OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Julius Wolff

Julius Wolff (Nimega, 18 d'abril de 1882 - Bergen-Belsen, 8 de febrer de 1945) va ser un matemàtic neerlandès.

## Vida i Obra

Després de fer els estudis secundaris a Arnhem, Wolff va estudiar matemàtiques i física a la universitat d'Amsterdam, on es va doctorar el 1908 amb una tesi dirigida per Diederik Korteweg. Des del 1907 fins al 1917 va ensenyar a escoles secundàries de Meppel, Middelburg i Amsterdam. El 1917 va ser nomenat professor de càlcul diferencial, teoria de funcions i àlgebra superior a la universitat de Groningen i el 1922 a la universitat d'Utrecht. El 1941, en ser ocupats els Països Baixos per l'exèrcit nazi va ser acomiadat pel fet de ser jueu i va iniciar un període penúries per a ell i la seva família, que va culminar amb la seva detenció el 1943 al camp de concentració de Westerbork i la seva deportació el 1944 al camp de Bergen-Belsen, on va morir el 1945 amb la seva dona i un dels seus fills.
Després del seu acomiadament va viure a Amsterdam on va col·laborar amb Otto Blumenthal que havia aconseguit un permís el 1939, fugint dels nazis, per donar classes particulars als alumnes de la universitat de Delft.
Wolff és conegut pel teorema de Denjoy-Wolff (1926) i per la seva versió límit del lema de Schwarz (1926). També és conegut per haver estat un dels iniciadors de les polémiques sobre la utilització del principi del tercer exclòs i sobre l'existència d'influencies subjectives a les matemàtiques.

## Referències

* ↑ Barrau, 1947, p. 113.
* ↑ Maanen, 2018, p. 79.
* ↑ Maanen, 2018, p. 80.
* ↑ Maanen, 2019, p. 62.
* ↑ Maanen, 2019, p. 64.
* ↑ Maanen, 2019, p. 55 i ss.
* ↑ Maanen, 2018, p. 83.
* ↑ Maanen, 2018, p. 84.
* ↑ Hesseling, 2003, p. 239.

## Bibliografia

* Barrau, J.A. «In memoriam Prof. Dr. J. Wolff» (en neerlandès). Nieuw archief voor wiskunde, Vol. 22, 2a sèrie, 1947, pàg. 113-114. ISSN: 0028-9825.
* Hesseling, Dennis E. Gnomes in the Fog (en anglès). Springer, 2003. ISBN 978-3-0348-9394-7.
* Maanen, Jan van «Biografie Julius Wolff, deel 1: De onvermoeide arbeid van Julius Wolff» (en neerlandès). Nieuw archief voor wiskunde, Vol. 19, Num. 2, 2018, pàg. 78-86. ISSN: 0028-9825.
* Maanen, Jan van «Biografie Julius Wolff, deel 2: Geen humoristisch optimisme meer» (en neerlandès). Nieuw archief voor wiskunde, Vol. 20, Num. 1, 2019, pàg. 55-67. ISSN: 0028-9825.

## Enllaços externs

* «Julius Wolff». Joods Monument. [Consulta: 28 abril 2021]. (anglès)
# Outlander (novel·la)

Outlander - publicada al Regne Unit amb el títol Cross Stitch - és la primera d'una saga de novel·les i la que dona nom a tota la saga de l'autora nord americana Diana Gabaldon. Publicada al 1991, explica la història d'una infermera de la Segona Guerra Mundial Claire Randall, que viatja través del temps fins a l'Escòcia del segle xviii on viu una aventura amb James Fraser, un soldat escocès de les Highlands. És una barreja de diferents estils de novel·la, té elements de ficció, de novel·la històrica, de romanç d'aventura i ciència-ficció / fantasia. Outlander va guanyar el Premio RITA (Romance Writers of America) a la millor novel·la romàntica del 1991. Una adaptació televisiva de les novel·les d'aquesta saga es va estrenar al canal Starz als Estats Units el 9 d'agost de 2014.

