OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ca Don Jaume (Vinebre)

Ca Don Jaume és una casa de Vinebre (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es tracta d'un gran casal senyorial que, juntament amb la casa veïna, Ca Don Joan, formen la plaça 1 d'Octubre.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular que consta de planta baixa, dos pisos i golfes. El frontis es compon simètricament segons tres eixos, definits per obertures d'arc pla arrebossat amb ampit motllurat, excepte el portal i les finestres que el custodien. Aquest és d'arc de mig punt adovellat amb dues arquivoltes i escut a la clau, i les finestres estan emmarcades amb pedra acarada. Cadascun dels finestrals del primer i segon pis tenen sortida a un balcó de baranes forjades. Al paviment de l'entrada hi ha la data 1868 dibuixada amb còdols. A la façana posterior s'observa la llinda de la que havia estat l'antiga entrada, amb un escut dels Ossó. L'acabat exterior és arrebossat i pintat de color rosat, amb les cantonades de carreus vistos. En la darrera reforma, es va afegir un sòcol de pedra i es van modificar les obertures.

## Història

El fill d'aquesta casa va ser el pare del beat Enric d'Ossó i Cervelló, fundador de les monges Teresines.

## Referències

* 1 2 3 «Ca Don Jaume». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# 733
## Esdeveniments

* Narbona: Els musulmans, dirigits per Abd-al-Màlik ibn Qàtan al-Fihrí, remunten el Roine i provoquen una sèrie de saquejos.
* Constantinoble: L'emperador Lleó III Isàuric segella una aliança amb els khàzars que durarà cent anys.
* Imperi Romà d'Orient: Una poderosa flota enviada a recuperar Ravenna i Roma és destruïda per una tempesta a la mar Adriàtica.

## Naixements

* Japó: Ki no Kosami, tercer shōgun de l'imperi. (m. 797)
# Abradates

Abradates (en grec antic Ἀβραδάτας 'Abradátas') va ser un rei de Susa que va viure cap al segle vi aC. És conegut perquè Xenofont l'anomena a la Ciropèdia, la biografia de Cir II el Gran de Pèrsia.
Segons Xenofont, era aliat dels assiris contra els perses. Estava casat amb Panteia, que va caure presonera del rei persa quan va ocupar el campament assiri, mentre el seu marit era en una missió a Bactriana. Cir va tractar tan bé a la seva dona que Abradates es va aliar amb el rei persa amb tot el seu exèrcit. Va morir en una batalla contra els egipcis. La seva dona va tenir tant de disgust que es va suïcidar junt amb tres eunucs. Cir va fer aixecar un túmul en el seu honor, i en un dels pilars, a la part superior hi havia inscrits els noms d'Abradates i de Panteia en caràcters siríacs, i en una altra més avall, la inscripció σκηπτούχων ('skeptoúkhon' dignataris), en honor dels eunucs.

## Referències

* ↑ Xenofont. Ciropèdia, V, 1,3; VI, 1,31; VI, 4,2; VII, 3,2
* ↑ Smith, William (ed.). «Abradatas». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 8 novembre 2021].
# Chenghua

Chenghua (xinès: 成化; pinyin: Chéng Huà) (1447-1487) vuitè emperador de la dinastia Ming (1368-1644) a la Xina.

## Biografia

Zhu Jianshen va néixer el 9 de desembre de 1447 i va regnar durant el període 1464-1487 amb el nom de Chenghua. Era el fill gran de l'emperador Zhengtong. Quan el seu pare va ser capturat pels mongols, el germa de Zhengtong es va proclamar emperador amb el nom de Jingtai i Zhu Jianshen va perdre el títol d'hereu i degradat a príncep, i no el va obtenir de fins que el seu pare va recuperar el poder.
Chenghua va ascendir al tron quan tenia 16 anys. Era una persona afable, aficionat a les arts i bon cal·lígraf. Però la seva difícil criança va deixar la seva empremta; es va convertir en una persona indecisa i propensa al quequeig.
Durant els primers anys de regnat, l'Imperi va estar dirigit per un consell de 12 regents, que va aplicar una sèrie de reformes i millores amb reducció d'impostos, millores en la Gran Muralla, reorganització de l'exèrcit i mesures beneficioses per als camperols. Però les polítiques positives no va durar molt de temps i el govern va caure en mans dels funcionaris corruptes, i el seu regnat va estar condicionat per dues fonts de poder indirecte, per una part els consellers eunucs, especialment Wang Zhi i per una altra la concubina Wang, molt més gran que Chenghua.
Va tenir dues esposes, 16 concubines, 12 fills i 6 filles.
Els darrers anys van ser negatius, amb inundacions (1482), fams (1484) i revoltes dels camperols a Shanxi i Shaanxi, que van ser reprimides amb gran violència.
Va morir el 9 de setembre de 1487 i està enterrat en la tomba de la muntanya Maoling amb el nom pòstum o de temple de Xianzong. El va succeir el seu tercer fill amb el nom d'emperador Hongzhi.

