OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mas Falgós

El Mas Falgós és una masia de Viladamat (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat dins del nucli urbà de la població de Viladamat, a tocar el nucli antic del poble per l'extrem sud-oest, formant cantonada entre el carrer de la Creu i el vial d'accés al camp de futbol.
Edifici cantoner de planta rectangular rehabilitat, format per tres cossos adossats més altres construccions annexes, amb jardí lateral i posterior. L'edifici principal presenta la coberta de dues vessants de teula i està distribuït en planta baixa i pis. La part més destacable de la façana principal, orientada a llevant, es concentra a l'extrem de tramuntana del parament. Hi ha un portal d'accés a l'interior d'arc de mig punt adovellat, amb els brancals bastits amb carreus desbastats. La finestra situada al seu damunt és d'obertura rectangular, formada per un doble arc trilobulat amb els brancals decorats amb columnetes, i guardapols superior motllurat amb les impostes esculpides amb motius animals. De la resta del parament destaca una altra finestra, situada a la part de migdia de la façana. Es tracta d'una obertura rectangular formada per dos arquets trilobulats, amb les impostes decorades amb motius florals i una columneta central amb capitell decorat, tot i que restituïda. La resta d'obertures de l'edifici són rectangulars i estan emmarcades amb carreus desbastats, tot i que les de la façana de tramuntana presenten refeccions fetes amb maons. De la façana de migdia destaca un balcó exempt al pis, amb la llinda gravada amb l'any 1685, tot i que és possible que sigui restituïda. Des d'aquest sector s'accedeix al pati i als antics corrals de la casa, formats per quatre arcades de mig punt adovellades disposades en paral·lel. Actualment han estat reconvertits en un porxo amb coberta de dues vessants. L'interior de l'edifici presenta, a la planta baixa, estances cobertes amb voltes d'arc rebaixat bastides amb maó pla, algunes d'elles decorades amb llunetes. Al pis hi ha sostres coberts amb embigats de fusta. Destaquen algunes arcades de maons i pedra que comuniquen espais i algunes portes emmarcades en pedra. La planta baixa presenta tres crugies paral·leles que s'entreguen a una quarta disposada perpendicularment, per on es realitza l'accés a l'edifici. Al pis hi ha una gran sala amb un pilar quadrat central, que sustenta una gran biga de fusta del sostre.
La construcció és bastida amb pedra sense desbastar disposada irregularment, excepte la part de la façana principal on s'obren el portal d'accés i el finestral superior, bastida amb carreus ben escairats, disposats en filades regulars.

## Història

Casal que conserva restes dels segles xiv i xv, però amb modificacions d'època moderna.
A finals dels anys vuitanta s'hi varen iniciar obres de remodelació per habilitar-lo com a segona residència.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mas Falgós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Monofosfat d'uridina

El monofosfat d'uridina, de fórmula C$_9$H$_{13}$N₂O$_9$P, (en anglès: Uridine monophosphate per això les sigles són UMP) és un nucleòtid que es troba a l'ARN. És un èster de l'àcid fosfòric amb el nucleòsid uridina. El UMP consisteix en un grup funcional fosfat, la pentosa i la ribosa i la nucleobase uracil; per això és un monofosfat ribonucleòsid.

## Biosíntesi

El monofosfat d'uridina es forma des del monofosfat d'orotidina 5' en una reacció de descarboxilització.

## Efectes en la intel·ligència

Segons estudis recents els animals de laboratori amb un suplement de monofosfat d'uridina, colina i àcid docosahexaenoic (DHA) milloren la seva capacitat de trobar el camí en un laberint cosa que implica un increment de la funció cognitiva.

