OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anterozoide

Els anterozoides o espermatozoides són els gametòfits masculins mòbils de molses, falgueres i algunes plantes gimnospermes. Això implica que la reproducció sexual no és factible amb absència d'un mitja aquós atès que l'aigua és un vehicle necessari per als espermatozoides vegetals per a arribar al gametòfit femení. En les algues sovint aquests anterozoides són multiflagel·lats i, per tant, morfològicament diferent dels espermatozoides dels animals. En la resta de gimnospermes i angiospermes les gàmetes masculines són representades pel gra de pol·len.
# András Szatmári

András Szatmári (Budapest, 3 de febrer de 1993) és un esportista hongarès que competeix en esgrima, especialista en la modalitat de sabre.
Va participar en els Jocs Olímpics de Tòquio 2020, i hi va obtenir una medalla de bronze en la prova per equips (juntament amb Tamás Decsi, Csanád Gémesi i Áron Szilágyi).
Va guanyar nou medalles en el Campionat del Món d'esgrima entre els anys 2014 i 2023, i set medalles en el Campionat d'Europa d'esgrima entre els anys 2013 i 2023.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2020 | Tòquio ( Japó) | 3 | Sabre per equips |
| Campionat del món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2014 | Kazan ( Rússia) | 3 | Sabre per equips |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 2 | Sabre per equips |
| 2017 | Leipzig ( Alemanya) | 1 | Sabre individual |
| 2017 | Leipzig ( Alemanya) | 2 | Sabre per equips |
| 2018 | Wuxi ( R.P. de la Xina) | 3 | Sabre per equips |
| 2019 | Budapest ( Hongria) | 2 | Sabre individual |
| 2019 | Budapest ( Hongria) | 2 | Sabre per equips |
| 2022 | El Caire ( Egipte) | 2 | Sabre per equips |
| 2023 | Milà ( Itàlia) | 1 | Sabre per equips |
| Campionat d'Europa ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2013 | Zagreb ( Croàcia) | 2 | Sabre per equips |
| 2015 | Montreux ( Suïssa) | 3 | Sabre per equips |
| 2017 | Tbilisi ( Geòrgia) | 3 | Sabre per equips |
| 2018 | Novi Sad ( Sèrbia) | 1 | Sabre per equips |
| 2019 | Düsseldorf ( Alemanya) | 2 | Sabre per equips |
| 2022 | Antalya ( Turquia) | 1 | Sabre per equips |
| 2023 | Plòvdiv ( Bulgària) | 2 | Sabre individual |

## Referències

* ↑ Fitxa a olympedia
* ↑ «András Szatmári». Base de dades de la FIE (anglès)
# Ca l'Hurtós

Ca l'Hurtós és un edifici del municipi de Garriguella (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat al sector sud-oest del veïnat de Garriguella Vella o Garriguella de Baix, a l'oest del nucli urbà de la població. L'edifici forma cantonada amb els carrers Principal, Figueres i la sortida del nucli en direcció a Peralada.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular format per dos grans cossos adossats, amb la façana principal orientada al carrer Principal. L'edifici es complementa amb un altre cos de planta rectangular, que s'adossa als altres dos per la part posterior. La casa presenta coberta a dues aigües de teula i està formada per tres crugies adossades en paral·lel. Consta de planta baixa, pis i golfes. La façana principal presenta un portal d'accés rectangular, amb els brancals bastits amb carreus i la llinda plana de grans dimensions. En aquesta s'observen dues dates diferents i part d'una antiga inscripció, tot i que es troben degradades: "P ERA 17[·]6 / 17[·]6".
Al pis hi ha tres balcons exempts, el central més gran que els laterals, amb llosana motllurada i barana de ferro. Els finestrals de sortida són rectangulars, amb carreus de pedra i les llindes planes. El central presenta una inscripció gravada, amb una creu grega al mig: "1612 ANTONI MAIMO". A les golfes hi ha petites finestres quadrades. La façana es completa amb un ràfec de teula i la canalera de teula vidrada verda. El cos adossat al sud de la casa presenta un portal d'accés d'arc rebaixat, a la façana principal, i una gran terrassa descoberta amb sortida des de la primera planta de la casa. A la cantonada sud-est, bastida amb maons que imiten carreus de pedra, hi ha les restes d'una garita o torricó, de la que només es conserva part del seu cossi. A la façana sud hi ha dues grans finestres de mig punt, una d'elles tapiada, bastides amb maons. La façana posterior està força degradada i només destaca una petita finestra ovalada, a l'extrem nord-oest.
La construcció es troba arrebossada, tot i que en força mal estat. És bastida amb pedra sense treballar i fragments de material constructiu, lligat amb morter de calç.

