OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mode de recuperació d'Android

El mode de recuperació d'Android és un mode d'Android utilitzat per instal·lar actualitzacions i esborrar dades. Consisteix en un nucli Linux amb disc ram en una partició separada del sistema Android principal.
El mode de recuperació pot ser útil quan un telèfon està encallat en un bucle d'arrencada o quan s'ha infectat amb programari maliciós.
Habilitació
La manera d'entrar a la recuperació és diferent per a cada proveïdor.

## Exemples:

* Dispositius zebra i símbol: botó d'escaneig/acció esquerre
* Nexus 7: Volum+ + Volum- + Apagar
* Samsung Galaxy S3: Volum+ + Casa + Apagar
* Motorola Droid X: Casa + Apagar
* Samsung Galaxy A10s: Volum+ + Apagar

## Característiques

* Aplicació d'actualitzacions mitjançant Android Debug Bridge
* Aplicant actualitzacions des de la targeta SD
* Restabliment de fàbrica
* Muntatge de particions
* Executeu la prova del sistema

## Recuperació personalitzada

* Funcionalitat completa de còpia de seguretat i restauració
* S'estan aplicant paquets d'actualització sense signar
* Accés a l'emmagatzematge massiu USB a les targetes SD
* Accés complet a ADB, amb ADB en funcionament com a root

## Referències

* ↑ Morgillo, Ivan; Stefano Viola. Learning embedded Android N programming: create the perfectly customized system by unleashing the power of Android OS on your embedded device (en anglès), 2016, p. 171. ISBN 978-1-78528-328-4. OCLC 957278992.
* ↑ Tamma, Rohit; Donnie Tindall. Learning Android forensics: a hands-on guide to Android forensics, from setting up the forensic workstation to analyzing key forensic artifacts (en anglès), 2015, p. 61–63. ISBN 978-1-78217-444-8. OCLC 910639389.
* ↑ Gordon, Whitson. «What to Do If Your Phone Won't Turn On» (en anglès australià). PCMag Australia, 14-08-2021. [Consulta: 11 setembre 2021].
* ↑ Hoffman, Chris. «How to Factory Reset Your Android Phone or Tablet When It Won't Boot» (en anglès americà). How-To Geek. Arxivat de l'original el 2022-01-01. [Consulta: 15 setembre 2021].
# Mosteiros (Fogo)

Mosteiros és una vila al nord-est de l'illa de Fogo a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada vora la costa, 24 kilòmetres al nord-est de São Filipe. És la capital del municipi de Mosteiros.
Hi ha diverses plantacions de cafè prop de la vila. Val la pena visitar l'església Igreja Nossa Senhora da Ajuda. L'aeroport de Mosteiros ha estat tancat en favor de l'aeroport de São Filipe. Des de São Filipe es pot arribar a Mosteiros en autobusos "aluguer". La principal plaça de la vila és la Praça do Entroncamento.

## Galeria

* Matinad a Mosteiros
* Praça do Entroncamento
* Església

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Poeciliopsis scarlli

Poeciliopsis scarlli és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3 cm de longitud total i les femelles els 4,5.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
* The Taxonomicon (anglès)
# 101 Reykjavík

101 Reykjavík és una pel·lícula de l'any 2000 dirigida per Baltasar Kormákur, qui també en va escriure el guió basat en la novel·la homònima de Hallgrímur Helgason.

## Argument

Hlynur, un noi de prop de trenta anys, que encara viu amb la seva mare divorciada, es passa el temps bevent, veint pel·lícules porno i deambulant per Reykjavík buscant feina. Lola, amiga de la seva mare i professora de flamenc, els visitarà per cap d'any.

## Repartiment

* Hilmir Snær Guðnason - Hlynur
* Victoria Abril - Lola
* Hanna María Karlsdóttir - Berglind
* Baltasar Kormákur - Þröstur
* Ólafur Darri Ólafsson - Marri
* Þrúður Vilhjálmsdóttir - Hófi
* Jóhann Sigurðarson - Páll
* Þröstur Leó Gunnarsson - Brúsi
* Eyvindur Erlendsson - Hafsteinn
* Halldóra Björnsdóttir - Elsa
* Hilmar Jonsson - Magnús
* Jóhann Sigurðarson - Páll
* Guðmundur Ingi Þorvaldsson - Ellert

## Al voltant de la pel·lícula

Amb aquest llargmetratge Baltasar Kormákur debutà com a director de cinema i li va reportar el premi Discovery en el Festival de Toronto.
101 Reykjavík es va rebre com un dels films de la nova generació de cineastes urbans que reaccionen a les visions més clàssiques i romàntiques de cinema islandès.
El 101 que dona nom al film és el codi postal del districte de Miðborg, a la zona occidental de Reykjavík que és el centre administratiu i de la vida nocturna de la ciutat.

## Referències

* ↑ Mitchell, Elvis. «101 Reykjavik» (en anglès). The New York Times, 25-07-2001.
* ↑ Sundholm, John; Thorsen, Isak; Andersson, Lars Gustaf. Historical Dictionary of Scandinavian Cinema (en anglès). 2012. Scarecrow Press. ISBN 9780810855243.
* ↑ Conolly, Jez; Whelan, Caroline. World Film Locations: Reykjavík. Intellect Books, 2012. ISBN 9781841506418.
# Mercè Sorribas i Elias

Mercè Sorribas i Elias (Sabadell, 22 de juliol de 1920 - 2 de maig de 2000) va ser una locutora de ràdio i actriu catalana. El 1933 era la locutora més jove de l'Estat espanyol juntament amb Juan Hernández, tots dos treballadors de Ràdio Sabadell. Sorribas i Josepa Figueras són les dues locutores sabadellenques dels anys trenta del segle xix.

## Biografia

Mercè Sorribas, anomenada, Merceneta, va néixer en el si d'una família de treballadors tèxtils. Era la tercera de quatre germans. Va seguir els estudis primaris i de ben petita va destacar pels dots teatrals. L'any 1933 va entrar a treballar a Ràdio Sabadell, amb 13 anys, falsificant l'edat i dient que en tenia 15. L'emissora li va pagar els estudis a l'escola de les Escolàpies de Sabadell fins als 14 anys. Va compaginar durant un temps la locució radiofònica amb la feina d'actriu. A partir del 1939, acabada la guerra, abandonà la ràdio i es dedicà plenament al teatre fins a l'any 1949, quan deixà de treballar per casar-se.

## Referències

* 1 2 Espinosa i Mirabet, Sílvia. «Les locutores de ràdio a Catalunya. 1924-1939». Tesi doctoral. Departament de Comunicació Audiovisual i Publicitat. UAB. [Consulta: 5 juny 2014].
* ↑ Busquets, Gemma «Veus recuperades». Cultura. El Punt Avui, 04-04-2014, pàg. 10-11.
# William Standish Knowles

William Standish Knowles (Taunton, Massachusetts, EUA, 1 de juny de 1917 - Chesterfield, Missouri, EUA, 13 de juny de 2012) fou un químic estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 2001.
Va estudiar química a la Universitat de Colúmbia, on es va doctorar el 1942. Orientà la seva recerca en la utilització de metalls de transició per obtenir catalitzadors quirals mitjançant la reacció anomenada d'hidrogenització. Així mateix encapçalà el grup de recerca que aconseguir realitzar la síntesi química i, per tant, la producció, de la variant benigna de l'aminoàcid L-DOPA, utilitzada per tractar la malaltia de Parkinson. L'any 2001 fou guardonat, juntament amb el japonès Ryoji Noyori, amb la meitat del Premi Nobel de Química «pels seus treballs conjunts sobre la reacció d'hidrogenització utilitzant catalitzadors quirals». L'altra meitat del premi recaigué en el nord-americà Karl Barry Sharpless per aconseguir el mateix objectiu tot i que per un procés diferent, utilitzant en aquest cas l'oxidació.

## Referències

* ↑ Noticia de la mort al New York Times
* ↑ Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Química 2001 (anglès)
* ↑ Knowles, William S. «ASYMMETRIC HYDROGENATIONS. Nobel Lecture» (en anglès), 08-12-2001. [Consulta: 20 juny 2012].
# Xiriminimí

El Xiriminimí és una dansa catalana procedent de Vilarnadal (Alt Empordà), poble adherit al municipi de Masarac. El Xiriminimí es cantava i ballava en temps de veremes, abans de plegar de la feina i en estones de lleure que tenien els veremadors. Diu la tradició que el mot "xiriminimí" podria ser una referència irònica al broc de banya de les botelles de cuir, anomenat "xeremina", i que es relacionaria bé amb els moments en què es feia el ball, molt escaient per a fer córrer la bóta.

## Punts de dansa i figures

Compost: Es tracta d'un punt saltat
* S'avança el peu dret
* S'avança el peu esquerre
* S'avança el peu dret i tot recolzant-lo a terra, s'alça l'esquerre
* Es fa un saltiró amb el peu dret i seguidament s'avança ja el P.E. per començar el punt següent, però començant amb l'altre peu i, per tant, saltironant després amb el peu esquerra.

## Posició inicial

Dues rengleres encarades de balladors (homes i dones per igual) amb els braços avall.

## Moviment i evolució

La dansa consta de tres figures (a cada figura es canta tota la cançó sencera)
FIGURA 1 Partint de la posició inicial cada ballarí s'entrecreua amb la seva parella tres vegades fent els punts de la dansa. A la quarta vegada, en el moment en què es troben (corresponent a la lletra "ni tenir" de la cançó), resten formant una sola filera.
FIGURA 2 La filera formada avança fins a dir "Roma" la primera vegada; fa 1/2 volta i avança en sentit contrari fins a dir "vi"; torna a girar i avança fins a dir "Roma" per segona vegada i durant la darrera frase ("no es podia ni tenir") es col·loquen tal com marca el gràfic 2.
FIGURA 3 En aquesta posició i sense para de fer el punt, es desplacen conservant la creu, els uns en sentit contrari als altres i canviant a cada verset de la cançó. Els extrems recorren més distància i, per tant, han de tenir molta agilitat. Es va repetint tantes vegades com es pugui. Sovint es forma un aiguabarreig de balladors que marca el final de la dansa.

## Partitura i lletra

Xiriminimí se'n va anar a Roma, Xiriminimí per beure vi, i, quan va tornar de Roma, no es podia ni tenir.

## Àudio

* Media:musica_xiriminimi.mid

## Anàlisi

* Autors de la música: TRADICIONAL CATALANA
* Edats: cicle superior de primària
* Mètrica: binari simple
* Compàs: 2/4 (u/t negra, u/c blanca)
* Veus: 1 (Àmbit:do3 a do4, Tònica: Do, Mode: M)
* Estructura: A A' B B'
* Compassos:8
* Inici anacrúsic i final masculí

## Referències

* ↑ Carme Arís, Pere Godall. El Galop. El sac de danses. Alta Fulla, 1994. ISBN 84-7900-054-6.
# Can Boada (Amer)

Can Boada és una masia d'Amer (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Boada es tracta d'una masia de planta rectangular que consta de planta baixa i pis superior. La masia està coberta amb una teulada a dues aigües de vessants a laterals, la qual està rematada amb un ràfec d'una sola filera de teula. Aquesta filera de teula està pintada amb calç i ornada amb cossos geomètrics de diversa índole.
La masia està estructurada internament en tres crugies. La planta baixa destaca el portal d'arc de mig punt equipat amb unes dovelles de mida mitjana bastant barroeres com així ho acredita la seva morfologia irregular i poc treballada i amb uns muntans de pedra sorrenca. El portal es troba flanquejat per dues obertures - una per banda- bastant irrellevants.
En el primer pis trobem tres obertures: la de l'extrem esquerre és quadrangular i totalment irrellevant, ja que no ha rebut cap mena de tractament a destacar. Per la seva banda, la del centre i de l'extrem dret estan equipades amb llinda monolítica i muntans de pedra ben treballats i escairats.
En els extrems de la façana s'observen els grans blocs cantoners de pedra, que combinen blocs més regulars i treballats amb blocs més matussers.
En la façana lateral esquerra trobem una finestra rectangular equipada amb llinda monolítica, muntants de pedra i coberta amb un enrreixat de ferro forjat en la llinda de la qual es pot llegir la data de "1 8 2 4" que apuntaria a una intervenció que es va dur a terme en la masia. I és que aquesta ha estat objecte de múltiples intervencions i reformes successives amb el pas del temps co així ho acrediten diversos factors: la coberta no és regular sinó que està desplaçada sensiblament del centre; l'ampliació de l'espai físic de la masia pròpiament; el sobredimensionament i desproporció del vessant dret de la teulada, la qual si s'observa per la part posterior es percep que està més apujada que la seva homònima de l'esquerra; l'adossament en la part posterior de la masia d'un cos de planta irregular, ja que està ubicat en un pendent suau i que està cobert amb una teulada a dues aigües de vessant a façana i que executaria les tasques de corral…
Pel que fa al tema dels materials, prima per sobre de tot un com és la pedra. Una pedra que la trobem present en dues modalitats: per una banda, les pedres fragmentades i els còdols de riu manipulats a cops de martell i lligades amb morter de calç. Una modalitat que és la principal, ja que inunda les respectives façanes de la masia. Mentre que per l'altra tenim la pedra sorrenca, concentrada i localitzada únicament en els muntants del portal d'accés i en les llindes i muntants de les dues finestres del primer pis.
Tot i l'antiguitat de la masia, aquesta presenta un bon estat de conservació que es deuria a les contínues obres de manteniment i acondicionament en la masia que han ajudat que aquesta presenti un bon estat de salut.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Boada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Poecilia vandepolli

