OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Taddeo Barberini

Taddeo Barberini era un noble italià, príncep de Palestrina, que va néixer a Florència (Itàlia) el 16 de novembre de 1603 i va morir a París el 24 de novembre de 1647. Fill del duc de Monterotondo Carles Barberini (1562-1630) i de Constança Magalotti (1575-1644), era un nebot del Papa Urbà VIII i germà dels cardenals Francesc Barberini i Antoni Barberini, tots ells membres de la família Barberini, una de les més influents a Itàlia durant el segle xvii en els àmbits de la política i de la religió, però també de l'art, de la música i de l'arquitectura.
Quan el 1623 Maffeo Barberini va ser elegit Papa, sota el nom d'Urbà VIII, Taddeo va ampliar considerablement la seva fortuna personal. El nepotisme del Papa facilità el ràpid accés al cardenalat dels seus germans, i ell mateix va ser nomenat Comandant en cap de l'èxèrcit del Vaticà.
Com a príncep de Palestrina, Barberini va treballar per millorar les construccions, com el palau Barberini, i va establir nous serveis, encara que molts d'ells van ser sobretot per als seus propis interessos.
El 1639 es va originar un conflicte amb el duc de Parma i de Piacenza Odoard I. Després d'intentar ofegar econòmicament el ducat de Parma, el Papa hi envià les seves tropes dirigides per Taddeo per a ocupar la ciutat de Castro, cosa que van fer sense trobar-hi resistència. Però la victòria va ser de curta durada i les tropes papals a partir de llavors van patir una sèrie de derrotes decisives. El Papa Urbà es va veure obligat a acceptar la derrota i va signar un tractat de pau amb els ducs Farnese.
El 1644, en morir Urbà VIII el Col·legi Cardenalici va escollir com a nou Papa Innocenci X de la família Pamfili. Tot i que aquest s'havia compromès a garantir la seguretat de la fortuna de la família Barberini, ordenà una investigació sobre presumptes abusos financers durant la Primera Guerra de Castro. Taddeo Barberini i els seus germans es van veure obligats a l'exili i es van refugiar a París el 1646, on van ser recolzats pel cardenal Mazzarino. La dona de Taddeo, Anna Colonna, va apel·lar al Papa Innocenci perquè els Barberini poguessin mantenir les seves propietats, cosa a la qual el Papa hi accedí. Malgrat tot, Taddeo Barberini va morir el 1647 a l'exili sense tornar a Roma.

## Matrimoni i fills

El 14 d'octubre de 1627 es va casar a Castel Gandolfo amb Anna Colonna de Pagliano (1605-1658), filla de Felip Colonna (1578-1639) i de Lucrècia Tomacelli de Galatro (1576-1622). En els acords establerts entre la família Barberini i la família Colonna s'estipulà un dot per valor d'uns 180.000 escuts, així com un dels feus dels Colonna. El matrimoni va tenir cinc fills:
* Lucrècia (1628-1699), casada amb el duc de Mòdena Francesc I d'Este (1610-1658).
* Camil·la (1629-1631).
* Carles (1630-1704)
* Maffeo (1631-1685).
* Niccolò Maria (1635-1699).
# Serra de la Torre de l'Àliga

La Serra de la Torre de l'Àliga és una serra situada al municipi d'Artesa de Segre, a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 440 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Palou

La Serra de Palou és una serra situada al municipi de la Baronia de Rialb a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 742 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Santa Bàrbara

La Serra de Santa Bàrbara és una serra situada al municipi d'Algerri a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 493 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra del Bosc de Mua

La Serra del Bosc de Mua és una serra situada al municipi d'Artesa de Segre a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 709 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra Grossa (les Avellanes i Santa Linya)

La Serra Grossa és una serra situada al municipi de les Avellanes i Santa Linya a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 587 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Boix

La Serra de Boix és una serra situada al municipi d'Ivars de Noguera a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 657 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Tres Creus (la Baronia de Rialb)

Les Tres Creus és una serra situada als municipis de Coll de Nargó a la comarca de l'Alt Urgell i de la Baronia de Rialb a la de la Noguera, amb una elevació màxima de 1.026 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra Alta (Cubells)

La Serra Alta és una serra situada entre els municipis de Cubells i de Foradada, a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 492 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roca-roja (Ivars de Noguera)

La Roca-roja és una muntanya de 637 metres que es troba al municipi d'Ivars de Noguera, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de l'Alzina

La Serra de l'Alzina és una serra situada al municipi de Cubells, a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 392 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Delta Birding Festival

El Delta Birding Festival és un festival internacional d'ornitologia que se celebra anualment al Delta de l'Ebre des del 2014, co-organitzat per Oryx, la Fundació Catalunya-La Pedrera i l'Institut Català d'Ornitologia. El festival dura 3 dies i s'organitzen activitats, sortides i xerrades sobre ornitologia, natura, fotografia i viatges, a més a més de comptar amb una fira de més de 60 expositors.

