evolutiva amb les mofetes.

## Referències

Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Nicòfanes (pintor)

Nicòfanes (en grec antic: Νικοφάνης, llatí: Nicophănes) fou un pintor de l'antiga Grècia.
Per la manera com en parla Plini el Vell, cal considerar-lo un contemporani una mica més jove o successor en pintura del mestre Apel·les de Colofó. Va ser deixeble de Pàusies, i Plini diu que, quant a la bellesa de les seves obres, pocs s'hi podrien comparar. No obstant això, el judici de Plini ha estat posat en qüestió, bé pel seu insuficient coneixement, o per una traducció errònia que es podria corregir afegint que l'expressió dramàtica de les seves pintures era inferior a Zeuxis d'Heraclea i al mateix Apel·les.
Es coneix la descripció de dues de les seves obres: un Asclepi amb les seves filles (Higiea, Panacea, Iaso i Egla) i una representació d'Ocne, un personatge simbòlic que per alguns representava la vanitat.

## Referències

* ↑ Nicophanes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1199
* ↑ Pollitt, J.J.. The art of ancient Greece: sources and documents. Cambridge: Cambridge University Press, 2003, p. 166. ISBN 9780521273664.
# Menèstrat (pintor)

Menèstrat (en grec antic: Μένεστρατος, llatí: Menestrătus) fou un pintor de l'antiga Grècia que va viure al segle i, en temps de Neró. Apareix esmentat en un epigrama de Gai Lucili que parla de la seva obra que titulada Phaëthon, que diu que demanava foc com Deucalió demanava aigua.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Berlin (desambiguació)

«Berlín» o «Berlin» té aquests significats:
* Toponímia:
** Berlín, capital d'Alemanya
** Berlin (Connecticut), localitat de l'estat de Connecticut (EUA)
** Berlin (Geòrgia), localitat de l'estat de Geòrgia (EUA)
** Berlin (Massachusetts), localitat de l'estat de Massachusetts (EUA)
** Berlin (Seedorf), nucli del municipi de Seedorf, al districte de Segeberg, dins l'estat federal alemany de Slesvig-Holstein
** Berlin (Vermont), localitat de l'estat de Vermont (EUA)
* Biografies:
** Irving Berlin (Tiumèn, Rússia; o Moguilev, Belarús, 1888 – Nova York, 1989), compositor i lletrista
** Isaiah Berlin (Riga, 1909 - Oxford, 1997), politòleg i historiador
** Lucia Berlin (Juneau, Alaska, 1936 - Los Angeles, 2004), escriptora
* Entitats:
** Air Berlin, aerolínia europea de baix cost
** 1. Fußballclub Union Berlin, club esportiu alemany de la ciutat de Berlín
** Berlin Thunder, club de futbol americà de la ciutat de Berlín (Alemanya)
** Universitat Humboldt de Berlín, centre universitari de Berlín (Alemanya)
* Altres: .berlin, domini de primer nivell proposat
# Grand Alliance (HDTV)

El fòrum Grand Alliance (o Gran Aliança) és un consorci nord-americà d'actors implicats en la indústria de la televisió creada el 1993 però el seu principi es remunta a 1987, època on Europa va adoptar el D2-Mac i l'Alta Definició analògica (HD Mac). El seu objectiu principal va consistir en definir les normes comunes de la Televisió digital i de la televisió d'alta definició per als Estats Units, Canadà i els països associats del bloc nord-americà. Durant el seu desenvolupament i llançament, va comptar 7 actors importants del sector, AT & T Corporation, David Sarnoff Research Center, General Instrument Corporation, Massachusetts Institute of Technology, Philips Consumer Electronics, Thomson Consumer Electronics i Zenith Electronics Corporation. El sistema DTV de la Grand Alliance serà la base per al estàndard ATSC. Una agrupació similar es va fonamentar a Europa al voltant del fòrum DVB.