## Argument

Al 1946, després de viure i treballar separats durant la segona guerra mundial, la infemera de l'exèrcit britànic Claire Randall i el seu marit Frank, professor d'història, se'n van a fer un segon viatge de noces a Inverness, Escòcia. Frank està investigant la història de la seva família, especialment el seu avantpassat Jonathan Randall, capità de l'exèrcit britànic destinat a les Highlands a l'època de les revoltes jacobites, segle xviii.
Un dia, durant aquest viatge, mentre Frank investiga sobre el seus avantpassats, Claire - aficionada a les plantes i herbes medicinals - va buscar unes herbes medicinals prop d'un monument megalític, a la muntanya de Craigh na Dun. Mentre recull les herbes sent un brunzit molt a prop d'una de les pedres i es desmaia. Quan es desperta es troba enmig d'una escaramussa entre l'exèrcit britànic comandat per Jonathan Randall (àlies "Black Jack" Randall) i un grup d'homes del clan MacKenzie. Aquests últims s'emporten a Claire cap al Castell Leoch. Pel camí ella s'adona que ha viatjat en el temps al segle xviii.

## Saga Outlander (La Forastera)

La saga de novel·les Outlander (La Forastera) està formada pels següents llibres:
* Outlander (1991)
* Dragonfly in Amber (1992)
* Voyager (1994)
* Drums of Autumn (1997)
* The Fiery Cross (2001)
* A Breath of Snow and Ashes (2005)
* An Echo in the Bone (2009)
* Written in My Own Heart's Blood (2014)
* Go Tell the Bees That I Am Gone (2021)
La saga ha estat traduïda a diversos idiomes, entre ells el castellà.

## Referències

* ↑ «Official site: FAQ - About the Books». dianagabaldon.com. Arxivat de l'original el 4 desembre 2024. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ Thomas, Leah Marilla. «How to Read All the ‘Outlander’ Books in Order, and Yes, There Are Spin-Offs». Cosmopolitan, 25-11-2024. Arxivat de l'original el 22 desembre 2024. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Global Publication Dates». dianagabaldon.com. Arxivat de l'original el 24 desembre 2024. [Consulta: 6 gener 2025].

## Enllaços externs

* Blog Saga Forastera de Diana Gabaldón
* Pàgina oficial de Diana Gabaldón
# Geometria molecular tetraèdrica

La geometria molecular tetraèdrica és un tipus de geometria molecular en la qual un àtom central es troba al centre enllaçat químicament amb quatre substituents que es troben en les cantonades d'un tetraedre. Alguns exemples d'espècies químiques amb aquesta geometria són el metà (CH₄), l'ió amoni NH₄$^+$), o els anions sulfat (SO₄$^{2-}$) i fosfat (PO₄$^{3-}$).

## Angles d'enllaç i geometria

Els angles d'enllaç compleixen la condició cos σ = -1/3, pel que σ = cos$^{-1}$ (-1/3) i, per tant, σ ≈ 109,5°, quan els quatre substituents són iguals, com en el CH₄. Aquesta geometria molecular és comú en tots els elements químics de la primera meitat de la taula periòdica. El tetraedre perfectament simètric pertany al grup puntual T$_d$, però la majoria de les molècules tetraèdriques no posseeixen tan alta simetria perquè els quatre substituents no són iguals. Les molècules tetraèdriques pot ser quirals si posseeixen els quatre substituents diferents. Parells o grups d'electrons total:4 parells o grups d'electrons d'enllaç:4 parells o grups d'electrons sense compartir:0.

## Referències

* ↑ G. L. Miessler and D. A. Tarr. Inorganic Chemistry. 3rd. Pearson/Prentice Hall. ISBN 0-13-035471-6.
# Károly Bartha

Károly Bartha (Budapest, 4 de novembre de 1907 - Boston, 4 de febrer de 1991) va ser un nedador hongarès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va guanyar la medalla de bronze en els 100 metres esquena del programa de natació.
El 1926 va guanyar la medalla de plata en els 100 metres esquena del Campionat d'Europa de natació de 1926.