## Projectes

Els beneficis del festival es destinen a un projecte de conservació o recerca ornitològic, del qual se'n fa difusió durant l'esdeveniment. Com a novetat, en l'edició del 2019, els visitants van poder triar el projecte a on es destinarien els beneficis.
| Any | Projecte |
| 2014 | Projecte de conservació a la llacuna de l'Alfacada |
| 2015 | Nou Atles dels Ocells Nidificants de Catalunya |
| 2016 | Atles dels Ocells Nidificants d'Europa (EBBA2) Evolució de la densitat reproductora del còlit negre a les terres de l'Ebre |
| 2017 | Seguiment de la tórtora eurasiàtica Seguiment del còlit negre |
| 2018 | Seguiment de la tórtora eurasiàtica Seguiment del còlit negre |
| 2019 | Estat de conservació de la població d'aufrany (Neophron percnopterus) a la Catalunya central i oriental: cens, èxit reproductor i supervivència |
| 2021 | Promovent l’afició als ocells a la tribu dels Daasanach de l’Àfrica |
| 2022 | Recuperació dels Ullals de Panxa. |

## Referències

* ↑ «Delta Birding Festival - Festival Internacional d'Ornitologia». MónNatura Delta. Arxivat de l'original el 21 de setembre 2019. [Consulta: 21 setembre 2019].
* ↑ «Qui Som?». Arxivat de l'original el 21 de setembre 2019. [Consulta: 21 setembre 2019].
* ↑ «Delta Birding Festival 2019». Descobrir.cat. [Consulta: 21 setembre 2019].
* ↑ «Un festival per als ocells del delta de l'Ebre». ara.cat. [Consulta: 21 setembre 2019].
* ↑ «Obre el Delta Birding Festival» (Àudio). Catalunya Radio.
* ↑ «El Delta Birding Festival se propone fomentar el turismo de natura y la sensibilización». La Vanguardia. [Consulta: 21 setembre 2019].
* ↑ «Amposta. El Delta Birding Festival destina 4.000 € a un projecte de conservació a la llacuna de l'Alfacada». CanalAjuntament. [Consulta: 22 setembre 2019].
* ↑ «DBF 2015: UN COMPROMIS, UNA REALITAT». DeltaBirdingFestival. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2019. [Consulta: 22 setembre 2019].
* ↑ «Gràcies a tu ho hem tornat a fer!». DeltaBirdingFestival. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2019. [Consulta: 22 setembre 2019].
* ↑ «La tòrtora euroipea i el còlit negre els grans beneficiats del DBF 2017». DeltaBirdingFestival. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2019. [Consulta: 22 setembre 2019].
* ↑ «La tòrtora euroipea i el còlit negre els grans beneficiats del DBF 2018». DeltaBirdingFestival. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2019. [Consulta: 22 setembre 2019].
* ↑ «L'Aufrany, vola alt en la tria del projecte de conservació guanyador». DeltaBirdingFestival. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2019. [Consulta: 28 setembre 2019].
# Serrat de Pujol

El Serrat de Pujol és una muntanya de 570 metres que es troba al municipi de Camarasa, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat Curt (Alòs de Balaguer)

El Serrat Curt és una serra situada al municipi d'Alòs de Balaguer a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 827 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat dels Colletons

El Serrat dels Colletons és una serra situada al municipi d'Artesa de Segre a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 1.212 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Coll de Marcó

El Coll de Marcó és una serra a cavall dels municipis de Tivissa i Ginestar (Ribera d'Ebre) amb una elevació màxima de 236 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Coll de Marcó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# La Fotx

La Fotx és una serra situada al municipi de Garcia a la comarca de la Ribera d'Ebre, amb una elevació màxima de 367 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Marrades (Tivissa)

