OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jonny Hector

Jonny Hector (Malmö, 13 de febrer de 1964), és un jugador d'escacs suec, que té el títol de Gran Mestre des de 1991. Tot i que va néixer a Suècia, va viure a Dinamarca durant molts anys.
Té un estil de joc molt agressiu, i és conegut per jugar obertures inusuals. És també Gran Mestre Internacional d'Escacs per Correspondència des de 1999.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2020, hi tenia un Elo de 2481 punts, cosa que en feia el jugador número 11 (en actiu) de Suècia. El seu màxim Elo va ser de 2609 punts, a la llista de maig de 2010 (posició 191 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Va aprendre a jugar als escacs a l'edat relativament tardana de 14 anys, però va esdevenir ràpidament un jugador molt fort. El 1987 empatà al primer lloc al fort Obert de Cappelle-la-Grande (amb Anthony Kosten i Anatoli Vaisser).
A Oxford el 1998, va compartir victòria amb Julian Hodgson, per davant de John Nunn i Emil Sutovsky. El 2002 va guanyar el Campionat de Suècia a Skara. El 2006 va empatar al primer lloc a la Politiken Cup a Copenhaguen, a 7½ punts, amb Nigel Short i Vadim Malakhatko, tot i que fou aquest darrer qui s'endugué el títol per desempat. El 2012, empatà als llocs 1r–3r amb Ivan Sokolov i Ivan Txeparínov a la Politiken Cup a Copenhague, Dinamarca.

## Notes i referències

* 1 2 3 4 «Nota biogràfica de Jonny Hector» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 29 maig 2013].
* ↑ «International Correspondence Chess Federation - Grandmasters». ICCF.com. [Consulta: 30 agost 2012].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Suècia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 7 gener 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Jonny Hector «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-12-13. [Consulta: 29 maig 2013].
* ↑ «III Open International de Cappelle-la-Grande 1987, Classement final» (en francès). cappelle-chess.fr. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 29 maig 2013].
* ↑ Crowther, Mark. «TWIC 401: Swedish Championships» (en anglès). London Chess Center, 15-07-2002. Arxivat de l'original el 2012-09-24. [Consulta: 29 maig 2013].
* ↑ «Historial dels Campionats de Suècia» (en castellà). Ajedrezdeataque.com. [Consulta: 29 maig 2013].
* ↑ «Malakhatko, Short, Hector win Politiken Cup» (en anglès). ChessBase, 01-08-2006. [Consulta: 27 abril 2011].
* ↑ «Chess News - Cheparinov wins the Politiken Cup 2012» (en anglès). ChessBase.com, 14-08-2012. [Consulta: 29 maig 2013].

## Enllaços externs

* «Posicions crítiques de les seves partides» (en anglès). wtharvey.com. [Consulta: 29 maig 2013].
* Estimació Elo de Jonny Hector a «chessmetrics.com». [Consulta: Consulta: 29 maig 2013]. (anglès)
# Habitatges al carrer del Fossar, 15-19 Rupit)

Els Habitatges al carrer del Fossar, 15-19 és un conjunt de Rupit i Pruit (Osona) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cases de carrer, de construcció graonada, assentades damunt la roca i seguint el desnivell del terreny. Les dues primeres estan orientades a llevant i la tercera a migdia. Consten de planta baixa i dos pisos. A través d'una arcada que dona a sota del porxo de la primera s'accedeix a Can Monic, on el portal és rectangular i amb la llinda mig tapiada en la qual només es llegeix: --87.
A la número 17 el portal també és rectangular i té un sobrearc al damunt. El mateix passa a la casa número 19. A la número 17 s'hi obren dues galeries a la banda de migdia al nivell del primer i segon pis, construcció que es repeteix a la número 19 però només al segon pis. Estan construïdes amb pedra basta i per les obertures utilitzen carreus ben escairats.