## Història

Al primer pis, en un dels finestrals que presenta una llinda monolítica, hom pot veure la data 1612 i una creu grega, a més de la inscripció "ANTONI MAIMO".
A la planta baixa, a l'entrada principal, també s'aprecia incís sobre la llinda el nom "PERA" i dues dates, on solament es poden reconèixer tres dígits, "17[ ]6" i de l'altre l'any "17 [ ] 6".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Ca l'Hurtós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Ecovirus

Un Ecovirus (en anglès ECHO (Enteric Cytopathic Human Orphan) virus), és un tipus de virus d'ARN que pertany al gènere Enterovirus dins la família Picornaviridae. Els ecovirus es troben en el tracte gastrointestinal i l'exposició d'aquest virus causa altres malalties oportunístiques.
Es va aïllar de la femta de nens sense símptomes en la dècada de 1950.
Els ecovirus són altament infecciosos i el seu primer objectiu són els infants als quals poden causar febre aguda i és la causa més comuna de meningitis asèptica. Està associada a taxes altes de mortalitat infantil.

## Referències

* ↑ Ryan KJ; Ray CG. Sherris Medical Microbiology. 4th. McGraw Hill, 2004, p. 537–9. ISBN 0838585299.
* ↑ Yin-Murphy M, Almond JW. Baron S et al. Picornavirues. in: Baron's Medical Microbiology . 4th. Univ of Texas Medical Branch, 1996. ISBN 0-9631172-1-1.
* ↑ ped/629 a eMedicine
# Crítica de la nació pura

Crítica de la nació pura: sobre els símbols, les fronteres i altres assaigs impetuosos és un assaig de l'escriptor valencià Joan Francesc Mira publicat el 1984. Va rebre el premi Joan Fuster d'assaig aquell mateix any, i el premi de la Crítica Serra d'Or i el Premi Lletra d'Or en 1985.
En el llibre es fan diferents aportacions teòriques, com la separació dels conceptes de nació política i nació cultural, que el mateix autor aplicaria al País Valencià tretze anys després, en el seu assaig Sobre la nació dels valencians. Tot i que en el text abunden les referències i els paral·lelismes amb la situació nacional valenciana, el llibre fa un repàs a les diferents teories sobre les nacions que existeixen en l'àmbit acadèmic.

## Referències

* ↑ Joan Francesc Mira a Escriptors.cat
* ↑ La nació dels valencians article de Vicent Soler en Avui del 4 de juny de 1997. Recollit en L'ofici de raonar, PUV, 2011
* ↑ Crítica de la Nació pura, 20 anys després Agustí Colomines, 2004
# Can Torres (Garriguella)