## Cronologia de la Grand Alliance

El consorci Grand Alliance és l'evolució de diversos comitès anteriors. Reuneix investigadors i experts dels sectors implicats en televisió, vídeo i transmissions.
* 1987 - Es funda l'"Advisory Committee on Advanced Television Service", amb Richard E. Wiley com a president
* 1990 - El FCC defensa el principi Simulcast
* 1990 - S'anuncien quatre sistemes de HDTV en competència entre si
* 1992 - Es proven els 4 sistemes en el Advanced Television Test Center (ATTC)
* 1992 - Tots els competidors anuncien planificació de millores
* 1993 - La junta Especial (Special Panell) de ACATS recomana tornar a fer proves
* 1993 - S'introdueixen els formularis de la Grand Alliance, comença la fase "col·laborativa"
* 1994 - El Grand Alliance System se sotmet a la verificació de ATTC
* 1995 - Es publica l'Estàndard Un/53 ATSC, incorporant el "Grand Alliance System"
* 1996 - El FCC adopta la norma Un/53 ATSC com a estàndard per a la transmissió de televisió digital, però s'exclouen els requisits respecte a formats d'escaneig, relació d'aspecte, i línies de resolució vertical
* 1997 -L'Academy of Television Arts & Sciences presenta als Primetime Engineering Emmy Award a les empreses de Grand Alliance per al desenvolupament i estandardització de la transmissió i tecnologia per a la televisió digital.

## Vegeu també

* Normes: DVB, ATSC, ISDB, T-DMB
* Televisió digital per cable Televisió numèrica per satèl·lit Televisió digital terrestre

## Referències

* ↑ (francès) [http: // www. crc.gc.ca/fr/html/crc/home/mediazone/whatsnew/mar2-6_09_1 «l'Héritage du CRC dans le cadre de la Gran Alliance pour la TVHD»] «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2010-01-18. [Consulta: 11 març 2021]. sur le site du Centre de Recherches sur les communications du Canada, 2

## Enllaços externs

* TVHD digital terrestre a Amèrica del Nord, El sistema TVHD de la gran Aliança. (francès)
# Gerard de Grenier

Gerard de Grenier (francès: Geraud / Gérard Grenier, mort entre 1165 i 1171) va ser el fill major d'Eustaquí de Grenier i Emelota de Chocques. Va succeir el seu pare com a senyor de Sidó, mentre que el seu germà Gautier va heretar la senyoria de Cesarea. Després de la mort del seu pare, la seva mare Emelota va contreure matrimoni amb Hug II de Jaffa, cosí de la reina Melisenda de Jerusalem, la relació del qual amb la reina va ser sempre "sospitosament familiar".
Per raons desconegudes, Guillem de Tir es refereix a ell com Eustaqui II de Grenier. L'esmenta el 1124, 1126 i 1154. No obstant això apareix com Gerard en diverses actes del regne datades entre 1147 i 1165. Alguns historiadors han arribat a suggerir que Eustaqui podria haver tingut més de dos fills. La darrera menció és en una carta del 15 de març de 1165, però el seu fill no és nomenat com a nou senyor de Sidó fins al 4 de febrer de 1171. No hi ha registres sobre qui governava a Sidón durant aquests anys, durant els quals Gerard deuria morir. Sembla impossible que Eustaqui II i Gerard fossin dos senyors de Sidó consecutius.
Gerard va tenir una disputa amb un dels seus vassalls sobre un feu i quan va tractar de recuperar-ho, Amalric I de Jerusalem va intervenir en favor del vassall.
El 1153, durant el setge de Ascalón, va liderar una flota de vint galeres cristianes encarregada de bloquejar la ciutat per mar. El bloqueig va ser trencat per la flota egípcia gràcies a la seva superioritat numèrica.
Gerard sovint va realitzar campanyes de pirateria en el mar, encapçalant diverses expedicions tant en contra dels musulmans com en contra dels cristians.
Es va casar amb Inés de Bures, germana de Guillem II de Bures Príncep de Galilea. Van tenir dos fills:
* Reinald (1133-1202), que el va succeir com a Senyor de Sidó, i de qui es va escriure, en els Lignages d'Outremer, que era "extremadament lleig però molt intel·ligent". Es va casar primer amb Inés de Courtenay, i després amb Helvis d'Ibelin, filla de Balian de Ibelín.
* Gautier (anomenat Eustaqui en els Lignages d'Outremer), nascut en 1137, descrit com "no per a tots intel·ligent, i ben semblant".