## Referències

* 1 2 «Károly Bartha Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 1r abril 2018].
# Helena (satèl·lit)

Helena (Helene) és un satèl·lit de Saturn, conegut també com a Saturn XII, descobert en 1980 pels astrònoms francesos Pierre Laques de l'Observatori Pic du Midi i Jean Lecacheux del Observatori de París. Va ser descobert quan els anells de Saturn es veien des de la Terra de cantell. Esta orientació dels anells reduïx molt la llum que difonen quan contemplem el planeta des d'un telescopi i, per tant, permeten la detecció de dèbils cossos en les proximitats d'estos.
Compartix la seva òrbita amb el satèl·lit molt major Dione a què precedix en 60° ocupant el punt de Lagrange L₄. La sonda Cassini ha descobert en L₅ és a dir 60º retardat respecte a Dione al satèl·lit Pòl·lux. (Vegeu: Satèl·lit troià)
* Període orbital = 2$^d$73691 dies
* Semieix major = 377,400 km
* Excentricitat = 0,005
* Diàmetre = 36 × 32 × 30 km

## Vegeu també

* (101) Helena, un asteroide

## Referències

* 1 2 «A new satellite of Saturn: Dione B». Icarus (revista), 1, 7-1980, pàg. 111-115. DOI: 10.1016/0019-1035(80)90093-7.
* ↑ URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.
Viccionari
# Gernsback (cràter)

Gernsback és un cràter d'impacte situat a la cara oculta de la Lluna, concretament a la irregular part nord-est del Mare Australe, just darrere de l'extremitat del sud-est. Durant els períodes de libració favorable el cràter pot ser vist des de la Terra, encara que s'albira lateralment i, per tant, sense massa detall. Es troba a una distància d'aproximadament un diàmetre del cràter situat al nord Lamb (de major grandària), i al sud-oest de Parkhurst.
L'interior d'aquest cràter ha estat inundat per la lava, deixant una superfície plana amb una albedo baixa que coincideix amb l'aspecte fosc de la regió de la mar lunar al sud i a l'oest. El brocal és un relleu prim, de forma circular i amb certa erosió al llarg de la vora del sud-est. Un petit cràter travessa el bord sud.

## Cràters satèl·lit

Per convenció, aquests elements són identificats als mapes lunars posant la lletra al costat del punt mitjà del cràter que està més prop de Gernsback.
| Cràters satèl·lit | Gernsback Coordenades Diàmetre H 38° 12′ S, 103° 30′ E﻿ / ﻿38.2°S,103.5°E﻿ / -38.2; 103.5 43 km J 37° 42′ S, 101° 54′ E﻿ / ﻿37.7°S,101.9°E﻿ / -37.7; 101.9 18 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# Jaume Pujiula i Dilmé

Jaume Pujiula i Dilmé (Besalú, Garrotxa, 22 d'agost de 1869 - Barcelona, 15 de desembre de 1958) fou un jesuïta i biòleg català que va dedicar la seva vida a la recerca de la citologia, histologia i embriologia.

## Biografia

De família humil, va començar treballant en una fàbrica de llumins i després de residir en el seminari d'aquesta ciutat, va ingressar en 1887 en la Companyia de Jesús. Sis anys més tard va realitzar un viatge a Alemanya per estudiar filosofia i ciències naturals. En tornar va ser destinat al Col·legi de Sant Josep de València, on va ser professor d'història natural fins a 1901. Va realitzar un viatge a les universitats d'Innsbruck, Trieste i l'Institut Embriològic de Viena per completar els seus estudis en biologia, i després del seu retorn a Espanya, el 1910, va crear el Laboratori Biològic de l'Ebre, on va ocupar el càrrec de director. Ha estat membre de la Reial Acadèmia de Medicina de Barcelona i director de l'Institut Biològic de Sarrià. A més de ser autor de diversos llibres, ha publicat nombrosos treballs en revistes científiques.
Entre 1925 i 1928 va ser president de la Institució Catalana d'Història Natural, també fou membre de la Real Sociedad Española de Ciencias Naturales, i de la Societat Mèdico-Farmacèutica dels Sants Cosme i Damià. El 1940 va fou elegit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, en la que va ingressar el 1941 amb el discurs El valor de los mecanismos en la ontogénesis.

