OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Irritator

Irritator challengeri és una espècie de dinosaure espinosàurid que va viure al Cretaci inferior (Albià), fa uns 110 milions d'anys. S'estima que arribava als 8 metres de longitud i a una alçada de 3 metres. Les seves restes fòssils es van trobar al Brasil.

## Referències

* Don Lessem. Dinosaurs A to Z. Scholastic New York, 2003. ISBN 0-439-16591-1. .
* Kellner, A.W.A. & D.A. Campos, 1996. First Early Cretaceous dinosaur from Brazil with comments on Spinosauridae. N. Jb. Geol. Paläont. Abh. 199 (2): 151-166.

## Enllaços externs

* Irritator a The Theropod Database (anglès)
# Etimologia popular

Una etimologia popular, en sentit bàsic, es refereix a establir l'origen d'una paraula basant-se en les creences i opinions de gent no especialitzada en la ciència etimològica.
Les etimologies populars acostumen a ser falses etimologies però sovint queden recollides oficialment. Per exemple l'escut de Calaf deriva d'una etimologia popular: CA (gos) quan en realitat deriva de la paraula àrab Calat que vol dir "castell". Un altre exemple és melmelada que sembla derivar de la mel, un dels ingredients principals abans de la difusió del sucre, però que deriva de Marmelo, el nom portuguès del codony, que ha donat derivats fidels a l'origen portuguès en la major part dels idiomes marmalade en anglès mermelada en castellà, marmelade en francès, marmelada en èuscar. etc. Algunes etimologies són totalment inversemblants i són més aviat plasenteries com la que fa derivar orxata de "Tens or, xata", o el cognom Granullas de les paraules de Jaume I: Gran ull has (tens un gran ull) adreçada a un vigilant que seria l'origen del cognom.
Les etimologies populars existeixen en la major part de les llengües, fins en els ideogrames xinesos: el que significa crisi (wēijī) que popularment es creu que es compon de dues parts que signifiquen perill i oportunitat quan en realitat el segon, "jī", no significa oportunitat.
En lingüística històrica l'etimologia popular es refereix, en un significat més tècnic a la variació (en pronunciació, transliteració, etc.) d'una paraula al llarg del temps.

## Font i influència de les etimologies falses

Són diverses les raons que expliquen l'existència d'etimologies populars. Algunes són interpretacions raonables de proves que resulten falses. En molts casos l'origen d'una paraula està en una llengua que els parlants actuals desconeixen. Els especialistes sovint proposen diversos orígens plausibles per a una paraula que amb el temps es van aclarint o no.

## Notes

* ↑ Sihler, Andrew L. Language History: an introduction. John Benjamins, 2000, p. 86–88.

## Referències

* Anatoly Liberman (2005). Word Origins ... and How We Know Them: Etymology for Everyone. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-516147-2.
* Adrian Room (1986). Dictionary of True Etymologies. Routledge & Kegan Paul. ISBN 0-7102-0340-3.
* David Wilton (2004). Word Myths: Debunking Linguistic Urban Legends. Oxford University Press. ISBN 0-19-517284-1.
* Ghil'ad Zuckermann (2003). Language Contact and Lexical Enrichment in Israeli Hebrew. Houndmills: Palgrave Macmillan. (Palgrave Studies in Language History and Language Change, Series editor: Charles Jones). ISBN 1-4039-1723-X.

## Enllaços externs

* (anglès) Folk etymologies (un reculld'etimologies populars en anglès)
* (anglès) Richard Lederer, Etimologies orals populars a internet
* (anglès) Etimologies populars per a orígens de frases Arxivat 2008-08-07 a Wayback Machine.
* (anglès) EtymologyOnLine - Exemples d'etimologies falses i vertaderes
# Majungasaure

El majungasaure (Majungasaurus, "llangardaix de Mahajanga") és un gènere de dinosaure teròpode abelisàurid que va viure al Cretaci superior, fa entre 70 i 65 milions d'anys, en el que actualment és Madagascar. Se'n coneix una única espècie, M. crenatissimus, descrita pel paleontòleg rossellonès Charles Depéret. Aquest dinosaure fou anomenat com a Majungatholus durant un curt període, un nom que actualment es considera sinònim més modern de Majungasaurus.

