OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Australe Scopuli

Australe Scopuli és una formació geològica de tipus scopulus a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -79.19 latitud N i 277.71 ° longitud E, que fa 504.58 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 2006 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Australe Scopuli". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Can Noguer (Canet d'Adri)

Can Noguer és un conjunt d'edificis originalment d'ús agropecuari a l'oest del veïnat d'Adri (al Gironès) protegit com a bé cultural d'interès local. És un conjunt de quatre edificis al voltant d'una era de batre, tancada en un costat per una porxada. El cos principal de forma basilical, consta d'una planta baixa i dos pisos superiors, coberta de teula àrab a dues vessants, ràfec de doble filera de rajols, amb parets de pedra deixant a la vista els carreus que emmarca les obertures i les cantonades.
La porta principal té la llinda de llosa plana i brancals de pedra. Les finestres de la façana principal tenen llinda, ampit i brancals de pedra a la primera planta. A una façana lateral, les finestres són d'arc escarser, a l'altre les finestres tenen l'ampit, els brancals de pedra i la llinda amb una llosa plana, on hi ha cisellat l'any de construcció. En altres finestres d'aquestes façanes hi ha cisellada una creu llatina.

## Referències

* 1 2 «Can Noguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2016].
# Vedrinyans

Vedrinyans ([bəðɾi'ɲans], en francès, oficialment, Vedrinyans, Védrignans o Védrinyans) és un vilatge, antic municipi independent, de l'actual comuna nord-catalana de Sallagosa, pertanyent a la comarca de l'Alta Cerdanya.
És situat a 1.389 m d'altitud, al sud-est de Sallagosa, al centre del lloc on comença el llarg apèndix del terme de Sallagosa que segueix la vall del Rec de Vedrinyans, o de les Deveses, i s'enfila cap als contraforts nord-occidentals dels Pirineus.

## Història

Constituït en municipi el 1790, Vedrinyans va ser annexat (al mateix temps que Ro) a la comuna de Sallagosa el 13 de març del 1822.

## Demografia

L'evolució de la població es mostra en focs (famílies) i habitants, de manera diferenciada segons la forma de recompte que es fes en cada època històrica. A partir de l'annexió a Sallagosa (1822), les xifres de població de Ro ja no es registraren per separat.
Evolució demogràfica de Vedrinyans entre 1365 i 1820 :
| 1365 | 1378 | 1515 | 1553 | 1720 | 1767 | 1774 | 1789 | 1793 | 1796 | 1800 | 1820 |
| 5 f | 4 f | 3 f | 5 f | 11 f | 79 h | 11 f | 14 f | 77 h | 65 h | 76 h | 63 h |
Nota:
* 1720 i 1774: per a Vedrinyans i Croells.

## Llocs i monuments

* Església de Santa Eugènia.

## Referències

* ↑ Vedrinyans en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Pélissier, Jean-Pierre. Paroisses et communes de France: dictionnaire d'histoire administrative et démographique. vol. Pyrénées-Orientales. París: CNRS, 1986. ISBN 2-222-03821-9.
* ↑ «Fitxa de Vedrinyans al web Des villages de Cassini aux communes d'aujourd'hui, amb els censos de 1800, 1806 i 1821» (en francès). [Consulta: 1r juliol 2015].

## Bibliografia

* Becat, Joan. «- Sallagosa». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Bonet, Gérard «Lectures: André Balent, "La Cerdagne du XVII$^e$ au XIX$^e$ siècle"» (en francès). Revue d'histoire du XIX$^e$ siècle", 31, 2005 [Consulta: 1r octubre 2014].
* Coromines, Joan. «Vedrinyans». A: Onomasticon cataloniae. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i la Caixa, 1994 (Onomasticon cataloniae: Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. II. A - Be). ISBN 84-7256-889-X.
* Pélissier, Jean-Pierre. Paroisses et communes de France : dictionnaire d'histoire administrative et démographique, vol. 66 : Pyrénées-Orientales. París: CNRS, 1986. ISBN 2-222-03821-9.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Sallagosa». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Consorci de municipis

Un consorci de municipis és una associació d'entitats locals amb entitats públiques o provades de diferent naturalesa, que tenen la finalitat de desenvolupar interessos comuns. Aquesta associació, és regulada pel que dicta la llei 7/1985 de 2 d'abril de Reguladora de les Bases de Règim Local.

