OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guillermo Joaquín de Osma y Scull

Guillermo Joaquín de Osma y Scull (L'Havana, 24 de gener de 1853 - Biarritz, 7 de febrer de 1922) fou un diplomàtic, arqueòleg i polític espanyol, que va ser ministre d'Hisenda durant el regnat d'Alfons XIII.

## Carrera

Comte consort de Valencia de Don Juan i concunyat d'Antonio Cánovas del Castillo, després de fer estudis a les universitats de La Sorbonne i Oxford, va entrar en la carrera diplomàtica en 1877 i en la qual va romandre fins a 1891 quan, representant al Partit Conservador, va ser elegit diputat al Congrés dels Diputats per Lugo repetint aquest mateix escó en les successives eleccions que es van celebrar fins a 1918 passant a l'any següent al Senat com a senador vitalici.
El 1877 inicià la seva carrera diplomàtica a París participant en les converses sobre el futur protectorat del Marroc. El 1885 fou secretari tercer a l'ambaixada espanyola a Londres i el 1892 a Brussel·les.
Va ser ministre d'Hisenda en dues dels governs que durant el regnat d'Alfons XIII va presidir Antoni Maura: entre el 5 de desembre de 1903 i el 16 de desembre de 1904, i entre el 25 de gener de 1907 i el 23 de febrer de 1908. De la seva etapa ministerial és de destacar la promulgació de la "Llei d'Alcohols i de Sucres".
Va ser així mateix President del Consell d'Estat i Gentilhome de cambra amb exercici del Rei Alfonso XIII. Va destacar també com a arqueòleg havent-se-li de la fundació, en 1916, de l'Institut Valencia de Don Juan, a Madrid. Un dels mercats municipals del sud de Madrid posseeix el seu nom en el seu honor.

## Referències

* ↑ «Guillermo Joaquín de Osma y Scull». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Biografia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. dels ministres d'hisenda
* ↑ Guillermo de Osma a xtec.es
Càrrecs públics :
| Precedit per: Augusto González-Besada y Mein Juan Navarro Reverter | Ministre d'Hisenda 1903-1904 1907-1908 | Succeït per: Tomás Castellano y Villarroya Cayetano Sánchez Bustillo |
| Premis i fites |||
| Precedit per: José García Barzanallana | Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques Medalla 28 1903-1922 | Succeït per: Antonio Goicoechea Cosculluela |
# Teatre Dramàtic de Valmiera

El Teatre Dramàtic de Valmiera (en letó: Valmieras Drāmas teātris) és un teatre professional de Letònia fundat el 1923. Està situat a la ciutat de Valmiera i consta de tres sales Lielā zāle, Apaļā zāle i Mazā zāle amb un total de 643 localitats per a espectadors. Les actuacions es realitzen en llengua letó. Des de 1999, el teatre organitza el Festival Rūdolfs Blaumanis.

## Referències

* ↑ Rubin, Don; Nagy, Peter; Rouyer, Philippe. «Latvia. Structure of the National Theatre community». A: The World Encyclopedia of Contemporary Theatre: Europe (en anglès). Taylor & Francis, 2001, p. 549. ISBN 9780415251570.
* ↑ «Fetivals-valmiera» (en letó). Teatris.lv. Arxivat de l'original el 2015-01-06. [Consulta: 10 març 2015].

## Enllaços externs

* Teatre Dramàtic de Valmiera - Lloc web oficial
# Frigil pitnegre

El frigil pitnegre (Rhopospina fruticeti) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae) i única espècie del gènere Rhopospina Cabanis, 1851.

## Hàbitat i distribució

Habita zones arbustives i vessants rocosos dels Andes al centre i sud de Bolívia, Xile i oest i sud de l'Argentina. Durant l'hivern austral es dispersa fins a la Terra del Foc.