## Referències

* Krause, David W.; Sampson, Scott D.; Carrano, Matthew T.; & O'Connor, Patrick M.. «Overview of the history of discovery, taxonomy, phylogeny, and biogeography of Majungasaurus crenatissimus (Theropoda: Abelisauridae) from the Late Cretaceous of Madagascar». A: Sampson, Scott D.; & Krause, David W. (editors). Majungasaurus crenatissimus (Theropoda: Abelisauridae) from the Late Cretaceous of Madagascar, 2007, p. 1–20 (Society of Vertebrate Paleontology Memoir 8).
# Posició del coit lateral

La posició del coit lateral és una posició sexual descrita per Masters and Johnson en el seu Human Sexual Response (Resposta sexual dels humans).

## Tècnica

* L'home aixeca lleugerament la cama dreta de la dona amb la seva mà esquerra.
* L'home comença a doblegar el genoll esquerre sense aixecar-lo del llit. Mou cap a fora el genoll mentre el doblega, obrint l'interior de la cama esquerra cap al sostre. Mou la cama esquerra amunt i avall fins que passi per sota del genoll dret de la dona que havia aixecat.
* Mentrestant, la dona es recolza sobre la seva esquerra, i posa el seu pes sobre el genoll esquerre. Això li permet estirar estirar cap enrere la cama dreta que tenia aixecada, posant-la a dins de la cama esquerra que l'home té doblegada.
* Un cop les cames estan intercanviades, la dona s'inclina cap al pit de l'home. Ell subjecta el cos de la dona amb les dues mans contra el seu cos.
* Els dos giren a la vegada cap a la dreta de la dona (l'esquerra de l'home), on reposa la part superior del cos de la dona. Ella es pot recolzar sobre el seu colze dret o recolzar el cap sobre un coixí. L'home gira sobre la seva esquena. En aquest moment, l'home està estirat sobre la seva esquena i el tors de la dona és gairebé perpendicular a la de l'home. Les espatlles de la dona estan gairebé verticals, amb l'espatlla esquerra més amunt que la dreta. El seu tors està girat de manera que la seva pelvis reposa horitzontalment sobre la pelvis de l'home. Tot el pes de la dona està sobre el seu costat dret i el seu colze.

## Referències

* Masters, W.H.; Johnson, V.E.. Human Sexual Response. Toronto; New York: Bantam Books, 1966. ISBN 0-553-20429-7.
# Kannemeyeria

Kannemeyeria és un gènere de gran dicinodont, un dels primers representants de la família dels kannemeyèrids i un dels primers grans herbívors del Triàsic. Visqué des de l'Oleniokià fins a l'Anisià mitjà.
Kannemeyeria feia uns 3 metres de longitud.

## Referències

* ↑ Entrada «Kannemeyeria» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].

## Bibliografia

* Palmer, D. The Marshall Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals. Marshall Editions, 1999, p. 191. ISBN 1-84028-152-9.
# DFS 331

El DFS 331 era un prototipus de planador de transport de tropes alemany desenvolupat conjuntament entre DFS i Gotha. El planador va ser dissenyat pel Dr Hans Jacob, qui havia treballat en l'anterior DFS 230. Previst com a transport mitjà, estava dirigit a diversos dels objectius previstos per al DFS 230.
La visibilitat del copilot era bona, amb tot el morro de vidre, i el cos era molt ample, permetent-li carregar vehicles militars lleugers o canons antiaeris. El pilot disposava d'una cabina separada de la dels passatgers, desplaçada cap a l'esquerra, a la part davantera del cos. El prototipus va ser construït i provat el 1941; però el projecte s'abandonà davant del Gotha Go 242.