## Història

La importància de les cases d'aquest carrer rau sobretot en la bellesa arquitectònica i la unitat dels edificis que la integren, tots ells construïts als segles xvii i XVIII i que han estat restaurats recentment amb molta fidelitat.
L'establiment de cavallers al Castell de Rupit als segles xii i xiii donaren un caire aristocràtic a la població, al segle xiv la demografia baixa considerablement. Al fogatge del segle xvi ja s'observa una certa recuperació i a partir del segle xvii comença a ser nucli important de població, ja que durant la guerra dels Segadors, al 1654, s'hi establiren molts francesos.

## Referències

* 1 2 3 4 «Habitatges al carrer del Fossar, 15-19». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# La terra promesa

La terra promesa (danès: Bastarden) és una pel·lícula de drama històric èpica del 2023 dirigida per Nikolaj Arcel a partir d'un guió d'Arcel i Anders Thomas Jensen. És protagonitzada per Mads Mikkelsen, Amanda Collin i Simon Bennebjerg, i amb Kristine Kujath Thorp, Gustav Lindh, Jakob Lohmann, Morten Hee Andersen, Magnus Krepper i Felix Kramer en papers secundaris. La pel·lícula està basada en el llibre The Captain and Ann Barbara d'Ida Jessen, i és una coproducció conjunta danesa, alemanya i sueca. S'ha doblat al català.
La terra promesa es va estrenar el 31 d'agost de 2023 al 80è Festival Internacional de Cinema de Venècia on va competir pel Lleó d'Or. Va ser seleccionada com a candidata danesa per a la millor pel·lícula internacional als 96ns premis Oscar, i va ser una de les 15 pel·lícules finalistes a la llista de finalistes de desembre.

## Referències

* ↑ «Nikolaj Arcel's The Bastard starts filming - new cast members join Mads Mikkelsen» (en anglès). Nordisk Film & TV Fond. [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ Keslassy, Elsa. «Nikolaj Arcel's Epic Drama 'The Bastard' Assembles Stellar Nordic Cast for Zentropa» (en anglès americà). Variety, 22-09-2022. [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ «Mads Mikkelsen Is a Brooding Soldier in First Image for 'The Bastard'» (en anglès). Collider, 22-09-2022. [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ «Biennale Cinema 2023 | Bastarden (The Promised Land)» (en anglès). La Biennale di Venezia, 12-07-2023. [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ «La terra promesa». ésAdir. [Consulta: 16 febrer 2024].
* ↑ «The 80th Venice Film Festival announces competing films» (en anglès americà), 28-07-2023. [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ Goodfellow, Melanie. «Oscars: Denmark Submits 'The Promised Land' For Best International Film Feature». deadline, 26-09-2023. [Consulta: 20 octubre 2023].
* ↑ Bergeson, Samantha. «2024 Oscar Shortlists Unveiled: ‘Barbie,’ ‘Poor Things,’ ‘Maestro,’ and ‘The Zone of Interest’ Make the Cut» (en anglès americà). IndieWire, 21-12-2023. [Consulta: 23 desembre 2023].
# Miyuki Yanagita

Miyuki Yanagita (柳田 美幸, 11 d'abril de 1981) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1997. Va disputar 91 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 1999, 2003, 2007, Jocs Olímpics d'estiu de 2004 i 2008.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1997 | 3 | 2 |
| 1998 | 0 | 0 |
| 1999 | 7 | 0 |
| 2000 | 3 | 0 |
| 2001 | 1 | 0 |
| 2002 | 10 | 1 |
| 2003 | 3 | 0 |
| 2004 | 11 | 0 |
| 2005 | 9 | 3 |
| 2006 | 15 | 4 |
| 2007 | 14 | 1 |
| 2008 | 15 | 0 |
| Total | 91 | 11 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Miyuki Yanagita, Fitxa a Soccerway
# Cal Cabré

Cal Cabré és una casa de Tavertet (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Casa aïllada que consta de planta baixa i un pis amb teulada a doble vessant amb el carener paral·lel a la façana. hi ha tres obertures per pis amb un eix de simetria marcat per la porta principal que es troba al centre. El parament és de pedra irregular excepte la llinda i els brancals de les obertures que són de carreus de pedra.

