OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# X264

x264 és una biblioteca de programari gratuïta i de codi obert i una utilitat de línia d'ordres desenvolupada per VideoLAN per codificar fluxos de vídeo al format de codificació de vídeo H.264/MPEG-4 AVC. Es publica sota els termes de la Llicència Pública General de GNU.

## Història

x264 va ser desenvolupat originalment per Laurent Aimar, que va aturar el desenvolupament l'any 2004 després de ser contractat per ATEME. Loren Merritt es va fer càrrec del desenvolupament. Més tard, l'any 2008, Fiona Glaser es va incorporar al projecte. Tots dos van deixar de contribuir el 2014. Avui, x264 està desenvolupat principalment per Anton Mitrofanov i Henrik Gramner.

## Capacitats

x264 proporciona una interfície de línia d'ordres així com una API. El primer és utilitzat per moltes interfícies gràfiques d'usuari, com ara Staxrip i MeGUI. Aquest últim és utilitzat per moltes altres interfícies, com HandBrake i FFmpeg.
x264 implementa un gran nombre de funcions en comparació amb altres codificadors H.264.
x264 conté algunes millores psicovisuals que tenen com a objectiu augmentar la qualitat subjectiva del vídeo codificat.
* Quantització adaptativa en dos modes utilitzant VAQ. El segon mode, un afegit posterior, adapta la força per fotograma per intentar millorar la qualitat.
* Optimització psicovisual de la velocitat–distorsió que intenta mantenir una complexitat similar. La complexitat es mesura mitjançant una combinació d'optimització de suma de quadrats (SSD) i suma de diferències transformades absolutes (SATD).
* Control de velocitat d'arbre de macroblocs, que controla la qualitat mitjançant el seguiment de la freqüència amb què s'utilitzen parts del fotograma per predir fotogrames futurs.

## Referències

* ↑ «X264 - CodeDocs» (en anglès). [Consulta: 23 setembre 2023].
* ↑ «x264» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-07-31. [Consulta: 14 juliol 2012].
* ↑ «Handbrake Details» (en anglès). Handbrake Project. Arxivat de l'original el 2011-07-27. [Consulta: 11 març 2011].
* ↑ «FFmpeg General Documentation» (en anglès). FFmpeg Team. [Consulta: 1r juliol 2021].
# Magnèsia del Meandre

Magnèsia del Meandre (Magnesia ad Maeandrum, Μαγνησία) fou una ciutat de Jònia a les estivacions de les muntanyes Thorax, a la vora del riu Letaeus (Leteos) afluent del Meandre. És la moderna Inek-bazar, prop de Guzel-hissar, on encara hi ha les ruïnes del temple d'Artemisa Leucofriene. Era a uns 22 km de Milet. Era una ciutat dels eolis que segons la tradició havia estat fundada per la gent de Magnèsia a Tessàlia juntament amb alguns cretencs. Vers el 726 aC fou destruïda pels cimmeris però fou reconstruïda pels milesis, tot i que Ateneu diu que foren els efesis un any després. Fou sotmesa a Lídia en època indeterminada i després (546 aC) a Pèrsia. Va participar en la Revolta Jònica el 499 aC. Tucídides la va elegir com a lloc d'exili. Els sàtrapes de Lídia la van utilitzar com a segona residència. El territori era molt fèrtil i produïa vi, figues i cogombres. La ciutat tenia un temple de Dindimene, mare dels déus de la que la dona de Temístocles o la filla en fou sacerdotessa, temple que després fou traslladat segons Estrabó. És mencionada a la Política d'Aristòtil. La ciutat es va declarar per Alexandre el Gran, i després va estar en possessió d'Antígon el borni fins al 301 aC. Va passar als selèucides sota els que va romandre exceptuant una efímera dominació egípcia vers 272 a 258 aC. El 188 aC amb la pau d'Apamea va passar a dependre del Regne de Pèrgam. El 133 aC el regne va passar a la República de Roma. Estrabó esmenta el suposat trasllat de la ciutat que devia ser al segle ii aC però cap més autor en fa referència. A la nova ciutat suposadament es va construir un temple nou d'estil jònic dedicat a Artemisa Leucofriene que fou dissenyat per l'arquitecte Hermògenes. La ciutat va perdre importància però és esmentada pels autors clàssics. Hierocles diu que fou un dels bisbats de l'Àsia Menor i sembla que per un temps dugué el nom de Meandròpolis (Maeandropolis) i sota aquest nom el seu bisbe va ser al Concili de Constantinoble.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Smith, William. Dictionary of Greek and Roman Geography (en anglès). vol.2 (Iabadius-Zymethus). William Smith, 1857, p. 252.
* ↑ Aristòtil. Política. Comentada per Joan Alberich i Mariné. Barcelona: RBA, 2014, p. 241. ISBN 9788482646916.
# 338

