OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Seu del Consell Comarcal de l'Urgell

La Seu del Consell Comarcal de l'Urgell és un edifici de Tàrrega (Urgell) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una antiga casa pairal avui seu del Consell Comarcal de l'Urgell i antiga Escola d'Arts i Oficis, construïda l'any 1800. Té tres plantes i golfes i està assentada sobre uns soterranis que semblen ser d'una construcció molt més antiga. La seva façana principal és molt senzilla, encara que deixa entreveure la importància de l'edifici. Està construïda amb maçoneria arrebossada i pedra treballada emmarcant les obertures. La façana posterior recaient al carrer Vilanova és de carreus de pedra i té una gran galeria a l'altura de la planta noble.

## Referències

* ↑ «Seu del Consell Comarcal de l'Urgell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Can Parareda (Tàrrega)

Can Parareda és una obra de Tàrrega (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de pisos, fent xamfrà amb el carrer de Sant Roc, bastida l'any 1917 i realitzada per un mestre d'obres en el primer eixample de Tàrrega. L'edifici, de planta rectangular i de grans dimensions en metres quadrat, està estructurat en planta baixa i dos pisos. Tota la façana, tant el mur oest com el mur sud estan fets a base de carreus de pedra totalment tapats per un arrebossat. A la planta baixa, que mira a l'Avinguda Catalunya, però, presenta un aplacat de pedra que el diferencia de la resta del conjunt de l'edifici. En aquesta zona s'obren dues obertures, una d'elles és un establiment comercial i l'altra és una de les moltes portes d'ingrés als habitatges. Aquesta és de molt alçada, esvelta i rematada amb un arc rebaixat. A l'altra façana s'obren moltes més portes, totes elles diferents.
A la primera planta s'obren molts finestrals seguint l'eix estructural de tota la façana. Cadascuna d'elles és de similars característiques (allargassades, esveltes i amb una forma d'arc rebaixat a la part superior). Totes elles estan emmarcades amb una sanefa de pedra que les destaca respecte l'arrebossat que les rodeja. Les dues que estan encarades a l'Avinguda Catalunya s'obren en un balcó únic. En el xamfrà de l'edifici s'obre una més que destaca per la seva balconada. És amb una forma circular adaptant-se a l'angle recte corbat que crea la cantonada de la casa. A la façana oest es poden comptar fins a cinc finestres, dues de les quals, les centrals, tenen balcó.
En el segon pis, es torna a repetir la mateixa estructura que el primer. Les obertures estan al mateix nivell situant-se just damunt seu. Aquestes són de reduïdes dimensions, quadrangulars i sense cap tancament respecte de l'exterior.
Tot l'edifici està cobert per una cornisa de remat que sobresurt de la façana la qual és d'una sola vessant i de teula àrab.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Parareda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Cal Josa

Cal Josa és un habitatge a Belianes (l'Urgell) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Casa pairal datada del segle xvi realitzada a partir de carreus de pedra tallada que conformen una bona estereotomia externa. Casa de tres pisos, on a la planta baixa hi ha dues portes d'entrada. Ambdues portes són realitzades mitjançant arcs de mig punt dovellats. A la porta central de la façana les dovelles superiors han estat retallades per la construcció posterior d'un balcó just damunt d'aquest accés a la casa. L'altra porta es troba desplaçada a un dels laterals de la façana i es conserva perfectament. A la primera planta s'obren per banda dues finestres rectangulars sense cap llinda decorativa i centralment dos balcons, un dels quals com s'ha dit anteriorment talla part de les dovelles de la porta principal. Aquests balcons són fruits d'una remodelació posterior d'aquesta casa, segurament per l'estil de les baranes i la tipologia de balcó, datarien dels segles XVIII-XIX. Finalment la planta superior es conforma per la planta de sostre més baix i on s'obren un seguit de finestres també rectangulars i perfectament ordenades espacialment. A la segona planta hi ha quatre finestres amb cornisa. Remata la construcció una cornisa.