Les Marrades és una muntanya de 464 metres que es troba al municipi de Tivissa, a la comarca catalana de la Ribera d'Ebre.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 254145001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Muntanya de Pegna

La Muntanya de Pegna és una serra situada al municipi de Miravet a la comarca de la Ribera d'Ebre, amb una elevació màxima de 152 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Punta de la Roqueta

La Punta de la Roqueta és una muntanya de 342 metres que es troba entre els municipis de La Torre de l'Espanyol i de Vinebre, a la comarca catalana de la Ribera d'Ebre.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Punta del Flare

La Punta del Flare és una muntanya de 232 metres que es troba entre els municipis de La Torre de l'Espanyol i de Vinebre, a la comarca catalana de la Ribera d'Ebre.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roca de Migdia (Tivissa)

La Roca de Migdia és una muntanya de 586 metres que es troba al municipi de Tivissa, a la comarca catalana de la Ribera d'Ebre.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de la Batalla (Tivissa)

La Serra de la Batalla és una serra situada al municipi de Tivissa a la comarca de la Ribera d'Ebre, amb una elevació màxima de 380 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'hivern de 1952 - Individual femení

En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1952 celebrats a la ciutat d'Oslo (Noruega) es realitzà una competició de patinatge artístic sobre gel en categoria femenina. La competició se celebrà entre els dies 16 i 17 de febrer de 1952 a l'Estadi Olímpic d'Oslo.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 25 patinadores de 13 comitès nacionals diferents:
| Alemanya (3) Austràlia (1) Àustria (2) Canadà (3) Estats Units (3) Finlàndia (1) França (1) | Hongria (1) Itàlia (1) Noruega (2) Països Baixos (1) Regne Unit (4)  Suïssa (2) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Jeannette Altwegg | Tenley Albright | Jacqueline du Bief |

## Resultats

    r/m = posició per cada jutge; pc/9 = suma dels nous jutges (factor de decisió en negreta)
| Posició | Patinadora | CON | r/m | pc/9 | punts |
| 1 | Jeannette Altwegg | Regne Unit | 6x1 (4-2-1-1-1-1-1-1-2) | 14 | 1455,8 |
| 2 | Tenley Albright | Estats Units | 5x2 (1-1-3-5-2-2-3-2-3) | 22 | 1432,2 |
| 3 | Jacqueline du Bief | França | 7x3 (3-3-2-2-4-3-2-4-1) | 24 | 1422,0 |
| 4 | Sonya Klopfer | Estats Units | 6x4 (2-5-4-4-3-4-4-5-5) | 36 | 1391,7 |
| 5 | Virginia Baxter | Estats Units | 5x5 (5-4-7-9-5-6-7-3-4) | 50 | 1369,9 |
| 6 | Suzanne Morrow | Canadà | 7x6 (6-6-6-8-8-5-5-6-6) | 56 | 1344,0 |
| 7 | Barbara Wyatt | Regne Unit | 7x7 (7-7-5-6-6-9-9-7-7) | 63 | 1335,4 |
| 8 | Gundi Busch | Alemanya | 6x8 (10-9-8-7-7-8-8-10-8) | 75 | 1316,6 |
| 9 | Marlene Smith | Canadà | 5x9 (8-8-15-15-10-7-11-9-9) | 92 | 1298,6 |
| 10 | Erika Kraft | Canadà | 5x10 (12-10-9-11-12-11-6-8-10) | 89 | 1293,9 |
| 11 | Valda Osborn | Regne Unit | 8x11 (9-11-11-3-11-12-10-11-11) | 89 | 1302,9 |
| 12 | Helga Dudzinski | Alemanya | 7x12 (11-14-10-10-9-13-12-12-12) | 103 | 1284,9 |
| 13 | Vera Smith | Canadà | 6x13 (13-15-12-13-13-10-14-14-13) | 117 | 1244,0 |
| 14 | Nancy Burley | Austràlia | 6x15 (18-12-13-16-15-18-15-13-15) | 135 | 1220,7 |
| 15 | Susy Wirz | Suïssa | 6x16 (14-13-16-12-14-17-16-17-17) | 136 | 1220,2 |
| 16 | Annelise Schilhan | Àustria | 6x16 (16-16-17-18-17-14-13-15-14) | 140 | 1212,7 |
| 17 | Patricia Devries | Regne Unit | 7x17 (15-17-14-17-16-16-17-18-18) | 148 | 1195,3 |
| 18 | Yolande Jobin | Suïssa | 5x17 (17-18-18-14-18-15-19-16-16) | 151 | 1192,3 |
| 19 | Sissy Schwarz | Àustria | 7x20 (19-19-20-21-22-19-18-20-20) | 178 | 1141,9 |
| 20 | Leena Pietilä | Finlàndia | 5x20 (20-20-22-19-23-20-21-19-21) | 185 | 1122,6 |
| 21 | Gweneth Molony | Austràlia | 6x21 (21-21-21-20-20-23-22-23-19) | 190 | 1119,1 |
| 22 | Alida Elizabeth Stoppelman | Països Baixos | 8x22 (22-22-19-22-21-21-23-21-22) | 193 | 1111,9 |
| 23 | Eszter Jurek | Hongria | 8x23 (23-23-23-24-19-22-20-22-23) | 199 | 1093,3 |
| 24 | Ingeborg Nilsson | Noruega | - (24-24-24-23-24-24-24-24-24) | 215 | 1019,9 |
| - | Bjørg Øien | Noruega | retirada | | |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Singles, Women». [Consulta: 25 desembre 2024].
# Sant Bartomeu de Bell-lloc

El Convent de Sant Bartomeu és un antic edifici religiós a la vila de Peralada (Alt Empordà), inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'actual edifici del convent, de grans proporcions, és a la part alta del poble, al costat de la Costa de les Monges.

## Arquitectura

És un edifici de planta trapezoïdal, reformat actualment i que conserva pocs vestigis de l'antic cenobi. El que encara es conserva és l'església (reformada al segle xviii). És un temple d'una sola nau amb capçalera poligonal, cobert amb volta de llunetes. El seu parament, tant interior com exterior, està colgat per una capa d'arrebossat. Les obertures de la façana han estat reformades modernament; i hi ha una porta d'arc de mig punt i un finestral neogòtic.

## Història

L'origen d'aquest convent es remunta a l'any 1390, moment en què el vescomte de Peralada, Felip Dalmau I de Rocabertí, va cedir el solar on hi havia hagut l'antic castell vescomtal a la congregació de monges perquè hi construïssin un nou edifici conventual. Durant la Guerra del Francès, l'edifici va ser utilitzat com a polvorí, fet que va comportar una greu destrucció de l'edifici. Entre l'any 1858 i 1860 es restaura la sala capitular, les cel·les i la sala de labor i es repararen els sostres. La restauració fou portada a terme per l'arquitecte Martí Sureda Deulovol. El 1975 les monges abandonen el convent.

## Referències

* 1 2 «Sant Bartomeu de Bell-lloc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Mesquita Üç Şerefeli

La Mesquita Üç Serefeli (en turc: Üç Şerefeli Camii) és una mesquita otomana del segle xv de la ciutat d'Edirne, a Turquia.

## Història

La Mesquita Üç Serefeli fou encarregada pel soldà Murat II i la van construir entre el 1438 i el 1447. Es troba al centre històric de la ciutat, a prop del basar i entre la Mesquita de Selimiye i la Mesquita Vella. El nom fa referència a l'inusual minaret amb tres balcons (en turc: üç şerefeli).
L'arquitecte de la mesquita no es coneix pas. Està construïda amb marbre de Burgaz, i té una cúpula principal de 24 m de diàmetre. Quan es va construir la cúpula era la més gran de qualsevol edifici otomà. La mesquita restà greument danyada per un incendi el 1732 i per un terratrèmol el 1748; fou reparada, però, sota Mahmut I.
Els dos panells blau i turquesa de taulells vidriats pintats als timpans de les finestres segurament els van fer el mateix grup de teulers que havien decorat la Mesquita Yesil (1419-1421) de Bursa, en què els taulells estan signats com «el treball dels mestres de Tabriz» (ʿamal-i ustadan-i Tabriz). El patró de sanefes florals d'influència xinesa és semblant als de la petita Mesquita Muradiye d'Edirne.
En l'obra Şakaiki Numaniye, Tas Köprü Zade narra com certs maleïts sense importància foren cremats vius fins a morir per Mahmut Paşa, que accidentalment es cremà la barba en el "procés".