## Nota

En la lectura de les dades cal tenir en compte que segons les diverses fonts consultades hi pot haver diferències en la denominació dels emperadors, que com a mínim utilitzen tres nomenclatures: el nom de naixement, el nom de regnat o època i el nom pòstum o de temple.També passa el mateix amb les dates, fruit de la translació del calendari xinès al calendari occidental.

## Referències

* 1 2 3 Duteil, Jean-Pierre. La Dynastie des Ming (en francès). París: Ellipses, 2016, p. 117-135. ISBN 9782340-011991.
* 1 2 Theobald, Ulrich. «Persons in Chinese Story. Ming Xianzong» (en anglès), 17-01-2014. [Consulta: abril 2017].
* ↑ «Gallery of historical characters. Ming dinasty Emperors wo lived in the Forbiden City» (en anglès). [Consulta: abril 2017].
* 1 2 «Zhu Jianshen-the Chenghua Emperor» (en anglès). [Consulta: abril 2017].
* ↑ «Chenghua Emperor» (en anglès), 06-06-2012. [Consulta: abril 2017].
# Roger III de Sicília

Roger III de Sicília (1175- 24 de desembre de 1193) va ser el fill gran del Tancred de Sicília i la seva esposa Sibil·la d'Acerra.
L'any 1189 el seu pare va accedir al tron de Sicília, i el va nomenar duc de la Pulla. El 1193 el rei Tancred va pactar el seu matrimoni amb Irene Angelina, filla de l'emperador romà d'Orient, Isaac II Àngel. Aquell mateix any Tancred el va fer coronar co-rei de Sicília.
Roger va morir uns mesos més tard, i poc després moria també el seu pare Tancred. El seu germà petit Guillem III de Sicília va assumir el tron sota la regència de la seva mare Sibil·la. La seva vídua, Irene Angelina, es casaria el 1197 amb Felip de Suàbia, el germà de l'emperador Enric VI de Hohenstaufen.

## Avantpassats

| 16. Roger I de Sicília | 16. Roger I de Sicília | 16. Roger I de Sicília | 16. Roger I de Sicília |
| 8. Roger II de Sicília | 8. Roger II de Sicília | 8. Roger II de Sicília | 8. Roger II de Sicília | | | |
| 17. Adelaida del Vasto | 17. Adelaida del Vasto | 17. Adelaida del Vasto | 17. Adelaida del Vasto |
| 4. Roger III de la Pulla | 4. Roger III de la Pulla | 4. Roger III de la Pulla | 4. Roger III de la Pulla | | | | | | |
| | | | 18. Alfons VI de Castella | 18. Alfons VI de Castella | 18. Alfons VI de Castella | 18. Alfons VI de Castella |
| 9. Elvira de Castella | 9. Elvira de Castella | 9. Elvira de Castella | 9. Elvira de Castella | | | |
| 19. Isabel de Sevilla | 19. Isabel de Sevilla | 19. Isabel de Sevilla | 19. Isabel de Sevilla |
| 2. Tancred de Sicília | 2. Tancred de Sicília | 2. Tancred de Sicília | 2. Tancred de Sicília | | | | | | | | |
| | | | | | | 10. Achard II de Lecce | 10. Achard II de Lecce | 10. Achard II de Lecce | 10. Achard II de Lecce | | |
| | | | | | | | | | | 5. Emma de Lecce | 5. Emma de Lecce | 5. Emma de Lecce | 5. Emma de Lecce | |
| | | | | | | | | | | 1. Roger III de Sicília | 1. Roger III de Sicília | 1. Roger III de Sicília | 1. Roger III de Sicília | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | 3. Sibil·la d'Acerra | 3. Sibil·la d'Acerra | 3. Sibil·la d'Acerra | 3. Sibil·la d'Acerra |

