OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tres pisos

Tres pisos (també coneguda com a Tre piani) és una pel·lícula dramàtica italiana del 2021 coproduïda, coescrita i dirigida per Nanni Moretti. Està basat en la novel·la Shalosh Qomot del 2017 de l'escriptor israelià Eshkol Nevo, traslladant l'escenari de Tel-Aviv a Roma, cosa que representa la primera adaptació de Moretti de l'obra d'un altre artista. La cinta és un relat sobre els membres de tres famílies que viuen en tres apartaments d'un mateix condomini burgès. S'ha doblat i subtitulat al català amb la distribució de Vértigo Films.
És protagonitzada per Margherita Buy, Riccardo Scamarcio, Alba Rohrwacher, Adriano Giannini, Elena Lietti, Alessandro Sperduti, Denise Tantucci i el mateix Moretti. Es va projectar per primer cop al 74è Festival de Canes l'11 de juliol de 2021, i es va estrenar als cinemes italians el 23 de setembre de 2021.

## Repartiment

* Margherita Buy com a Dora, la dona d'en Vittorio
* Nanni Moretti com a Vittorio, el marit de la Dora
* Alessandro Sperduti com el fill d'Andrea, Dora i Vittorio
* Riccardo Scamarcio com a Lucio, el marit de la Sara
* Elena Lietti com a Sara, la dona d'en Lucio
* Alba Rohrwacher com a Monica, la dona d'en Giorgio
* Adriano Giannini com a Giorgio, el marit de la Monica
* Denise Tantucci com a Charlotte
* Anna Bonaiuto com a Giovanna, la dona d'en Renato
* Paolo Graziosi com a Renato, el marit de la Giovanna
* Stefano Dionisi com a Roberto
* Tommaso Ragno com a Luigi

## Producció

El rodatge va començar el 4 de març de 2019 a Roma i es va allargar fins al maig.

## Rebuda

Tres pisos es va estrenar al Festival de Canes 2021, on va rebre una gran ovació d'onze minuts. La pel·lícula es va projectar com a presentació especial al Festival Internacional de Cinema de Toronto del 2021.

## Referències

* ↑ «Tres Pisos». Goita què fan ara. [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ «Tres pisos». FilminCAT. [Consulta: 16 juliol 2022].
* 1 2 3 Tre piani a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Nanni Moretti, un video anticipa 'Tre piani', il nuovo film: ecco le prime scene». la Repubblica, 30-05-2019 [Consulta: 13 novembre 2021].
* 1 2 «"Tre piani" è il film della svolta per Nanni Moretti», 04-03-2019. [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ Bell, Nicholas. «Top 150 Most Anticipated Foreign Films of 2020: #128. Tre piani - Nanni Moretti», 30-12-2019. [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ «Cannes: 11 minuti di applausi e standing ovation per il film di Moretti 'Tre Piani'». TGLA7. [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ Rubin, Rebecca «Toronto Film Festival Lineup Adds 'Dear Evan Hansen,' 'The Eyes of Tammy Faye' and 'Clifford the Big Red Dog'». Variety, 20-07-2021.
# Jofre Oliveras

Jofre Oliveras (Girona, 1989) és un artista i muralista català. Les seves obres artístiques en l'espai públic incorporen els significats del paisatge com a part de l'obra i creen un diàleg amb el públic amb un llenguatge propi que qüestiona els convencionalismes socials.
L'any 2019, Oliveras pintà, conjuntament amb Nil Safont, el mural d'art rural més gran de Catalunya en una superfície total de 1.358 metres quadrats, repartida en tres grans sitges de la planta de fabricació de pinsos de Torregrossa, amb una representació al·legòrica de les Festes del Segar i del Batre de la Fuliola.

## Referències

* ↑ Redacció. «Els ‘Murals' de Jofre Oliveras, al Museu de la Mediterrània». El Punt Avui, 18-02-2017. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «L'artista Jofre Oliveras realitza un mural artístic a la plaça Campdenmàs d'Olot», 24-11-2020. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Siscart, Arnau. «Penelles, una llar per a artistes urbans». Segre, 08-08-2019. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «Jofre Oliveras». Urbanart. Arxivat de l'original el 2021-07-09. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Luque, Claudia. «Jofre Oliveras, expresión y provocación». Metal Magazine. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Camps i Linnell, Jordi. «El mural més gran». El Punt Avui, 26-10-2019. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Pedró de Sant Josep

El Pedró de Sant Josep és una obra de la Vall de Bianya (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Ubicat damunt d'un sòcol de pedra, s'aixeca de planta rectangular, fet de carreus ben tallats; està coronat per una antiga roda d'escairar blat, actualment trencada, amb un element cònic. Una reixa de ferro forjat guarda l'interior on s'hi pot veure la representació de la fugida d'Egipte. Va ser feta de terra cuita per un autor desconegut, emprant els colors blancs i negres per la seva decoració; dos arbres fan de teló de fons i alhora emmarquen la figura de Sant Josep, abillat amb una casaca a mitja cama, sarró a l'esquena i barret de copa al cap; la verge, dalt de la mula, porta a la falda el seu nadó; un ondulat mantell cobreix el seu cap.

