OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mallerenga dorsiverda

La mallerenga dorsiverda o mallerenga de dorc verdós (Parus monticolus) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Pàrids pròpia d'Àsia.
Es troba a Bangladesh, Bhutan, Xina, l'Índia, Laos, Myanmar, Nepal, el Pakistan, Taiwan i Vietnam.
L'hàbitat natural són el bosc boreal, el bosc temperat i el bosc humit subtropical o tropical de les terres baixes.

## Subespècies

Se'n reconeixen quatre subespècies:
* P. m. insperatus (Swinhoe, 1866) - Boscos muntanyos de Taiwan.
* P. m. legendrei (Delacour, 1927) - sud de Vietnam (meseta de Da Lat).
* P. m. monticolus (Vigors, 1831) - de l'oest de l'Himàlaia a l'oest del Nepal i al Tibet.
* P. m. yunnanensis (La Touche, 1922) - de l'Himàlaia al nord de l'Índia, Myanmar, a la Xina i al nord del Vietnam.

## Referències

* ↑ «Mallerenga dorsiverda». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11/03/2023(català)
* ↑ «Master Lists – IOC World Bird List v13.1» (en anglès americà). [Consulta: 11 març 2023].
* ↑ Clements, J. F.; Schulenberg, T. S.; Iliff, B.L. Sullivan i C. L. Wood, M. J. «The Clements checklist of birds of the world: Version 6.6» (XLS) (en anglès). Cornell University, 04-12-2011. Arxivat de l'original el 2011-12-04. [Consulta: 11 març 2023].
# Mallerenga funesta (Melaniparus)

La mallerenga funesta (Melaniparus funereus) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Pàrids. És originària de la selva tropical africana.

## Distribució i hàbitat

Es troba als boscos de l'Àfrica Central i Occidental.
L'hàbitat natural són els boscos humits tropicals de terres baixes.

## Taxonomia

La mallerenga funesta era antigament una de les moltes espècies del gènere Parus, però es va traslladar a Melaniparus després que una anàlisi filogenètica molecular publicada el 2013 mostrés que els membres del nou gènere formaven un clade diferent.
Es reconeixen dues subespècies:
* Melaniparus funereus funereus (Verreaux, JP & Verreaux, JBÉ 1855) - de Guinea al Camerun, Zaire, Uganda i Kenya.
* Melaniparus funereus gabela (Traylor, MA 1961) - centre oest d'Angola (escarpa de Gabela).

## Referències

* ↑ «Mallerenga funesta (Melaniparus)». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 13/03/2023(català)
* ↑ Johansson, Ulf S.; Ekman, Jan; Bowie, Rauri C.K.; Halvarsson, Peter; Ohlson, Jan I. «A complete multilocus species phylogeny of the tits and chickadees (Aves: Paridae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 69, 3, 12-2013, pàg. 852–860. DOI: 10.1016/j.ympev.2013.06.019.
* 1 2 Gill, Frank; Donsker, David. «Waxwings and allies, tits, penduline tits – IOC World Bird List» (en anglès). World Bird List Version 6.1. International Ornithologists' Union. [Consulta: 13 març 2023].
# Mallerenga negra ullclara

La mallerenga negra ullclara o mallerenga negra de Shelley (Melaniparus guineensis) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Pàrids pròpia de les muntanyes de l'Àfrica tropical.

## Taxonomia

Anteriorment es considerava coespecífic de la mallerenga més meridional, la mallerenga negra alablanca (Melaniparus leucomelas), però actualment es consideren espècies separades. Tots dos es classificaven en el gènere Parus, però va ser traslladat al gènere Melaniparus, com altres espècies, quan una una anàlisi filogenètica molecular publicada el 2013 va demostrar que formaven un nou clade.

## Descripció

El plomatge és negre gairebé íntegrament, llevat d'una gran franja blanca que travessa les ales a l'altura de les espatlles. Els ulls són blanquinosos, cosa que el diferencia de la mallerenga negra alablanca.

## Distribució i hàbitat

Es troba en una amplia franja de l'Àfrica tropical, que va des de l'Àfrica occidental fins a Kenya i Etiòpia per l'est. És un ocell sedentari que viu als boscos de coníferes de les muntanyes de la seva àrea de distribució.