## Notes i referències

* ↑ Necrologium Liciense, ed. Winkelmann, a Forschungen zur deutschen Geschichte, XXVIII, p. 476 (1888)
* ↑ Annales Casenses 1193, MGH SS XIX, p. 317.
# Hieroteu (monjo)

Hieroteu (Hierotheus, Ἱερόθεοςç) fou un monjo romà d'Orient que va viure probablement al començament del segle v i va escriure una obra titulada Διάγραμμα una espècie de dissertació on l'autor intenta explicar la naturalesa de Déu per mitjà de figures geomètriques. Hi va haver altres autors romans d'Orient amb el mateix nom, de menys importància.

## Referències

* ↑ «A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, Habinnas, Hiempsal, Hiero'theus». [Consulta: 16 agost 2017].
# Entre les murs

Entre les murs és una pel·lícula francesa dirigida l'any 2008 per Laurent Cantet, basada en la novel·la de François Bégaudeau. La pel·lícula va rebre la Palma d'Or del Festival de Canes 2008, premi que no rebia una pel·lícula francesa des de 1987 amb Sous le soleil de Satan de Maurice Pialat, i fou candidata a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa.
Va estar traduïda al català com La classe.

## Repartiment

* François Bégaudeau: François Marin, professor de francès i professor principal
* Jean-Michel Simonet: el principal
* Louise Grinberg: Louise, la delegada de classe primera de la classe
* Esmeralda Ouertani: Esmeralda, l'altra delegada de classe
* Franck Keïta: Souleymane, l'alumne que passa a consell de disciplina
* Carl Nanor: Carl, l'alumne nou expulsat d'un altre col·legi
* Rachel Régulier: Khoumba, l'alumne que es nega a llegir
* Burak Ozyilmaz: Burak
* Boubacar Touré: Boubacar

## Referències

* ↑ «Entre les murs». The New York Times.
* ↑ La Vanguardia 26 de maig de 2008
* ↑ «La classe». esadir.cat. Televisió de Catalunya. [Consulta: 28 octubre 2024].
# Ford Explorer

La Ford Explorer és un vehicle tot camí de grandària mitjana. La producció d'aquest vehicle va iniciar-se el 1990 a la planta de Louisville, Kentucky (també es va fabricar a Hazelwood, Missouri fins al tancament d'aquesta el 10 de març de 2006). Ha estat el vehicle més venut de la seva categoria als Estats Units des de la seva presentació al mercat.

## Enllaços externs

* http://www.fordvehicles.com/suvs/explorer/ (en anglès)
* http://www.edmunds.com/ford/explorer/review.html (en anglès)
* http://auto.howstuffworks.com/ford-explorer.htm (en anglès)
# Cal Biosca del Talladell

Cal Biosca del Talladell és una casa del Talladell, al municipi de Tàrrega (Urgell), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa pairal situada al carrer Sant Pere del poble del Talladell, aquesta casa salva tot el desnivell del terreny d'aquest carrer que té una inclinació força elevada. Casa amb tres pisos d'alçada i dos accessos en la part baixa situats a alçades diferents. La porta principal és resolta amb arc de mig punt dovellada i en la dovella central destaca perfectament un alt relleu d'un escut familiar. Al pis superior hi ha tres balcons perfectament ordenats en l'horitzontal, tots de la mateixa mida i amb baranes de forja.
El pis superior també presenta dos balcons de voladís més discret i una finestra rectangular. Tota la façana es troba realitzada amb carreus de pedra tallada irregularment que han estat en part arrebossats amb tàpia. La part superior de la casa presenta com a protecció un petit ràfec sobresortit a tall de cornisa.