## Referències

* ↑ «Frigil pitnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Metaplàsia

La metaplàsia és una adaptació cel·lular que implica un canvi en el patró d'expressió que condueix a una diferenciació cel·lular diferent. Es produeix fonamentalment als epitelis, ja que les seves cèl·lules són les que es troben en contacte amb l'exterior, però també es pot trobar en cèl·lules mesenquimàtiques. Aquesta adaptació es produeix a conseqüència d'una re-diferenciació reversible des d'un tipus epitelial o mesenquimàtic a un altre tipus cel·lular, bé sigui per adaptació ambiental (e.g. agressió mecànica) o bé associat a un procés inflamatori.
Una de les metaplàsies més comunes és la que es produeix a l'epiteli respiratori bronquial. És provocada pel fum del tabac i, per tant, sol estar associada a individus fumadors. En aquesta metaplàsia es produeix un canvi d'un epiteli pseudoestratificat a un epiteli escatós estratificat. S'observen limfòcits CD8$^+$ i CD3$^+$ al teixit epitelial que indiquen que hi ha inflamació. També hi ha una pèrdua de les cèl·lules caliciformes i de secreció de moc a la zona metaplàsica. Com que és una adaptació reversible, si l'individu afectat deixa de fumar el procés metaplàsic revertiria i passat un cert temps l'epiteli tornaria a estar en condicions normals.

## Bibliografia

* The AMA Home Medical Encyclopedia, Random House, p. 683
* Robbins and Cotran - Pathologic Basis of Disease, 7th Edition, Saunders, p. 10
* Prof. Dr. Clark S., Australian Cancer institute, premalignant conditions. 1st edition pages(321-376). Reviewed.
# Charles Renouvier

Charles Renouvier (Montpeller, 1 de gener del 1815 - Prada, 1 de setembre del 1903) fou un filòsof francès (català del nord). Seguidor de Kant, el seu pensament se centra en l'horror natural que té l'home al desconeixement, que el porta a intentar saber i, per tant, perfeccionar la raó i la comprensió del món. Aquesta comprensió es basa en el fenomen, ja que no es pot anar més enllà de la percepció, i s'estructura en diferents categories mentals, la més important de les quals és la de relació, que permet unir dues idees i avançar. Posteriorment venen les categories del nombre, de l'espai, del temps (on aporta la noció d'ucronia) i de la qualitat, que ajuda a incorporar l'experiència personal subjectiva al coneixement.
Quant a l'antropologia, considera que el que defineix l'ésser humà és la llibertat (que desembocarà en idees polítiques socialistes i anticatòliques), que té un component ètic i cognitiu, ja que cada persona és lliure de creure o acceptar o no determinades proves de la seva percepció, donada la impossibilitat de conèixer les coses en si.
Mort a Prada de Conflent, hi ha un institut d'educació secundària que duu el seu nom i que és la seu de la Universitat Catalana d'Estiu.

## Referències

* ↑ «Biografia de Charles Renouvier, al web del Lycée Charles Renouvier» (en francès). Arxivat de l'original el 2013-07-12. [Consulta: 1r novembre 2013].
# Palau de Popes

El Palau de Popes (en letó: Popes muižas pils) és un palau a la històrica regió de Curlàndia, al municipi de Ventspils de Letònia.

## Història

L'edifici més antic va ser construït el 1653, per la familia von Behr, però va ser àmpliament remodelat el 1720 i el 1840, quan va adquirir el seu disseny actual. Des de 1920 l'edifici ha allotjat l'escola primària de la zona rural de Popes.

## Referències

* ↑ «Popes muiža» (en letó). [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Heinz Bauer

Heinz Bauer (Nuremberg, 31 de gener de 1928 - Nuremberg, 15 d'agost de 2002) va ser un matemàtic alemany.

## Vida i Obra

Bauer va estudiar a la universitat d'Erlangen-Nuremberg i en la qual va rebre el doctorat el 1953 sota la supervisió d'Otto Haupt i va obtenir l'habilitació docent el 1956, també amb Otto Haupt. Després d'un curt període de 1961 a 1965 com a professor a la universitat d'Hamburg, va estar tota la seva carrera acadèmica a la universitat d'Erlangen-Nuremberg, fins a la seva retiarad el 1996. Els seus focus de recerca van ser la teoria del potencial, la teoria de la mesura i la teoria de la convexitat.
Bauer va rebre el premi Chauvenet el 1980 i es va ser escollit membre de l'Acadèmia Alemanya de Ciències Leopoldina el 1986.
Va morir a Nuremberg el 2002.