## Obres

* Pujiula, Jaime. Elementos de embriología del hombre y demás vertebrados. Clipmedia Edicions, 2007. ISBN 978-84-612-1081-7.
* —. El médico ante los derechos del no nacido. Editorial Casals, 1960. ISBN 978-84-218-0052-2.
* —. Manual completo de Biología moderna. Editorial Casals, 1960. ISBN 978-84-218-0026-3.
* —. Citología. Parte práctica. Editorial Casals, 1957. ISBN 978-84-218-0054-6.
* —. Citología. Parte teórica. Editorial Casals, 1954. ISBN 978-84-218-0055-3.
* —. La Naturaleza, maestra del hombre. Editorial Casals, 1948. ISBN 978-84-218-0029-4.
* —. Embriología. Bailly Bailliere, 1941. ISBN 978-84-7027-034-5.
* —. Histología, Fisiología y anatomía microscópica humana y animal. Editorial Casals, 1936. ISBN 978-84-218-0053-9.
* —. Trayectorias embriológicas. Editorial Casals, 1930. ISBN 978-84-218-0051-5.

## Referències

* ↑ «Jaume Pujiula i Dilmé | enciclopedia.cat». [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ Jaume Pujiula Arxivat 2016-04-23 a Wayback Machine. al web de la RAC

## Bibliografia

* "Jaime Pujiula Dilmé," Enciclopedia Microsoft® Encarta® Online 2008

## Enllaços externs

* Jaime Pujiula a biografiasyvidas
# Jürgen Trumpf

Jürgen Trumpf (Düsseldorf, 8 de juliol de 1931 - Bonn, 13 de maig de 2023) fou un polític alemany, antic alt funcionari de la Unió Europea i assessor en temes europeus de Helmut Kohl. Va ser Secretari general del Consell des de l'1 de setembre de 1994 al 17 d'octubre de 1999.

## Biografia

Fill del professor Ernst Trumpf i la seva esposa Ottilie Köhler. Va fer estudis primaris i secundaris a Düsseldorf i al liceu lingüístic d'Elberfeld. Després estudià filologia clàssica i de llengües semítiques a la Universitat de Colònia, on va tenir de professors Günther Jachmann, Josef Kroll i Andreas Rumpf. Continuà estudis a la Universitat d'Innsbruck i a la Universitat d'Atenes. El 1956 es doctorà amb la tesi Estudis de lirisme grec i començà a treballar a l'Institut d'Arqueologia Alemany com assistent al Ceràmic d'Atenes, sota la direcció de Dieter Ohly.
En 1958 ingressà en la carrera diplomàtica i en 1959 assolí el seu primer destí al Caire. De 1962 a 1967 fou conseller de la legació a l'ambaixada alemanya a Londres i després cònsol alemany a Rotterdam. En 1970 el Ministeri d'Afers Exteriors a li atribueix l'informe 410 "Comunitats Europees", i se'n va fer càrrec de la gestió en 1975. De 1979 a 1984 va ser delegat a la representació permanent a la seu de les Comunitats Europees a Brussel·les. Després va tornar al Ministeri d'Afers Exteriors, on va dirigir la subdivisió Ministerial 40 "polítiques de desenvolupament". Un any més tard es va fer càrrec de la gestió de la subdivisió 41 "Comunitats Europees".
DE l'1 de setembre de 1994 al 17 d'octubre de 1999 va ser Secretari General del Consell de la Unió Europea. En entrar en vigor el Tractat d'Amsterdam, l'1 de maig de 1999, Jürgen Trumpf va entrar en possessió del nou lloc d'Alt Representant del Consell per a la Política Exterior i de Seguretat Comuna, essent substituït poc després per l'espanyol Javier Solana, el polític socialista en què els caps d'Estat i de govern de la Unió havien pensat per ocupar el nou lloc.