## Especificacions

* Dimensions:
** Ala: 23.00 m
** Llargada: 15.81 m
** Alçada: 3.55 m (sobre rodes)
* Pes:
** Buit: 2.270 kg
** Màxim: 4.770 kg
** Capacitat: aproximadament uns 2.000 kg de càrrega o 20 homes
* Propietats:
** Velocitat màxima: 270 km/h
* Armes: 2 x MG 15
* Tripulació: 2

## Referències

* Wood, Tony. La Luftwaffe de Hitler. Madrid: Editorial San Martín, 1981. ISBN 84-7140-198-3.
* Nowarra, Heinz; Force, Ed. German Gliders in World War II. U.S.: Schiffer Publishing Ltd., 1991. ISBN 0887403581.
* ↑ Wood, Alan. History of the World's Glider Forces. Patrick Stephens Limited, 1990. ISBN 185260275.
# Tunnels & Trolls

Tunnels & Trolls ("Túnels & Trols"), sovint abreujat T&T, és un joc de rol dissenyat per Ken St. Andre i publicat per primer cop el 1975 en mans de Flying Buffalo. Fou el segon de joc modern en ser publicat, plantejat com una alternativa a Dungeons & Dragons més accessible, que es pot jugar en solitari, en grup o fins i tot per correu.
El reglament de Tunnels & Trolls no detalla un escenari de campanya en concret, simplement diu que el joc ocorre en un "món una mica però no exactament similar a la Terra Mitjana de Tolkien." En una entrevista de 1986, St. Andre declarà que "la meva concepció del món de T&T estava basada en El Senyor dels Anells tan com ho hauria estat fet per Marvel Comics el 1974 amb Conan, Elric, el Gray Mouser i una sèrie de malvats introduïts."

## Referències

* ↑ LordStrange. «A Chat with Ken St Andre Part 1» i «A Chat with Ken St Andre Part 2». YouTube.com.
* ↑ «T&T Interviews». Garenewing.co.uk. [Consulta: 21 juliol 2014].
# Open Game License

La Open Game License ("Llicència de Joc Obert"), abreviat OGC, és una llicència que poden utilitzar els desenvolupadors de jocs de rol per donar permís per modificar, copiar o redistribuir alguns dels continguts del joc, notablement el seu reglament. No obstant, han de mantenir la mateixa llicència en les còpies i obres derivades que se'n facin. La va publicar Wizards of the Coast el 2000 per llicenciar-hi la tercera edició de Dungeons & Dragons, moviment dirigit per Ryan Dancey.

## Referències

* ↑ Dancey, Ryan. «The Most Dangerous Column in Gaming» (Entrevista). Interview with Ryan Dancey. Wizards of the Coast, 28-02-2002. Arxivat de l'original el 4 d’abril 2002. [Consulta: 24 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Text complet de la versió 1.0a de l'Open Gaming License
# Hipertricosi

La hipertricosi és una malaltia caracteritzada per un creixement excessiu de pèl pel cos. No s'ha de confondre amb l'hirsutisme que és l'increment de pèl en els llocs que gairebé no n'hi ha o és mínim en les dones (p.e.: al mig del pit o a la barba).
La hipertricosi pot ser congènita (present en néixer) o adquirida més tard en la vida. El creixement excessiu de pèl es produeix en les zones de la pell amb l'excepció de les zones androgenodependents de pèl (com són el pubis, la cara i les aixelles).
Hi ha dos tipus:
* Generalitzada.
* Localitzada.
Un cas famós d'hipertricosi fou el de Petrus Gonsalvus que es creu que va inspirar el conte de la Bella i la Bèstia.

## Referències

* ↑ «Hypertrichosis». DermNet NZ. New Zealand Dermatological Society Incorporated, 15-06-2009. [Consulta: 29 novembre 2009].
* ↑ Sutton, Richard L. Diseases of The Skin. St. Louis: C.V. Mosby Company, 1916, p. 408, 705 [Consulta: 29 novembre 2009].
* ↑ James, William; Berger, Timothy; Elston, Dirk. Andrews Diseases of the Skin: Clinical Dermatology. 10. Saunders, 2005, p. 769. ISBN 0721629210.
# Cudú gros

El cudú gros (Tragelaphus strepsiceros) és un antílop de bosc que viu a les parts oriental i meridional d'Àfrica. Tot i que ocupen un territori tan ampli, els cudús grossos tenen una població escassa a la majoria d'àrees, a causa de la pèrdua d'hàbitat, la desforestació i la caça.
Els unics depredadors que tenen son el lleó, el lleopard, el guepard, el gos salvatge africà, la hiena tacada i el cocodril.2023

## Referències

* ↑ Entrada «Tragelaphus strepsiceros» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Wildlife Fact File. IMP Publishing Ltd, 1994, p. Group 1, Card 110. ISBN 0-951-85662-6.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Gilda A. Citro

Gilda Citro (1921 - 1976) fou una compositora nascuda a l'Argentina.

## Obres

Algunes de les seves obres són:
* Alma campesina (piano).
* Romanza (violí i piano).
* Concerto Grosso.
* Cuarteto.
* Trío.

## Fonts

* Cardellicchio, Antonio. La esencia de la historia de la música. Buenos Aires: Antonio Cardellicchio, 1999, p. 157.
* «Ana Carrique» (en castellà). Catàleg Acceder. Buenos Aires: Govern de la Ciutat de Buenos Aires.
* "Música clásica y mujeres"
# 911 (cançó)

"911" és un senzill de Gorillaz amb D2 i Terry Hall. Es tracta d'una narració en relació amb els atemptats de l'11 de setembre de 2001. La cançó es va publicar com a descàrrega gratuïta en els respectius webs de Gorillaz i D12 durant el novembre de 2001. El 7 de desembre de 2001 es va llançar un 12" promocional.
Poc després del llançament del senzill, Gorillaz i D12 van realitzar un videoclip disponible mitjançant descàrrega digital. La cançó aparegué en la banda sonora de la pel·lícula Bad Company (2002).

## Llista de cançons
### Descàrrega digital

* "911"

### 12" Promo (GZD12 911)

* "911"

## Referències

* ↑ Brown, Cass; Gorillaz. Rise of the Ogre. Estats Units: Penguin, 02/11/2006, p. 100. ISBN 1-59448-931-9.
# Deinodon

Deinodon ("dents terribles") és el nom assignat a unes dents de tiranosàurid del Cretaci superior. Van ser trobades a Montana pel paleontòleg Joseph Leidy l'any 1856. Tot i que sembla que aquestes dents fòssils van pertànyer al dinosaure que més tard es va identificar com a Gorgosaurus libratus, és impossible distingir entre diferents espècies de tiranosàurids basant-se únicament en les característiques de les dents, així doncs Deinodon actualment es considera un nomen dubium - un nom científic dubtós de poc ús.

## Taxonomia

Tipus:
* Deinodon horridus Leidy, 1856; (el tipus és una única dent de Montana) inclou Aublysodon horridus, Gorgosaurus horridus i Megalosaurus horridus, nomen dubium inclòs amb Albertosaurus libratus.
Altres espècies:
* D. amplus (Marsh, 1892/Hay, 1902); nomen dubium inclòs amb Stygivenator amplus.
* D. arctunguis (Parks, 1928/Kuhn, 1939); included with Albertosaurus arctunguis.
* D. cristatus (Cope, 1877/Osborn, 1902); nomen dubium inclòs amb Troodon cristatus.
* D. cristatus (Marsh, 1892/Hay, 1902); inclòs amb Stygivenator cristatus.
* D. explanatus (Cope, 1876/Lambe, 1902); nomen dubium inclòs amb Paronychodon explanatus.
* D. falculus (Cope, 1876/Osborn, 1902); nomen dubium inclòs amb Dromaeosaurus falculus.
* D. grandis (Marsh, 1890/Osborn, 1916 = Ornithomimus grandis i Aublysodon grandis); nomen dubium.
* D. hazenianus (Cope, 1877/Osborn, 1902 = Laelaps hazenianus i Dryptosaurus hazenianus); nomen dubium.
* D. horridus (Leidy, 1856; en part); inclòs amb Aublysodon mirandus.
* D. incrassatus (Cope, 1876/Osborn, 1902; incloent Laelaps incrassatus i Albertosaurus incrassatus); nomen dubium.
* D. kenabekides (Hay, 1899/Olshevsky, 1995 = Dryptosaurus kenabekides); nomen dubium.
* D. laevifrons (Cope, 1877/Osborn, 1902); nomen dubium inclòs amb Dromaeosaurus laevifrons.
* D. lancensis (Gilmore, 1946, Kuhn, 1965); inclòs amb Nanotyrannus lancensis.
* D. lancinator (Maleev, 1955/Kuhn, 1965); inclòs amb Jenghizkhan bataar o Tarbosaurus bataar.
* D. lateralis (Cope, 1876/Hay, 1902; = Aublysodon lateralis i Dromaeosaurus lateralis) és un nomen dubium.
* D. libratus (Lambe, 1914/Matthew i Brown, 1922); inclòs amb Gorgosaurus libratus.
* D. novojilovi (Maleev, 1955/1964); inclòs amb Maleevosaurus novojilovi.
* D. periculosus (Riabinin, 1930/Kuhn, 1965); inclòs amb Tarbosaurus periculosus.
* D. sarcophagus (Osborn, 1905/Matthew i Brown, 1922); inclòs amb Albertosaurus sarcophagus.
* D. sternbergi (Matthew and Brown, 1923/Kuhn, 1965); inclòs amb Gorgosaurus libratus.

## Referències

* ↑ http://dml.cmnh.org/1996Jun/msg00166.html Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ Holtz, Thomas R. «Tyrannosauroidea». A: Weishampel, David B.; Dodson, Peter; & Osmólska, Halszka (editors).. The Dinosauria. 2a edició. Berkeley: University of California Press, 2004, p. 111–136. ISBN 0-520-24209-2.
# Torneig d'escacs de Triberg

El Torneig d'escacs de Triberg fou una sèrie de competicions d'escacs celebrades a Triberg im Schwarzwald, Alemanya, durant la I Guerra Mundial.
Onze jugadors de l'Imperi Rus, que havien participat en l'interromput Torneig d'escacs de Mannheim 1914, varen romandre detinguts a Rastatt, Alemanya, després de la declaració de guerra contra Rússia de l'1 d'agost de 1914. Unes setmanes després, els dies 14, 17, i 29 de setembre de 1914, quatre dels jugadors (Alekhin, Bogatyrchuk, Koppelman, Saburov) varen ser alliberats i pogueren retornar a casa a través de Suïssa. Un cinquè jugador, Romanovski, fou alliberat i retornà a Petrograd el 1915, i un sisè, Flamberg va poder retornar a Varsòvia el 1916.
Els detinguts varen jugar un total de vuit torneigs, el primer a Baden-Baden 1914 (guanyat per Alexander Flamberg) i tota la resta a Triberg im Schwarzwald. Els participants varen anar variant, però els torneigs varen ésser guanyats en la seva majoria per Iefim Bogoliúbov.

## Participants

* Iefim Bogoliúbov |
* Alexander Flamberg
* Boris Maljutin
* Ilya Rabinovich
* Piotr Romanovski
* Alexey Selezniev
* Samuil Weinstein
* Hans Fahrni

## Resultats finals
### Triberg 1914/15

1. Bogoliúbov, 2. Rabinovich, 3. Romanovski, 4. Flamberg, 5. Selezniev, 6. Weinstein.

### Triberg 1915

1. Bogoliúbov, 2. Rabinovich, 3. Flamberg, 4. Selezniev, 5-6. Romanovski i Weinstein.

### Triberg 1915/16

1. Bogoliúbov, 2. Rabinovich, 3. Selezniev.

### Triberg 1916

1. Rabinovich, 2-3. Bogoliúbov i Selezniev, 4-5. Fahrni i Weinstein, 6. Maljutin.

### Triberg 1917

1-2. Selezniev i Rabinovich, 3. Bogoliúbov, 4. Weinstein.

## Curiositats

Després de la guerra, Bogoliúbov va romandre Triberg, on s'havia casat amb una veïna de la localitat, i va adoptar la nacionalitat alemanya definitivament a partir de 1926.

## Referències

* ↑ «Mannheim 1914 The Legend».
* ↑ Romanov, Isaak Zalmanovich. Piotr Romanovski. Fizkultura i sport, 1984, p. 20 [Consulta: 27 gener 2009].
* ↑ Article d'Edward Winter: «The Internees».
* ↑ http://www.anders.thulin.name/SUBJECTS/CHESS/CTCIndex.pdf Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables, An Electronic Edition, Anders Thulin, Malmö, 01/09/2004
# Test de divergència

En matemàtiques, el test de divergència del terme n-èsim o test del tèrme és un test simple per avaluar la divergència d'una sèrie infinita:
Aquest test en general no té cap nom específic que l'identifiqui.
A diferència dels tests de convergència que són més potents, el test del terme no pot demostrar per si sol que una sèrie convergeix. En particular, la inversa del test no és verdadera; tot el que es pot afirmar és que:
La sèrie harmònica és un exemple clàssic d'una sèrie divergent tal que els seus termes tendeixen a zero. La sèrie del tipus p,
    $\sum _{n=1}^{\infty }{\frac {1}{n^{p}}},$
és un exemple dels possibles resultats del test:
* Si p = 0, llavors el test del terme indica que la sèrie és divergent.
* Si 0 < p ≤ 1, els resultats del test del terme no són concloents, i, en aquest cas, la sèrie és divergent.
* Si 1 < p, els resultats del test del terme no són concloents, i, en aquest cas, la sèrie és convergent.

## Demostració

El test en general es demostra en la seva forma contrapositiva:
* Si $\sum _{n=1}^{\infty }a_{n}$ convergeix, llavors $\lim _{n\to \infty }a_{n}=0.$

### Manipulació del límit

Si s $_n$ són les sumes parcials de la sèrie, llavors la suposició que la sèrie convergeix implica que
    $\lim _{n\to \infty }s_{n}=s$
per a algun nombre s. Llavors
    $\lim _{n\to \infty }a_{n}=\lim _{n\to \infty }(s_{n}-s_{n-1})=s-s=0.$

### Criteri de Cauchy

La suposició que la sèrie és convergent vol dir que satisfà el test de convergència de Cauchy: per a cada $\varepsilon >0$ existeix un nombre N tal que
    $|a_{n+1}+a_{n+2}+\ldots +a_{n+p}|<\varepsilon$
és vàlid per a tot n > N i p ≥ 1. Fent p =1 s'obté la definició inicial
    $\lim _{n\to \infty }a_{n}=0.$

## Abast

La versió més simple del test del terme és aplicable a les sèries infinites de nombres reals. Les dues demostracions indicades prèviament, en basar-se en el criteri de Cauchy o a la linealitat del límit, són per tant vàlides també en tot espai vectorial normat.

## Notes

* ↑ Kaczor p.336
* ↑ Per exemple, Rudin (p.60) el cita en la seva forma contrapositiva sense donar-li un nom. Brabenec (p.156) el denomina test del terme n-èsim. Stewart (p.709) el denomina Test de la divergencia.
* ↑ Rudin p.60
* ↑ Brabenec p.156; Stewart p.709
* ↑ Rudin (pp.59-60) fa servir aquesta idea de demostració, començant amb una expressió diferent del criteri de Cauchy.
* ↑ Hansen p.55; uhubi p.375

## Referències

* Brabenec, Robert. Resources for the study of real analysis. MAA, 2005. ISBN 0-88385-737-5.
* Hansen, Vagn Lundsgaard. Functional Analysis: Entering Hilbert Space. World Scientific, 2006. ISBN 981-256-563-9.
* Kaczor, Wiesława and Maria Nowak. Problems in Mathematical Analysis. American Mathematical Society, 2003. ISBN 0-8218-2050-8.
* Rudin, Walter. Principles of mathematical analysis. 3e. McGraw-Hill, 1976. ISBN 0-07-054235-X.
* Stewart, James. Calculus: Early transcendentals. 4a. Brooks/Cole, 1999. ISBN 0-534-36298-2.
* Șuhubi, Erdoğan S. Functional Analysis. Springer, 2003. ISBN 1-4020-1616-6.
# Colom de les Fiji

El colom de les Fiji (Alopecoenas stairi) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae). Habita els boscos de les illes Fiji, Wallis i Futuna, Samoa i Tonga.
# Cal Pubill d'en Ton

Cal Pubill d'en Ton és una obra del poble de l'Ametlla de Segarra, al municipi de Montoliu de Segarra (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa situada entre mitgeres, dins del nucli urbà del poble. L'edifici de planta rectangular, s'estructura a partir de planta baixa, primer pis i golfes, amb coberta exterior a doble vessant. S'accedeix a la porta d'accés a partir d'unes escales, i aquesta aprofita i s'integra en una part de l'antiga estructura d'arc de mig punt adovellat. En aquesta planta baixa, també hi ha restes d'un gran arc adovellat, actualment paredat, clar signe d'una porta d'accés a la part agrícola de la casa, actualment adaptada com a garatge. El primer pis, presenta tres obertures, concretament un balcó i dos finestres. Destaquem el treball motllurat de les llindes monolítiques d'aquestes finestres, que evidencien un estil gòtic tardà. L'obra presenta un parament paredat, així com carreus de pedra del país per les estructures d'arc de mig punt i per les obertures del primer pis i golfes.

## Referències

* ↑ «Cal Pubill d'en Forn». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Subulària

Subulària (Subularia) és un gènere de plantes amb flors dins la família brassicàcia. Les seves espècies són plantes herbàcies anuals que creixen en sòls humits o molls. Als Països Catalans només es troba l'espècie Subularia aquatica.

## Descripció

Tiges i fulles sense pilositat, fulles carnoses i estretes. Fruits en síliqües estretes.

## Referències

* 1 2 «Subularia». Index Nominum Genericorum. International Association for Plant Taxonomy, 09-02-1996. [Consulta: 8 maig 2008].
* ↑ «Subularia L.». African Plants Database. South African National Biodiversity Institute, the Conservatoire et Jardin botaniques de la Ville de Genève and Tela Botanica. [Consulta: 8 maig 2008].
* ↑ Tropicos. «Subularia texana B.L. Rob.». Missouri Botanical Garden. [Consulta: 8 maig 2008].
* ↑ Bolòs i Vigo flora dels Països Catalans. Barcelona 1990
* ↑ «Cruciferae». A: The families and genera of vascular plants. Springer Science+Business Media. ISBN 3540428739 [Consulta: 8 maig 2008].

## Enllaços externs

* «LINN 822.2 Subularia sp. (Herb Linn)». The Linnean Collections. Linnean Society of London. [Consulta: 8 maig 2008].
* Linné,, Carl von. «Species plantarum :exhibentes plantas rite cognitas, ad genera relatas, cum differentiis specificis, nominibus trivialibus, synonymis selectis, locis natalibus, secundum systema sexuale digestas...». Missouri Botanical Garden - Tropicos, 1753. [Consulta: 8 maig 2008].