## Comportament

S'alimenta principalment d'insectes als arbres. Nia en escletxes dels arbres, on pon entre 4-6 ous rosats amb taques marró vermelloses.

## Referències

* ↑ «Mallerenga negra ullclara». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 13/03/2023(català)
* ↑ «Master Lists – IOC World Bird List v13.1» (en anglès americà). [Consulta: 13 març 2023].
* ↑ Johansson, Ulf S.; Ekman, Jan; Bowie, Rauri C.K.; Halvarsson, Peter; Ohlson, Jan I. «A complete multilocus species phylogeny of the tits and chickadees (Aves: Paridae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 69, 3, 12-2013, pàg. 852–860. DOI: 10.1016/j.ympev.2013.06.019.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Waxwings and allies, tits, penduline tits – IOC World Bird List» (en anglès). World Bird List Version 6.1. International Ornithologists' Union. [Consulta: 19 febrer 2023].
# Mallerenga negra alablanca

La mallerenga negra alablanca (Melaniparus leucomelas) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Pàrids. L'espècie va ser descrita per primera vegada per Eduard Rüppell el 1840.

## Descripció

És principalment negre amb un pegat alar blanc, però es diferencia de la més septentrional mallerenga negra ullclara (Melaniparus guineensis), amb la qual de vegades es considera coespecífica, perquè té els ulls foscos.

## Distribució i hàbitat

Es troba a l'Àfrica central, a les sabanes i zones de matoll hi ha una franja compresa entre el sud d'Àfrica central i el nord d'Àfrica austral, des d'Angola fins a Tanzània, a més de les zones de matoll de muntanya d'Etiòpia.

## Taxonomia

La mallerenga negra alablanca antigament era una de les moltes espècies del gènere Parus, però es va traslladar a Melaniparus després que una anàlisi filogenètica molecular publicada el 2013 demostrés que els membres del nou gènere formaven un clade diferent.
Es reconeixen dues subespècies:
* M. l. leucomelas (Rüppell, 1840) - Etiòpia, Eritrea, Sudan i Sudan del Sud.
* M. l. insignis (Cabanis, 1880) - Equador africà fins als subtròpics meridionals.

## Referències

* ↑ «Mallerenga negra alablanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 14/03/2023(català)
* ↑ Johansson, Ulf S.; Ekman, Jan; Bowie, Rauri C.K.; Halvarsson, Peter; Ohlson, Jan I. «A complete multilocus species phylogeny of the tits and chickadees (Aves: Paridae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 69, 3, 12-2013, pàg. 852–860. DOI: 10.1016/j.ympev.2013.06.019.
* 1 2 Gill, Frank; Donsker, David. «Waxwings and allies, tits, penduline tits – IOC World Bird List» (en anglès). World Bird List Version 6.1. International Ornithologists' Union. [Consulta: 14 març 2023].
# Mallerenga del Rwenzori

La mallerenga del Rwenzori (Melaniparus fasciiventer) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Pàrids endèmica de les muntanyes de la regió dels Grans Llacs d'Àfrica.

## Taxonomia

Va ser descrit per l'ornitòleg alemany Anton Reichenow l'any 1893 i inicialment va ser inclosa en el gènere Parus, però es va traslladar a Melaniparus després que una anàlisi filogenètica molecular publicada el 2013 demostrés que els membres del nou gènere formaven un clade diferent.
Es reconeixen tres subespècies:
* M. f. fasciiventer (Reichenow, 1893) - Muntanyes Rwenzori (est de la RD Congo i oest d'Uganda), oest de Ruanda i oest de Burundi.
* M. f. tanganjicae (Reichenow, 1909) - Muntanyes Itombwe (est de la RD Congo) i sud-oest de Ruanda (Bosc de Nyungwe).
* M. f. kaboboensis (Prigogine, 1957) - Mont Kabobo (est de la RD Congo).

## Distribució i hàbitat

Es troba a les muntanyes de l'oest de la regió dels Grans Llacs d'Àfrica que envolten els llacs Alberto, Kivu i Tanganica, distribuït per l'est de la República Democràtica del Congo, Rwanda, Burundi i Uganda. Habita els boscos tropicals humits de muntanya.

## Referències

* ↑ «Mallerenga del Rwenzori». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 16/03/2023(català)
* ↑ Johansson, Ulf S.; Ekman, Jan; Bowie, Rauri C.K.; Halvarsson, Peter; Ohlson, Jan I. «A complete multilocus species phylogeny of the tits and chickadees (Aves: Paridae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 69, 3, 12-2013, pàg. 852–860. DOI: 10.1016/j.ympev.2013.06.019.
* 1 2 Gill, Frank; Donsker, David. «Waxwings and allies, tits, penduline tits – IOC World Bird List» (en anglès). World Bird List Version 6.1. International Ornithologists' Union. [Consulta: 16 març 2023].
# Mallerenga cendrosa

La mallerenga cendrosa (Melaniparus cinerascens) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Pàrids pròpia de l'Àfrica austral.

## Distribució i hàbitat

Es troba a l'Àfrica austral, distribuït per Angola, Botswana, Namíbia, Sud-àfrica i Zimbàbue.
L'hàbitat natural són les sabanes seques.

## Taxonomia

Va ser descrita per l'ornitòleg francès Louis Jean Pierre Vieillot l'any 1818 i inicialment inclosa en el gènere Parus, però es va traslladar a Melaniparus després que una anàlisi filogenètica molecular publicada el 2013 demostrés que els membres del nou gènere formaven un clade diferent.
Es reconeixen dues subespècies:
* M. c. benguelae (Hall & Traylor, 1959) - sud-oest d'Angola i nord-oest de Namíbia.
* M. c. cinerascens (Vieillot, 1818) - Namíbia, Botswana, Zimbàbue i centre nord de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Mallerenga cendrosa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 17/03/2023(català)
* ↑ Johansson, Ulf S.; Ekman, Jan; Bowie, Rauri C.K.; Halvarsson, Peter; Ohlson, Jan I. «A complete multilocus species phylogeny of the tits and chickadees (Aves: Paridae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 69, 3, 12-2013, pàg. 852–860. DOI: 10.1016/j.ympev.2013.06.019.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Waxwings and allies, tits, penduline tits – IOC World Bird List» (en anglès). World Bird List Version 6.1. International Ornithologists' Union. [Consulta: 19 febrer 2023].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Waxwings and allies, tits, penduline tits – IOC World Bird List v6.5» (en anglès americà), 2017. [Consulta: 17 març 2023].
# Casa Joan Quintana

La Casa Joan Quintana és una obra eclèctic de Vic (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Casa entre mitgera que consta de planta baixa, dos pisos, coberta a dues vessants amb teula aràbiga i terrassa almenys a la part de davant. A la planta hi ha un gros portal rectangular, de dues fulles, que dona pas a la botiga. Els pisos presenten una gradació en les obertures segons l'alçada i a cada pis s'hi obre un balcó amb barana de ferro forjat.
La façana és completada per mitjà d'una cornisa i la damunt hi ha una barana que protegeix el terrat. La façana és estocada formant una mena de carreus que imiten la pedra. L'estat de conservació és bo i cal remarcar que és de les poques botigues del carrer que mantenen la fesomia de principis de segle.

## Història

Edifici que segurament data del segle xviii i que l'estat actual prové d'una reforma del 1912.
Situada a l'antic camí itinerant que arribava a la ciutat i que va començar a créixer al segle xii. Al segle xiii va creixent el raval del carrer de Manlleu i al segle xiv es comença a construir el convent de les clarisses entre aquest carrer i el de Santa Joaquima. Al segle xvi comença a construir-se Santa Clara la Nova i al segle xvii s'hi instal·len els carmelitans descalços (a l'actual Sant Miquel). A partir d'aquest segle es comencen a construir els eixamples de la ciutat i es refà el barri de Santa Eulàlia entre els carrer de Manlleu i els dels caputxins. Al segle xviii desapareix el portal d'aquest carrer. Al segle xix finalment acaba amb l'eixample de l'horta d'en Xandri entre aquest carrer i el Gurb.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Joan Quintana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Samurzakano

Samurzakano fou un principat d'Abkhàzia governat per una branca secundària dels Shirvashidze. Fou creat el 1700 i va subsistir fins al 1840, els últims 35 anys sota protectorat rus, establert nominalment el 1803 en establir el de Mingrèlia (del qual Rússia el considerava dependent) i confirmat el 1805. El 1808/1810 la branca sènior dels Shirvashidze a Likhni també va quedar sota protecció russa.
Salomó o Zegnak Shirvashidze, príncep d'Abkhàzia cap al 1665, va repartir el país a la seva mort cap al 1700 entre els seus tres fills: Rostom Shirvashidze (entre el Bziphe i el Kodori), Djigetshi Shirvashidze (entre el Kodori i el Galidzga amb capital a Likhni com a rama principal) i Kvapu Shirvashidze (entre el Galidzga i l'Inguri amb capital a Bedia)
El territori de Kvapu, la senyoria de Bedia, després es dirà Samurzakano pel seu fill, el príncep Murza khan o Mirza khan Shirvashidze ("principat de Murza Khan"). El seu fill Khutunica es va revoltar contra Turquia el 1757 i va demanar l'aliança a Rússia, essent de fet independent, però va ser derrotat i mort en una batalla el 1758. El va succeir el seu fill Levan Shirvashidze, que el 1798 va ser enderrocat pel seu nebot Manushihr, fill de Salomó (germà de Levan) que va acceptar el protectorat rus. El 1813 l'expríncep Levan va assassinar Manushihr i va proclamar príncep al seu propi fill Mamhmud Beg (Khutuna Shirvashidze). Després la successió va tornar a Alexandre, fill de Manushihr, el qual va ser assassinat pel príncep Tareil Dadiani el 1829. El va succeir el seu germà Dimitri Manucharovitch Shirvashidze, que el 1840 va ser deposat per Rússia i el país annexionat, i Dimitri va morir a Rússia el 1882.

## Senyors de Bedia (des 1750 aproximadament "prínceps de Bedia o Samurzakano")

* Kvapu Shirvashidze c. 1700-?
* Mirza Khan Shirvashidze (Murza Khan) ?-1750
* Khutunica Shirvashidze c. 1750-1758
* Levan Shirvashidze 1758-1798
* Manushihr Shirvashidze 1798-1813
* Khutuna Shirvashidze (Mahmud Beg) 1813-?
* Alexander Manucharovitch Shirvashidze ?-1829
* Dimitri Manucharovitch Shirvashidze 1829-1840
* A Rússia 1840

## Referències

* ↑ Georgian Soviet Encyclopedia, v. 9, p. 37, Tb., 1985.

## Bibliografia

* Kakha N. Kvashilava. From the Historical Past of Samurzakano (The Turn of XVII-XVIII Centuries – 1840) Arxivat 2014-10-06 a Wayback Machine.. Tbilisi, 2011 (en georgià; sumaris en anglès i rus)

## Enllaços externs

* Genealogia Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Ratpenat nasofoliat llistat

El ratpenat nasofoliat llistat (Macronycteris vittatus) és una espècie de ratpenat de la família dels hiposidèrids. Abans era considerat part de H. commersoni, que ara és considerat limitat a Madagascar. Viu a l'est i el sud d'Àfrica. A l'est d'Àfrica, viu a Etiòpia, Somàlia, Kenya, Zàmbia i Moçambic. Al sud d'Àfrica, viu a Zimbàbue, Botswana i Namíbia. També n'hi ha poblacions petites a l'oest i al centre d'Àfrica, a Angola, la República Centreafricana, a l'est de la República Democràtica del Congo, Guinea i Nigèria. Es troba sobretot a les sabanes amb arbres, però també viu als boscos humits tropicals de plana, coves i a altituds fins a 1.700 metres.

## Referències

* ↑ Foley, N. M.; Goodman, S. M.; Whelan, C. V.; Puechmaille, S. J.; Teeling, E. «Towards navigating the Minotaur's labyrinth: cryptic diversity and taxonomic revision within the speciose genus Hipposideros (Hipposideridae)» (en anglès). Acta Chiropterologica, vol. 19, 1, 2017, pàg. 1-18. DOI: 10.3161/15081109acc2017.19.1.001.
# Melindro

Un melindro és una pasta petita i allargada en forma de dit amb les puntes arrodonides, una mica tova i esponjosa, però amb una certa rigiditat. Els ingredients bàsics en la preparació són sucre, farina i ous.
Els melindros els van inventar a la fi del segle xv a la cort del Duc de Savoia en avinentesa d'una visita d'un rei de França. Els melindros, que són coneguts a Itàlia com a savoiardi (savoians), es fan servir per a elaborar el tiramisú, sucats amb cafè i mesclats amb una crema de formatge mascarpone.

## Origen etimològic del nom

El nom català melindro ve del castellà «melindre», amb el mateix significat, probablement alteració del francès antic «Melide», 'Cucanya, país deliciós', segurament del llatí «Melite», illa de Malta, interpretat popularment com un derivat del llatí «mel».

## Gastronomia

Tradicionalment els melindros són un ingredient ideal a la xocolatada. La manera habitual de menjar-los és sucant-los a una tassa o una xicra (tassa petita, emprada especialment per aquest fi) amb xocolata desfeta.
També era costum antigament menjar els melindros a les granges, on se servien amb els suïssos, tasses de xocolata desfeta amb nata fabricada a la mateixa lleteria.

#### Dits de bescuit

Són una varietat de bescuits secs i tendres, de forma estirada, coberts de sucre de llustre, generalment utilitzats en la confecció de charlottes i de tiramisú. A diferència de Melindro, el dit de bescuit és menys sec, no es fabrica pas a partir d'un ou sencer i el blanc pujat en neu és constituït a part abans d'ésser incorporat. Fou oficialment creat per Marie-Antoine Carème al S. XVIII, si bé certes fonts afirmen que hauria estat inventat pels cuiners de Caterina de Mèdicis, que haurien tingut la idea de confeccionar bescuits amb ous utilitzant dues culleres per a apartar la pasta a partir del centre, per a no espatllar-la.

## Vegeu també

* Llengua de gat
* Secall
* Bescuit
* Coulant

## Referències

* ↑ Maria Antònia Martí Escayol, El plaer de la xocolata: la història i la cultura de la xocolata a Catalunya
* ↑ «Définitions : pèlerine - Dictionnaire de français Larousse» (en francès). www.larousse.fr. [Consulta: 23 febrer 2021].
* ↑ «La délicieuse histoire du biscuit à la cuillère» (en francès). Franceinfo, 20-12-2014 [Consulta: 9 desembre 2017].
* ↑ «Recettes biscuits à la cuillère - Cuisine / Madame Figaro» (en anglès). madame.lefigaro.fr. [Consulta: 9 desembre 2017].
* ↑ «La délicieuse histoire du biscuit à la cuillère» (en francès). Franceinfo, 20-12-2014 [Consulta: 9 desembre 2017].
* ↑ «Les biscuits à la cuillère» (en français). Le blog de Bernard Dauphin, 16-12-2017. [Consulta: 13 abril 2018].
# As Aventuras de Gui & Estopa

As Aventuras de Gui & Estopa (també conegut com Gui & Estopa) és una sèrie de televisió brasilera d'animació en Flash creat i dirigit per Mariana Caltabiano i que s'emet per Cartoon Network des del 2009.

## Argument

La sèrie narra les desventures de Gui i Estopa, dos joves gossos antropomòrfics i els seus amics Cróquete, Pitiburro, Fifivelinha i Ribaldo.