Can Torres és un edifici del municipi de Garriguella (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat al bell mig del veïnat de Garriguella Vella o de Baix, a l'oest del nucli urbà de la població. L'edifici està delimitat pels carrers Principal i Figueres i forma cantonada amb la plaça Gerisena.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular format per dos cossos adossats, amb una gran jardí a la part posterior. L'edifici principal està format per tres crugies perpendiculars a la façana principal, presenta la coberta a dues aigües de teula i està distribuït en planta baixa i dos pisos (planta baixa, pis i golfes). La façana principal té una porta d'entrada bastida amb un gran arc de mig punt adovellat, amb els brancals de carreus ben escairats. Al primer pis trobem tres parelles de finestres gòtiques, formades per dos arquets trilobulats, amb les impostes decorades amb rosetes, i l'emmarcament format per carreus de pedra ben escairats. Les obertures del segon pis són petites i rectangulars. La façana lateral presenta tres contraforts atalussats de poca alçada i dues obertures a diferent nivell.
A l'interior de la casa, a la planta baixa, hi ha estances cobertes amb voltes de pedra i morter. A la part posterior de la casa hi ha un cos adossat, amb la planta en forma de L, el qual presenta una gran arcada de pedra que dona accés al jardí i, al primer pis, una gran terrassa descoberta. La façana est del mur que delimita el jardí presenta certs elements destacables. La porta d'accés és d'arc rebaixat bastit amb maons i damunt seu hi ha una filada de cinc petites espitlleres de pedra. Al costat, un torricó bastit amb maons, amb la coberta plana de maó pla i una petita finestra quadrada. Un altre element destacable són dues portes tapiades, una de mig punt i l'altra rebaixada, bastides amb maons i carreus de pedra. Pràcticament a l'extrem sud-est de la tanca hi ha les restes d'una torre atalussada de planta circular, que conserva part del seu parament extern a l'interior del jardí, mentre que la part interior de la torre queda davant del carrer Tapis.
La construcció, bastida amb pedra de diverses mides i material constructiu, es troba arrebossada, força degradada en algunes parts.

## Història

La proximitat del litoral explica l'existència dels elements defensius: torre atalussada circular, espitlleres i un torricó defensiu. Can Torres és una masia com tantes altres de les comarques marítimes que fou fortificada per prevenir el perill de la Pirateria marítima, que durant els segles xvi i xvii va augmentar consideradament. Aquest seria un fenomen que explicaria la presència de la majoria de les masies fortificades pròximes.
Tot i això, en el cas que ens ocupa, la datació establerta per les finestres de la façana principal de l'edifici és anterior a les dades mencionades.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Torres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
* ↑ «Can Torres - Garriguella - Pobles de Catalunya». [Consulta: 16 febrer 2024].
# Port Alfred

Port Alfred és una ciutat de la província d'Eastern Cape a Sud-àfrica. Té 21.000 habitants. Té un port esportiu i es practica el surf. La seva platja de Kelly Beach és considerada una de les millors de Sud-àfrica. Disposa de l'escola de vol més gran del país. Hi ha un campus de la Universitat Stenden que fa que hi resideixen nombrosos estudiants.
Port Alfred va ser fundada pels britànics a principi de la dècada de 1820 amb el nom de Port Kowie i després Port Frances. El nom actual és des de 1860, en honor del fill de la reina Victòria Alfred.

## Referències

* ↑ «http://home.intekom.com/african_lioness/history~.html». Arxivat de l'original el 2019-12-16. [Consulta: 19 novembre 2010].
* ↑ «Port Alfred Cape south africa travel guides». Arxivat de l'original el 2011-09-03. [Consulta: 19 novembre 2010].
* ↑ «Port Alfred | South Africa | African Safari Travel | Go 2 Africa | Africa Travel & Safaris». Arxivat de l'original el 2012-11-03. [Consulta: 19 novembre 2010].

## Enllaços externs

* Port Alfred town website
* Stenden South Africa Arxivat 2018-11-02 a Wayback Machine.
* River Hotels

## Bibliografia

Turpin, Eric W. Basket Work Harbour; The Story of the Kowie. Cape Town: Howard Timmins, 1964, p. 136. ISBN 0869782444.
# Flota pesquera

Una flota pesquera és un agregat de vaixells de pesca comercial. Aquest terme pot ser emprat per referir-se a tots els vaixells que operen en un port determinat, tots els vaixells que duen a terme una operació de pesca conjunta (com ara en la pesca de la tonyina), o simplement tots els vaixells pesquers d'un país o regió.
Encara que els vaixells de pesca no estan formalment organitzats com ho estan els d'una flota naval, molt sovint les limitacions del temps (en els ambdós sentits de la paraula) són tals que les embarcacions es veuen obligades a navegar juntes per sortir o tornar a un port, creant així com a mínim una aparença de cos organitzat (alguns països, com ara l'antiga Unió Soviètica, no obstant això, van organitzar realment les seves flotes pesqueres segons models navals i les van incloure al servei d'intel·ligència naval.)
Pescadors que treballen amb el mateix tipus d'embarcació o en un port determinat sovint pertanyen a una associació local que distribueix informació i que pot servir per coordinar activitats, sobretot pel que fa a prevenir la sobrepesca en algunes àrees concretes.