## Notes

* 1 2 «Cal Josa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Ca l'Eloi (Tornabous)

Ca l'Eloi és una casa de Tornabous (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa pairal de planta rectangular estructurada en planta baixa i dos pisos. Realitzada en pedra, amb un aparell heterogeni, amb pedres molt irregulars formant filades desiguals. La planta baixa, destinada a graner o garatge, està oberta per tres grandioses portes allindades, totes elles decorades amb un emmarcament de carreus de pedra.
La primera planta es tradueix en tres balconades idèntiques situades just a sobre de cada una de les portes de la planta baixa. Les finestres de cada balcó imiten l'estructura inferior amb el mateix emmarcament de pedra que les portes. Aquestes finestres tenen a la part superior arcs de descàrrega.
A la segona planta es trenca una mica la simetria pel que fa a les obertures. A la banda dreta s'obren dues petites finestres quadrades i un balcó, i a la banda esquerra n'hi ha dues més però més grans. Segueixen el mateix estil que la resta de la façana. Aquest detall exterior fa entendre que a l'interior hi ha dues habitacions totalment diferents.
A més de destacar la façana, també s'ha de fer referència al mur lateral esquerre de l'habitatge, ja que presenta una destacable terrassa. Consisteix en un cos annex al mur de l'habitatge, de pedra, quadrangular i de mitjana alçada. Està cobert de vegetació. Presenta una barana de ferro. A la part superior del mur s'obren dues obertures en forma d'arc de mig punt, simètriques i resguardades per una barana de fusta.

## Història

Aquesta casa havia estat propietat d'una de les famílies més riques de Tornabous. Posteriorment va ser comprada per un senyor alemany, pel que va ser anomenada durant molt temps "Ca l'Alemà". Més tard fou destinada a escola i després va ser adquirida per la família Sirera, actual propietària.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ca l'Eloi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Hatnub

Hatnub és una pedrera de l'antic Egipte, al nomós de Hare, a l'Egipte mitjà, a uns 20 km de Tell al-Amarna. El nom Hatnub s'aplicava també a la pedra d'una qualitat determinada, perquè aquesta era la qualitat de la majoria de la pedra de la pedrera.
# Balderic d'Utrecht

Balderic d'Utrecht (Oldenzaal, 897 - Utrecht, 27 de desembre de 975) fou bisbe d'Utrecht a partir del 918 fins a 975.

## Biografia

Balderic descendia de la família comptal del Comtat d'Hainaut. Era cosí del compte Gislebert de Lotaríngia, duc de Lorena. L'oncle de Balderic era bisbe de Lieja. El seu pare va ser el comte Ricfried de Betuwe, que va expulsar els vikings d'Utrecht, on Balderic a l'igual dels seus predecessors immediats de Deventer havien residit, el bisbe prop del 920 va regressar a Utrecht.
Balderic va reparar la catedral de Sant Martí d'Utrecht i va reconstruir l'església de Sant Salvador que havia estat destruïda pels normands. Sota la seva influència Utrecht es va convertir en una de les ciutats més importants del nord del país i va ampliar el poder de la diòcesi local perquè pogués mantenir-se entre els comtats circumdants, això es va aconseguir gràcies a l'ajut del rei alemany que li va concedir possessions a canvi. Va tenir un gran èxit a aquesta política i en el 923 va formar una estreta relació amb el rei alemany Enric I (919-936) qui va confiar a Balderic l'educació del seu fill Brunó de quatre anys i futur arquebisbe de Colònia.
Balderic va ser el primer bisbe d'Utrecht en ser enterrat a la Catedral de Sant Martí. Encara que l'any 1481, una part important de les seves restes d'Utrecht es van traslladar a Sant Plechelmusbasilica a Oldenzaal para ser sepultades allà.

## Referències

* ↑ Weigle, Fritz. Neue Deutsche Biographie. Balderic (en alemany). Berlín: Duncker & Humblot, p. 550.
# 1017
## Esdeveniments
### Països Catalans

* Berenguer Ramon I esdevé comte de Barcelona.

### Món

* Garcia II de Castella és nomenat comte de Castella.
* Es promulguen els Furs de Lleó.

## Naixements

* 29 d'octubre: Enric III el Negre, emperador del Sacre Imperi Romanogermànic.