## Referències

* 1 2 «Cal Biosca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Castell de Timor

El castell de Timor és un edifici del poble de Sant Pere dels Arquells, al terme municipal de Ribera d'Ondara (Segarra) declarat bé cultural d'interès nacional. Actualment el lloc està totalment abandonat i presenta un estat ruïnós. El seu origen està en un castell documentat a partir del segle xii, sobre el qual s'hi va edificar aquesta masia del segle xvii o XVIII, habitada fins a la segona meitat del segle xx.
Edifici de planta rectangular, coberta a doble vessant, estructurat amb planta baixa, primer pis i golfes. L'espai comprès per l'angle dret de la façana d'accés es troba clos per un mur amb porta allindada, a manera de baluard, fonamentat i alçat sobre el nivell de terra a partir de dues estructures amb volta d'ús agrícola emprades com a femers i disposades en paral·lel, que aprofiten grans carreus de pedra corresponents a construccions anteriors per estructurar les seves parets, fins al nivell d'arrencament de volta. A la part de darrere de l'edifici hi ha adossades d'altres dependències vinculades al món agrari i ramader. El seu parament és fet amb carreus de mida mitjana, disposats amb filades i parets atalussades.

## Notes

* 1 2 «Castell de Timor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Can Fortuny del carrer Major

Can Fortuny del carrer Major és un edifici entre mitgeres del nucli urbà d'Hostalric (Selva), al número 97 del carrer Major, just al costat del Portal de Barcelona. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici, de planta rectangular, té planta baixa i pis, i està cobert per un teulat a doble vessant (interromput per un cobert d'uralita del cel-obert al vessant de la façana posterior) desaiguat a les façanes principal i posterior, amb el ràfec de doble filera i una filera de teules col·locades a manera de canal que recullen l'aigua de la pluja i desaigüen al carrer a través d'una canal.
A la planta baixa trobem, al costat esquerre de l'edifici, la porta d'entrada amb llinda monolítica i brancals de carreus de pedra. Al costat dret de la porta, una finestra amb llinda monolítica, ampit i brancals de carreus de pedra, protegida per una reixa de ferro forjat. Al costat, una altra finestra en arc de llinda i ampit de rajola, protegida per una reixa de ferro forjat. Tanca la façana de la planta baixa el portal del garatge, en arc rebaixat.
Al pis trobem, sobre el mateix eix de les obertures de la planta baixa, altres obertures. Sobre la porta d'entrada, una finestra en arc de llinda amb l'ampit de pedra. La finestra que hi ha al seu costat és igual, i va ser oberta durant la reforma de l'any 1994 (aproximadament) que es va fer a la casa. Al costat, un balcó en arc de llinda sense llosana (només amb ampit i barana de ferro forjat). Sobre el portal del garatge, una finestra en arc de llinda i ampit de rajola, que abans de la reforma havia estat un balcó.
A la façana posterior, dues finestres en arc de llinda protegides per una reixa de ferro a la planta baixa, sobre les quals (a cada una), al pis, hi ha dues finestres petites també en arc de llinda.

## Història

Durant la Guerra del Francès (1808-1814) Hostalric va tenir un important paper donant suport a l'entrada de queviures a la Girona assetjada i destorbant el pas a les tropes enemigues gràcies a la seva situació estratègica en una zona de pas. Per això als francesos els convenia prendre la vila. El primer atac va arribar el 7 de novembre del 1809 i només trobaren resistència a la Torre dels Frares i a l'església on un grup de gent s'hi havia fet fort. Alguns habitants es van poder refugiar al castell, d'altres van haver de fugir, ja que els francesos van cremar el poble. Això explica que la majoria dels habitatges siguin posteriors. Alguns edificis se salvaren, és el cas de Can Fortuny, construït a finals del segle xvii i que sempre ha estat propietat de la família que li dona nom. Can Fortuny, igual que Can Coll, fou utilitzat com a caserna durant la Guerra Civil.
El Carrer de la Verge del Socors, on se situa l'edifici, puja des de la Plaça de la Vila a l'església. Era conegut com el Carrer de les Ànimes, ja que conduïa directament al cementiri de l'església.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Fortuny del carrer Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 novembre 2014].
# Serra de Puig Sequer

La Serra de Puig Sequer és una serra situada al municipi d'Urús, a la comarca de la Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 2.086 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Heinrich Lübke

