OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Soldevila (Castell de l'Areny)

Soldevila és un mas a la conca alta de la Riera de Camp-rubí, al sector de llevant del terme municipal de Castell de l'Areny. Situada dins els dominis jurisdiccionals de la baronia de la Portella és referenciada al fogatge de 1553. La masia es conserva en mal estat perquè a mitjan s. XX fou abandonada. Masia construïda a finals del segle xvi o principis del segle xii a partir de l'aprofitament d'uns fonaments medievals; consta d'una planta rectangular coberta a dues aigües amb el carener paral·lel a la façana, orientada a migdia. La masia fou ampliada a finals del segle xvii o principis del segle xviii amb l'annexió d'un cos rectangular paral·lel al mur de tramuntana de la masia, que quedà cobert amb l'ampliació del ràfec de la teulada d'aquest sector. Amb aquest cos la masia adoptà l'esquema clàssic. Presenta les característiques generals d'una petita masia d'alta muntanya, carreus de pedra sense treballar units amb morter, obertures petites i allindanades. Es conserva en força mal estat.

## Notes

* 1 2 «Soldevila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
Viccionari
# La Ponça

La Ponça és un mas al peu de la Riera de Malrubí, a poc menys de tres km a l'est del nucli d'Artés (el Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

El mas situat la casa és de planta rectangular, amb coberta a doble vessant; té diversos annexes. L'estructura de la casa, de tres pisos i construïda amb maçoneria, és setcentista. Els afegits són fets a base de maó i tova. La façana principal, per on s'accedeix a l'habitatge, és al migdia. El pis superior de la paret oest és ocupat per una galeria amb tres arcades feta amb carreus ben escairats (igual que totes les cantonades) i amb pilars de pedra. Al vessant est, i de forma perpendicular, hi ha un cos adossat que avui fa la funció de pallissa i cobert. Aquest cos rectangular és construït amb pedra de diferents mides i les obertures emmarcades amb maó. El cobert és un xic més alt que la casa i en part li tapa la perspectiva. Hi ha altres annexes més petits. El conjunt queda tancat per un barri.
Masia orientada al sud, amb portalada adovellada i, a la part central d'aquesta, un escut semi-derruït; aquesta cara Sud presenta també una construcció en forma d'eixida. A la banda Est hi ha un important adossament, posterior a la construcció de la masia on hom encara pot veure tres tines, servint actualment com a magatzem de palla. A l'oest hi ha dos balcons, i a la part superior, una eixida amb tres arcs, un dels quals està derruït.
És una masia de tres plantes: primitivament, la planta baixa era ocupada pel bestiar, la segona a habitatge i la tercera, golfes. El material de les parets està constituït per carreus no gaire regulars i en alguns sectors hi ha arrebossat. La masia no ha estat renovada i presenta una coberta a doble vessant.

## Història

Tot i que l'estructura és setcentista, la casa ha sofert diverses modificacions, sobretot durant el segle xix i també en el XX (llinda de 1834). El cobert i la pallissa corresponen a les últimes modificacions.
El mas és citat des del XIV. En el segle xvi havia tingut un molí (1558), tot i que se'n conserva alguna roda, no se'n coneix la ubicació. En els segles xviii i xix l'ocupació principal de les seves terres era la vinya i el 1834 es demanava que se li rebaixés la contribució per estar la finca afectada de míldiu i fil·loxera.
En el capbreu de 1693 el declarava Joan Ponsa, pagès d'Artés, habitat. En el cadastre de 1774, el mas Ponsa era de Francesc Ponsa. El 1872 era de Benito Ponsa, però diu de Camps. El 1954, el mas tenia 35,2 Ha, i és declarat per Josep Reixac Estebanell de Calders. Vol dir això que va haver-hi masover des que la família Ponsa va anar-se'n a Camps.
El 1915 hi apareix Antoni Vall Corderoure i el 1960 ho era Daniel Tries Fabregas, pagès de Sabadell.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Mas la Ponsa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Cal Gomà (el Canós)

Cal Gomà o Gomar és una casa del Canós, al municipi dels Plans de Sió (Segarra) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa situada dins de l'antiga vila closa del poble i situada entre mitgeres de cases. Aquest edifici se'ns presenta de planta rectangular, estructurada en planta baixa, primer i segon pis; i amb coberta exterior a doble vessant. La porta d'ingrés és d'estructura allindada mitjançant una llinda monolítica de pedra picada, on ens apareix una cartel·la amb una data incisa "1776". Destaquem la decoració motllurada present a totes les obertures i a la cornisa superior de la façana principal de l'edifici.
L'obra presenta un parament paredat, així com, l'ús de carreus de pedra del país, a totes les obertures de la façana principal de l'edifici.