## Referències

* ↑ «Cal Cabré». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# Kayla Wells

Kayla Wells (Dallas, 13 de juliol de 1999) és una jugadora de bàsquet nord-americana que juga a la posició d'aler. Des de l'estiu de 2024 és jugadora del Club Joventut Badalona de la Lliga Femenina.

## Trajectòria

Va jugar a l'NCAA amb l'equip de la Universitat de Texas A&M des de l'any 2017 fins al 2022, i va ser inclosa al primer equip del torneig Paradise Jam l'any 2022.
Arriba a Europa aquell estiu i fitxa pel Dafni Agiou Dimitriou de la lliga grega, on juga fins al març, quan fitxa per l'Antalya 07 de la lliga turca. L'estiu de 2023 fitxa pel SKK Polonia Warsaw. L'equip va guanyar aquell any l'European Women's Basketball League i Wells va ser inclosa a la primera plantilla de la lliga polonesa. En el mes de juliol de 2024 és anunciada com una de les noves incorporacions del Club Joventut Badalona al nou projecte de lliga Femenina.

### Selecció

Va ser membre de l'equip 3x3 dels Estats Units que va disputar la FIBA 3x3 Nations League Americas sub23 el 2022, que es va celebrar a Santo Domingo, República Dominicana. Aquell any va guanyar el Red Bull USA Basketball 3x3. També va representar el seu país l'any següent al FIBA 3x3 Women's Series sub24.

## Referències

* ↑ «KAYLA WELLS - 2021-22 WOMEN'S BASKETBALL ROSTER» (en anglès). ATM Women's basketball. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Kayla Wells». verdinegres.cat. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Pierwsza piątka – 1. kolejki Orlen Basket Ligi Kobiet». basketligakobiet.pl.
* ↑ Sánchez, Borja «Kayla Wells, la referència anotadora de la Penya». L'esportiu, 11-07-2024 [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Kayla Wells - USA Basketball». USAB. [Consulta: 21 juliol 2024].
# Els Arcs (Sant Pere de Torelló)

Els Arcs és una masia de Sant Pere de Torelló (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil.
Masia d'estructura complexa, ja que és producte de diverses edificacions. És de planta rectangular amb la façana orientada a llevant, el carener és paral·lel al portal, rectangular i d'escàs interès. Adossat a aquest cos hi ha una edificació de nova construcció. Al sector de tramuntana hi ha un altre portal d'accés a la masia, de forma rectangular. Al damunt presenta una finestra de carreus de pedra tosca. Al davant d'aquesta façana hi ha unes cabanes que tanquen el barri, al qual s'accedeix per una mena de túnel, quedant doncs la casa envoltada per dependències agrícoles.
Construïda amb pedra, morter i totxo. L'estat de conservació és mitjà.

## Història

Situada sota el santuari de Bellmunt.
Es troba registrada al fogatge de 1553 de la parròquia i terme de Sant Pere de Torelló. Per aquella època habitava el mas GRACIA ARCHS.
Havia estat corral del mas Moles, lloc que fou centre de reunió per a Masies de Torelló durant l'època que aquest nucli funcionà com a tal, de l'any 1826 al 1920, quan es fusionà amb la Vola i Curull per unir-se definitivament amb Sant Pere de Torelló l'any 1926.
Els Moles s'emparentaren amb els Ricart de Malla, els quals en foren propietaris fins que fa pocs anys el mas fou adquirit per els Rossell.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Els Arcs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Casa del carrer de Bellmunt, 22 (Sant Pere de Torelló)

La Casa del carrer de Bellmunt, 22 és una obra de Sant Pere de Torelló (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una casa entre mitgeres, de planta baixa i dos pisos. Aquesta casa és interessant per les llindes de les obertures que conserva a la planta baixa de la façana del carrer de Bellmunt. En una de les llindes hi ha gravat: "Miquel de lla Bona 1789"; una altra conserva gravats a la llinda els estris del ferrer, una premsa, una ferradura i dos tallants, i la data de 1738; una altra té gravada la inscripció: "Fet Miquel se lla bona y pla" i una creu. L'obertura que millor es conserva és una finestra del primer pis (1791) amb ampitador motllurat, carreus de pedra ben tallats als brancals i la llinda d'un sol carreu. En general, la casa presenta molt mal estat de conservació.
Aquesta casa segurament fou originada en el creixement lineal dels segles XVII i XVIII al peu del camí a Bellmunt.

## Història

Per la seva estructura sembla que inicialment la casa fou un habitatge unifamiliar amb un taller de ferrer a la plant baixa, totalment vinculada al carrer de Bellmunt, antic camí del santuari, que fou especialment transitat durant els segles XVI-XVIII. La casa també es va utilitzart com a magatzem d'eines de camp i presenta un mal estat de conservació. La casa fou construïda durant el segle xviii, però transformada en diverses ocasions, com ho demostren les dates gravades a les llindes de les obertures (1788, 1789, 1791).

## Referències

* 1 2 3 «Casa del carrer de Bellmunt, 22». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Juan García de Basurto

Juan García de Basurto (bisbat de Calahorra i La Calzada, 1477 - 1547) fou un compositor espanyol del Renaixement. Una de les seves aportacions més famoses és la seva Missa in agendis mortuorum, la qual conté fragments de Sicut cervus d'Ockeghem i de Missa pro defunctis d'Antoine Brumel.
Les primeres dades que donen les fonts daten de l'abril de 1517; en aquestes dates, més concretament durant la Setmana Santa, Basurto era cantor de Santa Maria de la Vega de Tarassona, el Capítol de la qual manifestà les superiors habilitats per al cant de Basurto; tant fou així, que se'l dotà amb 1.200 sous, xifra que pujà fins als 1.600 sous (equivalents a 100 florins d'or) el maig de 1518.
Després d'això, l'1 de març de 1521 abandonà el seu lloc de cantor de la catedral de Tarassona per incorporar-se com a metre de capella de la Basílica del Pilar, a Saragossa; mesos més tard (28 de setembre de 1521) seria nomenat cantor i mestre de cor de la catedral de Palència, lloc en el qual hi va romandre durant tres anys, fins a l'agost de 1524. Més tard, el 1531, els indicis apunten a que cantà en la capella d'Isabel de Portugal i d'Aragó, reina i emperadriu, consort, d'Espanya i el Sacre Imperi Romanogermànic respectivament, al igual que altres destacats músics com Pedro de Pastrana (1480-1559) i Bartolomé Escobedo (1510-1563) al servei de Carles V.
Vuit anys després, mitjançant el Juan Pardo de Tavera (Toro, 16 de maig de 1472- Valladolid, 1 d'agost de 1545), el 15 d'octubre fou nomenat mestre de capella del cardenal, amb un salari anual de 50.000 (cinquanta mil maravedíes; aquest nou lloc serà mantingut fins al 26 de setembre de 1543, data en què passa a formar part de la nova capella de Felip II (el mateix que el seu company Pedro de Pastrana. Serà durant aquest servei a Felip II quan mòria el 1547.
# Martine Aubry

Martine Aubry, nascuda Martine Delors, (París, 8 d'agost de 1950) és una política francesa. Actualment té el càrrec de batllessa de Lilla i entre el 2008 i el 2012 fou la primera secretària del Partit Socialista francès.
Va ser candidata a les primàries socialistes del 2011, que perdé a la segona volta contra François Hollande.