Poecilia vandepolli és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,6 cm de longitud total i les femelles els 6.

## Distribució geogràfica

Es troba a Curaçao.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Lacustricola myaposae

Lacustricola myaposae és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Tant les femelles com els mascles poden assolir els 5,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Sud-àfrica (KwaZulu-Natal i Transvaal), nord-oest de Botswana i sud i centre d'Angola.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Xiphophorus nezahualcoyotl

Xiphophorus nezahualcoyotl és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total i les femelles els 6.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: Mèxic (San Luis Potosí).

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Xiphophorus nezahualcoyotl» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Rauchenberger, M., K. D. Kallman & D. C. Morizot: Monophyly and geography of the Río Pánuco Basin swordtails (Genus Xiphophorus) with descriptions of four new species. Am. Mus. Novit. No. 2975: 1-41. Any 1990.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Belonesox belizanus

Belonesox belizanus és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total i les femelles els 15.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Veracruz (Mèxic) fins a Costa Rica i des del sud de Yucatán fins a Nicaragua. Introduït a Florida (Estats Units).

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Brachyrhaphis hartwegi

Brachyrhaphis hartwegi és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,5 cm de longitud total i les femelles els 5.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: des de Mèxic fins a Guatemala.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Àntif

Àntif (en grec antic: Ἄντιφος) va ser, segons la mitologia grega, un fill de Tèssal rei de Cos i, per tant, net d'Hèracles. Amb el seu germà Fidip va participar en la guerra de Troia al costat dels aqueus, dirigint els homes de Càrpatos, Nísiros, Casos i Cos que viatjaven amb 30 naus, segons diu Homer al «Catàleg de les naus» de la Ilíada.
Segons la tradició, Àntif, tornant de Troia, es va establir en uns territoris dels pelasgs, juntament amb el seu germà, i va fundar un país que va anomenar amb el nom de Tessàlia, en honor del seu pare. Estrabó, que explica diversos mites referents al nom de Tessàlia, diu especialment que va ser fundada per uns estrangers anomenats Fidip i Àntif que li van posar el nom d'un avantpassat seu.
Homer i Apol·lodor esmenten fins a quatre personatges més amb aquest nom.

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, II, 675-680
* ↑ Biblioteca d'Apol·lodor, VI, 15, s
* ↑ Estrabó. Geografia, IX, 5,23
* ↑ Smith, William (ed.). «Antiphus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 5 febrer 2021].
# NXP LPC

LPC és una família de circuits integrats de microcontroladors de 32 bits de NXP Semiconductors (anteriorment Philips Semiconductors). Els xips LPC s'agrupen en sèries relacionades que es basen al voltant del mateix nucli de processador ARM de 32 bits, com ara el Cortex-M4F, Cortex-M3, Cortex-M0+ o Cortex-M0. Internament, cada microcontrolador consta del nucli del processador, memòria RAM estàtica, memòria flash, interfície de depuració i diversos perifèrics. La sèrie LPC més antiga es basava en el nucli Intel 80C51 de 8 bits. Al febrer de 2011, NXP havia enviat més de mil milions de xips basats en processadors ARM.