El 338 (CCCXXXVIII) fou un any comú començat en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* Aliança entre gots i romans per protegir els limites septentrionals o frontera del Danubi.
* L'emperador Constantí II intervé contra els perses a Armènia.
* Comença la persecució dels no-cristians com a pagans a l'Imperi Romà.
* Eusebi de Nicomèdia escollit patriarca.

## Referències

* ↑ Doležal, Stanislav «Constantine’s military operations against the Goths and the Sarmatians in 332 and 334.». Eirene, 2019, pàg. 231-257..
* ↑ Cinemre, İlhami Tekin «THE LONGEST CENTURY OF ARMENIA: A QUEST FOR BALANCING BETWEEN THE ROMAN–SASANIAN IN THE FOURTH CENTURY» (en anglès). Tarih İncelemeleri Dergisi, 39, 2, 27-12-2024, pàg. 561–598. DOI: 10.18513/egetid.1530043. ISSN: 0257-4152.
* ↑ Keresztes, Paul «Law and Arbitrariness in the Persecution of the Christians and Justin's First Apology». Vigiliae Christianae, 18, 4, 1964, pàg. 204–214. DOI: 10.2307/1582565. ISSN: 0042-6032.
# Didier Faivre-Pierret

Didier Faivre-Pierret (Pontarlier, 20 d'abril de 1965) va ser un ciclista francès. Va prendre part en els Jocs Olímpics de Barcelona de 1992, en què guanyà una medalla de bronze en la prova de contrarellotge per equips.

## Palmarès

* 1992
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Barcelona en contrarellotge per equips (amb Philippe Gaumont, Hervé Boussard i Jean-Louis Harel)
** 1r a la París-Troyes
* 1993
** 1r a la Boucle de l'Artois
* 1994
** Vencedor d'una etapa al Tour de Loir i Cher

## Referències

* ↑ «Didier Faivre-Pierret» (en anglès). Museo del ciclismo. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «Didier Faivre-Pierret» (en anglès). olympedia. [Consulta: 5 gener 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Josep Miquel Quintana

Josep Miquel Quintana sembla que va néixer a Barcelona al segle xvi. Polític català. Ciutadà honrat de Barcelona.
Va ser membre del Consell de Cent i va esdevenir també diputat reial de la Generalitat entre els anys 1629 i 1632. Va ser novament diputat reial del 1638 al 1641. El 1634 va formar part de les activitats de protesta per l'afer dels quints reclamats per Felip IV a la ciutat de Barcelona. En la Generalitat formava part del Braç Reial, mentre que Francesc de Tamarit ho feia pel Braç Militar i Pau Claris pel Braç Eclesiàstic.
El 1640 va intentar assegurar la fidelitat de Tortosa en la lluita contra Felip IV durant la Guerra dels Segadors, sense èxit. Col·laborà a organitzar la defensa contra la invasió castellana i, pel gener del 1641, la de la capital catalana. El 1643 va ser elegit com a síndic de Barcelona i intervingué en la política de relació amb les autoritats franceses. Va ser destinat com a capità de la Torre del Cap del Riu, i allà s'hi feu substituir pel seu fill. Precisament un error del fill, atribuït a traïció, li costà un breu empresonament, l'any 1649. Més tard l'afer es va resoldre i pare i fill foren absolts (1650). Formà part de la junta que tractà la capitulació de Barcelona l'any 1652 davant els exèrcits del rei Felip IV i restà després a la ciutat; s'esforçà a normalitzar-hi la vida ciutadana i administrativa després de la guerra.
A Esplugues de Llobregat un carrer li està dedicat.