## Biografia

Martine Aubry nasqué el 1950 a París, filla del polític Jacques Delors, que fou president de la Comissió Europea entre 1985 i 1995, i de Marie Lephaille. Tenia un germà, el periodista Jean-Paul Delors, que va morir el 1982 quan tenia 29 anys. Fa servir el cognom del seu primer marit, Xavier Aubry, de qui està divorciada.
Va estudiar primer en una escola privada catòlica abans d'anar al liceu Notre-Dame-des-Oiseaux i després al liceu Paul-Valéry de París. Més endavant Martine Aubry obtingué una llicenciatura de Ciències Econòmiques a la Universitat París II Panthéon-Assas i es diplomà a l'Institut de Ciències Socials del Treball. També es va diplomar, el 1972, a l'Institut d'Estudis Polítics de la capital francesa.
Entrà a l'Escola Nacional d'Administració francesa (ENA) el 1973 i el 1975 en va sortir administradora civil al ministeri de Treball i d'Afers socials. Alhora militava a la Confederació Francesa De Treballadors (CFDT) i el 1978 ensenyava a l'ENA.
De 1981 a 1986, quan el Partit Socialista francès (PS) va guanyar les eleccions amb François Mitterrand, ocupà successivament diversos càrrecs al Ministeri del Treball. Posteriorment va treballar per al Consell d'Estat francès i durant dos anys a l'empresa privada.
Al nou mandat de Mitterrand, de 1991 a 1993, Aubry esdevingué Ministra del Treball, càrrec que tornà a ocupar entre 1997 i 2000, època en què llançà a França les 35 hores laborals per setmana i la cobertura sanitària universal (Couverture maladie universelle CMU), una prestació estatal que permetria als residents a França des d'almenys tres mesos de gaudir del servei de la sanitat pública.
D'ençà de 2001 és batllesa de Lilla, càrrec que comparteix entre l'abril de 2008 i l'abril del 2014 amb el de presidenta de la communauté urbaine de Lille.
Escollida en el Congrés de Reims el novembre de 2008, fins al setembre de 2012 fou primera secretària del PS.
Després de l'escàndol sexual protagonitzat a mitjan maig del 2011 pel president del Fons Monetari Internacional, Dominique Strauss-Kahn, era la persona més ben posicionada per assolir la candidatura del Partit Socialista a les Eleccions presidencials franceses de 2012. Finalment, perdé les primàries del partit i el candidat fou François Hollande, que guanyà les eleccions.

## Referències

* ↑ «Martine Aubry» (en francès). Institut Jacques Delors. [Consulta: 8 juny 2020].
* ↑ «Martine Aubry elegida primera secretaria del Partido Socialista francés». publico.
* ↑ «Martine Aubry, la 'Merkel de la izquierda' francesa». El Mundo, 10-10-2011.
# Sant Pere al Puig

Sant Pere al Puig és una església amb elements romànics i barrocs de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici d'una sola nau (4x6 m), amb absis semicircular a llevant. La construcció és romànica del segle xii, amb carreus irregulars i morter molt ric de calç, cosa que es pot veure a simple vista. La volta de pedra que cobria la nau està ensorrada d'ençà que van treure les teules per a restaurar l'església de Sant Pere de Sora. La llinda de sobre la porta d'entrada duu la inscripció "HAEC EST DOMUS DEI 1722". Aquesta llinda dona la data de remodelació de la capella, encara avui parcialment enguixada a l'interior. Aquesta data és possiblement també la data de construcció del cos adossat que feia de sagristia.

## Història

La primera notícia històrica de la capella és del 1120. Amb funcions de sufragània tenia també cementiri que era utilitzat també per l'altre sufragània de Sant Pere de Sora Sant Pere el Bla. Segons es desprèn de les visites pastorals del bisbes vigatans, va tenir culte intermitent fins al segle xvi. Al segle xvii el culte es regularitzà amb el creixement de població. El culte quedà definitivament acabat a partir de 1936.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere al Puig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# El Molist (Taradell)

El Molist és una masia de Taradell (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular, coberta a dues aigües amb el carener perpendicular a la façana, la qual està porticada a la planta baixa amb grans pilars de pedra picada, als pisos superiors les galeries estan formades per arcades que decreixen seguint la inclinació de les vessats. A la part posterior, la masia conserva unes formes més netes, sense arrebossar, i on hi ha una eixida del primer pis enforma de terrat, on hi ha el coll de pou de pedra picada. Presenta dos grans portals d'entrada al mur que tanca la lliça i les dependències agrícoles. Aquest edifici té les característiques de la masia típica dels inicis del segle xviii, amb carreus sense treballar, arrebossats amb alguns afegitons de totxo cuit. També s'ha emprat en la seva construcció la fusta i el ferro.