## Referències

* ↑ Jacobs, 2003, p. 1.
* ↑ Heyer, Jacob i Netuka, 2003, p. 29-42.
* ↑ Heyer, Jacob i Netuka, 2003, p. 1-10.
* ↑ Heyer, Jacob i Netuka, 2003, p. 11-28.
* ↑ Heyer, Jacob i Netuka, 2003, p. vii-viii.
* ↑ Dalang, 2002, p. 289.

## Bibliografia

* Dalang, Robert C. «Obituary: Heinz Bauer (1926-2002)» (en anglès). Expositiones Mathematicae, Vol. 20, Num. 1, 2002, pàg. 289. DOI: 10.1016/S0723-0869(02)80008-1. ISSN: 0723-0869.
* Heyer, Herbert; Jacob, Niels; Netuka, Ivan. Selecta by Heinz Bauer (en anglès). Walter de Gruyter, 2003. ISBN 3-11-017350-6.
* Jacobs, K. «Obituary: Heinz Bauer (31-8-1926-15-8-2002)» (en alemany). Aequationes Mathematicae, Vol. 65, Num. 1, 2003, pàg. 1-2. DOI: 10.1007/s000100300000.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Heinz Bauer» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Schmidt, Werner. «Zum Tod von Prof. Dr. Heinz Bauer» (en alemany). Universitat d'Erlangen-Nuremberg, 2002. [Consulta: 8 octubre 2023].
# Gweltaz-Lambrizig

Gweltaz-Lambrizig (en bretó Gweltaz-Lambrizig, en francès Saint-Gildas-des-Bois) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 3.273 habitants. Limita amb Sévérac, Missillac, Pontchâteau, Drefféac i Guenrouet.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.361 | 2.510 | 2.521 | 2.997 | 3.126 | 3.059 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-2001 | André Trillard | UMP |
| 2001-2008 | Patricia Bertin | Divers droite |
| 2008- | André Trillard | UMP |
# 497

El 497 (CDXCVII) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Llibre sagrat del jainisme, Siddantha
* Els francs derroten els alamans

## Necrològiques

* Hàixim ibn Abd-Manaf, avantpassat de Mahoma
# Nou Partit (Letònia)

Nou Partit (en letó:Jaunā Partija, JP) va ser un partit polític centrista de Letònia de Letònia.
Fundat pel compositor Raimonds Pauls, el partit va guanyar vuit escons en el Saeima a les eleccions de 1998. Després de les eleccions, el Nou Partit va entrar en un govern de minoria amb els partits Via Letona i Per la Pàtria i la Llibertat/LNNK.
A l'elecció presidencial de juny 1999, el partit va nominar a Pauls per a la presidència, i va aconseguir ser el primer després de cinc votacions, però va retirar la seva candidatura, ja que encara no va assolir més d'un terç dels vots. El partit es va retirar de la coalició de govern al mes següent, quan va ser substituït pel Partit Popular sota el nou primer ministre Andris Šķēle. Al maig de 2000, va entrar a la coalició governant de centredreta. Tanmateix, Pauls va deixar el partit per passar a ser un diputat independent a l'agost de 2000, que va portar la seva influència al declivi. El partit dissolt després de la partida de Pauls, amb un terç dels seus diputats es van unir al nou Partit Letònia Primer.

## Referències

* ↑ Rusia y Eurasia Facts & Figures anual (en anglès). Academic Press International, 2003, p. 258. ISBN 978-0-8476-9859-2.
* ↑ Berglund, Ekman i Aarebrot, 2004, p. 109.
* ↑ Clemens i 2000, 134.
* ↑ Berglund, Ekman i Aarebrot, 2004, p. 127.
* ↑ Clemens i 2001, 67.
* ↑ Berglund, Ekman i Aarebrot, 2004, p. 117.