## Referències

* Guillem de Tir, A History of Deeds Done Beyond the Sea. E. A. Babcock y A. C. Krey, traducido al inglés. Columbia University Press, 1943.
* Marie-Adélaïde Nielen (ed.),Lignages d'Outremer, Académie des inscriptions et belles-lettres, 1993.
* Reinhold Röhricht (ed.), Regesta Regni Hierosolymitani MXCVII-MCCXCI, y Additamentum, Berlin, 1893-1904.
# 577 aC

L'any 577 aC es un any del calendari romà. En l'Imperi Romà havia estat conegut com l'any 177 Ab urbe condita. La determinació de 577 aC per aquest any ha estat utilitzada des de principis de l'edat mitjana, quan es va establir l'era del calendari de l'Anno Domini per denominar els anys.

## Esdeveniments

* Entre el setembre i l'octubre (3r de Tishrey): Guedalià, fill d'Achikam és assassinat per Ismael, fill de Nethaniah (Geremies, 41:8) a Mizpa, Judea (Imperi babilònic).

## Naixements

* Annei, tercer emperador del Japó.

## Necrològiques

* El duc Huan de Qin, governador de l'Estat de Qin.

## Referències

* ↑ Alexander, Pat and David (2002) Lion Handbook to the Bible (3rd edition). Oxford: Lion, 452. See also 2 Samuel 2:12-16
* ↑ Henshall, Kenneth G. Historical dictionary of Japan to 1945. Lanham Toronto Plymouth, UK: The Scarecrow Press, Inc, 2014, p. 487. ISBN 978-0-8108-7872-3.
* ↑ Sima Qian. «zh:秦本纪» (en chinese). Records of the Grand Historian. guoxue.com. [Consulta: 1r maig 2012].
* ↑ Han, Zhaoqi. «Annals of Qin». A: Annotated Shiji (en chinese). Zhonghua Book Company, 2010, p. 400–403. ISBN 978-7-101-07272-3.
# Agropyropsis

Agropyropsis és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Agropyropsis gracilis (Balansa ex Coss. i Durieu) A. Camus
* Agropyropsis lolium (Balansa ex Coss. i Durieu) A. Camus

## Referències

* ↑ Valdés, B. & H. Scholz. 2006. The Euro+Med treatment of Gramineae - a generic synopsis and some new names. Willdenowia 36(2): 657–669.
* ↑ Battandier, Jules Aimé & Trabut, Louis. 1895. Flore d'Alger 233
* ↑ Camus, Aimée Antoinette 1935. Bulletin de la Société Botanique de France 82: 11
# Indonesia Raya

Indonèsia Raya ( en català: "la Gran Indonèsia") és el nom de l'himne nacional d'Indonèsia des de la Declaració d'independència d'Indonèsia el 17 d'agost de 1945. La cançó va ser presentada pel seu compositor, Wage Rudolf Supratman, el 28 d'octubre de 1928 durant el segon congrés juvenil indonesi a Jakarta.
La cançó va ser adoptada i va marcar el naixement del moviment nacionalista a l'arxipèlag que tenia com a objectiu assolir la independència i acabar amb el domini colonial holandès.
El primer diari que va publicar obertament la notació musical i la lletra de "Indonesia Raya", desafiant les autoritats holandeses, va ser el setmanari xinès-indonesi Sin Po.
Les autoritats colonials van tolerar l'ús de l'himne amb la condició que al verset només hi digués "Mulia, Mulia" (Honorable, honorable) en lloc de "Merdeka, Merdeka!" (Independent i lliure!). Durant l'ocupació japonesa a la Segona Guerra Mundial, l'himne va ser restringit fins els últims mesos. El 1958 es va declarar que només el primer vers seria oficial.