## Història

Antiga masia, d'història mil·lenària, amb les primeres notícies documentades de l'any 919. Era el centre d'una gran vila, els límits de la qual arribaven fins al ral, en un altre mas que era propietat del prior de l'Estany, enclavat entre riera de Tona i el riu Gurri. Estava en terme del castell de Taradell i estava sota dependència dels senyors de Montrodon, redimint-se l'any 1128. Essent domini eclesiàstic en condició de mas aloer, junt amb altres masos del terme de la mateixa condició, protestaren en el plet de 1398, dient que segons la Constitució sols devien contribuir a fortificar i a fer guaites al castell, en temps de guerra i no en temps de pau com també pretenia el senyor.

## Referències

* 1 2 «El Molist». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Ramón Puig de Ramón

Ramón Puig de Ramón (Tortosa, 1867 - Barcelona, febrer de 1942) fou un jurista i militar català, que exercí de jutge a l'Exèrcit espanyol com, per exemple, en el judici sumari contra el president Lluís Companys.

## Biografia

Nascut l'any 1867 a Tortosa, ingressà a l'Acadèmia de Cavalleria de Valladolid. Fins a l'agost de 1924 fou tinent coronel del regiment de Santiago, data en què fou ascendit a coronel. El març de 1929 passà a la reserva per tenir l'edat reglamentària. L'any 1935 fou promogut a general de brigada honorari per haver col·laborat decididament en la repressió dels Fets del 6 d'Octubre.
Al llarg de la seva trajectòria com a instructor, acumulà un llarg historial de consells de guerra, ja estrenant-se l'agost de 1904, com a capità, en un cas de presumpte robatori frustrat contra el cap del regiment de caçadors de Treviño i un paisà. Poc després del cop d'Estat franquista del 26 de juliol de 1936, ja aparegué com un dels caps de l'Auditoria de Guerra.
L'any 1940 formà part del judici sumaríssim contra el president de la Generalitat de Catalunya Lluís Companys, en qualitat de jutge instructor. El 7 d'octubre de 1940, després d'analitzar els interrogatoris, informes i declaracions dels testimonis, dictà l'acte de processament contra Companys. L'escrit contingué afirmacions, com ara: «En totes les elocucions [exposava] la seva idea i intenció completament oposada als fins que perseguia el Moviment Salvador d'Espanya [...] Una vegada que fuig a l'estranger, continua fent propaganda des de tots els organismes creats a tal efecte creats durant la seva gestió com a President de la Generalitat, excitant novament a una indisciplina i subversió en contra l'Espanya Nacional». Set dies després d'aquest escrit, se celebra el consell de guerra, en el que fou condemnat a mort i afusellat la matinada següent.
Morí a Barcelona al febrer de 1942, un any i quatre mesos després de l'afusellament del president Companys.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Sánchez Cervelló, Josep. «L'empremta tarragonina, en la mort de Companys». DiariDeTarragona.com, 15-10-2015. [Consulta: 20 abril 2019].

## Vegeu també

* Enrique de Querol Duran, fiscal
# Carrer Major de Sant Martí de Canals

El Carrer Major de Sant Martí de Canals és una via pública de Conca de Dalt (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Únic vial d'accés a l'agrupació de cases menestrals entre mitgeres que formen l'antic nucli de població.
És un eix amb entrada per sota d'una casa, amb arcada, que finalitza amb un petit eixamplament, en cul de sac, al davant de la porta de l'església.
La pavimentació és una combinació de lloses a les voreres i pedres rieres al mig. Les edificacions tenen arcades d'accés als murs de carreus arrebossats, balconets, cellers i golfes, amb ràfecs i voladissos molt pronunciats de fusta i teula àrab.

## Història

En el 1394 es realitza l'Acta de Consagració de l'antiga església.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carrer Major de Sant Martí de Canals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].