## Necrològiques
### Països Catalans

* Gausfred de Cabrera, senyor de Cabrera, fundador del llinatge dels Cabrera.
* Ramon Borrell, comte de Barcelona, Girona i Osona.

### Món

* Sanç I Garcia de Castella, comte de Castella
* 5 de juny: Sanjō Tennō, emperador del Japó.
# Ratpenat bru de Tomes

El ratpenat bru de Tomes (Hesperoptenus tomesi) és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Habita en boscos i actualment aquesta espècie està en perill per culpa de la tal·la d'arbres, l'agricultura i els incendis forestals.

## Localització

Viu a l'illa de Borneo i a la península de Malaca. També se n'han observat espècimens a Tailàndia, a la regió de Phetchaburi.

## Referències

* 1 2 . Hesperoptenus tomesi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 16 d'agost de 2014.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Puig d'en Ponç (Palafrugell)

El Puig d'en Ponç és una muntanya de 79 metres que es troba al municipi de Palafrugell, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Vilansosa

Vilansosa és una masia de la Molsosa (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada a 657 m d'altitud.
Per anar-hi cal prendre la carretera asfaltada que surt del km. 8,2 de la carretera de Calaf a Vallmanya (41° 46′ 36″ N, 1° 30′ 36″ E﻿ / ﻿41.776746°N,1.509979°E﻿ / 41.776746; 1.509979) en direcció a la Molsosa i Castelltallat, tal com està indicat. S'hi arriba en 2,4 km. Es troba a peu de carretera.

## Descripció

Masia tradicional del terme municipal de La Molsosa, construïda segurament en diverses etapes, però que conserva bastant bé el seu caràcter secular. Es tracta d'un gran cos central amb coberta de dos aiguavessos i façana perfectament simètrica. Cal destacar la construcció de les finestres amb ampits de motllures esculpides en pedra del país.
Adossats a la casa central, hi ha tota una sèrie d'edificis auxiliars.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* 1 2 3 «Mas Vilaançosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juny 2015].
* ↑ Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 102. D.L. L-418/95.
* ↑ «Vilansosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# José María Py y Ramírez de Cartagena

José María Py y Ramírez de Cartagena (Cadis, 1881 - Alacant, 15 de març de 1932) va ser un pintor i fuster, fundador i principal impulsor de la festa de les Fogueres d'Alacant.

## Biografia

Nascut a El Puerto de Santa María en el si d'una família noble andalusa (li pertanyia el títol de Baró de Rosta per via materna), es trasllada ben de jove de Cadis a València. Durant 25 anys resideix a la capital valenciana, on entra dins del món faller, tot formant part de diverses comissions festeres.
El 1922, amb 40 anys, es trasllada a Alacant on el seu pare exerciria de notari. Va viure al barri de Carolines i posteriorment en l'avinguda Alfons el Savi. Hi participarà en la tertúla d'Alicante-Atracción, la qual organitzava un programa de festes populars. El 1928, basant-se en les Falles de València, proposa que la ciutat d'Alacant aculla una festivitat semblant, denominades Fogueres i agafant la celebració de la Nit de Sant Joan, també relacionada amb la figura del foc.
Es casà amb Mercedes González, una dona cubana de la qual la familia no aprobava la seua relació sentimental i amenaçaren en desheretar-lo, tot i que posteriorment es reconcilià amb la familia. D'aquell matrimoni tingué sis fills.
Considerat el fundador de les Fogueres, va ser el primer president de la comissió gestora, el 1930, tot romanent en el càrrec un any. El 1932 faltava a la seua llar de l'avinguda Alfons el Savi d'Alacant.
L'any 2018 va ser nomenat fill predilecte de la ciutat. Actualment, un carrer de la capital de l'Alacantí rep el seu nom, com a homenatge, a prop d'on va viure i morir.