## Referències

* 1 2 «Josep Miquel Quintana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Amurselita

L'amurselita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom per la seva composició, al ser un mineral selenit d'amoni i urani (del nom en anglès amurselite: ammonium uranium selenite mineral). Inicialment aquest mineral va ser presentar amb el nom urselita, però va ser rebutjat perquè era molt semblant al nom de la ursilita, un altre mineral ja aprovat amb anterioritat.

## Característiques

L'amurselita és un selenit de fórmula química (NH₄)₂(UO₂)₅(SeO₃)₃O₂(OH)₂(H₂O)·8H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de novembre de l'any 2024, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema triclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «04.JJ - Selenits amb anions addicionals, amb H₂O» juntament amb altres minerals com la guil·leminita, la piretita o la haynesita, entre d'altres. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 76444.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Burro, situada al districte miner de Slick Rock, dins el comtat de San Miguel (Colorado, Estats Units). Aquesta mina estatunidenca és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 «Amurselite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 82». European Journal of Mineralogy, 36, 6, 09-12-2024, pàg. 1005–1010. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-1005-2024 [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «Strunz-mindat (2025) Classification - Selenites with additional anions, with H2O». Mindat. [Consulta: 5 gener 2025].
# Torre de caiguda

Una torre de caiguda és una torre en la qual es realitzen proves de caiguda per tal de crear una ingravidesa momentània (que dura fins a uns deu segons). Atès que la resistència a l'aire comportaria forces indesitjables que podrien interrompre l'efecte d'ingravidesa, la caiguda lliure de la càpsula de caiguda es produeix en un tub al buit. La càpsula de caiguda "suaument" aterra al peu del baixant en un recipient amb boles de poliestirè. Sovint, les torres de caiguda tenen un dispositiu de catapulta per estendre la simulació de la ingravidesa, que catapulta la càpsula en el descens. L'exemple més conegut a Alemanya és la torre de caiguda de Bremen.

## Aplicació

* Investigacions preliminars d'experiments basats en l'espai, per exemple investigacions sobre formació de planetes
* investigació física bàsica, basada per exemple en comprovar la validesa de la relativitat general i el principi d'universalitat de caiguda lliure (principi d'equivalència)
* Investigació de processos de flux en líquids
* Investigació de materials
* anteriorment també per a la producció de perdigons
* ocasionalment també com una atracció en parcs d'atraccions

## Vegeu també

* Torre de recerca
# 905
## Esdeveniments

* 10 de gener: Els exèrcits del califa entren a Fustat. Els Abbàssides recuperen Egipte i Síria dels Tulunids. Un nou governador turc, Muhàmmad ibn Tughj al-Ikhxid, va ser nomenat el 935.
* 21 de juliol:Berenger de Friuli fa presoner el rei Lluís III de Provença a Verona i li treuen els ulls abans de tornar-lo a Vienne. Lluís confia el govern dels seus Estats al seu cosí Hug d'Arle, anomenat duc i marquès de Provença.
* Setembre Imperi Romà d'Orient: després de tres matrimonis sense èxit, l'emperador Lleó VI té un fill, Constantí VII, de la seva quarta muller, Zoè Carbonopsina.
* Els búlgars ocupen Albània i Macedònia
* Sanç I de Navarra és proclamat rei de Navarra (succeeix Fortuny Garcés).

## Naixements

* Constantí VII, emperador romà d'Orient

## Referències

* ↑ Zakī Muḥammad Ḥasan Les Tulunides: étude de l'Égypte musulmane à la fin du IXe siècle, 868-905 Busson, 1933
* ↑ Allgemeine Geschichtforschende Gesellschaft der Schweiz Archiv für schweizerische Geschichte, Volume 7 S. Höhr, 1851
* ↑ Humensis. Féodalités (888-1180). ISBN 9782701189093.
* ↑ Publié par l'abbé Migne. Dictionnaire des inventions et découvertes anciennes et modernes, 1854.
* ↑ Culture and customs of the Czech Republic and Slovakia Greenwood Publishing Group, 2006 ISBN 978-0-313-33412-2
* ↑ Eugène Rosseeuw Saint-Hilaire Histoire d'Espagne F.G. Levrault, 1839
# Nicobula

Nicobula (grec antic: Νικοβούλη; segles v – iv aC) va ser una escriptora de l'antiga Grècia que, segons Ateneu de Nàucratis, va ser l'autora d'una obra sobre Alexandre el Gran.
Ateneu sembla tenir dubtes sobre la seva autoria (Νικόβουλη ἤ ὁ ἀναθεὶς ταύτῃ τὰ συγγράμματα). No es coneixen dades biogràfiques sobre ella. Dels dos fragments de la seva obra esmentats per Ateneu es pot deduir la seva participació directa en l'expedició d'Alexandre a Àsia, potser fent d'hetera, atès que dona molts detalls exactes sobre la vida privada del rei de Macedònia, sobretot quan parla dels simposis on participava. Plini el Vell esmenta també un Nicobul que hauria acompanyat a Alexandre el Gran en les seves expedicions i que podria ser el seu pare.

## Referències

* ↑ Ateneu, El sopar dels erudits, XII 537 D.
* ↑ Wolf, J. Ch.. Prosistas griegas: testimonios y fragmentos. Oviedo: KRK Ediciones, 2011, p. 278. ISBN 9788483673386.
# Aristotim

Aristotim (en grec antic: Ἀριστότιμος, llatí: Aristotīmus) fou tirà d'Elis a la primera meitat del segle iv aC.
Va esdevenir tirà de la ciutat amb l'ajut d'Antígon II Gònates, rei de Macedònia. Va governar només uns mesos, potser sis, durant els quals va actuar cruelment i va expulsar vuit-cents ciutadans. Va ser assassinat per Hel·lanic, Ciló, Trasibul i altres conspiradors, que posteriorment van ser honorats pels etolis amb una estàtua a Olímpia, segons diuen Pausànies i Plutarc.

## Referències

* ↑ Aristotimus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 344
# (35725) Tramuntana

(35725) Tramuntana és un asteroide descobert el 27 de març de 1999 per Àngel López i Rafael Pacheco a l'Observatori Astronòmic de Mallorca. La seva designació provisional fou 1999 FQ59. Els descobridors van proposar-ne el nom de Tramuntana per fer honor a la Serra de Tramuntana, que travessa l'illa de Mallorca d'est a oest, i també al vent del nord, habitual en aquestes terres.

## Referències

* 1 2 3 Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* 1 2 3 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 1r gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=35725.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Dades actualitzades de la NASA amb l'òrbita de (35725) Tramuntana (anglès)
Viccionari
# (372) Palma

(372) Palma és un asteroide descobert el 19 d'agost de 1893 per l'astrònom occità Auguste Charlois al seu observatori de Niça. Té una mida considerable, 94,3 km de radi, que el situa entre els 30 asteroides més grans descoberts fins ara. La designació provisional que va rebre era 1893 AH. El seu nom sembla ésser una proposta de l'Astronomisches Rechen-Institut de Heidelberg al descobridor i va en la línia de llocs geogràfics de la zona mediterrània, propers a Niça, en aquest cas la ciutat de Palma.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 44. Circumstàncies de la font: presumiblement. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Dades actualitzades de la NASA amb l'òrbita de (372) Palma (anglès)
Viccionari
# (401) Ottilia

Ottilia és el nom que rep l'asteroide número 401, situat al cinturó d'asteroides.
Fou descobert per l'astrònom Max Wolf des de l'observatori de Heidelberg (Alemanya), el 16 de març del 1895.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ URL de la referència: https://link.springer.com/referenceworkentry/10.1007/978-3-540-29925-7_402.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la NASA
# (68325) Begues

(68325) Begues és un asteroide descobert el 23 d'abril de 2001 per l'astrònom Josep Manteca a l'Observatori de Begues. La designació provisional que va rebre era 2001 HO16. El 6 de gener de 2004, el Minor Planet Center va acceptar la proposta del descobridor de batejar l'asteroide amb el nom de la vila de Begues, al Baix Llobregat, on està ubicat l'observatori.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 9 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 febrer 2024].
* 1 2 3 4 5 6 Identificador JPL Small-Body Database: 2068325.