## Referències

* 1 2 «Cal Gomar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 maig 2016].
# Cabanes de Volta I i II

Les Cabanes de Volta I i II són unes cabanes dels Plans de Sió (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de dues cabanes de volta situades a la partida de les Triagueres als afores de Concabella. Estan realitzades amb carreus de pedra col·locats en sec, però presenten diferències entre elles.
La primera cabana presenta una porta d'entrada amb llinda superior de pedra on podem observar la data de la seva construcció, 1911, i les inicials dels seus propietaris, J. P. i F. P. Presenta una coberta amb cúpula amb la coberta exterior de terra per donar més compacitat a la volta i a la càrrega. Al seu interior hi ha una menjadora a la paret del fons pels animals que s'utilitzaven durant el treball al camp, amb una biga de fusta a la part superior realitzada amb carreus rejuntats amb morter igual que el mur del fons de la cabana.
La segona cabana també presenta una porta d'entrada amb llinda superior de pedra però sense cap tipus d'inscripció i de forma més irregular. A diferència de l'anterior presenta una coberta amb volta de mig punt amb la coberta exterior també de terra. Al seu interior hi trobem la menjadora al mur lateral de la dreta, també amb la presència d'una biga de fusta a la part superior i una petita obertura rectangular al fons, on el mur està realitzat amb tàpia.

## Referències

* 1 2 3 «Cabanes de Volta I i II». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 maig 2016].
# Molí del Castell (les Pallargues)

El Molí del Castell és un edifici de les Pallargues, al municipi dels Plans de Sió (Segarra) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un molí actualment en ruïnes de planta quadrada, situat al costat dret del riu. La part baixa, la més antiga, presenta els murs realitzats amb carreus regulars de grans dimensions, mentre que la part superior, fruit d'una reforma posterior, està realitzada amb tàpia. A la part del darrere del molí es conserva el cacau del molí, davant del que antigament era la bassa, realitzat també amb grans carreus de pedra treballats.

## Referències

* ↑ «Molí del Castell de Pallargues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 maig 2016].
# Sant Pere de Muller

Sant Pere de Muller és una església de Muller, al municipi dels Plans de Sió (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Capella situada a l'entrada del poble, d'una sola nau, amb coberta a dues aigües i realitzada amb carreus de considerables dimensions, ben escairats però irregulars, i disposats en filades amb tendència a la uniformitat. A la façana principal, orientada a ponent i reformada tardanament, apareix la porta d'entrada formada per un arc rebaixat i adovellat, amb la dovella central decorada per una gran voluta. Per sobre de la porta principal trobem una petita rosassa tancada per una creu de ferro forjat. Al capdamunt apareix un campanar d'espadanya de dos ulls i coronat per petits pinacles. A la resta de les façanes no hi ha cap més finestra, tret d'una petita obertura quadrangular que il·lumina la sagristia el cantó sud.

## Història

Aquesta església fou una sufragània de la parròquia de Sant Bartomeu d'Hostafrancs.

## Referències

* 1 2 «Capella de Sant Pere de Muller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 maig 2016].
# Pou de gel de Pelagalls

El Pou de gel de Pelagalls és un pou de glaç de Pelagalls, al municipi dels Plans de Sió (Segarra), una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El pou de gel està situat a la Plaça de l'Església, cap a la banda nord, i s'aprofita el desnivell existent per accedir-hi i per deixar sortir l'aigua del desgel. Té una amplada de 5,5 metres de diàmetre i 6,2 metres d'alçada. Es conserva en bon estat, amb la utilització de carreus força regulars. La part superior acaba amb una falsa cúpula amb el forat a la part central, per on es posava el glaç, actualment tapada amb una reixa metàl·lica superior.
Els pous de gel es comencen a construir a partir del segle xvi. Servien per emmagatzemar neu i clapes de gel que després es venien.