## Referències

* 1 2 Rubio, David. «Don José María Py, el hombre detrás de las Hogueras» (en castellà), 03-06-2019. [Consulta: 27 desembre 2024].
* 1 2 «José María Py, nombrado Hijo Predilecto de Alicante» (en castellà). Informacion, 13-06-2018. [Consulta: 18 novembre 2019].
* 1 2 3 4 «José María Py y Ramírez de Cartagena» (en castellà). [Consulta: 27 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a la pàgina de les Fogueres Arxivat 2014-08-17 a Wayback Machine.
# Els Plans (la Molsosa)

Els Plans és una masia situada al municipi de la Molsosa, a la comarca catalana del Solsonès. Es té constància de la masia des del segle xvii, i en una llinda d'una paret interior hi trobem la data de 1850.
Està situada a 646 metres d'alçada, al centre del municipi al pla de la Molsosa. Es troba al costat de l'Ajuntament de la Molsosa i l'actual església del municipi. Està envoltada de grans extensions de conreus.

## Descripció

Masia envoltada per cossos auxiliars destinats a coberts, corrals i garatges. Antigament havia estat una masoveria. De construcció tradicional amb parets de pedra actualment arrebossades i pintades. Masia ampliada al llarg dels anys, a l'interior de la planta baixa trobem l paret originària anterior a 1850. De pedra vista amb una llinda i els brancals de pedra. Coberta a dues aigües com a morfologia tradicional. Els cossos annexes destinats a coberts i pallissa també són de pedra amb una estructura antiga de fusta i teula àrab vella. Tots ells han sofert petites transformacions realitzades amb parets de totxana sense revestir per adequar-los a altres funciona (garatge, corrals, galliner, ...). Trobem les granges vinculades a la masia a pocs metres d'aquesta.

## Referències

* 1 2 Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 102. D.L. L-418/95.
* 1 2 3 Ajuntament de la Molsosa La Molsosa - Pla especial urbanístic del Catàleg de masies i cases rurals (expedient 2013 / 049811 / N) [La Molsosa], 2013, pàg. 200 [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Passada

La Passada és una masia situada al municipi de la Molsosa, a la comarca catalana del Solsonès. Es té constància de la masia des d'abans del segle xvii, i en una llinda de pedra apareix la data de 1722. Està situada a 646 metres d'alçada, situada al centre del municipi al pla de la Molsosa, molt a prop de l'Ajuntament de la Molsosa i l'actual església del municipi. Està envoltada de grans extensions de conreus.

## Descripció

Masia de grans dimensions de planta rectangular. Es troba en estat runiós. Queden dempeus part de la coberta i tres de les parets. Construïda amb materials tradicionals, pedra i teula àrab, amb obertures petites i llindes i brancals de pedra. Apareix una llinda de pedra amb data de 1772. Envoltada de diversos coberts també en reuïnes però amb les parets alçades. Tan sols trobem un cobert en bon estat de conservació, amb modificaicons posteriors que han malmès la imatge tradicional de l'edifici amb la utilització de materials no tradicionals com totxana i elements prefabricats de formigó. Entrada totalment desfigurada per tancaments no tradicionals. La masia insinua una possible addesió posterior als seus orígens, clarament diferenciada a façana i a la teulada.

## Referències

* 1 2 Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «La Passada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 102. D.L. L-418/95.
* 1 2 3 Ajuntament de la Molsosa La Molsosa - Pla especial urbanístic del Catàleg de masies i cases rurals (expedient 2013 / 049811 / N) [La Molsosa], 2013, pàg. 200 [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# L'Argentinar

L'Argentinar és una serra situada al municipi de Vilajuïga a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 72 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de les Borregues

La Serra de les Borregues és una serra situada al municipi d'Albanyà a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 1.226 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Andraé Crouch