## Història

Aquest pedró està situat al costat de l'antiga via romana, camí que serà molt utilitzat durant l'edat mitjana. La fugida a Egipte de la Sagrada Família escenificada, en relleu, en el seu interior, és un patronatge adient si es considera que pel seu davant els viatges hi discorrien tot utilitzant els animals de bast.

## Referències

* 1 2 «Pedró de Sant Josep». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Can Soler (Mataró)

Can Soler és una masia de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Antiga masia de planta longitudinal que consta de planta baixa i pis i coberta a dues aigües.
Es conserven les dovelles de l'arc de mig punt i els carreus de les finestres.

## Referències

* 1 2 «Can Soler». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Serra d'Heures

La Serra d'Heures és una serra al municipi de Sant Hilari Sacalm a la comarca de la Selva, amb una elevació màxima de 966 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serratsacastell

El Serratsacastell és una serra situada al municipis de Vilanova de Sau a la comarca d'Osona i el de Sant Hilari Sacalm a la comarca de la Selva, amb una elevació màxima de 907 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó d'Arenys

El Turó d'Arenys és una muntanya de 1.116 metres que es troba al municipi d'Arbúcies, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó de la Morisca

El Turó de la Morisca és una muntanya de 134 metres que es troba al municipi de Lloret de Mar, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó de Montcortal

El Turó de Montcortal és una muntanya de 652 metres que es troba al municipi d'Arbúcies, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó del Llamp

El Turó del Llamp és una muntanya de 704 metres que es troba al municipi de Susqueda, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cap des Ticòs

El Cap des Ticòs és una muntanya de 2.015 metres que es troba al municipi de Naut Aran, a la comarca de la Vall d'Aran.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Malh des Vivèrs

El Malh des Vivèrs és una muntanya de 2.154 metres que es troba al municipi de Naut Aran, a la comarca de la Vall d'Aran.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pica dera Gossetèra

La Pica dera Gossetèra és una muntanya de 1.884 metres que es troba entre els municipis de Bossòst, a la comarca de la Vall d'Aran i de Banhèras de Luishon a França.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Teso dera Mina

El Teso dera Mina és una muntanya de 2.412 metres que es troba al municipi de Naut Aran, a la comarca de la Vall d'Aran.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tuc de Betlan

El Tuc de Betlan és una muntanya de 2.141 metres que es troba al municipi de Canejan, a la comarca de la Vall d'Aran.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tuc de Comenge

El Tuc de Comenge és una muntanya de 2.583 metres que es troba entre els municipis de Naut Aran, a la comarca de la Vall d'Aran i França.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tuc de Sacauva (Bausen)

El Tuc de Sacauva és una muntanya de 1.743 metres que es troba entre els municipis de Bausen, a la comarca de la Vall d'Aran i França. Es tracta del punt més septentrional de Catalunya.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Sacasas i Lluís, 2007, p. 19.

## Bibliografia

* Sacasas i Lluís, J. Geografia de Catalunya. L'Abadia de Montserrat, 2007. ISBN 9788484159155.
# Tuc de Saslòsses

El Tuc de Saslòsses és una muntanya de 2.530 metres que es troba al municipi de Naut Aran, a la comarca de la Vall d'Aran. Està ubicat dintre de la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Està situada a la carena que separa el Circ del Montardo dels estanys de Ribereta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tuc des Estanhets

El Tuc des Estanhets és una muntanya de 2.887 metres que es troba entre els municipis de Naut Aran i Vielha e Mijaran, a la comarca de la Vall d'Aran, i el municipi de Vilaller, a la comarca de l'Alta Ribagorça.
Geogràficament aquest cim es troba en el vèrtex d'unió de tres valls: la vall de Conangles al nord-oest, el Circ de Tòrt al nord-est i la vall de Besiberri al sud. Conseqüentment, tres carenes formen els seus contraforts: a l'oest, la cresta que du al Tuc de Contesa; al nord, la cresta de Conangles; i cap a l'est la carena que forma la Colhadeta del Molar Gran.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tuc Gran de Sendrosa

El Tuc Gran de Sendrosa és una muntanya de 2.703 metres que es troba al municipi de Naut Aran a la Vall d'Aran.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Sarrat dera Gleiseta

El Sarrat dera Gleiseta és una serra situada al municipi de Vielha e Mijaran a la comarca de la Vall d'Aran, amb una elevació màxima de 2.292 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sèrra dera Mòrto

La Sèrra dera Mòrto és una serra situada al municipi de Naut Aran a la comarca de la Vall d'Aran, amb una elevació màxima de 2.706 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Enric

Enric o Henric és un nom per a home i cognom corrent a tot el domini lingüístic del català. La versió d'aquest nom per a dona és Enriqueta o Henriqueta.

## Etimologia

Deriva de la versió normanda del nom germànic Haimrich.
En el nom s'hi pot veure un haim que designa llar o casa o bé tenim que aquest haim pot derivar de hagan, el qual designa granja. Hi tenim també un rîhhi el qual designa poderós i príncep alhora. Així tenim que Enric pot voler dir "el senyor de la casa" o "el senyor de la granja".

## En altres llengües

* Alemany: Heinrich
* Anglès: Henry
* Àrab: هنري (Hanrí)
* Castellà: Enrique
* Danès, hongarès, noruec i suec: Henrik
* Esperanto: Henriko
* Francès: Henri
* Gal·lès: Harri
* Italià: Enrico
* Llatí: Henricus
* Neerlandès: Hendrik
* Polonès: Henryk
* Portuguès: Henrique

## Personatges

* beat Enric de Bolzano
* beat Enric de Vitskøl
* beat Enric el Sabater
* Enric II del Sacre Imperi Romanogermànic, el Sant
* Enric VIII d'Anglaterra
* Enric Casassas i Simó
* Enric Casasses i Figueres
* Enric el Navegant
* Enric Granados
* Enric Morera
* Enric Masip
* Enric Miralles
* Enric Prat de la Riba
* Enric Sagnier
* Enric Valor
* Enrico Berlinguer
* Enrico Caruso
* Enrico Fermi
* Enrique Iglesias
* Heinrich Böll
* Heinrich Heine
* Heinrich Himmler
* Heinrich von Kleist
* Henri Bergson
* Henri Matisse
* Henrik Ibsen
* Henry Fonda
* Henry Ford
* Henry Kissinger
* Henry Wadsworth Longfellow
* Henry David Thoreau
* Henryk Sienkiewicz
# Teresa Hernández Sagués

Teresa Hernández Sagués (Burgohondo,1910 - ??) va ser una activista sindical i comunista, militant del Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC)
Nascuda a Burgohondo (Àvila) el 1910, la seva família es va traslladar ben aviat a Barcelona i els seus germans ja van néixer en aquesta ciutat. Dona treballadora i activista sindical, es va casar amb Roldán Cortada i Dolcet, paleta de professió i dirigent de la CNT, amb el qual va tenir un fill. Per la seva oposició al predomini de la FAI, el 1931 Cortada va firmar el Manifest dels Trenta i el 1933 va ingressar a la UGT. El 1936, en plena Guerra Civil, es va afiliar al PSUC i va ser secretari del Conseller de la Generalitat Rafael Vidiella. A l'abril de 1937 en represàlia, va ser assassinat a Molins de Rei per un escamot incontrolat de la CNT-FAI.
Al finalitzar la guerra, amb la derrota del bàndol republicà, Teresa Hernández va participar en la primera reconstrucció clandestina del PSUC. Va ser delatada per un confident infiltrat i detinguda el 5 de febrer de 1940 juntament amb la seva germana Antònia, Maria Domènech, Isabel Vicente, Maria González i altres militants. Conduïda a la Prefectura Superior de Policia, va ser interrogada i sotmesa a maltractaments i tortures. Jutjada en un Consell de Guerra Sumaríssim, que va durar tres dies, va ser condemnada a la pena capital, tot i que posteriorment li va ser commutada per la de trenta anys de presó.
Va estar reclosa a la Presó de dones de les Corts fins que el 1955 el convent-presó Asil del Bon Consell va ser retornat a les seves antigues propietàries, les monges Dominiques de la Presentació (tot i que administrativament encara va funcionar fins al 1959) El 31 octubre 1955, un contingent de 262 preses i 28 nens van ser traslladats a un pavelló de La Presó Model de Barcelona, d'on Teresa Hernández va sortir en llibertat el 12 maig 1956, amb l'ordre de desterrament. Es va establir a Pajarejos, un petit poble de la província de Segòvia i va abandonar la militància política.

## Referències

* ↑ «manifest dels Trenta | enciclopedia.cat». [Consulta: 26 juliol 2024].
* ↑ «Roldan Cortada Dolcet - fitxa». Memorial Democràtic. [Consulta: 24 juliol 2024].
* 1 2 3 Cuevas Gutiérrez, Tomasa. Testimonio de mujeres en cárceles franquistas. Instituto de estudios altoaragoneses, 2004, p. 565-573. ISBN 978-84-8127-150-8.
* ↑ «1937 – Mayo: la revolución traicionada» (en castellà). CNT Valencia, 09-03-2011. [Consulta: 26 juliol 2024].
* 1 2 «Teresa Hernández Sagués | Presó de les Corts». [Consulta: 26 juliol 2024].
* ↑ «Consell de Guerra Sumaríssim Teresa Hernández Sagués, 1940-1941 Causa 021062 - Ref.41579». Gentcat. [Consulta: 24 juliol 2024].
* ↑ Ricart, Guixé, Hernández Holgado, Núria, Jordi, Fernando. Un Lugar inacabado. Espacio de memoria, Monumento càrcel de mujeres de las Corts (en castellà). València: Publicacions de la Universitat de València, 2022, p. Capítol "Desalojo y derribo" 78-79. ISBN 978-84-1118-091-7.
* ↑ «Tancament de la presó | Presó de les Corts». [Consulta: 26 juliol 2024].
# The Pack

The Pack és una pel·lícula de terror natural australiana del 2015 dirigida per Nick Robertson, basada en un guió d'Evan Randall Green. Es va estrenar el 5 d'agost de 2015 al Festival de Cinema Fantàstic i se centra en una jove família australiana que està terroritzada per una manada de gossos salvatges. Ha estat doblada al català.

## Repartiment

* Jack Campbell com a Adam Wilson
* Anna Lise Phillips com a Carla Wilson
* Katie Moore com a Sophie Wilson
* Hamish Phillips com a Henry Wilson
* Charles Mayer com a Bank Manager
* Kieran Thomas McNamara com a policia
* Devon Amber com a Harold
* Dianna Buckland com a esposa d'en Harold
* Roger Newcombe com a locutor de ràdio (veu)
* Janine Baigent com a policia operador telefònic (veu)
* Renne Araujo com a lladre

## Crítica

La crítica de The Pack va ser predominantment negativa i la pel·lícula actualment té una valoració del 50% a RottenTomatoes, basada en vuit ressenyes. LA Weekly va criticar la pel·lícula, per la seva narració i comentant que la família de la pel·lícula era "notablement estúpida". The New York Times va escriure una crítica similar a la família, mentre que el Los Angeles Times va considerar que la pel·lícula es basava massa en "ensurts massa barats".
Un crític del New York Observer va ser més favorable, ja que el va anomenar "un thriller eficaç que pretén espantar la llum del dia fins i tot a l'espectador més escèptic i que s'ofereix a poc a poc", també va dir que "L'atractiu de The Pack i el ritme constant al qual distribueix l'acció compensen més que les deficiències del personatge en una de les millors pel·lícules de terror amb animals de la memòria recent".

## Referències

* ↑ «The Pack». Goita què fan, ara!. [Consulta: 9 març 2023].
* ↑ Rotten Tomatoes. Retrieved 28 June 2018/ https://www.rottentomatoes.com/m/the_pack_2016
* ↑ Staeger, Rob. «The Pack». [Consulta: 23 juliol 2016].
* ↑ Genzlinger, Neil «Review: 'The Pack' Pits a Family Against Vicious Wild Dogs». The New York Times, 04-02-2016 [Consulta: 23 juliol 2016].
* ↑ Murray, Noel. «'The Pack' reminds us how scary dogs can be», 04-02-2016. [Consulta: 23 juliol 2016].
* ↑ Reed, Rex. «Leader of the Pack: Dogs vs. Humans in Aussie Nick Robertson's Horror Flick», 03-02-2016. [Consulta: 23 juliol 2016].

## Enllaços externs

* The Pack a Goita què fan, ara!
# Santa Maria de la Pinya

Santa Maria de la Pinya és una església de la Vall d'en Bas (Garrotxa) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'església parroquial de Santa Maria de la Cabeça data del segle X i està situada al mig del petit nucli urbà. Consagrada per l'abat Oliva el 1022, conserva pocs vestigis romànics originals, destacant alguns carreus a la part de ponent que estan al descobert a la part de migdia, un parell de pedres que surten de la paret, permòdols, com si haguessin estat destinats a aguantar alguna biga. També és d'especial interès la pica baptismal d'immersió procedent de Sant Joan dels Balbs.
La talla romànica de Santa Maria de la Cabeça (no té relació amb l'esposa de San Isidro), denominació donada per la desproporció de la testa, era molt venerada per la gent de la comarca i invocada pels qui patien malalties del cap. La imatge perduda durant la Guerra Civil Espanyola, es va substituir per l’actual d’alabastre, obra de l’escultor Modest Fluvià.

## Referències

* ↑ «Santa Maria de la Pinya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2016].
* ↑ «La Pinya». [Consulta: 29 juliol 2024].
# Masia Aguilar

La Masia Aguilar és una masia situada al municipi de la Sentiu de Sió, a la comarca catalana de la Noguera, a 278 metres d'altitud.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya» (pdf). www.gencat.cat. Departament de Política Territorial i Obres Públiques, Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2017-09-18. [Consulta: 18 setembre 2017].
* ↑ «Masia Aguilar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sèrra dera Pleta Naua

La Sèrra dera Pleta Naua és una serra que forma part del Pirineu axial. Està situada al municipi de Vielha e Mijaran a la comarca de la Vall d'Aran, amb una elevació màxima de 2.612 metres. El seu vessant sud forma, juntament amb el Sarrat dera Gerbosa, el límit septentrional de la Vall de Molières, la qual desaigua al Noguera Ribagorçana. El seu vessant nord dona a la vall del riu Nere, el qual és afluent de la Garona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Axel Zingle

Axel Zingle (Mülhausen, 18 de desembre de 1998) és un ciclista francès, professional des del 2020. Des de la temporada 2025, corre amb l'equip Team Visma-Lease a Bike. Com a amateur destaca la victòria al Campionat francès en ruta sub-23 del 2020. Com a professional destaca la victòria a la Ruta Adélie de Vitré.

## Palmarès

* 2020
** Campió de França en ruta sub-23
** 1r al Gran Premi d'Is-sur-Tille
* 2021
** 1r al Gran Premi des Carreleurs
** 1r a la Ronda de Porhoët
** 1r al Circuit boussaquin
** 1r al Premi de Saugeais
** 1r a la Dijon-Auxonne-Dijon
** Vencedor d'una etapa al Tour de la Guadeloupe
* 2022
** 1r a la Ruta Adélie de Vitré
** 1r a la Famenne Ardenne Classic
** Vencedor d'una etapa de l'Arctic Race of Norway
* 2023
** 1r a la Clàssica Loira Atlàntic
* 2024
** 1r als Boucles de l'Aulne

### Resultats al Tour de França

* 2023. 142è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Axel Zingle gana la Ruta Adelie de Vitré / Profesionales / Noticias del ciclismo / BICI CICLISMO». [Consulta: 14 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Axel Zingle a ProCyclingStats
* Fitxa a siteducyclisme.net
# Ortnit

Ortnit Heroi d'una llegenda alemanya molt popular a l'Edat Mitjana, i pertanyent al cicle nòrdic.
El seu assumpte és el següent: Ortnit, rei de Lombardia, sap, per mitjà del seu oncle Elias, rei de Reussen, que el rei pagà Machorel té una filla molt bonica, i amb ella vol casar-se Ortnit; però aquesta també sap que Machorel decapita tots els pretendents de la seva filla. No obstant, Ortnit s'entesta en el seu intent, i per mitjà de seu pare el nan Alberic, aconsegueix raptar a la donzella, la qual, en el baptisme, pren el nom de Sydrat. En assabentar-se'n el rei pagà, envia a la terra d'Ortnit al caçador Belle amb dos dracs, els quals recorren el país causant grans destrosses. Ortnit surt a la seva persecució i mor en una lluita que sosté amb els dragons.
El poema en què està consignada aquesta llegenda al·ludeix a successos esdevinguts als països escandinaus al segle XIII, dels quals no han arribat fins als nostres dies sinó escasses dades històriques. La major part dels texts identifiquen Ortnit amb Wolfdieterico, personatge que ve a ser com un continuador de la faula del poema, doncs és el que vengui la mort d'Ortnit. El poema es va editar a Berlín (1821) i a Zuric (1838), però la millor edició és la d'Amelung a Deutschen Heldenbucch (vol. III. Berlín, 1871).

## Bibliografia

* Karl Müllenhoff, Das Alter des Ortnit, a Zeitscher. für deutsches Attertum (vol, XIII, Berlín, 1866);
* Meyer, Zum Ortnit (Berlín, 1894)