## Visió general

Totes les famílies LPC recents es basen en nuclis ARM, que NXP Semiconductors llicència d'ARM Holdings, després afegeix els seus propis perifèrics abans de convertir el disseny en una matriu de silici. NXP és l'únic venedor que envia un nucli ARM Cortex-M en un paquet en línia dual : LPC810 en DIP8 (0,3 polzades d'amplada) i LPC1114 en DIP28 (0,6 polzades d'amplada). Les taules següents resumeixen les famílies de microcontroladors NXP LPC.
ARM Cortex-M Families :
| ARM Cortex-M Families NXP SeriesARM CPU Core LPC4300Cortex-M4F & Cortex-M0 LPC54000 LPC4000Cortex-M4F LPC1800 LPC1700 LPC1300Cortex-M3 LPC1200 LPC1100Cortex-M0 LPC1100 LPC800Cortex-M0+ | ARM9 Families NXP SeriesARM CPU Core LPC3200 LPC3100ARM926EJ-S LPC2900ARM968E-S ARM7 Families NXP SeriesARM CPU Core LPC2400 LPC2300 LPC2200 LPC2100ARM7TDMI-S | Legacy Families NXP SeriesCPU Core LPC900 LPC70080C51 |

## Referències

* ↑ «NXP LPC: development platform for PlatformIO» (en anglès). https://github.com/,+21-06-2023.+[Consulta: 22 juliol 2023].
* ↑ «NXP LPC» (en anglès). https://eu.mouser.com.+[Consulta: 22 juliol 2023].
* ↑ Cortex-M4F Specification Summary; ARM Holdings.
* ↑ Cortex-M3 Specification Summary; ARM Holdings.
* ↑ Cortex-M0 Specification Summary; ARM Holdings.
* ↑ Cortex-M0+ Specification Summary; ARM Holdings.
* ↑ ARM926EJ-S Specification Summary; ARM Holdings.
* ↑ ARM968E-S Specification Summary; ARM Holdings.
* ↑ ARM7TDMI-S Specification Summary; ARM Holdings.
# Colibrí de Constant

El colibrí de Constant (Heliomaster constantii) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita el bosc obert, bosc decidu i matoll àrid de les terres baixes del vessant del Pacífic, des del sud-est d'Arizona (gairebé tots els anys) i Sonora, cap al sud fins al sud-oest de Costa Rica.

## Referències

* ↑ «Colibrí de Constant». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 4 gener 2025(català)
# Blauet nan de Nova Bretanya

El blauet nan de Nova Bretanya (Ceyx sacerdotis) és una espècie d'ocell de la família Alcedinidae que és endèmica de Nova Bretanya i l'illa d'Umboi. El seu hàbitat natural són els boscos de terra baixa humida subtropical o tropical.
Aquesta espècie era considerada antigament com una de les 15 subespècies reconegudes del que llavors es coneixia com a blauet variable (Ceyx lepidus o Alcedo lepidus). Un estudi filogenètic molecular publicat el 2013 va trobar que la majoria de les subespècies insulars havien divergit substancialment les unes de les altres. Per tant, es va dividir i 12 de les subespècies, inclòs el blauet nan de Nova Bretanya, van ser promogudes a l'estatus d'espècie. Al mateix temps es va canviar el nom de la variable pel de blauet nan de les Moluques.

## Referències

* ↑ Fry, C. Hilary. «Variable Dwarf Kingfisher». A: Kingfishers, Bee-eaters, and Rollers. Londres: Christopher Helm, 1992, p. 202–204. ISBN 978-0-7136-8028-7.
* ↑ Andersen, M.J.; Oliveros, C.H.; Filardi, C.E.; Moyle, R.G. Auk, 130, 1, 2013, pàg. 118–131. DOI: 10.1525/auk.2012.12102.
* ↑ «Rollers, ground rollers & kingfishers». World Bird List Version 7.2. International Ornithologists' Union. [Consulta: 17 maig 2017].