## Enllaços externs

* Descripció i imatges de l'asteroide i del seu descobriment, al web de l'Observatori de Begues Arxivat 2012-12-08 at Archive.is
* Dades actualitzades de la NASA amb l'òrbita de (68325) Begues. (anglès)
Viccionari
# Humayma

Humayma o al-Humayma (àrab: الحميمة, al-Ḥumayma) són unes ruïnes de Jordània a uns 50 km al sud de Maan, a mig camí entre aquesta ciutat i Àqaba. Les ruïnes, bastant grosses, són al peu d'un turó de nom Umm al-Azam. Destaquen les restes d'un aqüeducte i muralles, però dels edificis no n'hi ha cap dempeus. Fou possiblement una antiga ciutat en la ruta entre Petra i el port d'Aila (Eilat) que s'ha identificat com l'Auara fundada per Obodes I, rei dels nabateus, el 93 aC. Apareix esmentada a la taula de Peutinger.
Sota domini dels àrabs, pertanyé al jund de Damasc sota els omeies i la seva fama deriva del fet que fou la residència dels pretendents abbàssides entre el 688 i 749. Quan el pretendent Abd-Al·lah ibn al-Abbàs va morir a Taif (687/688) el seu fill Alí ibn Abd-Al·lah, que havia reconegut al califa omeia, es va instal·lar a la ciutat que va fortificar. Segons la tradició Muhàmmad ibn al-Hanafiyya va morir a al-Humayma el 716 i va transmetre a Muhàmmad ibn Alí ibn Abd-Al·lah els seus drets a l'imamat.

## Bibliografia

* Abel, Geographie de la Palestine
* Le Strange, Palestine

## Enllaços externs

* The Humayma Excavation Project. Queen's University Arxivat 2012-04-15 a Wayback Machine.
# Louis Hardiquest

Louis Hardiquest (Hoegaarden, Brabant Flamenc, 15 de desembre de 1910 - Hoegaarden, 20 de gener de 1991) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1932 i 1940.
Durant la seva carrera professional aconseguí 22 victòries, entre les quals destaca el Tour de Flandes de 1936.

## Palmarès

* 1932
** 1r de la Ronde van Haspengouw
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1933
** 1r a Deurne-Zuid
** 1r al Circuit de les Regions Flamenques
** 1r al Tour de Correze
* 1934
** 1r al Circuit de Morbihan
** 1r al Circuit de les Regions Flamenques
* 1935
** 1r a Berchem
** 1r de la Paris-Belfort
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Oest
* 1936
** 1r al Tour de Flandes
** 1r de la Brussel·les-Queue du Bois
** 1r a Boom
** 1r a Elsene
** 1r a Wavre
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Oest
* 1937
** 1r de la París-Boulogne-sur-Mer
** 1r al Gran Premi d'Haspengouw
** 1r a Hoegaarden
** 1r a Wavre
* 1938
** 1r a Berchem
** 1r de la Tielt-Anvers-Tielt

### Resultats al Tour de França

* 1933. Abandona (8a etapa)
* 1934. Abandona (6a etapa)
* 1935. Abandona (15a etapa)

## Referències

* ↑ «Louis HARDIQUEST» (en italià). Museo del ciclismo. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Palmarès de Louis Hardiquest (Bel)» (en francès). Mémoire du cyclisme. [Consulta: 6 gener 2025].