## Referències

* ↑ Berg J, Tymoczko JL, Stryer L. Biochemistry. 6th ed.. San Francisco: W. H. Freeman, 2006. ISBN 0716787245.
* ↑ Get Smart About What You Eat And You Might Actually Improve Your Intelligence. ScienceDaily, July 3, 2008
# Església de la Santa Creu (Varsòvia)

L'església de la Santa Creu (en polonès Kościół św, Krzyża o Kościół Świętokrzyski) és una església catòlica al centre de Varsòvia. Situada al Carrer Krakowskie Przedmieście, davant del campus principal de la universitat de Varsòvia, és una de les més rellevants esglésies barroques de la capital polonesa. És actualment administrada pels germans missioners de sant Vicenç de Paül.
L'església actual va ser construïda entre 1679 i 1696 en la localització d'una església precedent construïda l'any 1526, a l'època fora dels límits de la ciutat, també construïda en lloc d'una capella de fusta ja dedicada a la Santa Creu. L'església va quedar seriosament deteriorada durant la insurrecció de Varsòvia de 1944 i a continuació dinamitada pels alemanys. Va ser reconstruïda entre 1945 i 1953 però en una arquitectura simplificada per B. Zborowski. L'interior va ser també reconstituït però sense els frescos i les policromies barroques. L'altar principal va ser reconstruït entre 1960 i 1972.
El cor de Frédéric Chopin descansa en un cenotafi en un dels pilars de l'església.
L'església de la Santa Creu i els seus jardins (que avui ja no existeixen, ocupats per l'edifici del Ministeri d'hisenda) han donat nom al carrer Świętokrzyska, un dels carrers més coneguts de Varsòvia.
La firma dels acords de Gdańsk l'any 1980 entre el sindicat Solidarność i el govern comunista polonès, va ser conclòs amb una missa que seria retransmesa a tot el país per la ràdio d'Estat, la primera sota el règim comunista. La missa retransmesa va ser una missa celebrada a l'església de la Santa Creu.

## Galeria

* La teulada i els campanars de coure de l'església el 2008
* Placa commemorant Władysław Sikorski, el « general i primer ministre del govern a l'exili. »
* El pilar que conté el cor de Frédéric Chopin (just a sobre del ram, al mig del cenotafi).
* Placa de l'escultor Stanisław Jackowski representant el perfil de Bolesław Prus i commemorant el « gran escriptor i professor de la nació. »
* L'església l'any 1890
* L'església l'any 1945

## Referències

* 1 2 3 «Parafia p.w. Św. Krzyża», 15-01-2007. Arxivat de l'original el 2007-01-15. [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ Kowalczykowa, Elizabeth. National Scientific. Església de la Santa Creu, 1975, p. 10.
* ↑ Małcużyński, Karol; Wojnacki, Wacław. Spółdzielczy Instytut Wydawniczy „Kraj”. Anem de visita a la nova Varsòvia, 1950, p. 80.
# Yahya ibn Alí ibn Ghàniya

Yahya ibn Alí ibn Ghàniya (àrab: يحيى بن علي بن غانية, Yaḥyà ibn ʿAlī ibn Ḡāniya) fou valí de Balànsiya i Múrsiya (1133-1145) i Qúrtuba (1146-1148). Era fill d'Alí ibn Yússuf ibn Taixfín, emir almoràvit, i de la princesa Ghàniya i germà de Muhàmmad ibn Alí ibn Ghàniya, valí almoràvit de Mayurqa.
El 1133 participà en el setge d'Ifragha aportant tropes des de Balànsiya i desfent el setge, sembla que mantingué un combat singular amb el rei aragonès Alfons el Bataller, al qual ferí de mort. En esclatar la revolta contra els almoràvits, Yahya ibn Alí ibn Ghàniya comandava els almoràvits andalusins, i va fer front a la revolta però va acabar fugint a al-Mariyya. El 1146 va defensar Qúrtuba contra Alfons VII de Castella, del que finalment es va declarar vassall. Després del desembarcament almohade el 1146 va ser un dels darrers defensors dels almoràvits i va morir a Gharnata en 1148.
Dona nom al monestir d'Avinganya, ubicat en terres que foren de la seva propietat.

## Referències

* ↑ Rivero, Isabel. Compendio de historia medieval española. AKAL, 1982, p. 122. ISBN 8470901257.
* ↑ Viguera, María Jesús. Los reinos de taifas y las invasiones magrebíes: (al-Andalus del IX al XIII) (en castellà). MAPFRE, 1992, p. 197.
# Àcid peptonucleic