## Bibliografia

* Berglund, Sten; Ekman, Joakim; Aarebrot, Frank H. The Handbook of Political Change in Eastern Europe (en anglès). Edward Elgar Publishing, 2004. ISBN 978-1-84064-854-6.
* Clemens, Walter C. Annual Survey of Eastern Europe and the Former Soviet Union: Holding the Course (en anglès). M.E. Sharpe, 2000. ISBN 978-0-7656-0360-9.
* Clemens, Walter C. The Baltic Transformed: Complexity Theory and European Security (en anglès). Rowman & Littlefield, 2001. ISBN 978-0-8476-9859-2.

## Vegeu també

* Eleccions legislatives letones de 1998
# Habitatges al carrer Sant Pere, 73 i 77 (Vic)

Els habitatges al carrer Sant Pere, 73 i 77, de Vic (Osona), són un conjunt eclèctic inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Al número 73 del carrer Sant Pere hi ha una casa mitgera de planta baixa i dos pisos, coberta a dues vessants amb teula àrab. A la planta s'hi obre un portal rectangular amb ornaments arrebossats, motiu que es repeteix en totes les obertures. A la part dreta s'hi obre una finestra que coincideix amb el nivell del primer pis (potser és una finestra a l'escala). Obeint a la gradació d'obertures segons l'alçada al segon pis hi ha una finestra més petita. El ràfec és amb cornisa i voladís. L'estat de conservació és força bo.
Al número 77 hi ha una casa mitgera que consta de planta baixa i dos pisos, coberta a dues vessants amb teula àrab. A la planta s'hi obre un portal rectangular amb llinda decorada amb estuc. Al primer pis i el segon pis hi ha gradació en les obertures que disminueixen amb l'alçada. Pel que fa les finestres, dir que totes elles tenen ampits decorats amb rajola i les llindes també, les quals són protegides per trencaaigües. El límit de la casa és decorat també amb estuc que descriu formes vegetals. El ràfec forma una mena de cornisa. L'estat de conservació és mitjà, tort i que caldria una pintada i restaurar la rajola, ja que aquesta amenaça caure.

## Història

L'edifici del número 73 té un valor relatiu però és important dins el context i per tractar-se d'una obra del segle xix realitzada pels mestres d'obres locals, dels quals no se'n coneix el nom. L'edifici primitiu del número 77 devia ser anterior al segle xviii, i fou reformada al segle xix i el 1931 M. Gausa va fer una reforma per a la ventilació dels soterranis.
Situat a l'antic raval del carrer Sant Pere, el creixement del qual fou degut a la creació d'obres públiques i assistencials. En aquest sentit, el rei Jaume I, al 1245, hi estableix una orde de mercedaris i el mateix monarca mana desplaçar l'antic camí de Barcelona del carrer de Sant Francesc al carrer de Sant Pere, això portà a la construcció del pont Pedrís damunt el riu Mèder. Al segle xiv s'hi instal·laren els primers edificis de l'hospital que al segle xvi culminarien amb l'edifici actual. Al segle xviii s'hi construí l'actual església dels Trinitaris. El carrer Sant Pere sembla viure d'esquena a la modernització i restauració dels altres nuclis urbans.

## Referències

* 1 2 3 4 «Habitatge al carrer Sant Pere, 77». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# 1601
## Esdeveniments

* Primera reglamentació sobre la pobresa a Anglaterra
* Matteo Ricci, missioner jesuïta, arriba a la Xina
* Publicació de Hamlet

## Naixements

* Fermat, matemàtic francès
* El rei Lluís XIII de França
* Baltasar Gracián, autor espanyol
* Alonso Cano Pintor i escultor espanyol.

## Necrològiques
### Món

* 24 d'octubre - Praga, (Bohèmia): Tycho Brahe, astrònom danès. (n. 1546)
# Casa Senyorial de Cēre

La Casa Senyorial de Cēre (en letó: Cēres muižas pils) és una casa senyorial a la històrica regió de Curlàndia, a la parròquia de Cēre del municipi de Kandava a l'oest de Letònia. Va ser convertida en la seva forma actual a la dècada de 1860 d'acord amb el disseny de l'arquitecte Teodors Zeilers. Des de 1921 l'edifici allotja l'escola primària Cere.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Eleccions legislatives neerlandeses de 1956

Les eleccions legislatives neerlandeses de 1956 se celebraren el 13 de juny de 1956, per a renovar els 101 membres de la Tweede Kamer, que poc després augmentaren a 150. El Partit del Treball fou el partit més votat i Willem Drees fou nomenat novament primer ministre, encara que el 1958 va dimitir i fou substituït per Louis Beel (KVP), amb suport de la Unió Cristiana i el Partit Antirevolucionari.

## Resultats

← Eleccions legislatives neerlandeses, 1956 → :
| Partit | Partit | Vots | % | Escons |
| | Partit del Treball (PvdA) | 1.872.209 | 32,6 | 50 |
| | Partit Popular Catòlic (KVP) | 1.815.710 | 31,6 | 49 |
| | Partit Antirevolucionari (ARP) | 567.535 | 9,9 | 15 |
| | Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia (VVD) | 502.530 | 8,8 | 13 |
| | Unió Cristiana Històrica (CHU) | 482.918 | 8,4 | 13 |
| | Partit Comunista dels Països Baixos (KPN) | 272.054 | 4,7 | 6 |
| | Partit Polític Reformat (SGP) | 129.517 | 2,3 | 3 |
| Total | Total | 5.849.652 | 95,5 | 150 |

## Enllaços externs

* Resultat de les eleccions de 1956
# 1683
## Esdeveniments

* 12 de setembre: Diversos exèrcits europeus combinats derroten l'Imperi Otomà al Setge de Viena

## Naixements

* 7 de setembre: Maria-Anna d'Àustria, arxiduquesa d'Àustria i Reina de Portugal.

## Necrològiques

Pendent
# Casa Senyorial de Īvande

La Casa Senyorial de Īvande (en letó: Īvandes muižas pils; en alemany: Schloß Groß-Iwanden) és una casa senyorial a la històrica regió de Curlàndia, al municipi de Kuldiga a l'oest de Letònia.
Va ser construït en la segona meitat del segle xix d'acord amb un disseny de l'arquitecte Teodors Zeilers. Va ser greument danyada per un incendi el 1905, però més tard reparat entre 1912 i 1913.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Eleccions presidencials georgianes de 2008

Les eleccions presidencials georgianes de 2008 se celebraren el 5 de gener de 2008. Foren avançades pel president Mikheil Sakaixvili, després de les manifestacions de protesta de novembre de 2007. Les eleccions s'haurien d'haver celebrat originalment l'agost de 2008.
Saakaixvili va ser declarat guanyador amb un 53,4% dels vots, encara que va haver acusacions de frau electoral per l'oposició de partits de dreta que aglutinava l'empresari Levan Gatxetxiladze. No obstant això els observadors internacionals van donar el vistiplau a les eleccions, a pesar d'algunes irregularitats observades.

## Resultats

Eleccions presidencials georgianes de 15 de gener de 2008
| Candidats | Vots | % |
| Mikheil Sakaixvili | 1,060,042 | 53.47 |
| Levan Gatxetxiladze | 509,234 | 25.69 |
| Badri Patarkatsixvili | 140,826 | 7.10 |
| Shalva Natelaixvili | 128,589 | 6.49 |
| Davit Gamkrelidze | 79,747 | 4.02 |
| Gia Maisashvili | 15,249 | 0.77 |
| Irina Sarishvili-Chanturia | 3,242 | 0.16 |
| Vots en blanc | 33,129 | 1.67 |
| Vots nuls | 12,260 | 0.61 |
| Total 56,19% participació; 3,527,964 votants | 1,982,318 | 100.0 |