## Flota pesquera mundial

L'any 2002 la flota pesquera mundial comptava amb al voltant de quatre milions de vaixells, una tercera part dels quals tenia coberta. La resta de vaixells, sense coberta, feia generalment menys de 10 metres de llargària i el 65% no comptava amb sistemes de propulsió mecànica. D'aquests darrers, la FAO estima que el 80% es trobava a l'Àsia.
La mida mitjana dels vaixells amb coberta és d'aproximadament 10-15 metres. Només un 1% de la flota pesquera mundial amida més de 24 metres. La meitat d'aquests vaixells més grans (uns 25.600) es troben a la Xina.
No existeix cap instrument internacional pel que fa a la seguretat dels vaixells pesquers. Els acords i convencions internacionals pendents de ser ratificats que fan referència a la seguretat al mar estan gairebé exclusivament dirigits a vaixells de 24 metres o més de longitud i, per tant, en queden fora d'aplicació els vaixells artesans dels països en vies de desenvolupament. Les regulacions de seguretat per a tots els vaixells de pesca queden en la gran majoria d'ocasions sota discreció nacional.

## Referències

* ↑ La flota pesquera de Moscou del Pacífic Sud és molt més del que sembla Arxivat 2009-02-28 a Wayback Machine. - Kim, Byung Ki; The Heritage Foundation, Asian Studies Backgrounder No. 80 6 de setembre, 1988. (anglès)

## Bibliografia

* FAO: CWP Handbook of Fishery Statistical Standards : Secció L: Flota pesquera (anglès)
* FAO: Vaixells de Pesca (anglès)
# Robert Thomas (ciclista)

Robert "Bobby" Thomas (Kenosha, Wisconsin, 7 de setembre de 1912 - Phoenix, 12 de novembre de 2008) fou un ciclista estatunidenc, professional des del 1933 fins al 1940. Com a amateur va participar en els Jocs Olímpics de 1932 a Los Angeles.
Posteriorment, es va especialitzar en les curses de sis dies, en què en va guanyar 3.

## Palmarès

* 1930
** Campió dels Estats Units en ruta
* 1938
** 1r als Sis dies de Buffalo (amb Gustav Kilian)
* 1939
** 1r als Sis dies de Chicago (amb Gustav Kilian)
* 1940
** 1r als Sis dies de Pittsburgh (amb Jimmy Walthour)

## Referències

* ↑ «Robert Thomas» (en anglès). Olympics.com. [Consulta: 31 agost 2024].
* ↑ «Robert Thomas Obituary» (en anglès). Legacy.com. [Consulta: 31 agost 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a 6dayracing.ca Arxivat 2015-06-29 a Wayback Machine.
# Injanateri

Injanatherium és un gènere extint de giràfid que visqué durant el Miocè al que avui dia és l'Iraq, l'Aràbia Saudita i el Pakistan. Les espècies de Injanatherium tenien com a mínim dos parells d'ossicons llargs i en forma d'ala que creixen en la part lateral del crani, darrere dels ulls.

## Taxonomia

I. hazimi
I. hazimi és l'espècie tipus i fou descrita per Heintz, et. al., el 1981 basat en un crani parcial trobat en un jaciment datat a mitjans al Miocè, localitzat a Injana, Iraq, a uns 140 quilòmetres de Bagdad. Tenia els ossicons amples i més pesants en comparació amb I. arabicum.
I. arabicum
I. arabicum fou la segona espècie descrita inicialment, també a partir de un crani parcial trobat a l'Aràbia Saudita en un estrat del Miocè. Més tard, es confirmà l'espècie a partir de restes trobades al Pakistan, pertanyents a la mateixa època. Tenia els ossicons amb una forma més triangular i més lleugers que I. hazimi.