## Referències

* 1 2 «Pou de gel de Pelagalls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 maig 2016].
# El Sitjar (Salt)

Can Sitjar o el Sitjar o és una masia fortificada al pla de Salt (el Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Arquitectura

És una construcció rural de planta quadrangular amb pati interior i una antiga torre de defensa ocupant un costat. Adossats a l'edificació principal hi ha diferents cossos annexes i també una galeria. El conjunt queda tancat, en part, per un mur que presenta una portalada emmarcada amb carreus i que dona accés a l'interior. El cos principal es desenvolupa en planta baixa, pis i golfes. La coberta és de teula àrab a una vessant i la majoria d'obertures són emmarcades amb carreus de pedra ben tallats. A la part posterior hi ha algunes espitlleres. La torre és de planta rectangular, amb una coberta de teula àrab a dues vessants. A la part superior de les dues façanes perpendiculars al carener hi ha dues petites obertures amb arc rebaixat. El conjunt és de parets portants de maçoneria, amb carreus a les cantonades. Les cantonades presenten restes d'arrebossat.
Separada del conjunt hi ha una petita construcció de planta quadrangular, parets portants de maçoneria amb carreus a les cantonades i coberta de teula àrab a dues vessants. El bigam de la coberta és de tirada doble, paral·lel a la façana principal, descansa sobre una jàssera central suportada per una jàssera lleugerament deformada i un tac de fusta per donar inclinació a la coberta.

## Història

Actualment l'edifici es troba inclòs dins el Catàleg d'edificis a protegir annex al Pla General de Salt, aprovat el 6-4-87. No s'ha localitzat documentació que es remunti als segles XIII o XIV, però si que es coneixen documents amb referència a la masia o domus dels segles XIV i XV, quan fou probablement propietat dels Sitjar, que li donaren nom, destacada família de Girona. En el setge de Girona de 1469 el mas servir de plaça forta per les tropes del Duc de Lorena. Al segle XVI la casa va ser objecte de diverses reformes.

## Notes

* 1 2 3 4 «MASIA DE CAN SITJAR I PALLER». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 febrer 2022].
# Can Sagalars

Can Sagalars és una masia de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La masia és de planta rectangular amb coberta a dos vessants de teula àrab. S'estructura en planta baixa, pis i golfes. La coberta presenta un senzill ràfec que combina la teula i el rajol. Les parets són de maçoneria mentre les cantonades i els marcs de les obertures són de carreus ben esqueixats. Adossada a la façana sud hi ha una construcció annexa amb una torre de secció quadrada, de construcció més moderna, del segle xix. La façana principal (a l'est) presenta una àmplia porta dovellada, finestres amb llinda plana i brancals bisellats. L'interior s'estructura en crugies perpendiculars a la façana principal. Davant de la façana est hi ha l'era amb un paller.

## Referències

* ↑ «Can Sagalars». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Can Sagalars, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Casa al carrer Sant Ignasi, 3 (Olot)

La Casa al carrer Sant Ignasi, 3 és una obra d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa situada en el xamfrà entre el Carrer Sant Ignasi i la Plaça Major. Originàriament era una sola casa però posteriorment es va dividir. Disposa de baixos, molt modificats per acollir-hi diferents locals comercials i tres pisos superiors. Les obertures tenen baranes de fosa i es troben repartides simètricament. La façana va ser estucada imitant carreus de pedra. Les portes i finestres també foren emmarcades per franges d'estuc, decorat amb fullatges i acabats amb escuts llisos.

## Història

Durant el segle xvi la ciutat d'Olot viu uns moments de gran prosperitats econòmiques, molts immigrants de remença arriben a la vila i el creixement urbà es fa necessari. S'edifiquen el Carrer Major, part del carrer de Sant Rafael, el carrer dels Sastres, la Plaça Major i la majoria dels seus carrers adjacents.
Durant els segles XVIII-XIX i XX es fan reformes en els carrers esmentats penetrant l'estil neoclàssic, l'eclecticisme i per damunt de tot el Modernisme i el Noucentisme.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa al carrer Sant Ignasi, 3». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Casa al carrer de Fontanella, 16 (Olot)

La casa al carrer de Fontanella, 16 és un habitatge a la ciutat d'Olot catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Entre finals del segle xix i principis del segle XX a Olot s'acaben dos projectes de gran envergadura: l'ordenació de l'eixample Malagrida i la urbanització de la plaça de Clarà. Dins de les construccions d'iniciativa privada destaquen les cases del c. Mulleres, Can Pons i Tusquets, la remodelació de Can Solà-Morales (1913-1916), Can Masllorenç i moltes de les cases del c/ Fontanella.
Casa entre mitgeres amb teulat a dues aigües. Disposa de planta baixa, amb dues grans portes d'accés, més tres de cegades per conservar la simetria i ordenació general que vol remarcar el sentit d'horitzontalitat. Els murs són fets amb estucs, imitant grans blocs de pedra. El primer pis i el segon disposen de balcons sostinguts per mènsules decorades amb fullatges estilitzades. Les obertures estan emmarcades amb estuc imitant carreus de pedra. Dues grans franges horitzontals esgrafiades decorades amb motius de fullatges i flors estilitzades decoren la façana.

## Notes

* 1 2 Text importat de: «Casa carrer Fontanella, 16». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural. Llicència CC-0 [Importat: 23 setembre 2016] (Vegeu l'avís legal per a reutilitzacions).
# Can Bolós

Can Bolòs és un edifici a la ciutat d'Olot (Garrotxa) protegit com a bé cultural d'interès local. L'edifici ja considerable de Can Bolòs el van enderrocar els terratrèmols que sofrí la Garrotxa en el segle xv. El casal es reedificà de soca-rel i successivament fou reformat i engrandit amb encert divers. Són destacables les seves decoracions dels interiors, realitzades a finals del segle xviii, de la mà de Joan Carles Panyó, la col·lecció de retrats familiars i el recull de figures i esbossos realitzats per Ramon Amadeu. El llinatge Bolòs començà a finals del segle xiii amb el primer conegut: Arnau Bolòs i des d'aleshores s'han succeït vint generacions destacant geògrafs, botànics, farmacèutics, geòlegs, etc.
És un gran casal de planta rectangular, amb teulats a diferents nivells. Disposa de planta baixa (finestres i portes conserven les llindes de fusta), primer pis amb gran balconada i dos pisos (en alguns llocs tres) superiors. La planta baixa va estar realitzada amb carreus, així com els angles del casal. La porta principal, amb llinda de pedra duu la data, mig amagada per la balconada del primer pis: 1506. Can Bolòs és una de les cases més antigues d'Olot. Fou edificada en els proximitats de l'església del Tura, pertinença del benifet de Sant Antoni, fundat el 1304.

## Referències

* 1 2 «Can Bolós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Casa a la plaça del Gambeto, 13 (Riudaura)

La Casa a la plaça del Gambeto, 13 és una obra de Riudaura (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa entre mitgeres situada a la Plaça del Gambeto nº 13. És de planta rectangular i teulat a dues aigües amb els vessants vers les façanes principals. Disposa de planta i dos pisos superiors, amb una sola obertura a cadascun un d'ells. La porta principal, feta de carreus ben tallats, conserva la següent llinda: 1 7 I H S 8 5. Damunt la H hi ha una creu cristiana.

## Història

Aquesta casa va ser bastida amb pedra poc treballada del país, llevat dels grossos carreus que s'empraren per fer les obertures. Els murs, actualment, es troben arrebossats.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa a la plaça del Gambeto, 13». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Mas Marunys

El Mas Marunys és una obra de Sant Joan les Fonts (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casal de planta rectangular amb teulat a dues aigües. Disposa de baixos -per guardar el bestiar- amb finestres poc nombroses i espitllerades; per una escala interior s'accedeix al primer pis destinat a l'habitatge, amb finestres quadrades amb arcs de descàrrega; el segon pis està destinat a graner i magatzems. La casa va ser bastida amb pedra volcànica, emprant carreus ben tallats per als angles i obertures. Disposa de dues grans pallisses. A la llinda de la porta principal; " 17 IHS 91 ME FECIT ISIDRO MARUNS" A la llinda del corral: "ME FEU LLUIS TORRAS ANY 1906"; i a la era: "1760".

## Història

Aquest mas va tributar al priorat de Sant Joan, i, per una sola peça de terra, als senyors jurisdiccionals de Castellfollit. Hereus documentats d'aquest mas: Beatriu (1261); Bartomeu (abans de 1321); Bernat (1321-1353); Guillem (1370-1418); Jaume (1420-1448); Guillem (1469-1482); Martirià (1482); Joan (1508-1509); Pere (1530-1561); Antoni (1565-1574); Benet (1578-1612); Pere (1615-1629); Baldiri (1641-1694); Gabriel (1681-1706); Joan (1742-1755); Isidre (1778-1791) i Joan, que en no tenir descendència va fer pubilla del mas a Maria Rosa Olivet, esposa de Josep Torres Aiguanegra, l'any 1819.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Marunys». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# El Molí Nou (Sant Joan les Fonts)

El Molí Nou és una casa de Sant Joan les Fonts (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular i teulat a dues aigües amb els vessants vers les façanes laterals. Posteriorment a la primitiva fàbrica es bastiren diferents cossos pel costat de ponent. Disposa de baixos (on hi havien hagut les eines del molí), dos pisos i golfes.
Les portes principals (una que donava accés al molí i una altra de carreus, molt ben tallat, que menava directament al primer pis) foren ubicades a tramuntana; aquesta darrere conserva la llinda on es pot observar la següent inscripció: "I A V S L A 1 7 0 ... F E C I T". Just al mig de la inscripció hi ha dibuixada una creu. La seva conservació és molt deficient.

## Història

El molí Nou va ser bastit amb pedra poc escairada, llevat dels cantoners i de les que formen les obertures. L'estat actual de l'edifici és ruinós; fins fa alguns anys s'hi feien colònies de vacances pels infants. Actualment està en venda.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Molí Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Can Llúcia

Can Llúcia és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La casa agafa el nom de l'església de Santa Llúcia de Treinteres degut a la seva proximitat.

## Descripció

És una senzilla casa de planta baixa i un pis, va ser construïda amb carreus molt ben escairats als angles i obertures de la casa. Conserva una petita llinda amb una petxina gravada en baix relleu. Molt possiblement va servir de rectoria de la propera església de Santa Llúcia de Treinteres.

## Història

No es conserva cap notícia documental de l'església de Santa Llúcia i les seves rodalies. Molt possiblement l'església i la casa estaven aixecades ran del vell camí que comunicava Emporium i la Vall de Bas. Així ho confirmarien les troballes de diferents enterraments, tapats amb lloses i amb teules als punts d'unió. Les grans onades nummulítiques que travessen aquests terrenys han donat peu a que la gent de les rodalies parli de "dinerets de Santa Pau" o "Ulls de Santa Llúcia" quan fan referència als fòssils vegetals i animals.

## Referències

* 1 2 3 «Can Llúcia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Can Vergés

Can Vergés és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una petita casa situada damunt d'un terreny amb dos nivells. Disposa de planta baixa, antigament destinada al bestiar, i primer pis. Fou construïda amb carreus i pedra volcànica; té el teulat a dues aigües, amb les vessants vers les façanes principals. Cal destacar una petita galeria cobert, situada a la façana de migdia. És de remarcar la porta amb llinda triangular in un petit motiu ornamental a una finestra.

## Història

Les cases del veïnat de les Fages són en general molt antigues però la seva arquitectura és molt senzilla; cal fer excepció al Mas Callellmir i El Roure. Totes elles es troben disseminades sense cap nucli concret, entre altres coses, perquè mai va disposar de cap església. Fins fa pocs anys les comunicacions amb la vall de les Fages eren molt deficients; això va provocar que molts dels seus habitants preferissin traslladar-se a viure a Santa Pau o Olot. Avui, el seu nombre d'habitants no arriba a vint-i-quatre.

## Referències

* 1 2 «Can Vergés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].