## Enllaços externs

* Palmarès de Louis Hardiquest (francès)
# Joseph Paxton

Joseph Paxton (Milton Bryan, Bedfordshire, 3 d'agost de 1803 – 8 de juny de 1865), va ser un arquitecte i paisatgista anglès, reconegut per ser l'autor del Crystal Palace, obra construïda per a la primera Gran Exposició celebrada a Londres el 1851.
Joseph Paxton era un jardiner anglès, dissenyador, escriptor i creador d'un dels edificis més famosos del regnat de Victoria, el Palau de Cristall. Joseph Paxton va néixer en Bedfordshire el 3 d'agost 1803 en una família d'agricultors. Va treballar en una sèrie de llocs on treballava de jardiner, fins que el 1823 va començar a treballar en els jardins de Chiswick, que va ser arrendat per la Societat Hortícola del duc de Devonshire. Impressionat amb les seves habilitats, el 1826, el duc va nomenar jardiner cap a Paxton en Chatsworth House, gran casa de camp de la família Devonshire en Derbyshire. També va construir un hivernacle - conegut com el gran hivernacle - i una casa de Lily, dissenyats especialment per a un lliri gegant amb un disseny basat en les fulles de la planta. També es va casar amb la neboda del majordoma de Chatsworth, Sarah Bown. La fama va arribar amb l'Exposició de 1851. Tots els dels 245 plans per crear la sala principal d'exposicions en l'Hyde Park havien estat examinats i rebutjats. Paxton estava de visita a Londres, en el temps i l'oïda parlar d'aquestes dificultats. Al cap d'uns dies, va pronunciar un disseny - una versió molt ampliada de la seva casa lliri en Chatsworth. És barat, senzill de muntar i portar i podria estar llest ràpidament. La novetat va ser el seu revolucionari disseny de prefabricats modulars, i l'ús extensiu de vidre. Va prendre 2.000 homes i vuit mesos per a construir el "Palau de Cristall ', que era de més de 500 m de llarg i prop de 140 m d'ample. A pesar d'un cinisme generalitzat entre la premsa i públic, quan l'Exposició Universal va obrir al maig de 1851 va ser un èxit enorme. A l'octubre, Paxton va ser nomenat cavaller per la Victòria. Quan va acabar l'exposició, el Palau de Cristall va ser novament erigida en Sydenham, en el sud de Londres, on va romandre fins que es va incendiar el 1936. Paxton va romandre en el seu lloc com jardiner en Chatsworth, però va prendre un gran nombre d'altres projectes, treballant en el disseny dels parcs públics, ajudant amb les millores suggerides pel real Jardí Botànic de Kew i el disseny d'una casa de camp, Mentmore Torres para Baron Mayer de Rothschild. Es va fer ric a través de l'especulació amb èxit en el sector ferroviari en plena expansió i va morir el 8 de juny de 1865 en Sydenham.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* http://www.bbc.co.uk/history/historic_figures/paxton_joseph.shtml
# Habash

Habash o Habasha (literalment "recollir") és el nom amb què els àrabs designaven als habitants d'Etiòpia i al propi territori (i fins i tot a vegades a les regions properes de la Banya d'Àfrica. És equivalent a abissini. Inicialment es va donar el nom d'habash als habitants de regions on es recollia encens, especialment a Mahra i als habitants de Somàlia i Etiòpia. De la paraula Habash deriven:
* La província otomana d'Habesh
* Ababish, plural d'Habash, que vol dir abissinis; també s'aplicava a una banda d'homes de diferents tribus (derivant en aquest cas d'uhbush o uhbusha)
* Habashat, nom donat al nucli central del regne d'Axum i als habitants del regne axumita, pels sabeus. També es donava aquest nom a una tribu d'Aràbia del sud (possiblement els abasenou esmentats per Esteve de Bizanci); una teoria diu que habitaven a Mahra i foren derrotats pels hadramautis, emigrant a Àfrica on haurien estat els fundadors del regne d'Axum. Una segona teoria, al contrari, diu que vivien a Axum i van emigrar a Mahra.
* Habshis, comunitats africanes a l'Índia

## Bibliografia

* L. Caetani, Annali
* Conti Rossini, Sugli Habasat, 1921
* A. K Irvine, On the identity of Habashat in the South Arabian inscriptions, 1965