OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reina dels boscos

La reina dels boscos (Galium odoratum) és una espècie de planta amb flors del gènere Galium dins la família de les rubiàcies (Rubiaceae). És una planta nativa de les zones teperades d'Europa, Àsia i el Algèria.
Addicionalment pot rebre els noms d'aspèrula flairosa, aspreta odorosa, espunyidella d'olor, herba de la ràbia, herba de les set sagnies, herba prima i reina dels boscs.

## Descripció

És una planta herbàcia que fa 30-50 cm de llargada sovint estesa per terra o suportada en altres plantes. La seva olor prové de la cumarina que conté aquesta planta i de vegades es fa servir com aromatitzant. Les seves fulles són simples i de forma lanceolada, glabres, de 2-5 cm de llarg i agrupades en verticils de 6 a 9 fulles. Les flors són petites i en inflorescència en cima. Els fruits fan 2-4 mm de diàmetre i s'enganxen en els pèls des animals per tal de dispersar-se.

## Usos

La reina dels boscos és una planta fragant que es conrea als jardins com a planta ornamental, prefereix ombra parcial o total i sòls ben drenats i humits. Es pot propagar per divisió de corona, separació de les tiges ja arrelades o per estolons.
L'olor de la planta encara s'accentua quan és seca. S'ha fet servir contra les arnes. A Alemanya es fa servir per aromatitzar el ”vi de maig” ("maiwein" o "maibowle" en alemany), xarop per la cervesa (Berliner Weisse), brandi, salsitxes, gelatina i melmelada. A Rússia és l'ingredient d'una beguda no alcohòlica (Tarhun), entre altres usos. Dosis altes d'aquesta planta causen maldecaps per la toxicitat de la cumarina.
* Fruits
* Mata d'espunyidella d'olor

## Referències

* 1 2 «Galium odoratum». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 23 desembre 2024].
* ↑ «Galium odoratum (L.) Scop.» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 23 desembre 2024].
* ↑ «Galium odoratum» (en anglès). Missouri Botanical Garden. [Consulta: 23 desembre 2024].
# Barranc de la Xivana

La Xivana és un barranc situat al terme d'Alfarb, a la partida dels Ascopalls. A banda de ser un lloc d'esbarjo per als habitants de la Ribera, la seua proximitat al poblat de l'edat de bronze de l'Almaguer fa que s'hi hagen localitzat tres conjunts rupestres en l'àrea, d'importància desigual.

## Referències

* 1 2 Bonilla, Valentín Villaverde; García-Robles, M. R.; López-Montalvo, Esther; Valle, Rafael Martínez; Sanz, Inés Domingo «Arte rupestre del Barranc de la Xivana (Alfarb, València)». Saguntum: Papeles del Laboratorio de Arqueología de Valencia, 33, 2001, pàg. 9–26. ISSN: 0210-3729.
# Jan Kaczkowski

Jan Adam Kaczkowski (nascut el 19 de juliol de 1977 a Gdynia, mort el 28 de març de 2016 a Sopot) va ser un sacerdot catòlic polonès, doctor en ciències teològiques, bioètic, fundador i primer director de l'Hospici Puck.

## Biografia

Després de graduar-se a l'escola secundària, Kaczkowski va ser admès al Seminari de Gdańsk, on l'any 2002 va defensar la seva tesi en teologia. El mateix any va ser ordenat sacerdot. Kaczkowski va continuar els seus estudis, i el 2007 es va doctorar en teologia a la Universitat Cardenal Stefan Wyszyński de Varsòvia, i un any més tard va completar els estudis de postgrau en bioètica a la Universitat Pontifícia de Joan Pau II a Cracòvia.
A partir de 2004, es va dedicar fer un hospici a Puck. Va coordinar la construcció de l'hospici del 2007 al 2009. Va romandre com a director de la institució fins a la seva mort. A més de treballar a l'hospici, va treballar com a catequista en un institut des del 2004 fins al 2011, a més de ser vicari.
Va patir problemes de salut des del naixement, amb un greu dèficit de visió i parèsia a l'esquerra. El 2012 li van diagnosticar glioblastoma i va morir per aquesta malaltia el 28 de març de 2016.

## Premis i llegat

* L'11 d'abril de 2012, el president polonès Bronisław Komorowski li va atorgar l'Ordre de Polonia Restituta.
* Se li va concedir el títol de ciutadà honorari de Puck.
* El 2022, es va estrenar una pel·lícula biogràfica "Johnny" sobre la seva vida. La pel·lícula va tenir el segon millor resultat d'una pel·lícula polonesa a la taquilla nacional el 2022.

## Referències

* 1 2 «Jan Kaczkowski – pisarz, dobroczyńca, afirmator życia». PolskieRadio.pl. [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ «Puckie Hospicjum pw. św. Ojca Pio - ks. Jan Kaczkowski» (en polonès). Puckie Hospicjum pw. św. Ojca Pio. [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ «Ks. Jan Kaczkowski - biografia, życiorys, ciekawostki, cytaty» (en polonès). [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ «Jan Kaczkowski - biografia» (en polonès). www.granice.pl. [Consulta: 16 octubre 2022].
* 1 2 Gośliński, Jarosław. «Ksiądz Jan Kaczkowski - świadectwo walki z glejakiem» (en polonès). Zwrotnikraka.pl, 26-11-2013. [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ «Postanowienie Prezydenta Rzeczypospolitej Polskiej z dnia 11 kwietnia 2012 r. o nadaniu orderów». isap.sejm.gov.pl. [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ Intermedia / 2ClickPortal, Trol. «Honorowi Obywatele Miasta» (en polonès). Urząd Miasta Puck. [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ «Pół miliona widzów obejrzało już "Johnny'ego" w kinach» (en polonès). gazetapl. [Consulta: 16 octubre 2022].
# Sant Amanç de Torrefeta

Sant Amanç de Torrefeta és l'església parroquial barroca de Torrefeta, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església parroquial construïda sota l'advocació de Sant Amanç, patró del poble de Torrefeta. La seva façana principal presenta una porta rectangular amb entaulament i un frontó trencat amb línies corbes. Dins aquest frontó apareix un nínxol de petxina, que anys enrere havia albergat la imatge de Sant Amanç, però que actualment trobem buit. Damunt d'aquesta portada apareix una finestra quadrangular amb reixa de forja com a únic element que trenca la sobrietat del parament, format per grans carreus regulars de pedra.
La torre de campanar està situada al SO de l'edifici, uns metres més enllà del nivell de la façana principal. En un dels carreus del basament trobem una inscripció que la data del 1703. Presenta una planta quadrangular i està formada per quatre cossos dividits per motllures. Al capdamunt hi ha una finestra amb arc de mig punt en cadascuna de les cares de la torre, i una balustrada de pedra amb unes boles decoratives a les arestes. El parament presenta una clara diferència respecte a la resta de l'edifici, ja que aquí els carreus no es troben tan ben escairats.
L'interior d'aquesta església està format per una nau única, dividida en tres trams amb cor i coberta per una volta de llunets. En cadascun dels murs s'obren dues capelles amb arc de mig punt i volta de canó. El presbiteri és semicircular i es troba policromat, imitant una petxina i diversos elements arquitectònics. La resta de la nau es troba tota arrebossada i pintada d'un color cru.

## Referències

* 1 2 3 4 «Església de Sant Amanç de Torrefeta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Ca l'Agnés

Ca l'Agnés és una casa de Torrefeta, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció de tres plantes ubicada en el bell mig de la Plaça Major de la vila de Torrefeta.
A la planta inferior trobem un sòcol de pedra, que queda interromput per una porta d'arc escarser amb una motllura llisa de pedra.
Al primer nivell podem veure un balcó corregut de forja amb dos portes balconeres amb motllura de pedra i a l'últim pis, dues finestres rectangulars, damunt les quals hi ha una cornisa summament decorada que perfila tota la façana.
L'estetica d'aquesta façana ve donada per la imitació que l'arrebossat fa de filades de carreus ben escairats.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ca l'Agnés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Plaça Major (Tàrrega)

La plaça Major de Tàrrega (Urgell) és un conjunt inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És la plaça central del nucli antic de la població de Tàrrega. És una plaça de planta irregular, però tendint cap a una estructura trapezoidal, en un dels seus angles hi acull l'Ajuntament, seguit de l'església parroquial de Santa Maria de l'Alba, davant de la mateixa hi ha unes cases porticades, i enfrontat a l'Ajuntament la seu de la Caixa d'Estalvis allotjada en un edifici neoclàssic de gran bellesa. La plaça acull com a element decoratiu la creu de terme del camí de Cervera. Una de les creus de terme exponents del bon fer del gòtic florit català escultòric i atribuïda a Jordi de Déu. Malgrat la bellesa d'aquesta creu la present a la plaça Major és una còpia de l'original que va ser mig destruïda durant la guerra civil.

### Porxos de la Plaça Major

Hi ha un tram amb porxos els quals s'adapten a la cantonada irregular formada per un extrem de la plaça Major i la comunicació amb el carrer de les Piques. És un petit pas molt estret el qual ocupa una banda lateral de la pl. Major allargant-se fins a la cantonada, on acaba el pas. És recte i d'una llargada d'uns quatre metres cobert per un sostre aplanat i pintat de blanc. Les obertures que desemboquen a l'exterior del carrer són diferents depenent el propietari a qui correspon cada tram del pas. Un primer tros, el que fa cantonada, està format per tres arcades de mig punt les quals són d'un perfil nítid amb la utilització de carreus de pedra perfectament tallats que formen l'arcada. Una, la que inicia el pas cobert està situada mirant a l'est i les dues restants, col·locades en angle recte a la primera, miren a la pl. Major. Cada una d'aquestes arcades està sostinguda per pilars massissos quadrangulars. Un segon tram, seguit i annexa al primer, està format per dos pilars rectangulars d'una sola peça i una columna situada a l'extrem, els quals suporten una coberta embigada. Aquest tram és posterior al primer, essent l'estil totalment diferent i utilitzant materials més moderns, com el formigó o el ciment.

## Història

Molts són els esdeveniments històrics que aquesta plaça muda ha vist succeir en el seu asfalt, però cal destacar-hi la voluntat centralitzadora d'agrupar com a centre de la vida del poble el poder civil, amb l'Ajuntament, el poder eclesiàstic, amb l'església parroquial i el poder comercial amb el mercat dels dilluns. Aquesta plaça major fins ben entrat el segle XX era l'únic espai públic amb enllosat en el seu paviment, concretament empedrat, tot i ser aquest un paviment molt precari permetia que en el mercat dels dilluns si plovia no es formés un fangar com passava a la resta de carrers de Tàrrega. Aquesta a la plaça també va el nom de plaça de la República.

## Referències

* 1 2 3 «Plaça Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Habitatge al carrer Agoders, 28 (Tàrrega)

El Carrer Agoders, 28 és una obra de Tàrrega (Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local. Edifici construït totalment amb carreus de pedra i format de planta baixa dos pisos i golfes. La disposició de les obertures és simètrica amb balcons individuals, a excepció de les de la planta baixa, que hi ha una obertura allindada i una altra amb arc de mig punt. La construcció és del 1780.

## Referències

* ↑ «Carrer Agoders, 28». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Molí Vell (Bellpuig)

El Molí Vell és una obra amb elements gòtics de Bellpuig (Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El molí té una forma quadrada d'uns 6,50 per 6,50 metres, amb un arc ogival a cadascuna de les dues plantes, una porta d'entrada adovellada en forma d'arc de mig punt i finestrals allindats deprimits convexos.
El molí Vell de Bellpuig està format per una sèrie d'immobles que es van anar edificant al llarg del temps. El molí està situat al costat de la séquia gran per tal de poder aprofitar la força de l'aigua per moldre el gra.
El molí està format per dos cossos units de forma rectangular i d'alçades diferents. El material emprat és el paredat de pedra, la coberta és de fusta, a dos vessants amb teula àrab i carener paral·lel a la façana. El cos principal cobreix el primer sostre amb una volta de canó de carreus, una escala condueix al pis superior. Al primer pis hi ha un arc diafragma de pedra que posteriorment es modificà per formar un tercer pis, amb una estructura de fusta. Les obertures són d'arc de mig punt o arcs apuntats amb grans dovelles, espitlleres i petites obertures amb llindes de pedra.
El cos adossat, que es comunica a través de sengles portes a cada pis, presenta en planta baixa un pilar central de pedra, que sustenta un entramat de fusta per formar el pis de la planta primera. L'esquema constructiu es repeteix en la segona planta. En aquest segon cos les obertures són simètriques i emmarcades amb pedra.
El mes de desembre del 2020 va començar la segona fase de la restauració del Molí Vell de Bellpuig, cofinançada per fons FEDER, per la Diputació i per l’ajuntament de Bellpuig, dins del projecte Ponent Actiu.Es tracta d’actuacions de consolidació estructural en aquest molí d’origen medieval construït en el segle xiii. En el cas de Bellpuig, l’antic senyor, el duc de Sessa, per concessió reial de Pere el Cerimoniós, va poder desviar les aigües del Riu Corb i va fer construir diversos molins.El setembre del 2021 es van acabar les obres de restauració.
L’actuació consisteix en:
* Restauració de les façanes
* Actuacions a l’interior de l’edifici
* Donar-li sentit al conjunt.
A la part del darrere hi ha una petita central hidroelèctrica, remodelada fa menys de trenta anys, així com les instal·lacions hidràuliques que la comuniquen amb l'embassament superior. Per sota del molí i de la farinera hi ha un gran espai excavat a la roca que devia servir com a drenatge del rebuig del molí.

## Història

L'any 1900 s'instal·la al lloc una turbina per fer llum. L'any 1940 s'hi planta el Xop Gros del Molí Vell, catalogat com arbre monumental.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Molí Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Puig de la Talaia

«Puig de la Talaia o Puig de sa Talaia» té aquests significats:
* Puig de la Talaia, cim del terme del Montmell (Penedès)
* Puig de la Talaia, cim del terme de Santa Maria (Mallorca)
* Puig de la Talaia, cim del terme de Felanitx (Mallorca)
* Puig de la Talaia, cim del terme de Santa Eulària (Eivissa)
# Vigilant de seguretat

Un vigilant de seguretat, dins l'àmbit de la seguretat privada, és un professional de caràcter privat, que vetlla per la seguretat, la vigilància, i la custòdia de les persones, els edificis, i els béns materials d'una empresa. El vigilant està principalment encarregat per l'empresa, o l'organisme contractant, per augmentar la seguretat pública, oferida per les diverses Forces de Seguretat de l'Estat. Els vigilants de seguretat porten a terme les seves funcions, exercint la vigilància i la protecció dels béns, els establiments, els indrets, tant privats com públics, i la protecció de les persones, portant a terme les comprovacions, els registres, i les prevencions necessàries, per al compliment de la seva missió, així com per evitar la comissió d'actes delictius o infraccions administratives, en relació amb el seu àmbit de protecció. En relació amb aquest àmbit, han de detenir i posar a disposició policial als delinqüents i als seus còmplices, així com denunciar als que cometen infraccions administratives.

## Referències

* ↑ http://www.boe.es/buscar/act.php?id=BOE-A-2014-3649
# Subscripció

La subscripció o abonament és un model de negoci en la qual una persona té dret a un servei a través del pagament d'una quota.
En lloc de vendre productes individualment, amb una subscripció es comercialitza intermitentment en períodes variables (mensualment, anualment o per temporades) el consum d'un producte o l'accés a un servei. Aquesta forma de negoci ha provat ser eficient en casos on una venda única es converteix en una venda repetitiva, que pot crear certa lleialtat cap a una marca i que acaba sent útil per rastrejar a un usuari subscrit o que va cancel·lar la seva inscripció. La renovació d'una subscripció pot ser periòdica i activada automàticament, de manera que el cost d'una nova subscripció es paga per un preu preautorizat mitjançant una targeta de crèdit o un compte corrent, ja sense la intervenció de l'usuari.
Entre les indústries que utilitzen aquest mètode de comerç es troben els clubs de lectura, les companyies telefòniques, els subministradors de televisió per cable, les empreses de telefonia mòbil, els proveïdors d'Internet, canals televisius de pagament per esdeveniment, distribuïdors de programari, empreses de serveis financers, gimnasos i la indústria farmacèutica, així com diaris tradicionals (en paper) i revistes.

## Vegeu també

* Model de negoci
* Dinàmica de sistemes
# Dalmacio Negro Pavón

Dalmacio Negro Pavón (Madrid, 23 de desembre de 1931 - Madrid, 23 de desembre de 2024) fou un politòleg, filòsof i catedràtic espanyol, membre de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.
Era doctor en Ciències Polítiques i llicenciat en Dret i Filosofia. Va ser professor titular de "Fonaments de Filosofia" i "Filosofia de la Història" i catedràtic de "Història de les Idees i Formes Polítiques" en la Universitat Complutense. Va ser catedràtic emèrit de Ciència Política en la Universitat CEU San Pablo on participà en la docència de la llicenciatura de Ciències Polítiques i de l'Administració, així com en la implantació del nou Grau de Ciència Política (Procés de Bolonya). Va dirigir, així mateix, el Seminari d'Estudis Polítics "Luis Díez del Corral". Amb periodicitat setmanal, seguia un text de Teoria Política i Història de les Idees, mentre professors, doctorands, alumnes de grau i professionals liberals ho comenten al costat del professor. En relació amb la conjuntura política d'Espanya, va assenyalar que "la situació era pre-revolucionària".

## Bibliografia

* Negro Pavón, Dalmacio. Comte: positivismo y revolución. Editorial Cincel, 1985. ISBN 978-84-7046-411-9.
* —. Estudios sobre Carl Schmitt. Fundación Cánovas del Castillo, 1995. ISBN 978-84-88306-26-5.
* —. Gobierno y Estado. Marcial Pons, Ediciones Jurídicas y Sociales, 2002. ISBN 978-84-7248-994-3.
* —. El Liberalismo en España. Unión Editorial, 1988. ISBN 978-84-7209-209-9.
* —. Liberalismo y socialismo: la encrucijada intelectual de Stuart Mill. Centro de Estudios Políticos y Constitucionales, 1976. ISBN 978-84-259-0577-3.
* —. Lo que Europa debe al cristianismo. Unión Editorial, 2006. ISBN 978-84-7209-434-5.
* —. La tradición liberal y el estado. Unión Editorial, 1995. ISBN 978-84-7209-287-7.
* —. El mito del hombre nuevo. Ediciones Encuentro, 2008. ISBN 978-84-7490-961-6.
* —. Historia de las formas del Estado. El buey mudo, 2010. ISBN 9788493778910.

## Notes

* ↑ Medalla 38 Arxivat 2013-06-12 a Wayback Machine. de la RACMYP
* ↑ «Pàgina d'Emèrits CEU San Pablo». Arxivat de l'original el 2013-06-09. [Consulta: 19 gener 2016].

## Enllaços externs

* Articles de Dalmacio Negro Pavón a Fundació Burke
* Web del Seminari d'Estudis Polítics "Luis Diez del Corral"
* Dalmacio Negro Pavón “La primera condición: la existencia de demócratas” Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* Vídeo de Dalmacio Negro impartint una Lliçó en la USP-CEU sobre Història de les Idees en sentit antropològic
# Llac de Tiberíades

El llac de Tiberíades (en hebreu Kinneret, en àrab Bahr al-Tabariyya), també anomenat llac de Galilea, mar de Galilea (als Evangelis), llac de Genesaret o llac de Kinneret (de l'hebreu kinnor, que significa «en forma de lira»), és un llac d'aigua dolça situat al nord-est d'Israel, entre Galilea i els Alts del Golan, aquesta última sota control israelià i disputada amb Síria. Es troba més de 200 m sota el nivell de la mar i té una superfície de 144 km². És travessat pel riu Jordà. Té a la seva riba diversos pobles alguns dels quals amb força relació amb el cristianisme (Tiberíades, Cafarnaüm, Betsaida, Magdala i altres) i fou escenari de nombrosos episodis de la vida evangèlica de Jesús. Ric en peixos, és conegut per les seves tempestes violentes.
Des dels omeies fins al període mameluc, el llac era conegut en àrab com "Bahr al-Minya", el "mar de Minya", per l'assentament omeia Ksar, les ruïnes del qual encara són visibles a Khirbat al-Minya. Aquest és el nom utilitzat pels erudits perses i àrabs medievals Al-Baladhuri, Al-Tabari i Ibn Kathir.
Constitueix actualment un recurs hídric important per Israel. Treballs de canalització han permès el proveïment de les ciutats amb aigua dolça i la irrigació amb finalitats agrícoles, essencialment al desert del Nègueb.
Altres característiques:
* Longitud: 21 km
* Amplària: 12 km
* Profunditat: entre 42 i 48 m
* Anualment: 700 milions m³ d'aigua rebuda i 500 milions de m³ d'aigua emesa
Sobre la riba oest del llac fou construïda la ciutat de Tiberíades, a 210 m sota el nivell del mar. Capital de la Galilea, va ser fundada i construïda per Herodes Antipas en honor de l'emperador romà Tiberi. Avui és una ciutat costanera de 31.000 habitants, reputada per les seves fonts termals amb efectes terapèutics, on plou menys de 50 dies anualment i on fa 20º de mitjana a l'hivern.
Antigament va tenir el nom de Tiberias Mare i tenia a l'oest les tribus d'Isacar i Zabuló, i a l'est la de Manasseh. Plini el vell esmenta a la seva riba una ciutat anomenada Tariquea i diu que el llac era de vegades anomenat com aquesta ciutat.
Des de la Guerra dels Sis Dies, la riba oriental siriana dels Alts del Golan està completament controlada per l'estat d'Israel, amb la qual cosa Síria ha perdut el seu accés al llac.

## Referències

* ↑ Aaron T. Wolf, Hydropolitics along the Jordan River Arxivat 2010-05-28 a Wayback Machine., United Nations University Press, 1995
* ↑ «Exact-me.org». Arxivat de l'original el 2012-01-25. [Consulta: 30 març 2014].
# Katrina Miller

Katrina Miller és una periodista estatunidenca del The New York Times especialitzada en estudis de ciència, tecnologia i societat.
Katrina viu a Chicago, i escriu en el The New York Times des de l'any 2022, unint-se des de Wired on escrivia des de l'any 2021. Va aconseguir el seu doctorat en física en la Universitat de Chicago, sent un repte per a ella pels estereotips de gènere en les dones en la ciència. En una entrevista en Wired, es va posicionar com a activista contra el racisme en la ciència, i en l'any 2023, va publicar un article titulat A call to citi Black women and gender minorities (en espanyol: Un cridat a citar a les dones negres i a les minories de gènere) en Symmetry Magazine amb aquesta mateixa fi. En l'any 2016, va ser guardonada amb el Premi Memorial Daphne Chang. En l'any 2023, va ser una de les guanyadores dels Premis Eric i Wendy Schmidt a l'Excel·lència en Comunicacions Científiques.

## Referències

* ↑ Josh Ocampo. «A Reporter Who Sees Meaning in the Stars» (en anglès), 14-07-2024.
* ↑ «Katrina Miller – The New York Times Company». www.nytco.com. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ Miller, Katrina «I had been burned out before. This time was different.» (en anglès). Physics Today, 26-10-2021. DOI: 10.1063/PT.6.4.20211026a [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ Miller, Katrina. «A call to cite Black women and gender minorities | symmetry magazine» (en anglès). www.symmetrymagazine.org, 27-06-2023. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Katrina Miller: 2016 Daphne Chang Memorial Awardee | Department of Physics» (en anglès). physics.duke.edu, 19-04-2016. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Quanta Magazine and Simons Foundation Writers Win 3 Awards for Excellence in Science Communications» (en anglès americà). Simons Foundation, 02-11-2023. [Consulta: 29 desembre 2024].