## Obres

* Studien zur griechischen Lyrik. Dissertation. Köln 1958.
* Anonymi Byzantini Vita Alexandri regis Macedonum. Primum edidit Juergen Trumpf. Stuttgart 1974.
* Die Quellen des griechischen Alexanderromans. Zweite Auflage. bearb. von Reinhold Merkelbach und Jürgen Trumpf. München 1977.
* Vom Binnenmarkt zur Politischen Union. Zentrum für Europäisches Wirtschaftsrecht der Universität Bonn. Vorträge und Berichte Nr. 21, Bonn 1992.

## Referències

* ↑ No se logró imponer una NATO paralela Arxivat 2016-08-22 a Wayback Machine., La Nación, 28 de juliol de 1997
* ↑ Jürgen Trumpf a muzinger.de
* ↑ Europa: Jürgen Trumpf, Generalsekretär des EU-Rates, über Demokratiedefizite

## Enllaços externs

* Jürgen Trumpf CVCE (anglès)
# William Hillebrand

William Hillebrand (1821–1886) va ser un metge i botànic alemany. Va viatjar per tot el món incloent una estada de 20 anys a les illes Hawaii. L'any 1850, Hillebrand va viure al que actualment és el Foster Botanical Garden de Honolulu.

## Biografia

El pare de Hillebrand era un jutge anomenat Franz Josef Hillebrand, i la seva mare es deia Louise Pauline Konig. Estudià medicina a Heidelberg i a Berlín, i va exercir de metge a Paderborn. Ell va cercar un clima més càlid per a recuperar-se de problemes de pulmó, (pot ser la tuberculosi), i de primer viatjà a Austràlia el 1849, i després a Les Filipines.
Hillebrand anà a San Francisco i finalment arribà al Hawaii el 22 de desembre de 1850. Va aprendre l'idioma polinesi de Hawaii, com també parlava l'alemany, l'anglès, el francès i el llatí científic.
Va exercir amb el Dr. Wesley Newcomb, i es va casar amb la germanastra d'aquest Anna Post el 16 de novembre de 1852. El 1853, Hillebrand comprà unes 5 hectàrees de terreny a Queen Kalama, allà hi va plantar nombroses espècies de plantes exòtiques.
Hillebrand, després de la mort de Thomas Charles Byde Rooke el 1858, va ser nomenat metge de la família reial del rei hawaià Kamehameha IV. Hillebrand també va servir com a metge en cap (i de fet era l'únic metge) del Queen's Hospital (actualment The Queen's Medical Center), from 1860 to 1871. Aquest hospital va rebre el nom per la Reina Emma.
L'abril de 1865 Hillebrand viatjà a Àsia i les Antilles a càrrec del govern de Hawaii. Tenia tres encàrrecs: Fer recerca sobre les plantacions de sucre de canya, sobre la lepra i per importar plantes i animals útils per a Hawaii.
Hillebrand tornà a Alemanya el 1871. El 1877 va fer les gestions perquè els primers immigrants portuguesos anessin a treballar en les plantacions de sucre de Hawaii.
El seu fill William Francis Hillebrand (1853–1925), va ser un químic estatunidenc.

## Premis i honors

* Dues espècies de plantes, Veronica hillebrandii i Phebalium hillebrandii l'honoren.

## Publicacions

* William Hillebrand. Flora of the Hawaiian Islands: a description of their phanerogams and vascular cryptogams. Williams & Norgate, 1888.