## Referències

* ↑ Ley 7/1985, de 2 de abril, Reguladora de las Bases del Régimen Local.
# 619
## Esdeveniments

* 23 de desembre - Roma: Bonifaci V és investit papa després d'onze mesos de la mort del seu predecessor Deodat I.
* Heraclea (Tràcia): L'emperador Heracli i el kan àvar tenen una reunió per pactar una treva i resulta ser una trampa per al primer, que aconsegueix escapar al darrer moment.
* Ravenna (Itàlia): Eleuteri, exarca de la regió, es proclama emperador romà i vol restablir la capital a Roma. De camí és assassinat pels seus soldats.
* Kanat dels Turcs Orientals: Hie-li succeeix Che-pi com a kan.
* Filipos (Macedònia): La ciutat és destruïda per un terratrèmol.
* Sevilla (Bètica): Se celebra el II Sínode de bisbes de la província, presidit per Isidor.

## Naixements

* Hijaz (Aràbia): Abd-Al·lah ibn Abbàs, savi musulmà, creador del tafsir. (m. 688)

## Necrològiques

* Itàlia: Eleuteri, exarca de Ravenna, autoproclamat emperador romà, assassinat.
* La Meca (Aràbia): Abu-Tàlib ibn Abd-al-Múttalib, oncle del profeta Mahoma.
* La Meca (Aràbia): Khadija bint Khuwàylid, primera esposa del profeta Mahoma.
* Kanat dels Turcs Orientals: Che-pi, kan.
* Alexandria (Egipte): Sant Joan de les Almoines, patriarca de la ciutat.
# Big Bang Observer

El Big Bang Observer (BBO) és una proposta de missió espacial successora de la Laser Interferometer Space Antenna (LISA). L'objectiu científic principal serà l'observació d'ones gravitatòries des del moment poc després del big-bang, però també serà capaç de detectar petits fonts de radiació gravitacional, com inspirals binaris. El BBO probablement serà sensible a totes les fonts del LIGO i el LISA, i d'altres. La seva sensibilitat extrema vindria dels làsers de més alta potència, i la correlació dels senyals de diversos interferòmetres diferents ubicats al voltant del sol.
L'instrument proposat és un conjunt de quatre instruments com el LISA, cadascun compost de tres naus espacials volant en un patró triangular. Dos dels triangles seran en la part superior de l'altra, en una formació d'hexagrama. Els altres dos triangles es trobarien en llocs distants al llarg de l'òrbita terrestre.
Els satèl·lits individuals seran diferents als del LISA per contenir làsers molt més potents. A més cada triangle serà molt més petit que els triangles en el patró del LISA. A causa d'aquest grandària menor, les masses de prova experimentaran desviacions de marea més petites i, per tant, es pot bloquejar en una franja particular en l'interferòmetre — com en el cas del LIGO. Per contrast, les masses de prova del LISA volarà en una òrbita essencialment lliure, amb la nau espacial volant al seu voltant, i l'interferòmetre simplement comptarà les franges, en una tècnica anomenada "interferometria de retard de temps".
Els instruments del BBO presenten actualment diversos reptes tecnològics. El finançament no s'ha assignat per al desenvolupament, i fins i tot les estimacions més optimistes situen la data de llançament d'aquí diverses dècades.

## Vegeu també

* Ona gravitatòria còsmica de fons

## Bibliografia

* Crowder, Jeff; Cronish, Neil J. «Beyond LISA: Exploring Future Gravitational Wave Missions». Physical Review D, 72, 8, 2005, pàg. 083005. arXiv: gr-qc/0506015. Bibcode: 2005PhRvD..72h3005C. DOI: 10.1103/PhysRevD.72.083005 [Consulta: 2 agost 2009].
# Boreales Scopuli

Boreales Scopuli és una formació geològica de tipus scopulus a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 90 latitud N i 360 ° longitud E, que fa 873 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 2006 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Boreales Scopuli". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Can Gaietà

Can Gaietà és una masia de Canet d'Adri (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una masia de planta rectangular desenvolupada en planta baixa, pis i golfes. La coberta és de teula àrab a dues vessant acabada amb un senzill ràfec de teula excepte al centre de la façana principal que sobresurt aguantada per biguetes i llates de fusta. Les parets portants són de maçoneria. Les façanes són arrebossades i pintades, deixant a la vista els carreus de les cantonades i els que emmarquen les obertures. La porta principal és dovellada i sobre ella hi ha una finestra amb llinda de pedra d'una sola peça i brancals de carreus ben tallats. En el lateral esquerre de la façana principal hi ha un rellotge de sol pintat. Interiorment s'estructura en tres crugies perpendiculars a la façana principal. Els sostres són fets amb quatre quadrats de fusta.

## Referències

* 1 2 «Can Gaietà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2016].
# 623
## Esdeveniments

* Austràsia: El rei merovingi Clotari II decideix retornar la independència al territori i nomena el seu fill Dagobert I com a nou rei. Pipí de Landen serà el seu Majordom de palau.
* Trebisonda (Pont): L'emperador Heracli reprèn la campanya contra els perses, desembarca les seves tropes a la ciutat i, des d'aquí recupera la Capadòcia i bona part de la Transcaucàsia.
* Tiflis (Geòrgia): Els romans d'Orient de l'emperador Heracli i els khàzars assetgen la ciutat sense èxit.
* Creta (Grècia): Els eslaus desembarquen a l'illa.

## Naixements

* Aràbia: Marwan I, califa omeia de Damasc. (m. 685)
# Bonifaci IV de Toscana

Bonifaci IV (Bonifaci Frederic, mort juliol de 1055) fou marquès de Toscana, fill únic de Bonifaci III de Toscana i de Beatriu de Bar. Era molt jove (uns 12 anys) quan el seu pare va morir el 6 de maig de 1052 i va heretar el gran marquesat del nord d'Itàlia.
La seva mare va ser la seva regent fins a 1054, quan es va casar amb Godofreu II el Barbut, duc de la Baixa Lorena 1065-1069. Godofreu era enemic d'Enric III, emperador del Sacre Imperi i, per tant, el matrimoni fou considerat una traïció. El 1055, Enric va celebrar cort a Florència i va detenir a Beatriu, mentre que Godofreu es rebel·lava a Lorena. Bonifaci IV fou cridat per l'emperador, però el jove es va negar a anar-hi; no obstant va morir uns dies després i el marquesat va passar a la seva germana Matilde, coneguda per Matilde de Canossa.
# El Zaricejo

El Zaricejo és una antiga partida de Villena (Alt Vinalopó, País Valencià), situada a la vall quaternària que s'estén entre l'anticlinal triàsic que travessa el terme de nord a sud, les elevacions principals del qual són els cabeços de Jordán i de Terlinques, i la serra de Castellar.
El Zaricejo és una conca hidrogràfica alimentada per les serres i rambles de l'oest i independent de la del Vinalopó, de la qual la separa la citada xicoteta serra triàsica. En disminuir les aigües cavalleres de la conca, diverses empreses van adquirir gran part de la vall per a l'aprofitament de les seues aigües subterrànies, de les quals encara s'assorteixen alguns pobles de les conques mitjana i baixa del Vinalopó.
A la partida del Zaricejo s'emplacen diversos jaciments arqueològics d'interès, com la mateixa serra de Castellar, anomenada així per les ruïnes d'uns murs de pedra que es conserven en l'altiplà superior i que ja es consideraven molt antics en 1575. Al sud es troba el poblat de Terlinques, que ha proporcionat materials de l'Edat del Bronze datats cap a 1850 a. C. i cap a l'oest un jaciment ibèric del segle IV a. C., estés des del fons de la vall fins als vessants occidentals d'aquest cabeç. Aquest jaciment ha subministrat l'exemplar d'escultura ibèrica en pedra conegut per la lleona del Zaricejo. Immediat a Terlinques, pel seu vessant sud-oriental, existeix un altre jaciment d'època romana.

## Referències

* 1 2 3 «Zaricejo, El». A: Gran Enciclopedia Temática de la Comunidad Valenciana. Historia. Editorial Prensa Valenciana, 2009.
# Gemini Scopuli

Gemini Scopuli és una formació geològica de tipus scopulus a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 84.36 latitud N i 110.86 ° longitud E, que fa 1.000,36 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 2006 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Gemini Scopuli". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Can Toscà

Can Toscà és una masia de Canet d'Adri (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una antiga masia amb ampliacions que ha estat recentment restaurada. La planta té forma de L i es desenvolupa en planta baixa, pis i golfes. La coberta és de teula àrab a dues vessants. És construïda amb parets portants de maçoneria i carreus a les cantonades, també s'utilitzen els carreus per emmarcar les obertures. Les façanes han estat recentment totes picades durant la seva restauració. La porta principal té un arc de mig punt fet amb dovelles. A sobre hi ha una finestra gòtica amb guardapols motllurat. La resta de finestres són emmarcades per carreus bisellats i ampit motllurat. Davant la casa hi ha una petita construcció auxiliar aïllada que es correspon amb l'antic paller de la masia, junt amb la construcció principal formen l'era.

## Història

A la llinda d'una obertura de l'ampliació lateral esquerra hi ha la següent inscripció: "POSEÇORS DE ESTA CASA RECORDARVOS DELS PASATS BALDIRI MATIAS I TOSCA ME A FECIT ANY 1786".

## Referències

* 1 2 «Can Toscà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2016].
# Barrera del Forn

La Barrera del Forn és una superestructura coneguda com a filament de galàxia o paret de galàxia. És un llarg filament de galàxies amb un eix major més llarg que el seu menor. El filament conté no només al grup de l'Orada sino també al cúmul de galàxies del Forn, el qual s'hi troba a la mateixa distància. És "paral·lel" a la barrera de l'Escultor i "perpendicular" a la barrera de la Grua.
La barrera del Forn, originalment anomenada supercúmul meridional, és un supercúmul de galàxies situat a prop del Grup Local. Consta d'un llarg braç de galàxies que s'estén durant uns 135 milions d'anys llum des de la constel·lació de la Balena fins a la de l'Orada, creuant les constel·lacions del Forn, on té el seu centre, d'Eridà i el Rellotge.
Va ser descrita per primera vegada com a supercúmul sud per de Vaucouleurs el 1953. És més petit que el supercúmul local amb el qual no està connectat físicament. Va paral·lel a la barrera de l'Escultor i es col·loca perpendicularment a la barrera de la Grua. Sembla que té connexions tènues amb el supercúmul Perseu-Peixos. Finalment, s'ha proposat constituir una estructura única amb el supercúmul de Centaure i el supercúmul Local, formant el Supercúmul Hidra-Centaure, fins i tot si la zona de la connexió possible està enfosquida pel pla galàctic. Consta de 2 cúmuls de galàxies, 31 grups de galàxies i nombroses galàxies disperses. Entre les estructures més rellevants ubicades a la barrera del Forn trobem el cúmul del Forn, el cúmul d'Eridà i el grup de l'Orada.

## Referències

* ↑ Maurogordato, S. Clustering in the Universe: Proceedings of the XXXth Rencontres de Moriond, Les Arcs, Savoie, France, March 11-18, 1995, 1995, p. 69. ISBN 9782863321898.
* ↑ Fairall, A. P.; Paverd, W. R.; Ashley, R. P. Astronomical Society of the Pacific, 1994 [Consulta: 11 octubre 2018].
* ↑ O'Meara, Stephen James. «Deep-Sky Companions: Southern Gems» p. 107, 2013.
* ↑ Anthony Fairall. Cosmology Revealed: Living Inside the Cosmic Egg, p. 100. ISBN 9781852333225.
* 1 2 Mitra, Shyamal. «A Study of the Southern Supercluster» p. 1101, 01-09-1988.
* 1 2 3 Mitra, Shyamal «The Southern Supercluster». The Astronomical Journal, 98, 01-10-1989, pàg. 1175–1187. DOI: 10.1086/115205 [Consulta: 5 novembre 2016].
* ↑ de Vaucouleurs, Gerard «Evidence for a local super,galaxy». The Astronomical Journal, 58, 01-02-1953, pàg. 30. DOI: 10.1086/106805.
* 1 2 Stephen James O'Meara. Cambridge University Press. Deep-Sky Companions: Southern Gems, p. 107-8. ISBN 9781107015012.
* 1 2 3 Fairall, A. P; Paverd, W. R.; Ashley, R.P. «Visualization of Nearby Large-Scale Structures» (en anglés). Unveiling large-scale structures behind the Milky Way. Astronomical Society of the Pacific Conference Series, Vol. 67; Proceedings of a workshop at the Observatoire de Paris-Meudon; 18-21 January 1994; San Francisco: Astronomical Society of the Pacific (ASP);, 67, 01-01-1994.
* ↑ Fouque, P.; Gourgoulhon, E.; Chamaraux, P. «Groups of galaxies within 80 Mpc. II - The catalogue of groups and group members». Astronomy and Astrophysics Supplement Series, 93, 01-05-1992.
# 667
## Esdeveniments

* Líbia: Els musulmans sota el comandament d'Ukba ibn Nafi envaeixen tota la regió, arribant fins a Tunísia.

## Necrològiques

* Toledo (Regne de Toledo): Sant Ildefons, arquebisbe de la ciutat i Pare de l'Església.
* Borgonya: Germà de Luxeuil, abat, màrtir.
# Babai (pel·lícula)

Babai és una pel·lícula dramàtica coproduïda internacionalment el 2015, i dirigida per Visar Morina. Morina va guanyar el premi al millor director al 50è Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary. La pel·lícula va ser seleccionada com a l'opció kosovar a la Millor pel·lícula de parla no anglesa als 88è Premis Oscars, però malauradament no va ser nominada. És la pel·lícula kosovar més cara produïda mai, amb un pressupost d'1,7 milions d'euros.

## Repartiment

* Val Maloku com a Nori
* Astrit Kabashi com a Gezim
* Adriana Matoshi com a Valentina
* Enver Petrovci com a Adem
* Xhevdet Jashari com a Bedri

## Referències

* ↑ «Karlovy Vary Film Review: ‘Babai’». Variety. [Consulta: 8 setembre 2015].
* ↑ Holdsworth, Nick. «Oscars: Kosovo Selects 'Babai' for Foreign-Language Category». The Hollywood Reporter, 09-09-2015. [Consulta: 9 setembre 2015].
* ↑ Bryant, Jacob. «Oscars: Kosovo Sends ‘Babai’ as Foreign-Language Entry». Variety, 09-09-2015. [Consulta: 9 setembre 2015].
* ↑ «Kosovo enters its most expensive film for the Oscars». Calvert Journal, 10-09-2015. [Consulta: 10 setembre 2015].
# Ultimi Scopuli

Ultimi Scopuli és una formació geològica de tipus scopulus a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -71.12 latitud N i 220.91 ° longitud E, que fa 560.47 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 2006 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Ultimi Scopuli". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Cal Calderó (Juneda)

Cal Calderó és una obra de Juneda (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un casal de planta baixa, pis i golfes. En destaca el portal d'accés adovellat i les petites obertures circulars de les golfes. La façana de la planta baixa és feta de carreus rejuntats.

## Referències

* ↑ «Cal Calderó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2016].
# Maloelap

Maloelap (en marshallès: M̧aļoeļap) és un atol de l'oceà Pacífic que forma un districte legislatiu de la cadena de Ratak de les Illes Marshall. Comprèn 71 illes i illots, té una superfície terrestre de tan sols 9,8 km² i envolta una llacuna amb una superfície de 972 km². Es troba 18 quilòmetres al nord de l'atol Aur. El 2011 tenia 682 habitants.

## Història

Fou descoberta el 21 d'agost de 1526 per l'expedició de García Jofré de Loaísa i nomenada illa de San Bartolomé, per Toribio Alonso de Salazar, que comandava l'expedició en aquells moments.
L'atol va ser reclamat per l'Imperi Alemany, juntament amb la resta de les Illes Marshall, el 1884. Després de la Primera Guerra Mundial va quedar sota el domini de l'Imperi Japonès. El 1939 els japonesos hi van construir una base d'hidroavions i un aeroport amb dues pistes. Durant la Segona Guerra Mundial la guarnició japonesa superava els 3.000 soldats. L'illa va ser atacada per la Marina dels Estats Units a partir del febrer de 1942. Els atacs van augmentar en freqüència i gravetat després de la caiguda de Majuro i Kwajalein a mans de les forces americanes. Només poc més de mil soldats japonesos van sobreviure a la guerra. Després de la Segona Guerra Mundial va quedar sota el control dels Estats Units. Forma part de les Illes Marshall des de la seva independència, el 1986.

## Referències

* ↑ Marshallese-English Dictionary - Place Name Index
* ↑ «Marshall Islands - Maloelap». Arxivat de l'original el 2010-12-23. [Consulta: 10 novembre 2020].
* 1 2 «Marshall Islands Municipalities». [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ Quanchi, Max, and John Robson. Historical dictionary of the discovery and exploration of the Pacific Islands. Lanham, Md.: Scarecrow Press, 2005.
* ↑ ; Alsleben, Allan«Japanese garrisons on the by-passed Pacific Islands 1944-1945». Forgotten Campaign: The Dutch East Indies Campaign 1941-1942, 1999–2000. Arxivat de l'original el 2016-01-06.
# 677

El 677 (DCLXXVII) fou un any comú començat en dijous del calendari julià.

## Esdeveniments

* Constantinoble: Teodor I esdevé Patriarca Ecumènic de Constantinoble.

## Naixements

* Clodoveu IV, rei dels francs (m. 695).
# The Hill Where Lionesses Roar

The Hill Where Lionesses Roar (en francès, La colline où rugissent les lionnes; en albanès, Luaneshat e kodrës) és una pel·lícula dramàtica de 2021 dirigida per Luàna Bajrami. Coproducció de companyies de França i Kosovo, la pel·lícula se centra en els personatges de Qe (Flaka Latifi), Jeta (Urate Shabani) i Li (Era Balaj), tres adolescents kosovars que formen una banda i es dediquen a petits crims mentre esperen impacients poder anar a la universitat i escapar de l'avorriment del seu poblet. S'ha subtitulat al català.
Un fragment de la pel·lícula es va projectar a la secció Work in Progress del Festival de Cinema de Les Arcs l'any 2019. La pel·lícula es va estrenar al programa de la Quinzena dels Directors del Festival de Canes de 2021, on va ser nominada a la Queer Palm.

## Referències

* 1 2 «The Hill Where Lionesses Roar». Cinema en Català, Departament de Cultura. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ Kate Erbland, "‘The Hill Where Lionesses Roar’ Review: A Teen’s Directorial Debut Promises Much More to Come". IndieWire, July 8, 2021.
* ↑ Anna Smith, "Cannes Review: ‘The Hill Where Lionesses Roar’". Deadline Hollywood, July 8, 2021.
* ↑ Melanie Goodfellow, "Le Pacte swoops for French rights to Directors’ Fortnight title ‘The Hill Where Lionesses Roar’". Screen Daily, June 8, 2021.
* ↑ Allan Hunter, "‘The Hill Where Lionesses Roar’: Cannes Review". Screen Daily, July 8, 2021.
* ↑ Yves Lafontaine, "Les films du Festival de Cannes en lice pour la Queer Palm". Fugues, June 29, 2021.