## Personatges

* Gui "Iguinho" (Veu: Mariana Caltabiano) un jove westie que és el protagonista de la sèrie.
* Estopa (Veu: Eduardo Jardim) un gos gris gros que és el millor amic de Gui.
* Cróquete Spaniel (Veu: Mariana Caltabiano) un Cocker spaniel anglès marró que és la xicota de Gui.
* Pitiburro (Veu: Eduardo Jardim) un Pitbull beix que és amic i rival de Gui.
* Dona Iguilda (Veu: Mariana Caltabiano) un westie que és la mare de Gui.
* Fifivelinha (Veu: Mariana Caltabiano) una noia.
* Ribaldo "Riba" (Veu: Arly Cardoso) un ratolí gris.
* Róquete Spaniel (Veu: Mariana Caltabiano) un Spaniel beix francès que és el cosí gran de Cróquete.
* Professora Jararaca una serp verda.
* Pitibela un Pitbull beix que és la xicota de Pitiburro.
* Pitbalinha un Pitbull beix que és el germà petit de Pitiburro.
* Jaiminho un porc.
* Nerdson un nen que és el veí de Gui.
* Irmãozão un gos beix gran i fort.
* Justin Bibelô un ocell groc.
* Lívia una gossa bronzejada.
* Birdy un ocell roig.
* Dr. Oscar Toon un metge.
* Jack Pé D'Curry un gos rosa francès.
* Bisa una vella gossa beix que és la besàvia de Gui.

## Referències

* ↑ Redação. «Cartoon Network estreia "Gui & Estopa", de Mariana Caltabiano» (en portuguès brasiler), 13-07-2009. [Consulta: 20 abril 2023].
* ↑ «Mande a foto do seu "Iguinho"» (en portuguès). iG São Paulo – Redação, 21-08-2012. Arxivat de l'original el 9 abril 2016. [Consulta: 20 abril 2023].

## Enllaços externs

* As Aventuras de Gui & Estopa - Lloc web oficial
# Can Magí de les Alzines

Can Magí de les Alzines és una casa d'Òdena (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un masia formada per l'edifici principal (habitatge) i les dependències bàsiques de l'economia agrícola (celler, cups, corrals, graners...). D'aquests en destaca el celler, de grans dimensions i amb volta de pedra de punt rodó. La casa té planta baixa i pis. La porta d'entrada és d'arc de mig punt amb arrebossat imitant carreus. A la façana hi ha restes d'un rellotge de sol. A la banda est, un cos annexa amb la planta baixa i la galeria d'arcs de mig punt la que comunica amb el primer pis de la casa. L'edifici principal queda tancat per un pati.

## Història

Per les dades inscrites que l'edifici és del segle xviii i que en els diferents annexes s'hi ha fet reformes i ampliacions.
A la clau de la porta de la casa: 1756
Al celler: 1878
A la bassa: 1884
Al cobert tocant a la casa: 1882

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Magí de les Alzines». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Sant Pere de les Botxes

Sant Pere de les Botxes és una obra d'Òdena (Anoia) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una ermita en ruïnes ubicada prop de les Malloles, situades en descampat. Edifici d'una sola nau amb absis llis orientat a sol ixent. Mesura 9,30m. de llarg per 4,40 d'ample. Porta a la façana de migdia i finestra a l'absis. Hi manca la coberta, l'absis i el mur de migdia estan molt deteriorats. En la nostra visita hi hem apreciat un forat a terra, fet per gent incontrolada on s'hi aprecia el fonament del peu de l'altar. Murs de pedra seca amb carreus d'arenós més o menys escairats, en forma de paral·lelepípede. Posteriorment l'interior fou arrebossat.

## Història

Surt un camí en direcció E. Passada la torre de la Telefònica, un camí a mà dreta mena a una carena, al final de la qual hi ha l'ermita. L'antiga església parroquial estava situada al costat del castell, dins el primitiu recinte emmurallat. Va ser destruïda l'any 1936. L'any 1942 es va iniciar la nova església a la plaça Major, que no es va acabar fins al 1955.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere de les Botxes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
* ↑ «ESGLÉSIA DE SANT PERE (Òdena - Anoia)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 5 setembre 2015].
# Chevalmeire

L'equip de ciclisme femení Chevalmeire és un equip de ciclisme femení belga creat el 2019 i té categoria UCI Women's Continental Team.

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
La taula següent mostra el rànquing de l'equip a la UCI World Tour femení, així com la seva millor ciclista en el rànquing individual.

## Composició de l'equip

2020 :
2021 :
2022 :
2023 :

## Notes i referències

* ↑ «Chevalmeire Cycling Team veut surprendre» (en francès). directvelo, 29-02-2020. [Consulta: 12 gener 2024].
* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Chevalmeire - Lloc web oficial