## Vegeu també

* Helladotherium †
* Honanotherium †
* Giraffokeryx †

## Referències

* 1 2 HEINTZ, E., M. BRUNET, and S. SEN. "A NEW GIRAFFID FROM IRAQ UPPER MIOCENE INJANATHERIUM-HAZIMI NG N-SP." COMPTES RENDUS DE L ACADEMIE DES SCIENCES SERIE III-SCIENCES DE LA VIE-LIFE SCIENCES 292.4 (1981): 357-360.
* 1 2 3 Morales, J., D. Soria, and H. Thomas. "Les Giraffidae (Artiodactyla, Mammalia) d'Al Jadidah du Miocène moyen de la Formation Hofuf (province du hasa, arabie saoudite)." Geobios 20.4 (1987): 441-467.
# Antoni Garau Gelabert

Antoni Garau Gelabert. (Artà ? - ?). Mestre d'escola.
Nascut a Artà. Acabà els estudis de magisteri el 1928. Va ser president de la Congregació Mariana d'Artà Soci de l'Associació per la Cultura de Mallorca. Col·laborà a La Nostra terra. Va exercir de mestre d'escola de Son Espanyolet i a Campanet. Va presidir la Comissió Mixta de substitució de l'ensenyament religiós. El juny de 1936 signà la Resposta als Catalans. En esclatar el cop d'estat antidemocràtic del General Franco, el juliol de 1936, tot i la seva significació política allunyada de les formacions d'esquerra, va ser considerat sospitós de defensar la llengua i la cultura del país i, per tant, de separatisme. La Comissió Depuradora l'acusà de pertànyer a la Societat de Treballadors de l'Ensenyament, adherida a la UGT. El vocal de la Comissió Depuradora Isasi proposà la sanció de tres mesos de trasllat a una província castellana. Mentrestant va ser al front de combat com a voluntari i alferes de complement. Malgrat això, un cop acabada la guerra, el setembre de 1940 va ser suspès d'ocupació i sou per un any, i traslladat dins la província amb prohibició de sol·licitar vacances en dos anys i inhabilitat per a càrrecs directius i de confiança en institucions culturals i d'ensenyament.

## Referències

* ↑ "Llevant", 488 (febrer de 1930)
* ↑ MIRÓ, Santiago. Maestros depurados en Baleares durante la Guerra Civil. Palma: Lleonard Muntaner Editor, 1998. P. 107.
# Centre Recreatiu Llersenc

El centre Recreatiu Llersenc és un edifici de Llers (Alt Empordà) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És dins del nucli urbà de la població de Llers, a la banda de llevant del nucli antic de la vila, formant cantonada entre la plaça del Ramal i el carrers de la Força i Ramal.
És un edifici cantoner de planta més o menys rectangular, amb la coberta plana i distribuït en planta baixa i pis. La façana orientada a la plaça presenta obertures rectangulars amb els emmarcaments arrebossats. La part destacable és el coronament, donat que és esglaonat i està decorat amb una motllura i motius ornamentals a manera d'acroteris. La façana orientada al carrer de la Força és completament diferent a l'anterior. A l'extrem de migdia del parament hi ha un portal d'arc de mig punt adovellat amb els brancals fets de carreus. Destaca el baix relleu de la clau, que representa un cavaller. A continuació hi ha tres portals més d'obertura rectangular, emmarcats amb carreus de pedra. El primer té la llinda rectangular gravada amb la següent inscripció: "FRANCESCH ROLLENS 1638". A la llinda del segon portal hi ha la representació en baix relleu d'una dama i l'any 1560, probablement. La tercera obertura també presenta la representació d'una testa humana, tot i que degradada. És probable que les testes de la dama i el cavaller corresponguin als promotors que feren aixecar el casal original. A l'extrem de tramuntana del parament hi ha dos portals rectangulars més emmarcats amb carreus de pedra. Al pis hi ha quatre finestres rectangulars també emmarcades en carreus de pedra, amb les llindes planes i, dues d'elles, amb els ampits motllurats.
La construcció està arrebossada i pintada.