### Lletra

No hi ha una traducció oficial a altres idiomes. El 28 d'octubre de 1953, en el 25è aniversari de l'himne, el diari Harian Umum va publicar les seves pròpies traduccions de la lletra a l'anglès, l'alemany i l'holandès. Originàriament constava de tres versos. El primer és el més conegut i cantat cada dilluns a les escoles públiques d'Indonèsia.
Traducció
Indonèsia, el meu país, terra del meu naixement
Aquí és on em trobo, guia de la mare terra
Indonèsia, la meva nació, la meva nació i el meu país
Vinga, cridem tots: "Indonèsia Unida!"
Visca la meva terra, visca el meu país,
La meva nació, el meu poble, tot
Que el seu esperit desperti, que el seu cos s'aixequi
Per la Gran Indonèsia!
tornada/verset
Gran Indonèsia, independent, lliure!
La meva terra, el meu país que estimo
Gran Indonèsia, independent, lliure!
Visca la Gran Indonèsia!

## Referències

* ↑ «Youth Pledge» (en anglès), 2024. [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ Oleh Gloria Samantha. «Pewarta Melayu-Tionghoa di era pergerakan nasional» (en indonesi). National Geographic, Indonesia, 04-02-2011. [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ «Sin Po» (en francès), 2024. [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ «Indonesia» (en anglès). nationalanthems.info, 2024. [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ «Indonesian/Texts/National songs» (en anglès). wikibooks.org, 2024. [Consulta: 21 novembre 2024].
# Juhi Chawla

Juhi Chawla (13 de novembre de 1967) és una actriu, productora de cinema i empresària índia guanyadora del concurs de bellesa Miss India del 1984. Ha guanyat dos premis Filmfare.
Chawla va debutar com a actriu el 1986 amb Sultanat i va rebre el reconeixement públic amb el tràgic romanç Qayamat Se Qayamat Tak (1988), on va guanyar el Premi Filmfare al millor debut femení. Es va consolidar com a actriu principal del cinema hindi protagonitzant papers de Lootere (1993), Aaina (1993), Darr (1993) i Hum Hain Rahi Pyar Ke (1993), per la qual va guanyar el Premi Filmfare a la millor actriu. A més èxit va arribar el 1997 amb pel·lícules com Deewana Mastana (1997), Yes Boss (1997) i Ishq (1997) que van esdevenir èxits comercials.

## Referències

* ↑ Verma, Sukanya. «The real stars of Bollywood». Rediff.com, 11-03-2004.
* ↑ Taliculam, Sharmila. «There have been many ups and downs». Rediff.com, 19-01-2000.
* ↑ «Not The End», 10-05-2001.
* ↑ «Top India Total Nett Gross 1997». Box Office India.
# Cal Giralt (Montblanc)

Cal Giralt és una obra de Montblanc (Conca de Barberà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Les façanes a nivell de planta baixa són de maçoneria amb carreus. La resta està arrebossada i presenta una decoració esgrafiada molt senzilla al voltant de les obertures. Al pis superior, la decoració esgrafiada forma rectangles concèntrics. Al primer pis hi ha tres balcons amb muntants i arcs escarsers de pedra; damunt del balcó central hi ha la data de 1790.

## Referències

* ↑ «Cal Giralt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Cal Giralt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Commutador (motor elèctric)

Un commutador d'un motor elèctric és un interruptor rotatiu que porten certs tipus de generadors i motors elèctrics que canvien periòdicament la direcció del corrent en el rotor, canviant l'orientació relativa del camp magnètic entre el rotor i l'estator. En un motor, canvia la ubicació del camp magnètic al rotor, i en un generador, rep l'energia de forma similar.
Com a interruptor, té una llarga vida útil excepcional, tenint en compte el nombre d'obertures i tancaments que ocorren en operació normal. La primera màquina de corrent continu amb commutador va ser creada per Hippolyte Pixii en 1832, basat en un suggeriment d'André-Marie Ampère.