Àcid peptonucleic (en anglès:Peptide Nucleic Acid abreujat com APN o PNA) és un polímer sintetitzat artificialment que és similar a l'ADN i ARN inventat per Peter E. Nielsen (Univ. Copenhagen), Michael Egholm (Univ. Copenhagen), Rolf H. Berg (Risø National Lab), i Ole Buchardt (Univ. Copenhagen) el 1991 (Science, vol. 254 p 1497).
L'ADN i ARN tenen una columna de desoxiribosa i ribosa respectivament, mentre que la columna del PNA es compon per la repetició de les unitats de N-(2-aminoetil)-glicina enllaçades per enllaços pèptids. No es coneix que el PNA ocorri de manera natural. Les diverses bases de purina i pirimidina estan enllaçades a la columna per enllaços carbonil metilè.
Com que la columna del PNA no conté grups fosfat carregats, l'enllaç entre PNA/ADN és més fort que entre les bandes d'ADN/ADN per no tenir repulsió electroestàtica.
Els pèptids oligomers es fan servir en biologia molecular com a diagnòstic.
S'ha fet la hipòtesi que la primera vida en la Terra podria haver usat PNA com a material genètic, ja que és molt forta i resistent a altes temperatures de l'aigua. Si fos així l'evolució de la vida basant-se en ADN/ARN hauria ocorregut en un estadi posterior. Però no n'hi ha proves concloents.

## Aplicacions

* Alteració de l'expressió genètica - com inhibidor o pomotor segons el cas
* Agent teraèutic antigen i antisense
* Agent anticàncer
* Agent antiviral, antibacterià i antiparàsit
* Eines moleculars i mostres de biosensor
* Detecció de les seqüències d'ADN

## Referències

* ↑ Wittung P, Nielsen PE, Buchardt Ole, Egholm M, and Nordén B «DNA-like Double Helix formed by Peptide Nucleic Acid». Nature, 368, 1994, pàg. 561-563.
* ↑ Nelson KE, Levy M, and Miller SL «Peptide nucleic acids rather than RNA may have been the first genetic molecule». Proc. Natl. Acad. Sci. USA, 97, 2000, pàg. 3868-3871. Arxivat de l'original el 2008-02-25 [Consulta: 7 desembre 2010].
* ↑ Alberts, Johnson, Lewis, Raff, Roberts, and Walter. Molecular Biology of the Cell. 4th. Routledge, març 2002. ISBN 0-8153-3218-1.
* ↑ Zimmer C «On the Origin of Life on Earth». Science, 323, 09-01-2009, pàg. 198-199. DOI: 10.1126/science.323.5911.198.

### Bibliografia

* Nielsen PE. «Triple Helix: Designing a New Molecule of Life». Scientific American, desembre 2008.
* Shabih Shakeel, et al. «Peptide Nucleic Acid (PNA): A Review». Journal of Chemical Technology and Biotechnology, juny 2006.

## Enllaços externs

* An overview of the PNA molecule
* Recognition of chromosomal DNA by PNAs
* Alternative Nucleic Acid Analogues for Programmable Assembly: Hybridization of LNA to PNA
* The peptide nucleic acids (PNAs): a new generation of probes for genetic and cytogenetic analyses
# Freqüència intermèdia

Ena freqüència intermèdia (FI) és aquella freqüència que en els aparells de ràdio que fan servir el principi superheterodí s'obté de la barreja del senyal sintonitzada a antena amb una freqüència variable generada localment en el mateix aparell mitjançant un oscil·lador local (OL) i que guarda amb ella una diferència constant. Aquesta diferència entre les dues freqüències és precisament la freqüència intermèdia.
En els receptors de ràdio convencionals el valor de la freqüència intermèdia és normalment 455 o 470 kHz, en els receptors de modulació d'amplitud (AM) i de 10,7 MHz als de modulació de freqüència (FM), encara que en aparells més sofisticats, els anomenats de doble conversió, s'utilitza un segon valor de FI més petit. En els receptors de televisió del sistema PAL emprat a Alemanya, Espanya i altres països, la FI és de 38,9 MHz
La utilitat de l'ocupació d'una freqüència intermèdia rau en el fet que tots els circuits sintonitzats existents a partir de l'etapa en què s'efectua la barreja, treballen a una freqüència fixa (la de la FI) i, per tant, són més fàcils d'ajustar. D'aquesta manera es millora la selectivitat i es facilita el disseny de les etapes amplificadores. Si no es fes servir la freqüència intermèdia, caldria dissenyar circuits sintonitzadors que tinguessin al mateix temps una gran selectivitat i un gran rang de selecció de freqüències d'actuació, una mica difícil i car d'aconseguir.

## La freqüència intermèdia en el sistema PAL de televisió

En el sistema PAL emprat a Alemanya, Espanya i altres països de modulació i transmissió del senyal de TV, la freqüència intermèdia del receptor és de 38,9 MHz. Aquesta freqüència varia segons la variant del sistema emprat, però el funcionament bàsic del sistema és el mateix, fins i tot per al sistema nord-americà NTSC. D'ara endavant, els valors esmentats per a les freqüències corresponen a les del sistema PAL.
L'oscil·lador local (OL) es fa funcionar a una freqüència igual a la del canal que es vol seleccionar més la FI. Aquest senyal es barreja amb la de radiofreqüència (RF) procedent de l'antena, donant lloc a la sortida a un desplaçament i inversió de l'espectre del senyal: la freqüència de la portadora de luminància passa a 38,9 MHz, i la freqüència de la portadora de so, que a RF és 5,5 MHz més gran que la portadora de luminància, passa a FI a ser 5,5 MHz menor que la de luminància. És a dir, en llenguatge planer, el que abans estava "a l'esquerra" ara passa "a la dreta" i viceversa (inversió de l'espectre).

## Enllaços externs

* Camps de freqüència intermèdia, apartat del dossier de Greenfacts sobre camps electromagnètics.
# Cristóbal Ortega Martínez

Cristóbal Ortega Martínez va ser un futbolista mexicà. Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1978.

## Referències

* ↑ «América Femenil rinde un homenaje a Cristóbal Ortega; histórico jugador azulcrema» (en castellà), 06-01-2025. [Consulta: 7 gener 2025].
* ↑ Cristóbal Ortega Martínez a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Razambek Zhamalov

Razambek Salambekovich Zhamalov (en rus: Разамбек Саламбекович Жамалов, nascut l'1 de juliol de 1998) és un lluitador de lluita lliure d'ètnia txetxena nascut a Rússia. És el guanyador de la Copa del Món Individual 2020 i campió del món sub-23, Zhamalov guanyà la medalla d'or als Jocs Olímpics d'estiu de 2024 representant d'Uzbekistan. També va ser nomenat dues vegades campió nacional rus i quatre vegades finalista abans de traslladar-se a Uzbekistan.

## Referències

* ↑ Eric. «Host Russia Wrestles Eight into Day One Finals of Ivan Yariguin» (en english). United World Wrestling. [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ «Чеченские борцы выиграли Международный турнир по вольной борьбе памяти Али Алиева | Информационное агентство "Грозный-Информ"» (en rus). www.grozny-inform.ru. [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ Andrew. «Zhamalov Rallies Late to Stun Chamizo, Russia Crowns 4 FS Champs» (en english). United World Wrestling. [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ «Razambek Zhamalov will take part in the Olympic Games in freestyle wrestling as part of the Uzbekistan national team» (en rus). sportball24.com. [Consulta: 13 juny 2024].
* ↑ «2020 Russian Nationals Recap» (en anglès americà). THE FIGHT SITE. [Consulta: 21 desembre 2020].
# Josep Punga Tandu

Josep Punga Tandu (Cornellà de Llobregat, 1997) és un economista català.
Fill de pare exiliat angolès i mare congolesa, ambdós bakongo, va néixer a Cornellà de Llobregat, però de seguida van anar a viure a Montcada i Reixac. Es va formar en economia a la UAB i en economia internacional a la UCM. Va guanyar el premi a millor treball de final de grau el 2019 amb un treball sobre la viabilitat econòmica de les taxes negatives del tipus d'interès. Des del 2023 és director de negocis internacionals del Banc Sabadell.
Ha militat a CDC, PDCat i Junts i es va afiliar a l'ANC el 2022. Va ser un dels candidats a la presidència de l'ANC el maig del 2024, competint amb Lluís Llach, després de ser escollit membre del secretariat pel bloc jove. En el seu discurs va defensar la renovació de lideratges i la unilateralitat per fer la independència. Després de diversos bloquejos, a la quarta votació va retirar la candidatura.

## Referències

* ↑ archysport. «No agreement to choose the new leadership of the ANC» (en anglès americà), 25-05-2024. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ Barnils, Andreu. «Josep Punga: “L’única via que ens porta a la independència és la de la confrontació”». Vilaweb, 26-05-2024. [Consulta: 27 maig 2024].
* 1 2 Tedó, Xavi. «Màxima divisió a l'ANC, que tomba la candidatura de Lluís Llach», 25-05-2024. [Consulta: 26 maig 2024].
* 1 2 «Qui és Josep Punga, el candidat inesperat a les eleccions de l'ANC?». Vilaweb, 25-05-2024. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ Barcelona, UAB-Universitat Autònoma de. «Paula Rodó y Josep Punga premiados al Mejor Trabajo de Fin de Grado en la jornada de la Cena de Economistas» (en castellà). [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ Barroso, Sílvia. «Josep Punga: “Les diferents sensibilitats de l’ANC estan condemnades a pactar”». El Món, 26-05-2024. [Consulta: 27 maig 2024].
* ↑ Redacció, Adrià Torres; CompsaOnline. «Continúa el bloqueo a la ANC para elegir nuevo presidente» (en espanyol europeu), 25-05-2024. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ Agències. «S'ajorna la reunió per escollir president de l'ANC després d'una confusa reunió amb cinc votacions fallides», 26-05-2024. [Consulta: 26 maig 2024].
# Pedro Luis García Pérez

Pedro Luis García Pérez (Cartagena, 23 de març de 1938 - 2 de gener de 2025) va ser un físic espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Biografia

El 1960 es llicencià en física la Universitat Complutense de Madrid i el 1967 es doctorà en matemàtiques per la Universitat de Barcelona. De 1961 a 1963 fou professor a la Universitat de Carabobo (Veneçuela) i de 1964 a 1968 ho fou a la de Barcelona. De 1969 a 1971 fou professor agregat a la Universitat Complutense de Madrid fins que el 1971 assolí la càtedra de geometria i topologia a la Universitat de Salamanca, càrrec que va ocupar fins a la seva jubilació en 2008. de 1987 a 1988 fou director del Departament de Matemàtiques i de 1990 a 1996 degà de la Facultat de Ciències d'aquesta universitat.
Ha investigat les interrelacions entre la geometria diferencial i la física matemàtica i ha fet aportacions la Teoria Clàssica de Camps, la geometria simplèctica, a la geometria de la teoria de gauge, al càlcul de variacions d'ordre superior i a la teoria d'invariants diferenciables.
De 1982 a 1988 ha estat president de la Reial Societat Matemàtica Espanyola. Durant el seu mandat va impulsar la Revista Matemática Iberoamericana i la participació d'Espanya a l'Olimpíada Matemàtica Internacional el 1983. De 1984 a 1989 fou president de la Confederació Espanyola de Centres d'Investigació Matemàtica i Estadística del CSIC. Del 1990 al 1996 fou membre dels Consells Acadèmics de l'Acadèmia de Policia d'Àvila i dels Estudis d'Aviació Civil de Salamanca i en 2005 fou escollit acadèmic de número de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals (de la que n'era corresponent des de 1988), ingressant en 2008 amb el discurs «Sobre la naturaleza variacional de la ley física».

## Obres

* The Poincaré-Cartan invariant in the Calculus of Variations. (1974)
* Tangent structure of Yang-Mills equations and hodge theory (1980)
* Differential invariants on the bundles of g-structures (1989) amb J. Muñoz Masqué

## Referències

* ↑ «Fallece el catedrático emérito de Geometría y exdecano de la Facultad de Ciencias Pedro Luis García Pérez» (en castellà), 02-01-2025. [Consulta: 7 gener 2025].
* ↑ Biografia a El Árbol de las Matemáticas
* ↑ Biografia Arxivat 2017-08-16 a Wayback Machine. al web de la RSME
* ↑ Biografia Arxivat 2017-08-17 a Wayback Machine. al web de la RAC
# Mas Satlle