## Història

Amb la fi de les guerres remences a finals del segle xv, va començar un procés de creixement progressiu al poble de Llers. Aquest creixement va quedar constatat en la reconstrucció de les cases dins del recinte de la Força i les noves construccions fora d'aquest. L'accés al recinte jussà del castell es realitzava per un únic portal, a prop d'on es va construir la casa de Francesch Rotllan, vers el segle xvi, com ho testimonia la llinda on s'aprecia l'any 1560, possiblement l'any de construcció de la casa i d'una altra llinda amb l'any 1638, data que fa referència a una de les reformes posteriors de la casa.
Als inicis del segle xx, la casa fou reconvertida en centre recreatiu destinat al lleure, canviant la fisonomia de la façana principal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Centre Recreatiu Llersenc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Abbàs Hilmí II d'Egipte

Abbàs Hilmí II d'Egipte (Alexandria, 14 de juliol de 1874 - Ginebra, 20 de desembre de 1944) fou kediv d'Egipte (1892 - 1914).
Va estudiar a Viena i va succeir al seu pare Muhàmmad Tawfik el 8 de gener de 1892. Aviat es va enfrontar amb l'agent diplomàtic britànic i cònsol anglès al Caire, Sir Evelyn Baring (lord Cromer) i després amb Kitchener.
L'estiu de 1914 va viatjar a Constantinoble i el 25 de juliol fou ferit allí en un atemptat. En esclatar la I Guerra Mundial era encara a Constantinoble (agost) i també quan l'Imperi va entrar a la guerra al costat d'Alemanya i Àustria (octubre). Abbàs Hilmí va fer una crida als egipcis i sudanesos a lluitar contra els ocupants estrangers (novembre); el mateix dia es va proclamar l'estat de setge al Caire i el 18 de desembre Egipte fou declarat protectorat britànic. El 19 de desembre Abbàs fou declarat deposat i substituït pel príncep Husayn Kamil, el príncep degà de la família. Aquest va morir el 1917 i el va succeir Fuad I que el 15 de març de 1922 va prendre el títol de soldà i va declarar a Abbas Hilmi II desposseït de tots els seus drets (no pas la seva descendència) per un rescripte reial de 13 d'abril de 1922 publicat al Diari Oficial el dia 15.
El maig de 1931, establert a Suïssa, va renunciar al tron. Va morir a Ginebra el 20 de desembre de 1944. Va deixar dos fills: Muhàmmad Abd-al-Munim i Muhàmad Abd-al-Kàdir, el primer dels quals fou regent d'Egipte (1952-1953).

## Governs

* Mustafa Fahmi Pasha, nomenat per Muhammad Tawfik, fou ratificat el gener de 1892, fins al 15 de gener de 1893
* Hussein Fakhri Pasha 15 de gener de 1893 - 17 de gener de 1893
* Riyad Pasha 17 de gener de 1893 - 16 d'abril de 1894
* Boghos Nubar Pasha 16 d'abril de 1894 - 12 de novembre de 1895
* Mustafa Fahmi Pasha 12 de novembre de 1895 - 12 de novembre de 1908
* Boutros Ghali Pasha 12 de novembre de 1908 - 21 de febrer de 1910
* Muhammad Said Pasha 22 de febrer de 1910 - 5 d'abril de 1914
* Hussein Rushdi Pasha 5 d'abril de 1914 (va seguir fins al 12 d'abril de 1919 sota Husayn Kamil i sota Fuad I)

## Referències

* ↑ «Abbàs Hilmí II d'Egipte». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Banksia seminuda

Banksia seminuda és una espècie d'angiosperma de la família de les proteàcies (Proteaceae) endèmica de l'oest d'Austràlia. Antigament s'havia considerat que era una subespècie de Banksia littoralis.

## Descripció

És un arbre que fa més de 20 m d'alt i normalment la seva escorça és de marró a gris i està fissurada. Floreix de finals d'estiu a finals d'hivern. Les flors són en espiga, grogues i de vegades vermelles. Els fruits semblen pinyes i es queden als arbres de vegades durant anys. les seves fulles són esclerofil·les de 70x120 mm i són dentades.

## Referències

* ↑ «WFO - Banksia seminuda» (en anglès). [Consulta: 4 agost 2023].
* Wheeler, Judy. Common Trees of the South-West Forests. Department of Conservation and Land Management (CALM), 2003. ISBN 0-7309-6961-4. OCLC 35655910.
* George, Alex. «Banksia». A: Wilson, Annette (ed.). Flora of Australia. Volume 17B: Proteaceae 3: Hakea to Dryandra. CSIRO Publishing / Australian Biological Resources Study, 1999, p. 175–251. ISBN 0-643-06454-0.