## Principi de funcionament

El commutador d'un motor elèctric és un element comú a les màquines rotatives de corrent continu.
* En un rotor d'una sola bobina (dues delgues, com el de la imatge) en anar invertint l'alimentació de corrent, a la bobina en moviment del rotor, s'inverteix el camp magnètic fet que genera una força constant rotativa (en forma de parell ) que el fa girar.
* En un rotor de varies bobines (n delgues) en canviar l'alimentació de corrent a "la bobina adjacent" del rotor, es fa girar el camp magnètic la qual cosa genera una força constant en forma de parell que el fa girar en aquest sentit.
* En un generador, en canviar la connexió de cada bobina, recull un corrent continu unidireccional, que des del mateix commutador se subministra al circuit extern.

## Referències

* ↑ Higher Electrical Engineering: Shepherd, Morton & Spence
* ↑ «Commutator and Brushes on DC Motor». hyperphysics.phy-astr.gsu.edu. [Consulta: 13 novembre 2024].
* ↑ Hawkins Electrical Guide, Theo. Audel and Co., 2nd ed. 1917, vol. 1, ch. 21: Brushes and the Brush Gear, p. 313

## Enllaços externs

* PM Brushless Servo Motor Feedback Commutation Series – Part 1 Mitchell Electronics.
* PM Brushless Servo Motor Feedback Commutation Series – Part 2 Mitchell Electronics.
# Emilio Fontanella

Emilio Fontanella (2 de juliol de 1881 - ?) va ser un remer italià que va competir a començaments del segle xx.
El 1906 va prendre part en els Jocs Intercalats d'Atenes, on guanyà, com a timoner, tres medalles d'or en la competició de rem: dos amb timoner, 1.000 metres, dos amb timoner, milla i quatre amb timoner.

## Referències

* ↑ «Emilio Fontanella Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 31 de gener 2012. [Consulta: 13 juliol 2016].
# Nilokeras

'Nilokeras és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 29.71 ° latitud N i 305 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Corn del Nil, una part del riu Nil.

## Referències

* ↑ "Nilokeras". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Can Bep

Can Bep és una casa situada a poca distància del santuari de Sant Ferriol. És de planta rectangular i ample teulat a dues aigües, amb les vessants vers les façanes principals. Disposa de baixos, pis d'habitatge i golfes. Els primers tenen dues portes d'ingrés amb llinda i estaven destinades al bestiar. El sostre està sostingut per dotze arcades de mig punt i voltes de canó i d'arestes. Per una escala interior de pedra s'accedeix a la plant d'habitatge, organitzada a partir de la sala de convit o menjador amb el sostre bellament ornat amb enteixinats d'estuc que reprodueixen motius florals estilitzats. Totes les portes que hi donen accés estan fetes amb carreus molt ben tallats i llinda sense inscripció. Aquesta antiga masia va ser construïda amb pedra poc treballada del país, exceptuant els carreus emprats per fer les obertures i els cantoners. L'estat general de Can Bep és del tot ruïnós.

## Referències

* ↑ «Masia de Can Bep». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Molí de Britets

El Molí de Britets és una obra de Montblanc (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Tan sols es conserva el cacau, d'un metre de diàmetre aproximadament, realitzat amb pedra treballada i revestit pel que sembla una torre d'uns 12 m d'alçada per 2,5 m d'amplada amb les cantonades realitzades amb grans carreus de pedra picada.

## Història

El camí que puja a la Vall de Lledrons passa pel mig del que havia estat el molí.

## Referències

* 1 2 «Molí de Britets». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Molí de Britets». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Cal Gascon (l'Espluga de Francolí)

Cal Gascon és una obra de l'Espluga de Francolí (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta i dos pisos feta de pedra regular i carreus en les obertures principals. Típica casa del segle xviii, pertanyent a la burgesia urbana. La balustrada superior feta d'obra vista i terra cuita correspon a mitjans del segle xix. Durant molts anys va pertànyer a la família Gascó, notaris de la vila durant molts anys. Posteriorment va ser clínica, nom amb què se la coneix encara avui.

## Referències

* ↑ «Cal Gascon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Cal Gascon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.