## Referències

* 1 2 3 Greer, Richard A. «Founding of the Queen's Hospital». Hawaiian Journal of History. Hawaiian Historical Society [Honolulu], 3, 1969, pàg. 110–145. PMID: 11632066. hdl:10524/288.
* 1 2 Darrell N. Kraehenbuehl. «Hilleband, William (1821 - 1886)». Biography. Council of Heads of Australasian Herbaria, Australian National Herbarium, 13-11-2007. [Consulta: 9 gener 2010].
* ↑ «Oahu marriage record 1832-1900». state archives digital collections. state of Hawaii. [Consulta: 9 gener 2010].
* ↑ «The Queen's Medical Center». web site. [Consulta: 9 gener 2010].
* ↑ Winnie Singeo «Hawaii's Gardens: German doctor's botanical legacy still thrives». Honolulu Advertiser, 06-05-2005 [Consulta: 9 gener 2010].
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* Ursula H. Meier. Hawaii's Pioneer Botanist: Dr. William Hillebrand, His Life & Letters. Bishop Museum Press, 30 octubre 2005. ISBN 1-58178-047-8.
# Gestió de la reputació

La gestió de la reputació és una tècnica per al control de la reputació i ús que es fa de les marques en el mitjans d'informació i zones d'influència informativa.
També es podria dir que el és una nova forma d'entendre i avaluar la informació que hi ha en el món referent a les empreses i les seves marques. Doncs la tendència de les grans empreses i les seves noves manares de portar la directiva de les seves organitzacions els fa menys agressius, més comprensius i, per tant, més dialogants.
Perquè una empresa pugui participar-ne, cal que compti amb els serveis i solucions d'una empresa NTIC especialitzada en Web Crawler. Amb tot, les empreses fan una evolució en la seva forma d'entendre la informació i la comunicació. Una forma en la qual ja no val només el que digui l'empres o el mitja d'informació si no que cal tenir molt en compte el que diu la societat sobre les marques i les companyies per petites o grans que siguin aquestes.
# Taxa d'error binari

La Taxa d'error binari (BER acrònim anglès de Bit Error Rate), en transmissió digital, és el nombre de bits erronis deguts al soroll, interferències, distorsions o desincronisme de bit. El BER és el nombre de bits erronis dividits pel nombre total de bits durant un espai de temps. BER én un paràmetre adimensional que va de 0 a 1 i sovint expressat com un percentatge.
$BER=Bits(erronis)/Bits(enviats)$

## Factors que afecten el BER

Factors que afecten negativament i, per tant, el fan augmentar:
* Soroll del canal.
* Atenuació multicamí.
* Interferències externes de d'altres canals.
* Distorsions o alinealitats dels circuits.
* Defectes en el sincronisme de bit.
Factors que afecten positivament i, per tant, el fan minvar:
* Potència de la transmissió.
* Robustesa del sistema de modulació, codificació i correcció d'errors.

## Análisi del BER

BER segons diferents tipus de modulacions:
$Eb$ : és l'energia per bit
$No$ : és la densitat espectral de soroll
$erfc$ : és la funció d'error complementària
* FSK: modulació per desplaçament de freqüència, $BER=1/2\times erfc(\surd Eb/No)$
* QPSK: modulació per desplaçament de fase en quadratura, $BER=erfc(\surd (Eb/2No))$
* ASK: modulació per desplaçament d'amplitud, $BER=1/2\times erfc(\surd (Eb/2No))$
* 8-PSK: modulació per desplaçament de fase, $BER=1/3\times erfc(\surd 3Eb/No\times \sin(\pi /8))$

## Vegeu també

* Modulacions : FSK, QPSK, ASK, PSK
* Relació senyal/soroll

## Referències

* ↑ «What is bit error rate (BER)? - Definition from WhatIs.com» (en anglès). WhatIs.com.
* ↑ «What is BER | Bit Error Rate Tutorial | Radio-Electronics.com» (en anglès). www.radio-electronics.com. Arxivat de l'original el 2017-03-01. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «How do I measure Bit Error Rate (BER) to a given confidence level on N490xA/B Serial BERTs? | Keysight (formerly Agilent’s Electronic Measurement)» (en anglès). www.keysight.com. [Consulta: 28 febrer 2017].
* 1 2 «Bit Error Rate (BER) for frequency shift keying with coherent demodulation» (en anglès). www.dsplog.com. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «Symbol Error Rate (SER) for QPSK (4-QAM) modulation» (en anglès). www.dsplog.com. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «Bit error rate for 16PSK modulation using Gray mapping» (en anglès). www.dsplog.com. [Consulta: 28 febrer 2017].