El Mas Satlle és una masia del municipi de Vilajuïga (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És a l'est del nucli urbà de Vilajuïga, al paratge del mas d'en Satlle. S'hi accedeix mitjançant un trencall a mà dreta des de la carretera GI-610, en direcció a la població de Pau. El mas, a uns 500 metres a l'est del nucli del poble de Vilajuïga, és al cim d'una eminència rocosa, granítica; els afloraments que hi havia enfront de la façana sud han estat en bona part anivellats. A llevant del pujol, en un fondal, hi discorre el torrent dit Rec d'En Salla, que és limítrof entre els termes municipals de Pau i Vilajuïga.
És un mas format per la successió de cossos adossats, que li proporcionen una planta allargada i rectangular. L'edifici principal se situa a l'est del conjunt i està distribuït en planta baixa i pis, amb la teulada a dos vessants. Fou ampliat vers l'oest mitjançant un altre cos de planta rectangular, amb coberta a dues aigües de teula, distribuït en planta baixa i dos pisos d'alçada. A ponent d'aquest cos s'hi construïren unes dependències rectangulars i d'una sola planta, amb la coberta a dos vessants, les quals presenten un altre cos adossat vers el nord.
La façana principal, orientada al sud, posseeix un porxo davanter delimitat per tres arcs de mig punt bastits amb maons i està cobert per dues voltes d'aresta també de maons. Damunt del porxo hi ha una àmplia terrassa a l'alçada del pis. La porta és d'arc de mig punt i al pis hi ha dues finestres i una porta d'arc rebaixat, bastides amb maons. La resta d'obertures d'aquesta façana també són d'arc rebaixat i maons, majoritàriament restituïdes. Destaquen els quatre balcons del cos central, dels quals els dos superiors són amb llosana. La façana nord presenta una porta amb llinda monolítica de pedra i motllures a l'intradós, precedida d'una escala exterior. Les finestres estan emmarcades amb carreus i llindes de pedra, excepte les del sector oest que són bastides amb maons. Enfront d'aquest mur hi ha l'extensa era i, al costat nord-est, l'antic corral o pallissa totalment restituït. Es tracta d'un edifici aïllat de planta rectangular amb coberta a doble vessant, que presenta les obertures d'arc rebaixat bastides amb maons. Totes les construccions són fetes amb grans rebles i morter.
L'any 1887, al Mas Satlle de Vilajuïga hi vivien 6 persones.
La masia presentava en una de les portes, d'arc a nivell, una llinda monolítica de calcària en la qual figurava, pintat en vermell i en caràcters grans dels segles XVII o XVIII, el nom "SALVI SALLA".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mas Satlle». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Frontera de possibilitats de producció

La corba o frontera de possibilitats de producció descriu les diverses alternatives o combinacions de productes o béns finals que es poden produir en un determinat període amb els recursos i la tecnologia existents. És una corba que representa les diferents possibilitats de producció.
Representa un menú d'opcions al qual es pot enfrontar una economia qualsevol, però partint de la base que només es produeixen dos béns que són excloents entre si. Els punts que es donen en la seva frontera són els màxims de producció, tots els punts inclosos dins la corba són òptims però no màxims i no usen tots els treballadors que hi ha dins aquesta economia. Una economia situada sobre la Frontera de Possibilitats de Producció (FPP) usa tots els factors dels quals disposa per a la producció de béns i serveis. Un sistema productiu és eficient quan no es pot incrementar la producció d'un bé sense disminuir la d'un altre.
La corba de possibilitats de producció il·lustra dos principis essencials:
* Els recursos escassos. La quantitat que podem produir en un determinat període amb els recursos i la tecnologia existents és limitada.
* Els costos d'oportunitat. Només podem obtenir quantitats addicionals de qualsevol bé que desitgem reduint la producció potencial d'un altre.
La CPP suposa que els recursos dels treballadors s'usen eficientment, és a dir, que s'usen bé. Ésser eficient equival a aconseguir el màxim amb els recursos que es tenen a l'abast. Equivaldria a la producció màxima o als punts de la CPP, l'eficàcia bé donada en comparar el cost que s'atribueix a cada factor usat si utilitzem més d'1 factor. En l'exemple el fet és que usem només treball i, per tant, no podem saber quin punt és més eficaç.
Un exemple clar d'ineficiència en tots els països és la taxa de desocupació, ja que és un indicador que ens mostra que no s'ha assolit l'eficiència econòmica donat que existeixen persones sense poder treballar.

## Vegeu també

* Teorema de Fisher