Heinrich Lübke (Enkhausen, Rin del Nord-Westfàlia, 14 d'octubre de 1892 – Bonn, 6 d'abril de 1972) fou un polític alemany, membre de la Unió Demòcrata Cristiana d'Alemanya i President de la República Federal Alemanya del 1959 al 1969.
Fou ministre d'agricultura en el govern de Rin del Nord-Westfàlia des de 1947 fins a 1952, ministre d'agricultura en el govern federal des de 1953 fins a 1959 i president de la República Federal Alemanya de 1959 a 1969.
Heinrich Lübke era un home d'origen humil, fill d'un sabater i agricultor de Sauerland. Fou designat per Konrad Adenauer com a candidat a la presidència federal, un càrrec amb funcions representatives, perquè considerà que el perfil de Lübke era l'ideal per a evitar crítiques als seus projectes polítics per part del Cap d'Estat. Lübke derrotà Carlo Schmid, el candidat a la presidència federal dels socialdemòcrates en la segona volta del procés d'elecció.
Lübke era un mal orador, circumstància per la que fou objecte de freqüents paròdies, especialment en los últims anys en la presidència quan la seva memòria es va veure afectada per la seva edat.
# Pont Poldasht-Shah Takhti

El Pont Poldasht-Shah Takhti és un pont que es troba entre Poldasht a la Província de l'Azerbaidjan Occidental de l'Iran, i el poble de Shah Takhti a la República Autònoma de Nakhtxivan de l'Azerbaitjan. El pont passa sobre el riu Araxes, i serveix com a pas fronterer per a connectar l'exclavament de Nakhtxivan amb l'Azerbaitjan sense haver de passar per Armènia.
El pont té una longitud de 168 metres. La construcció del pont va ser acabada el 2007, i va costar 40 bilions de rials iranians.

## Referències

* ↑ «USACC Newsletter». www.usacc.org. Arxivat de l'original el 2018-03-16. [Consulta: 15 març 2018].
* ↑ (en anglès). ISBN 9781365015793.
# Cuaespinós de Cundinamarca

El cuaespinós de Cundinamarca (Synallaxis subpudica) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc al vessant oriental dels Andes de l'est de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós de Cundinamarca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Font del Sarau

La Font del Sarau es troba al Parc de la Serralada Litoral, al bell mig del torrent homònim, el qual neix al coll entre els turons d'en Galzeran i de Ca l'Andreu i davalla cap a Alella.

## Entorn i descripció

És un entorn poc visitat, bastant deixat i inhòspit. Tot i això, val la pena anar-hi per veure un dels sotaboscs més espessos del Parc de la Serralada Litoral. El torrent és humit, amb abundant bosc de ribera, troncs coberts de lianes i un esbarzeram que impedeix qualsevol aventura camp a través. El 2001 la font original va quedar colgada per unes esllavissades a conseqüència d'una plantació de vinyes que es va fer al vessant de llevant del turó de Galzeran. El 2006 l'empresa Alella Vinícola va restaurar la deu i va recuperar el cabal de la font amb la instal·lació d'una canonada. Es va habilitar una estructura de captació d'aigua i es va recuperar també l'estructura i el safareig de la font. Només raja quan hi ha avingudes d'aigua, aquest fet fa que, si l'aigua baixa amb molta virulència (sobretot amb les tempestes de finals de l'estiu), la font quedi molt malmesa i s'hagi hagut d'arranjar diverses vegades. El seu nom, del Sarau, deu ser pel soroll que fa l'aigua del torrent quan baixa amb molta força.

## Accés

És ubicada a Alella: situats al Pi Bord d'Alella, pugem pel camí que surt en direcció SO paral·lel al torrent homònim. A 270 metres i a l'esquerra trobarem unes escales que baixen fins a la llera del torrent i la font. Coordenades: x=439434 y=4595045 z=264.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 124.
* 1 2 Les fonts d'Alella. Els torrents del Fonoll i del Sarau (català)

## Enllaços externs

* Serralada Litoral - Les fonts d'Alella (català)
* Wikiloc (català)
# Font dels Llibrells

La font dels Llibrells, "d’olbi té un gibell, i de canó una teula", brolla a 475 metres sobre el nivell del mar i als peus de l’Alt de les Àguiles (587 metres) en Ròtova. Fou restaurada ara fa uns anys pel Centre Excursionista de Ròtova, mitjançant una acurada conducció que porta l’aigua a una aixeta, la qual deixa caure l’aigua sobre un llibrell nou i ample que fa memoria dels vells llibrells que uns pastors van col·locar en temps passats per poder fer un millor ús de les aigües; tant ells com el bestiar.
L’entorn on es localitza la font dels Llibrells ofereix serenor i un estar agradós per la presència, no sols de la font i el renou de l’aigua de l’aixeta, sinó també per com de recollida queda al vessant de llevant de l’alt de les Àguiles i per la presència d’uns pins, una potent vegetació de matoll i diferents arboços.
La font dels Llibrells forma part de l'itinerari de la ruta PR-CV 100 que es desenvolupa dins del terme de Ròtova, travessant diferents paratges naturals i monuments, serres, rius, etc, tots ells de gran interès paisatgístic i cultural així com la font de les Galeries.

## Referències

* ↑ «Patrimoni ambiental Ròtova». Ajuntament de Ròtova. [Consulta: 8 agost 2023].
* ↑ Tortosa, Paco. Ròtova. Itineraris pel Patrimoni cultural, ambiental i paisatgístic. Ròtova: Ajuntament de Ròtova, Febrer 2007, p. 103. ISBN 978-84-606-4151-3.

## Bibliografia

* Sastre Roger, Joaquím; Morera Ferrando, Vicent. Les Fonts de la Safor. De les nimfes d’aigua a la sobreexplotació dels aqüífers. Gandia: Alfons el Vell, 2004. ISBN 978-84-869-2776-9.
* Soler Molina, Abel; Jordà Pla, Rafael. Ròtova geografia, història i patrimoni. Ròtova: Ajuntament de Ròtova, 2007. ISBN 978-84-606-4150-6.
* Tortosa, Paco. Ròtova. Itineraris pel patrimoni cultural, ambiental i paisatgístic. Ròtova: Ajuntament de Ròtova, 2007. ISBN 84-921645-7-3.
# Forn de calç del Canadell

El forn de calç del Canadell és una obra de Roses (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat a l'est del nucli urbà de la població, al vessant nord de la platja o cala del Canadell i del Cap de Norfeu. S'hi accedeix a peu per un corriol que surt de la carretera de Montjoi a Cadaqués i baixa cap a la cala.
Es tracta d'un forn de planta circular que mesura aproximadament entre tres i cinc metres de diàmetre, per uns cinc de fondària. El forn presenta la base excavada a la roca, amb el parament bastit amb pedra lleugerament escairada, per la cara interior, i disposada formant filades irregulars. La boca es troba orientada al sud i conserva parts dels dos brancals de l'accés. Interiorment, tot el parament de pedra presenta un color vermellós, fruit del procés de combustió.

## Història

Segons el Pla especial del catàleg de patrimoni, Edificis i béns d'interès de Roses (2007), pot ser que el forn fos bastit per proporcionar el material necessari per a la construcció de la Torre de Norfeu, datant el seu origen vers el final del segle xvi. A més a més, és probable que la pedrera d'on s'extreia el material per a fabricar la calç se situés a l'extrem oposat de la cala, en un punt on el perfil natural de la costa sembla retallat de manera artificial. Tot i així, la manca d'estudis arqueològics obliga a plantejar solament hipòtesis.

## Referències

* 1 2 3 «Forn de calç del Canadell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Guadalix

El Guadalix (o Miraflores en el seu tram superior) és un riu espanyol, afluent del Jarama i aquest del Tajo, que discorre íntegrament per la Comunitat de Madrid. Neix a la serra de la Morcuera, a més de 2000 m d'altitud, dins el municipi de Rascafría. Aquesta alineació muntanyosa pertany geològicament al vessant sud de la serra de Guadarrama.
Com a senya emblemàtica al llarg del seu curs, trobam el Canyó del Guadalix, just vora el poble de San Agustín del Guadalix - Madrid (Serra de Guadarrama - Sistema Central).

## Referències

* ↑ Cortés, Publicado por losK2delaskumbres-Antonio Fdz. «Cañón Río Guadalix por Chorrera del Hervidero». [Consulta: 23 abril 2019].