## Galeria d'imatges

* Exterior de la mesquita
* Minaret
* Minaret
* Minaret
* Interior
* Interior
* Cúpula central
* El pati interior

## Vegeu també

* Arquitectura islàmica
* Arquitectura otomana

## Referències

* 1 2 Goodwin, 1971, p. 97.
* ↑ Reifstahl, 1937, p. 253.
* ↑ The Bektashi Order of Dervishes by John Kingsley Birge, 1982 (pàgs. 60 - 62).
# Can Riera (Cornellà del Terri)

Can Riera és una masia de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antic mas inicialment de planta rectangular, amb diverses ampliacions. Les parets portants són de maçoneria. Els sostres són amb cairats i la coberta de teula és a dos vessants. L'edifici ha estat molt reformat. S'han repicat totes les façanes i s'han obert noves finestres que no guarden la desitjable proporció entre plens i buits per a edificis d'aquest tipus. És remarcable la porta dovellada amb brancals de carreus. També es conserva un antic paller que ha estat restaurat.

## Referències

* ↑ «Can Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Can Suari (Cabrera de Mar)

Can Suari és una obra de Cabrera de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia amb teulada a dues vessants, de tres cossos, el de l'esquerra reformat. Planta baixa i un pis. Gran portal rodó dovellat formant un arc d'onze carreus.

## Història

Actualment és coneguda com a Can Ta-Tay.

## Referències

* 1 2 «Can Suari». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Sext Cecili

Sext Cecili (en llatí Sextus Caecilius) va ser un jurista romà mencionat algunes vegades al Corpus Iuris Civilis i suposadament diferent de Sext Cecili Africà i de Juli Africà al que normalment se l'anomena només Africà. Els tres personatges de vegades es confonen.
La distinció entre Sext Cecili i Sext Cecili Africà deriva d'una lectura d'un passatge de Lampridi que malauradament no és concloent. Segurament seria una mica anterior a Sext Cecili Africà (que d'altra banda sempre és esmentat només com Africà i sense el seu nom ni gentilici, cosa que fa que se'l pugui confondre amb Juli Africà). És esmentat també per Javolè. Només amb el nom de Caecilius és mencionat a la Digesta a: 15. tit. 2. s. 1. § 7; 21. tit. 1. s. 14. § 3; com Caelius a 21. tit. 1. s. 14. § 10; 24. tit. 1. s. 64; 35. tit. 2. s. 36. § 4; 48. tit. 5. s. 2. § 5; Cod. 7. tit. 7. s. 1; i com Sex. Caecilius al 24. tit. 1. s. 2; 33. tit. 9. s. 3. § 9; 35. tit. 1. s. 71, pr.; 40. tit. 9. s. 12. § 2; 40. tit. 9. 12. § 6; 48. tit. 5. s. 13. § 1.
Aule Gel·li parla de Sext Cecili dialogant amb Favorí, i, tal com ho diu, era mort quan escrivia el text, a època d'Antoní Pius (abans de l'any 161). Diu Gel·li:
| « | "Sextus Caecilius, en disciplina juris atque legibus populi Romani noscendis interpretandisque scientia, usu, auctoritateque illustri fuit" | » |
(Sext Cecili va ser famós pel seu coneixement, experiència i autoritat en la ciència del dret i en els coneixements i interpretació de les lleis del poble romà)
Però no és clar si Sext Cecili i Sext Cecili Africà eren dues persones diferents.

## Referències

* ↑ Aule Geli. Les nits àtiques XX,1
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 527.
# Ramon Despujol i Vilalba

Ramon Despujol i de Vilalba (El Despujol, 7 de febrer de 1772 — 1848), baró de Montclar i marquès de Palmerola. Defensor de Tortosa contra les forces napoleòniques del general Suchet el 1811 i regidor perpetu de Barcelona.

## Referències

* ↑ «M Ramón Cayetano de Despujol y Vilalba». Geneanet. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Francesc Xavier Despujol i d’Alemany-Descatllar». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 29 desembre 2024].
# Saransk

Saransk (mokxa: Саранск ошсь, Saransk oš; erzya: Саран ош, Saran oš; rus: Саранск) és una ciutat russa capital de la República de Mordòvia. Està situada a 513 km a l'est de Moscou.

## Història

La vila fou fundada el 1641 amb un objectiu de servir com a fortalesa a la frontera sud-est de l'Imperi Rus. Durant l'època soviètica fou la capital de la República Socialista Soviètica Autònoma de Mordòvia. Als anys 1960-1970 el nucli antic fou reconstruït pels enginyers soviètics que hi crearen tot de bulevards i grans barris residencials.