## Referències

* ↑ Informe Final de la Missió de l'OSCE PDF (anglès)
# Conformitat

La conformitat és l'acceptació de les normes socials i el canvi de la mateixa actitud per influència dels altres. Forma part del procés de socialització, on l'individu modifica progressivament la seva conducta segons els valors i regles que va aprenent de la comunitat. Quan apareix un nou estímul que altera l'esquema mental anterior, es pot produir una internalització (la persona accepta la nova norma o model i l'incorpora als seus) o bé un xoc entre la conducta exterior i les creences internes; en aquest cas si el comportament presenta conformitat es parla d'obediència (l'individu accepta la regla malgrat no hi estigui d'acord). Si el nou estímul no és capaç de provocar la conformitat, produeix desobediència o bé és ignorat, en funció de la seva força.
La conformitat respon a les necessitats psicològiques d'afiliació: ningú no vol sentir-se rebutjat pel seu grup de referència i, per tant, intenta adaptar-se al que es considera acceptable dins d'aquesta comunitat. Els premis i reforçadors accentuen l'hàbit de conformitat, clau en el procés de l'educació d'un infant. Aquest hàbit no és inalterable i pot modificar-se sempre que es produeixi una influència social prou poderosa, independentment de l'edat del subjecte.
Si es produeix identificació amb el subjecte o grup emissor de la influència o petició de canvi, és més probable que es produeixi conformitat, com passa amb les persones que gaudeixen de popularitat als seus cercles de relació. Aquesta conformitat no sempre és conscient. També augmenten les possibilitats de canvi en l'altre si és una majoria la que propugna la innovació (pressió de grup).

## Referències

* ↑ Morata, Pau. Anàlisi de l'entorn, factor estratègic per a l'èxit. 1a edició. [Barcelona]: UOC, 2005. ISBN 8497882970.
* ↑ «conformismo - Treccani» (en italià). [Consulta: 24 febrer 2024].
* ↑ «Conformity | Definition, Studies, Types, & Facts | Britannica» (en anglès). [Consulta: 28 febrer 2024].
* ↑ «Conformidad | Psychology Today en español» (en espanyol europeu). [Consulta: 3 març 2024].
* ↑ Kelman, H. C (1958). "Compliance, Identification, and Internalization: Three Processes of Attitude Change". Journal of Conflict Resolution 2 (1): 51–60

## Vegeu també

* Efecte d'arrossegament
* Espiral del silenci
* Inèrcia social
* Mimetisme
* Personalitat autoritària
# 1417
## Esdeveniments
### Resta del món

* El capítol catedralici de Girona decideix construir la catedral amb una sola nau.
* 27 de juliol – El papa Benet XIII és deposat, posant fi al Gran Cisma d'Occident.

## Necrològiques
### Països Catalans
### Resta del món

* 26 de setembre, Constança: Francesco Zabarella, cardenal i canonista italià.
# Casa Senyorial de Jaunauce

La Casa Senyorial de Jaunauce (en letó: Jaunauces muižas pils; en alemany: Schloss Neu-Autz) és una casa senyorial a la històrica regió de Curlàndia, al municipi de Saldus a l'oest de Letònia.
Va ser construït al segle xix pel comte Karl Johann Friedrich von Medem, qui va llegar la finca a la seva filla Caroline i al seu espòs Ferdinand von der Ropp el 1827. Va pertànyer a la família von der Ropp fins a la reforma agrària de 1920. L'edifici allotja l'escola primària Jaunauce des de 1931.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Electró desaparellat

Un electró desaparellat o és aquell que no té el seu espín compensat per un altre electró d'espín oposat en el mateix àtom (o, en un model d'orbitals moleculars, en la mateixa molècula). En sistemes orgànics, donen lloc a radicals lliures, mentre que en metalls de transició, per exemple, és fàcil trobar sistemes amb electrons desaparellats i que siguin estables. En qualsevol cas, li donen propietats magnètiques al sistema en el qual estiguin, i generalment alteren les seves propietats òptiques.
Els electrons desaparellat són aquells que es troben sols en un orbital. Quan hi ha orbitals de la mateixa energia se semiocupada amb el mateix spin i després es completen orbitals de la mateixa energia, que són aquells que tenen el mateix valor del nombre quàntic secundari.

## Vegeu també

* Radical
# Monarca orellut

El monarca orellut (Carterornis leucotis) és un ocell de la família dels monàrquids (Monarchidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i manglars del nord-est d'Austràlia, des de l'est de Queensland, cap al nord fins a la península del Cap York, cap al sud al nord-est de Nova Gal·les del Sud.

## Referències

* ↑ «Monarca orellut». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)