Andraé Edward Crouch (1 de juliol de 1942 - 8 de gener de 2015) va ser un cantant, compositor, arranjador, productor discogràfic i pastor gòspel estatunidenc. Referit com "el pare de la música gòspel moderna" per professionals de la música gòspel i la música cristiana contemporània, Crouch va ser conegut per les seves composicions "The Blood Will Never Lose Its Power", "My Tribute (To God Be the Glory)" i "Soon and Very Soon". En música secular, se li va conèixer pel seu treballs col·laboratius durant les dècades dels anys 1980 i 1990, amb artistes com Stevie Wonder, Elton John i Quincy Jones, així com per conduir els cors que van cantar en l'èxit de Michael Jackson "Man in the Mirror" i el tema "Like a Prayer" de Madonna. Crouch era conegut pel seu talent per incorporar estils de música secular contemporània en la música gòspel amb la qual va créixer. Els seus esforços en aquesta àrea van ser d'ajuda per obrir el camí a les versions primerenques de música contemporània cristiana dels Estats Units durant les dècades de 1960 i 1970.
Les pel·lícules El color púrpura i The Lion King i la sèrie de televisió Amen de la cadena NBC van presentar arranjaments musicals originals de Crouch. Alguns premis rebuts per ell inclouen set premis Grammy, haver estat afegit al Saló de la Fama del Gòspel el 1998 i haver rebut un estel en el Passeig de la Fama de Hollywood en 2004.

## Discografia
### Andraé Crouch and The Disciples

* 1969: Take the Message Everywhere (Light)
* 1971: Keep on Singin' (Light)
* 1972: Soulfully (Light)
* 1973: Live at Carnegie Vestíbul (Light)
* 1975: Take Em Back (Light)
* 1976: This Is Another Day (Light)
* 1978: Live in London (Light)

### Enregistraments com a solista

* 1973: Just Andrae (Light)
* 1979: I'll Be Thinking of You (Light)
* 1981: Don't Give Up (Warner Bros.)
* 1982: Finally (Light)
* 1984: No Time to Lose (Light)
* 1986: Autograph (Light)
* 1994: Mercy (Qwest)
* 1997: Pray (Qwest)
* 1998: Gift of Christmas (Qwest)
* 2006: Mighty Wind (Verity)
* 2011: The Journey (Riverphlo Entertainment)
* 2013: Live in Los Angeles

## Referències

* ↑ «Andraé Crouch, 'father of modern gospel music', dies». USA Today. [Consulta: 10 gener 2015].
* ↑ Brian Mansfield. «Gospel music pioneer Andraé Crouch dies at 72». USA Today, 08-01-2015. [Consulta: 8 gener 2015].
* 1 2 Andrew Barker, Sènior Features Writer. «Gospel Music Legend Andrae Crouch Dies at 72». Variety, 08-01-2015. [Consulta: 9 gener 2015].
# Serra d'en Jordà

La Serra d'en Jordà és una serra situada al municipi de Pont de Molins a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 156 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de les Garrigues (Sant Climent Sescebes)

El Serrat de les Garrigues és una serra situada al municipi de Sant Climent Sescebes a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 145 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Forcadell

El Forcadell és una muntanya de 507 metres que es troba al municipi de Cantallops, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Muntanya (Saus, Camallera i Llampaies)

La Muntanya és una muntanya de 83 metres que es troba al municipi de Saus, Camallera i Llampaies, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Montperdut (Llançà)

El Montperdut és una muntanya de 327 metres que es troba entre els municipis de Llançà i de Vilajuïga, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig Castellar (Pau)

El Puig Castellar és una muntanya de 106 metres que es troba al municipi de Pau, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig d'Albanyà

El Puig d'Albanyà és una muntanya de 524 metres que es troba entre els municipis d'Albanyà i de Cabanelles, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de la Llosa (la Jonquera)

El Puig de la Llosa és una muntanya de 202 metres que es troba al municipi de la Jonquera, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de Serrallobera

El Puig de Serrallobera és una muntanya de 157 metres que es troba al municipi de Campmany, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig del Pi Bord

El Puig del Pi Bord és una muntanya de 166 metres que es troba al municipi de Colera, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig d'en Mamet

El Puig d'en Mamet és una muntanya de 151 metres que es troba al municipi de Roses, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roques Altes (Roses)

Les Roques Altes és una muntanya de 311 metres que es troba al municipi de Roses, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 314084016).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Tomba

La Tomba és una muntanya de 138 metres que es troba al municipi de Biure, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig del Moro (el Port de la Selva)

El Puig del Moro és una muntanya de 152 metres que es troba al municipi del Port de la Selva, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya