OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Símbol de l'euro

El símbol oficial de l'euro, €, s'inspira en l'alfabet grec, concretament en la lletra èpsilon. S'escollí aquest símbol en referència a la inicial d'Europa, E. Les dues línies paral·leles que creuen la lletra simbolitzen l'estabilitat d'aquesta moneda. De les deu propostes que es van presentar a concurs per triar el símbol de la nova moneda, es va escollir el disseny que havia proposat un equip de quatre experts dels quals no s'ha fet públic el nom.
Pel que fa al símbol del cèntim de l'euro, no hi ha cap recomanació oficial, i s'acostuma a usar la lletra ce minúscula, c. El disseny del símbol de l'euro va ser presentat al públic per la Comissió Europea el 12 de desembre de 1996. El codi internacional de tres lletres (d'acord amb l'ISO standard ISO 4217) per l'euro és EUR. En Unicode es codifica en U+20AC € euro.

## Disseny

El signe de l'euro va ser dissenyat per mantenir-se similar en estructura al vell símbol de la Unió Monetària Europea, ₠. Originalment hi havia trenta propostes, que van ser reduïdes a deu candidats. Aquests deu es van sotmetre a consulta pública. Després que l'enquesta hagués reduït les deu propostes originals a dues, va dependre de la Comissió Europea triar el disseny final. Els altres dissenys que van ser considerats no són consultables per al públic, ni es pot trobar cap tipus d'informació relativa als dissenyadors del símbol. La Comissió Europea considera que el procés de disseny d'haver estat interne i manté aquests registres en secret. El guanyador va ser un disseny creat per un equip de quatre experts, les identitats no han estat revelades. Se suposa però que el dissenyador gràfic belga Alain Billiet va ser el guanyador i, per tant, el dissenyador del símbol de l'euro.
Arthur Eisenmenger, un ex-cap de disseny gràfic que treballava per a la Comunitat Econòmica Europea, desmenteix la versió oficial de la història del disseny del símbol de l'euro i afirma que ell va tenir la idea prèvia.
La Comissió Europea s'especifica un logotip euro amb unes proporcions exactes i colors (PMS Yellow foreground, PMS Reflex Blue background) per al seu ús en les comunicacions públiques de material relacionat amb la introducció de l'euro. Mentre que la Comissió va proposar que el logo de l'euro fos escrit com un glif, els tipògrafs van deixar en clar que la seva intenció era dissenyar-ne les seves pròpies variants.

## Referències

* 1 2 «European Commission – Economic and Financial Affairs – How to use the euro name and symbol». Ec.europa.eu. [Consulta: 7 abril 2010].
* ↑ «Belg Alain Billiet ontwierp het euroteken». Gazet van Antwerpen, 10-10-2001 [Consulta: 24 setembre 2011]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-04-01. [Consulta: 16 febrer 2013]. (neerlandès)
* ↑ Connolly, Kate «Observer | Inventor who coined euro sign fights for recognition». Observer.guardian.co.uk [Londres], 23-12-2001 [Consulta: 21 agost 2009].
* ↑ Typographers discuss the euro, from December 1996.
# Slovnaft

Slovnaft és una empresa de petroquímica a Eslovàquia. L'empresa, està localitzada a Bratislava, és una filial de Grup MOL.

## Història

Slovnaft és la successora de l'empresa «Apollo», que va ser establerta l'any 1895 a Bratislava i la refineria de la qual va ser bombardejada pels Aliats al juny de 1944, es trobava situada a prop de l'actual «Pont Apollo». La nova refineria Slovnaft va començar a construir-se el 1949.
L'1 de maig de 1992, Slovnaft es va reorganitzat com una societat anònima, com a successora d'una empresa estatal formada pel govern de la República de Txecoslovàquia l'1 de gener de 1949.
Al 1995, va comprar al seu competidor intern, Benzinol.
Des de l'any 2000, Slovnaft s'ha afiliat amb el Grup MOL.

## Referències

* ↑ Jancarikova, Tatiana «Slovnaft to invest $500 million by 2020 to upgrade petrochemical unit». Reuters, 15-11-2016. Arxivat de l'original el 2016-11-27 [Consulta: 12 desembre 2016].
* ↑ Borish, Michael S.; Noël, Michel. Private Sector Development During Transition: The Visegrad Countries, Parts 63–318 Volum 318. World Bank Publications, 1996, p. 53–54. ISBN 9780821335697.
* ↑ Meyer, K; Estrin, S. Acquisition Strategies in European Emerging Markets. Springer Science+Business Media, 2006, p. 194. ISBN 9780230286542.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Sensu

Sensu és un terme en llatí per a significar «en significat». S'usa en disciplines com la biologia, geologia o dret en les frases stricto sensu (o sensu stricto, s. s. o s. str., «en significat estricte») i lato sensu (o sensu lato, s. l., o sensu amplo, s. a. o s. ampl., «en significat ampli»). A vegades, havent-hi més de dues possibilitats, s'usen els superlatius sensu strictissimo («en el significat més estricte») i sensu latissimo («en el significat més ampli»). També s'usa sovint en totalitat amb el nom d'un autor, indicat que el significat en qüestió és aquell definit per aquest autor.
S'usa en taxonomia per a especificar a quina circumscripció d'un tàxon es refereix, en casos en els quals més d'una ha estat definida.
Exemple:
    «Banksia subg. Banksia sensu A. S. George» indica que és la circumscripció d'Alex George de B. subg. Banksia a la qual es refereix.

## Referències

* ↑ Sensu stricto. FishBase.
* ↑ Locucions i expressions llatines Arxivat 2021-10-23 a Wayback Machine. Parlament de Catalunya
* ↑ W. Greuter, J. McNeill, F. R. Barrie et al. Regnum Vegetabile Volume 138. Koeltz Scientific Books, Königstein (International Code of Botanical Nomenclature (St Louis Code)). ISBN 3-904144-22-7. Arxivat 2007-06-30 a Wayback Machine.
* ↑ «Lato sensu». [Consulta: 24 agost 2021].
# Massacre d'Haití de 1804

La Massacre de Blancs a Haití va ser un genocidi executat pels haitians negres contra la població blanca de criolls francesos per ordres de Jean-Jacques Dessalines, qui va decretar que tots aquells sospitosos de conspirar en actes del vençut exèrcit francès devien ser afusellats.
La massacre es va executar en tot el país. Des de principis de gener de 1804 fins al 22 d'abril del mateix any, i va resultar en la mort d'al voltant de 3000 a 5000 persones blanques de tots dos sexes i de totes les edats.
Esquadrons de soldats es van moure de casa a casa matant i torturant a famílies blanques senceres. Fins i tot els blancs que es comportaven amistosament amb els negres van ser empresonats i posteriorment assassinats. Una segona ona d'atacs es va concentrar a assassinar dones i nens.

## Situació

Després que l'exèrcit francès va ser derrotat i evacuat d'Haití, Dessalines va prendre el poder. Tres dies després que les forces de Rochambeau es rendissin, Dessalines va ordenar l'execució per ofegament de 800 soldats francesos que van ser deixats a l'illa a causa de malalties quan l'exèrcit francès va abandonar l'illa. Encara que Dessalines va garantir la seguretat de la població blanca a l'illa, va mostrar una actitud hostil contra la població blanca restant: "Encara hi ha francesos a l'illa, i encara es consideren lliures".
Llavors, el rumor públic afirmava que suposadament, la població blanca romanent a Haití intentaria deixar el país per convèncer a potències estrangeres d'envair-la novament i introduir l'esclavitud. Dessalines i els seus consellers van arribar a la conclusió que tota la població blanca d'Haití devia ser assassinada pel bé de la seguretat nacional.
El primer de gener de 1804, Dessalines va proclamar Haití com una nació independent. Més tard va donar ordres que tota la població blanca romanent a l'illa havia de ser assassinada. Les armes utilitzades havien de ser silencioses, com ganivets o baionetes, en comptes de pistoles o escopetes, perquè així els assassinats s'executessin de forma silenciosa perquè les futures víctimes no s'alertessin amb trets i, per tant, llevant-los l'oportunitat d'escapar.

## Referències

* ↑ St. John, Spenser. «Hayti or The Black Republic» p. 75, 1884. [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ Girard, 2011, p. 319–322.
* ↑ Mark Danner. Stripping Bare the Body, 15 de febrer de 2011, p. 107. ISBN 978-1-4587-6290-0 [Consulta: 27 juliol 2013].
* ↑ Jeremy D. Popkin. Facing Racial Revolution: Eyewitness Accounts of the Haitian Insurrection. University of Chicago Press, 15 de febrer de 2010, p. 363–364. ISBN 978-0-226-67585-5 [Consulta: 24 juliol 2013].
* 1 2 Girard, 2011, p. 319.
* ↑ Dayan, 1998, p. 3–4.
* ↑ Dayan, 1998, p. 4.
# Gastrotheca williamsoni

La granota marsupial de Williams (Gastrotheca williamsoni) és una espècie de granota de la família Amphignathodontidae. És endèmica de Veneçuela. El seu hàbitat natural se centra en montans tropicals o subtropicals secs. Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.
# Taanit bekhorot

Taanit bekhorot (en hebreu: תענית בכורות) o Dejuni dels Primogènits és un dejuni que els homes jueus majors de tretze anys realitzen durant tot el període diürn de la vigília de la festivitat jueva de Péssah en senyal de gratitud. Segons explica la Santa Bíblia, יהוה va castigar els primogènits egipcis per la negativa del Faraó de deixar sortir el poble jueu d'Egipte, passant per alt als primogènits jueus. Aquesta celebració es compleix l'endemà del Pessa'h, on se celebra la fugida dels jueus d'Egipte i, per tant, la seva alliberació.
El dejuni dels primogènits cau generalment en el catorzè dia de Nissan, del calendari hebreu. Abstenció de la ingesta d'aliments a què estan obligats els primogènits, la vigília de Péssah, rememorant la darrera de les deu plagues. Poden obviar la norma en participar en una seüdat mitsvà (àpat prescrit), festa que es realitza quan es finalitza l'estudi d'un llibre del Talmud.
Apareix quan Di-s mata a tots els primogènits egipcis en la vigília del èxode. Per tant, per tots els criteris objectius, els primogènits jueus mereixien el mateix destí.
Aquesta celebració també inclou animals. Aquests eren ofrenats com a korbán (sacrifici) sobre l'altar del Santuari, i la seva carn ingerida pels kohaním (sacerdots). Però els primogènits d'alguns animals com el vedell, el xai o la cabra segueixen sent sagrats i, per tant, està prohibit el seu ús.

## Referències

* ↑ biblegateway.com Bíblia, Èxode 11:4-7
* ↑ biblija.net Bíblia Catalana Interconfessional, Èxode 11:4-7
* ↑ biblestudytools.com Arxivat 2014-08-08 a Wayback Machine. Bíblia - Reina Valera, Èxode 11:4-7
* 1 2 3 4 5 «tora.org.ar». Arxivat de l'original el 2012-11-01. [Consulta: 13 setembre 2013].
# Santō Kyōden

    En aquest nom japonès, el cognom és Santō.
Santō Kyōden (japonès: 山东京伝), 13 de setembre de 1761- Edo, 27 d'octubre de 1816) fou un poeta, escriptor i artista en el període Edo. El seu veritable nom era Iwase Samuru (岩瀬醒), I també se'l coneix popularment com Kyōya Denzō (京屋伝蔵).

## Obres
### Kibyōshi

* Els més venuts familiars (御存商売物, Gozonji no Shōbaimono) (1782)
* Playboy, torrat a l'estil d'Edo (江戸生艶気蒲焼, Edo Umar uwaki no kabayaki) (1785)
* L'Unseamly Silverpiped Swingers (扮接银烟管, Sogitsugi gingiseru) (1788)
* Shingaku Hayasomekusa (心学早染草) (1790)

### Sharebon

* Musukobeya (令子洞房) (1785)
* El Palau (通言総篱, Tsūgen Sōmagaki) (1787)
* Kokei no Sansho (古契三娼) (1787)
* El quaranta-vuit en la compra d'una prostituta (倾城买四十八手, Keiseikai Shijūhatte) (1790)
* Shigeshige Chiwa (繁千话) (1790)
* Shikake Bunko (仕悬文库) (1791)
* Nishiki no Ura (锦之里) (1791)
* La cortesana del sedàs de seda (娼妓绢籭, Shogi Kinuburui) (1791)

### Yomihon

* Chūshin Suikoden (忠臣水浒伝?) (1799)
* Udonge Monogatari (优昙华物语?) (1804)
* Sakura Hime Zenden Akebono no Zōshi (桜姫全伝曙草子?) (1805)
* Mukashigatari Inazuma Byōshi (昔话稲妻表纸?) (1806, traduït per Carmen Blacker com «La sandàlia de palla o El Pergamí dels Cent Crancs», Global Oriental, 2008, ISBN 1-905-24664-1)

## Referències

* Keene, Donald. World Within Walls: Japanese Literature of the Pre-Modern Era 1600-1867 (en english). New York: Grove Press, 1976. ISBN 0-394-17074-1.
* Adam L. Kern. Manga from the Floating World: Comicbook Culture and the Kibyôshi of Edo Japan. Harvard University Asia Center, 2006. ISBN 0-674-02266-1.
* Plantilla:NKBJ
* Earl Miner, Hiroko Odagiri and Robert E. Morrell. The Princeton Companion to Classical Japanese Literature. Princeton University Press, 1985, p. 224–225. ISBN 0-691-06599-3.
# Sclerophrys djohongensis

Sclerophrys djohongensis és una espècie de gripau de la família Bufonidae. El nom anterior, Amietophrynus djohongensis es considera com un sinònim minor des de l'estudi d'Ohler & Dubois del 2016.
Habita a Camerun i possiblement a Nigèria. El seu hàbitat natural inclou boscos tropicals o subtropicals secs i a baixa altitud, montans secs, sabanes, prades tropicals o subtropicals a gran altitud i rius. Originalment s'havia descrit com a subespècie de Bufo funereus (actualment Sclerophrys funerea). Podria ser un sinònim més modern d'Sclerophrys villiersi.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat a causa de l'agricultura, l'excés de pastura del bestiar, la tala per fusta, incendis i establiments humans.

## Referències

* ↑ Ohler, Annemarie; Dubois, Alain «The identity of the South African toad Sclerophrys capensis Tschudi, 1838 (Amphibia, Anura)» (en anglès). PeerJ, 4, 11-01-2016, pàg. e1553. DOI: 10.7717/peerj.1553. ISSN: 2167-8359. PMC: PMC4715445. PMID: 26788431.
* ↑ Frost, Darrel R. «Amietophrynus djohongensis (Hulselmans, 1977)». Amphibian Species of the World: an Online Reference. Version 6.0. American Museum of Natural History, 2015. [Consulta: 23 octubre 2015].
* 1 2 Joger, U.; Tandy, M.; Amiet, J.-L. «Amietophrynus djohongensis». IUCN Red List of Threatened Species. UICN, 2004, 2004, pàg. e.T54630A11178521. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2004.RLTS.T54630A11178521.en.
# Telest (satèl·lit)

Telest és un satèl·lit de Saturn. Descobert per Smith, Reitsema, Larson i Fountain de la Universitat d'Arizona en 1980 en observacions des de la Terra, va ser anomenat provisionalment 1980 S 13 . En 1983 es va anomenar oficialment Telest de la mitologia grega. També es designa com Saturn XIII . Va ser descobert quan els anells de Saturn es veien des de la Terra de cantell. Esta orientació dels anells reduïx molt la llum que difonen quan contemplem el planeta des d'un telescopi i, per tant, permeten la detecció de dèbils cossos en les proximitats d'estos.
Telesto és un satèl·lit troià del sistema Saturn-Tetis, ocupant el punt de Lagrange L₄ i, per tant, és un satèl·lit coorbital de Tetis, el qual es troba aproximadament 60° darrere. La lluna Calipso ocupa el punt de Lagrange L₅.

## Exploració

La sonda Cassini sobrevolà a distància Telest l'11 d'octubre de 2005. Les imatges que prengué mostren que la seva superfície és sorprenentment suau, desproveïda de petits cràters d'impacte.

## Vegeu també

* Satèl·lits de Saturn
* Saturn
* Tetis
* Calipso

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.
# Sant Ponç de la Verneda

Sant Ponç de la Verneda és una església de Sant Sadurní d'Osormort (Osona) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Capella d'una nau única amb la façana orientada a llevant. No té cap absis i a la part de migdia hi ha una capelleta lateral. La façana té un portal adovellat amb un òcul al damunt i un petit campanar d'espadanya. Al davant de la capella hi ha un pedronet que devia ubicar una antiga creu de terme. Els murs laterals de la part de la capçalera s'hi obren petites finestres. La capella està arrebossada i els elements de ressalt (òcul, campanar i carreus de l'angle) són de pedra de color grisenc.

## Història

Antiga església documentada al 1050 la qual fou reformada al segle xvii i XVIII. Fou sufragània de Sant Julià de Vilatorta i al segle xix ve perdre aquest caràcter, malgrat dependre d'aquella parròquia. Durant la darrera guerra civil fou profanada i des d'aleshores s'hi ha perdut el culte. Fins llavors s'hi celebra anualment el tradicional aplec de Sant Ponç l'11 de maig.

## Referències

* 1 2 «Sant Ponç de la Verneda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Ualabi de ratlla negra

El ualabi de ratlla negra (Notamacropus dorsalis) és un ualabi de mida mitjana que viu a Austràlia, des de Townsville (Queensland) fins a Narrabri (Nova Gal·les del Sud). A Nova Gal·les del Sud només hi és present a l'oest de les Serralades Australianes. Les poblacions estan minvant en aquestes zones, però encara no està classificat com a espècie amenaçada. Tanmateix, la població de Nova Gal·les del Sud està classificada com a amenaçada.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 64. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Menkhorst, Peter. A Field Guide to the Mammals of Australia. Oxford University Press, 2001, p. 120.
* ↑ «NSW Department of Environment and Conservation Threatened Species».
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Mat provocat

El mat provocat és un problema d'escacs en la qual les blanques, que mouen primer, han de forçar a les negres a fer-los'hi escac i mat dins un nombre específic de moviments contra la seva voluntat.

## Exemple

El problema mostrat és relativament un problema simple. És un mat provocat en dos moviments de Wolfgang Pauly de The Theory of Pawn Promotion, 1912: Les blanques mouen primer, i obliga a les negres a fer-los'hi escac i mat a tot tardar en el segon moviment.
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
Si les blanques poden deixar les negres sense cap més opció que jugar Axg2#, el problema està resolt.
* Les blanques poden intentar moure l'alfil, però això no seria correcte, ja que permetrà a les negres jugar l'alfil un moviment sense captura, ajornant al mat més enllà de dos moviments;
* Movent el cavall permet el rei moure;
* 1.e6 permet 1...exf6 i 2...f5;
* 1.f7 o 1.fxe7 permet 1...Cxg7;
* 1.g8=D o 1.g8=T no són bones després de 1...Axg2+ 2.D/Txg2;
* 1.g8=C dona escac i mat a les negres i, per tant, és erroni;
* 1.g8=A tampoc és bona, atès que 1...exf6 2.exf6 Axg2+ l'alfil pot interposar-se amb 3.Ad5.
L'única jugada en què les blanques forcen a les negres obligar-les a fer-los'hi mat en dues jugades és 1.c8=C. Existeixen dues variants:
* 1...exf6 2.exf6 Axg2# és força simple;
* 1...e6 porta a la subtil jugada 2.g8=A Axg2# (funciona pel fet que la trajectòria de l'alfil a d5 és bloquejat quan les negres juguen a e6).
Notem que només la promoció en un cavall és vàlida en el primer moviment, qualsevol altra peça seria interposada després de 1...Axg2+.

## Vegeu també

* Mat ajudat

## Referències

* ↑ Mat provocat de Pauly
* ↑ «W. Pauly». Arxivat de l'original el 2012-03-02. [Consulta: 21 abril 2014].

## Bibliografia

* Friedrich Chlubna, Das Matt des weissen Königs (Vienna, 1995)
# Ledley King

Ledley Brenton King (nascut en Londres, Anglaterra, el 10 de desembre de 1980) és un futbolista anglès, amb ascendència d'Antigua i Barbuda. Juga de defensa i el seu primer equip va ser el Tottenham Hotspur FC.

## Internacional

Ha estat internacional amb la selecció de futbol d'Anglaterra, ha jugat 17 partits internacionals i ha marcat 1 gol.
La seua titularitat en la selecció anglesa s'ha vist truncada per les seues innombrables lesions, i sobretot, per la participació en aquesta selecció de John Terry i Rio Ferdinand.

## Participacions en Tornejos Internacionals

| Mundial | Seu | Resultat |
| Eurocopa de futbol 2004 | Portugal | 4° de final |

## Clubs

| Club | País | Any |
| Tottenham Hotspur FC | Anglaterra | 1998- |

## Títols
### Campionats nacionals

| Títol | Club | País | Any |
| Football League Cup | Tottenham Hotspur FC | Anglaterra | 2008 |

## Referències

* 1 2 Hugman, Barry J. The PFA Premier & Football League Players' Records 1946–2005. Queen Anne Press, 2005, p. 350. ISBN 1852916656.

## Enllaços externs

* Perfil a TheFA.com (anglès)
* Dades estadístiques sobre Ledley King a soccerbase.com (anglès)
* Dades internacionals de King a England Football Online (anglès)
# Rhinella ornatus

Rhinella ornatus és una espècie de gripau de la família Bufonidae. Es troba al Brasil i possiblement Argentina. El seu hàbitat natural inclou boscos secs tropicals o subtropicals, rius i llacs d'aigua dolça. Està amenaçada d'extinció.
# Gruta de Patsos

La gruta de Patsos en grec:Σπήλαιο του Αγίου Αντωνίου (de vegades Gruta de Sant Antoni (Ayios Antonis), o Cova d'Hermes Kranaios) és una cova de Creta, a Grècia. Es troba en la unitat perifèrica de Réthimno, a uns 15 km al nord-est de Spili.
La gruta de Patsos és en el costat oest del mont Ida. Una inscripció trobada a la cova mostra que el lloc va ser utilitzat com un santuari d'Hermes Kranaios a l'Antiguitat. El culte d'Hermes Kranaios s'explica per la presència de dues fonts que mantenen una temperatura constant per passar a través de la neu a la gorja del gelat riu Patsos. S'han trobat representacions de deïtats, com el Dèu guerrer o smiting god i del dèu siri Reshef figures d'animals i humanes de bronze i terracota, algunes amb motius pintats a partir del final de la civilització minoica, així com ofrenes variades. També es van trobar dos parells de banyes sagrades i diferents gerros romans als camps veïns.

## Referències

* ↑ «ucm.es» p. 10. [Consulta: 21 gener 2017].
* ↑ «revistas.ucm.es» p. 75. [Consulta: 21 gener 2017].
* ↑ M.P. Nilsson, Minoan-mycenian religion, p.67
* ↑ Paul Faure, Grottes crétoises, p. 98

## Bibliografia

* Dickinson, Oliver. La edad del bronce Egea (en castellà). Ediciones AKAL, 2000. ISBN 8446011999.
# Ualabi rupestre de Mareeba

El ualabi rupestre de Mareeba (Petrogale mareeba) és una espècie de ualabi rupestre que viu al nord-est de Queensland (Austràlia). És membre d'un grup de set espècies relacionades molt estretament que també inclouen, entre d'altres, el ualabi rupestre del Cap York (P. coenensis), el ualabi rupestre desguarnit (P. inornata) i el ualabi rupestre de l'illa Great Palm (P. assimilis).
El ualabi rupestre de Mareeba viu als altiplans a l'oest de Cairns, des de prop del mont Garnet fins al riu Mitchell i el mont Carbine i terra endins fins a Mungana.

## Referències

* ↑ Menkhorst, Peter. A Field Guide to the Mammals of Australia. Oxford University Press, 2001, p. 130.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :