OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Vilalba (Abrera)

Can Vilalba era un edifici d'Abrera, avui desaparegut, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Era una masia de planta baixa i dos pisos amb planta en forma d'"U" tancada per una capella. Estava feta de maçoneria i reble. Les obertures eren totes allindades, en forma de finestrals amb barana de ferro forjat. L'entrada era un arc rebaixat fet de maó. Hi havia algunes obertures que havien estat tapiades. La façana principal estava orientada a l'oest. A la sud hi havia un escut de pedra del virrei Amat, que actualment es conserva a l'arxiu històric de l'Ajuntament d'Abrera. Tots els murs exteriors estaven decorats amb esgrafiats que imitaven un parament de pedra, intercalant-se amb petites sanefes geomètriques.
A la façana est hi havia la capella, que era d'una sola nau, sense absis destacat. Estava coberta a dues aigües amb teula àrab i tenia un ràfec decoratiu a manera de sanefa doble fet també de teules. Tenia els murs fets de maçoneria, arrebossats a sobre, i els baixos adornats amb esgrafiats que simulaven carreus, com els murs propers del mas. El portal era de mig punt, amb dovelles de pedra rogenca. La clau tenia un escut rudimentari que representava un castell.
Diverses habitacions de la planta noble conservaven pintures murals atribuïdes al pintor francès Joseph Flaugier, segons ho explica el Baró de Maldà a la seva obra inèdita Calaix de sastre.

## Història

Can Vilalba pertanyia als senyors del castell de Voltrera, que al segle xvi eren els Despalau. A la primera meitat del segle xvii s'uniren amb els Amat, que esdevingueren marquesos de Castellbell. La construcció de Can Vilalba, als peus del castell, fou obra del virrei del Perú, Manuel d'Amat i de Junyent, que, des de Lima estant, el 1767, trameté els plànols i els cabals necessaris al seu germà, Josep d'Amat i Junyent, marquès de Castellbell i senyor de Voltrera. El 1777, quan el virrei Amat tornà d'Amèrica i, abans d'anar a Montserrat, s'adreçà a Can Vilalba, el casal i la capella ja devien estar construïts.
Més tard, passà a ésser la casa dels Marquesos de Villalba.
L'edifici havia arribat a deteriorar-se molt a principis de la dècada de 1990, quan es va decidir enderrocar-lo per seguretat. Només es va salvar expressament l'escut del virrei Amat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Villalba». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].
# Habitatge al carrer Sant Llorenç, 24 (Sant Feliu de Llobregat)

Habitatge al carrer Sant Llorenç, 24 és un edifici desaparegut de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Era una edificació de planta rectangular, precedida d'un passeig flanquejat per un portal que separava el mas del carrer. La façana principal era perpendicular a l'eix del vial. La casa, que dataria inicialment dels segles X-XI, tindria en els seus orígens funció d'hostatgeria (suposadament al costat del camí ral). S'hi identificaven arcs de mig punt a l'interior i a l'exterior, tapiats posteriorment amb carreus i maons. Els quatre vèrtexs superiors eren coronats amb un tipus de merlets imitant formes triangulars o piramidals. La coberta era quasi inexistent, perquè a l'interior de la casa hi havia un pati obert voltat d'arcs i que donava la distribució de les habitacions del pis superior (arcs de mig punt i escarsers). A la façana principal hi havia una finestra renaixentista i a ambdós costats esgrafiats que representaven la collita del blat i la verema, representada per un déu Bacus infant.

## Història

Cal Maset és topònim de Cal Tomaset, nom del darrer masover conegut que hi entrà en servei cap a l'any 1920. La casa havia estat anomenada anteriorment Cal Massico i Cal Bassó.

## Referències

* 1 2 3 «Habitatge al carrer Sant Llorenç, 24». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].
# Col·legi Sagrat Cor (el Vendrell)

El Col·legi Sagrat Cor és un edifici del Vendrell protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'edifici és format per tres plantes separades per motllures. Els paraments presenten carreus irregulars, mentre que les obertures i els elements decoratius són fets de maó. La utilització d'ambdós materials contribueixen a la decoració de l'edifici. La planta baixa presenta una portalada d'entrada i diverses finestres amb arc de mig punt. La segona planta també té una sèrie d'obertures d'arc semicircular. El pis superior conté unes petites finestres aparellades d'arc de mig punt. La façana és dividida verticalment en tres cossos (el central més gran que els laterals), gràcies a dues pilastres adossades que recorren tota l'alçada de la façana. Rematant l'edificació es troba una cornisa formada per mènsules que sostenen un sistema d'arcs escarsers cecs.

## Història

Aquest edifici fou comprat per la mare Càndida l'any 1920. Abans era un convent rodejat per camps, els quals eren conreats pels monjos que l'habitaven. A partir de 1920 les "Hermanas Carmelitas Misioneras Terciarias", orde fundat pel pare Palau, habilitaren el convent com a col·legi i asil. Durant la guerra fou hospital de sang, més tard s'utilitzà per allotjament de la tropa. Després d'aquest període fou de nou habitat per l'esmentada orde. En aquesta època fou construïda la capella situada a la banda esquerra de l'edifici (lloc ocupat antigament per una fàbrica de samarretes). Avui dia funciona com a col·legi.

## Referències

* 1 2 «Col·legi Sagrat Cor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Col·legi Sagrat Cor». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Masia Salvans

Masia Salvans és una masia del municipi d'Avià, situada dins el nucli urbà del poble, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de grans proporcions. Està estructurada en planta baixa i tres pisos superiors. Està feta de maó després arrebossat i carreus de pedra als arcs i altres zones destacades. Al primer i segon pis hi ha una galeria d'arcs de mig punt suportats per pilars amb capitells amb motllures planes. A la zona superior, a manera de remat, hi ha tres òculs. La coberta està feta amb embigat de fusta i teula àrab. La façana és força simètrica. La porta d'entrada és de pedra, un arc escarser molt rebaixat amb un ràfec sobre seu. A la clau hi figura la data de construcció.

## Història

Documentada des del segle xvii com la Paraire o la Parera. Arran del matrimoni de la pubilla de la casa amb l'hereu de Salvans de Biure, passa a ser coneguda amb el nom de Salvans. L'antiga casa de Sagàs tenia un oratori propi. La família conserva un llibre amb la seva història i l'estat de comptes des del segle xviii. A la llinda de l'entrada hi ha la data de 1870. Posteriorment la família va construir fora del nucli la caseta de Salvans.

## Referències

* 1 2 «Masia Salvans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
* ↑ Diversos Autors. El Berguedà. Barcelona: Generalitat de Catalunya. Direcció General de Patrimoni Cultural, 1994, p. 144. ISBN 8439326718.
# La Sobirana (Avià)

La Sobirana és una masia del municipi d'Avià inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular estructurada en planta baixa i un pis superior amb algunes construccions annexes. El parament és a base de carreus de pedra sense treballar units amb molt de morter, a excepció dels de les obertures, cantonades i altres llocs destacats. La porta d'accés és a un dels laterals, es tracta d'un arc de mig punt amb dovelles encoixinades. Les obertures són petites, allindanades i distribuïdes de forma arbitrària. La coberta és coberta a dues aigües amb teula àrab.
Pel que fa a l'interior, algunes habitacions tenen el terra de fusta. Antigament la cuina i la sala eren a peu de carrer però actualment es troben al primer pis.

## Història

Situada dins del terme parroquial de Sant Vicenç d'Obiols, l'any 1553 tenim documentat al fogatge que era habitada per Agostina, vídua al mas Vilasobirana. Pel topònim podríem dir que els seus orígens són medievals, possiblement fou propietat del monestir de Ripoll. La masia s'ha de relacionar amb la veïna de Vilajoana, Vila Jussana en època medieval.

## Referències

* 1 2 3 «La Sobirana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Columbus (cràter marcià)

Columbus és un colossal cràter d'impacte al planeta Mart situat a 29° 17′ S, 194° 01′ E. L'impacte d'un asteroide va causar un obertura de 119 quilòmetres de diàmetre a la superfície del planeta, un dels cràters de Mart més notoris i millor conservats, situat en el quadrant Memnonia. El nom del cràter va ser aprovat el 1976 per la Unió Astronòmica Internacional en honor de l'explorador genovès Cristòfor Colom (1451-1506).
El cràter Columbus es caracteritza per tenir capes o estrats, alguns dels quals solen associar-se a minerals hidratats, com el sofre.

## Referències

* ↑ "Columbus (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Murchie, S. et al. 2009. A synthesis of Martian aqueous mineralogy after 1 Mars year of observations from the Mars Reconnaissance Orbiter. Journal of Geophysical Research: 114.
# Pont Vell (Sant Climent Sescebes)

El pont Vell és un pont de Sant Climent Sescebes (Alt Empordà) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És situat a l'extrem de ponent del nucli urbà de la població de Sant Climent, damunt la riera d'Anyet i donant sortida al poble per l'avinguda del Campament. Aquesta via constituïa l'antic accés al nucli urbà de Sant Climent.
Es tracta d'un pont rehabilitat de planta rectangular, format per dos arcs rebaixats bastits amb dovelles de pedra de mida mitjana. Ambdues arcades es troben unides per dos tallamars de secció triangular, un a cada banda de l'estructura, amb el basament i els angles bastit amb carreus de pedra desbastats. La part superior del pont presenta una barana baixa construïda amb pedra i maons. El paviment, tot i que refet, és de pedra i presenta els laterals i els tallamars fets de maons.
La resta de l'estructura està bastida amb còdols i pedra sense desbastar, lligat amb morter de calç.

## Història

La construcció del Pont Vell es data tradicionalment entre els segles XV-XVII.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pont Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Casal de Sant Pere Pescador

El casal de Sant Pere Pescador és un edifici al nucli de Sant Pere (Alt Empordà) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El casal fou bastit en l'emplaçament de l'antiga rectoria de Sant Pere (datada del 1681), després que aquesta amenacés ruïna, l'ajuntament va fer una oferta de compra al bisbat de Girona al desembre de 1998 per 8 milions de pessetes, que després de llargues conversacions aquest va acceptar. Les obres de demolició de la rectoria van començar el 5 d'abril de 1999, encara que es va conservar el tram del carrer Girona cantonada amb Verge del Portalet, donat que corresponia a l'antiga muralla que circumscrivia el nucli medieval de Sant Pere. Les obres de l'actual edifici varen començar el novembre del 2000 i se'n va fer càrrec de la direcció el Sr. Gratacós de l'empresa constructora Eurítmia, creada l'any 1963 amb seu a Aiguaviva. Finalment el casal va ser inaugurat el 17 de març de 2002 amb la presència d'Artur Mas, conseller en cap de la Generalitat. Actualment el casal disposa de biblioteca, sala de jubilats, sala d'informàtica, sala d'exposicions i altres sales polivalents a disposició del ciutadà.
L'edifici actual és a l'extrem sud-oest de l'antic recinte fortificat de la vila. Forma cantonada amb els actuals carrers del Forn i Verge del Portalet. És un edifici de planta rectangular, amb la coberta de dos vessants de teula, disposada formant cantonada. Està distribuït en planta baixa i dos pisos. Pràcticament la totalitat de la planta baixa forma part de l'antiga muralla medieval de la vila, tot i que la cantonada i el parament del carrer Verge del Portalet conserven també la primera planta. Ha estat reformada, però conserva trets identificatius de la fortificació, com per exemple una sagetera i una espitllera més petita, situades a la façana sud. Totes les obertures de l'edifici són rectangulars, destacant els finestrals situats a la primera planta. A la façana del carrer del Forn n'hi ha un emmarcat amb carreus de pedra ben desbastats, mentre que a l'altre parament són bastits amb maons. Alguna d'aquestes obertures podria haver format part de l'antiga rectoria de la població, ubicada en el mateix solar. La resta de l'edifici ha estat rehabilitat, amb el parament arrebossat i pintat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casal de Sant Pere Pescador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Cal Sastre (Torroella de Fluvià)

Cal Sastre és una casa al municipi de Torroella de Fluvià (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Cal Sastre és una de les cases que configuren el carrer de la Força. Com la major part d'elles, data del segle xvi. Als baixos de l'interior d'aquest edifici va descobrir-se un fragment de mur de grans carreus. L'autor Badia bandeja la idea que formés part del recinte murat, i apunta la possibilitat que pogués tractar-se d'una part de la primitiva "torroella" que va donar nom al poble.
Edifici entre mitgeres, de planta baixa i un pis, amb coberta de teula. La façana presenta, a la planta baixa i situada a l'esquerra, la porta d'accés d'arc de mig punt i dovelles de pedra; a la banda dreta hi ha una finestra allindanada, amb reixa de protecció. Al primer pis hi ha dues petites finestres de tipologia gòtica: la de l'esquerra presenta arc conopial decorat amb motllures, mentre que la de la dreta és allindanada amb decoració geomètrica al centre.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Sastre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Mas Trobat

El Mas Trobat és una masia de Viladamat (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat dins del nucli urbà de la població de Viladamat, al bell mig del nucli antic del poble, formant cantonada entre el carrer Major i el carreró que condueix a la plaça Moderna.
Edifici cantoner de planta rectangular, format per dos grans cossos units per un petit pati davanter. A la part posterior hi ha una zona enjardinada. L'edifici principal presenta la coberta de teula de dues vessants i està distribuït en planta baixa i pis. La façana principal, tot i que força modificada, presenta un portal d'arc de mig punt adovellat, amb els brancals bastits amb carreus ben desbastats. Al pis, damunt del portal d'accés, hi ha una finestra balconera bastida amb maons en substitució de l'obertura original. A banda i banda, destaquen dues finestres rectangulars, emmarcades amb carreus de pedra calcària i les llindes planes. De la façana posterior, orientada a ponent, destaquen les dues finestres rectangulars bastides amb carreus de pedra, situades al pis. La de la dreta presenta la llinda plana decorada amb una corona de llorer. L'interior de l'edifici, transformat, presenta sostres coberts amb voltes bastides amb pedra i morter. A l'extrem de migdia del conjunt hi ha l'antic paller, amb coberta de dues vessants. La construcció és bastida en pedra de diverses mides, desbastada i lligada amb morter. El parament de la planta baixa està bastit amb carreus escairats disposats en filades completament regulars.

## Història

Dins del nucli històric de Viladamat, a partir del segle xvi, als carrers que envoltaven el recinte medieval es van edificar o reconstruir notables casals que s'han conservat fins a l'actualitat amb poques reformes. La configuració antiga del poble i la singularitat d'aquests casals al costat de les cases més modestes de l'entorn han dibuixat el paisatge de la població de Viladamat.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Trobat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Shireen Abed

Shireen Abed (Territoris Palestins) és una pediatra neonatòloga dels territoris palestins.
Almenys des del 2015 és responsable del Departament de Neonatals de Gaza, des d'on el 2017 va denunciar a través de l'ONU el perill que podien suposar les avaries en els generadors en les unitats neonatals. El 2018 va denunciar la manca d'equipaments, medicines i tractaments. A l'inici de la guerra entre Israel i Gaza ja feia anys que treballava en unitats neonatals. El 2023 el seu pis de Gaza va ser bombardejat, va portar les seves filles a un lloc segur, però va continuar fent la seva feina en camps de desplaçats, centres hospitalaris o de forma remota. El 2024 era també directora del centre de maternitat d'Al-Shifa, des d'on va advertir la comunitat internacional de la manca d'aigua i electricitat que posava en perill la vida de molts nounats. En el mateix centre va establir protocols d'emergència.
El desembre de 2024 va ser inclosa en la llista de les 100 Women de la BBC, que destaca les dones més inspiradores i influents de l'any.

## Referències

* ↑ «Leading activist for hostages Einav Zangauker listed among BBC’s 100 women of 2024» (en anglès americà). The Times of Israel, 03-12-2024. [Consulta: 4 gener 2025].
* ↑ Murphy, Maureen Clare. «Are toxins from Israeli bombs making Gaza babies ill?» (en anglès), 14-12-2015. [Consulta: 4 gener 2025].
* ↑ «WHO Special Situation Report Gaza, occupied Palestinian territory October to November 2017» (en anglès). Organització de les Nacions Unides, 2017. [Consulta: 2025].
* ↑ «A year without the right to health in the Gaza Strip» (en anglès). dci-palestine. [Consulta: 4 gener 2025].
* ↑ «Giving birth as bombs fall in Gaza: ‘My girl came to the world broken’» (en anglès). NBC, 14-11-2023. [Consulta: 4 gener 2025].
* 1 2 «BBC 100 Women 2024: Who is on the list this year?» (en anglès britànic). BBC News, 03-12-2024. Arxivat de l'original el 2025-01-01. [Consulta: 3 gener 2025].
# Casa Orgaz

La Casa Orgaz o Ca l'Orgaz és una masia del municipi de Vilajuïga (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És un al nord del nucli urbà de Vilajuïga, al sector del Raval del Mig, entre el veïnat de Dalt de la població i les vies del tren i integrat a l'entramat urbanitzat de la zona.
La masia és formada per dos cossos rectangulars reformats, adossats transversalment i distribuïts en planta baixa i pis. Presenten les cobertes a dos vessants de teula, amb doble ràfec de teula i dents de serra. La coberta del cos adossat pel nord té el vessant oest força més curt que l'est. Està recolzada, en part, damunt la teulada de l'edifici principal, el qual presenta una altra crugia adossada a la banda est. A la planta baixa hi ha el portal d'arc de mig punt, bastit amb carreus de granit petits, i al costat una finestra rectangular, emmarcada també amb carreus. L'ampit és de filades de rajols disposats en gradació descendent. A l'altura del pis hi ha una gran terrassa allargada, amb barana de ferro i ràfec de dents de serra a la part inferior. Hi tenen sortida quatre grans finestrals rectangulars, emmarcats amb el mateix tipus de carreus que la finestra anterior. De fet, totes les obertures de l'edifici i les del cos adossat són iguals. A la façana sud hi ha la porta del garatge i dos balcons exempts al pis. La façana oest presenta una altra porta d'accés a l'interior. A la façana posterior hi ha un altre petit cos adossat a la casa principal.
A la banda oest de la finca, a escassos metres de distància de la casa, hi ha l'antiga pallissa reformada. És un edifici aïllat de planta rectangular, amb coberta a dos vessants, format per planta baixa i pis.
Tota la construcció és de pedra desbastada de diverses mides, lligada amb morter de calç.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Orgaz». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Bloc Democràtic

Bloc Democràtic (ucraïnès Демократичний Блок; Demokratytxnyi Blok) fou una aliança política formada per l'oposició anticomunista de cara a les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 1990.

## Història

Les eleccions de la primavera de 1990 van ser les primers a la Unió Soviètica on les autoritats van permetre la formació de partits polític de ple dret. El primer Bloc Democràtic va consistir en diversos partits més petits que es va formar durant les eleccions. El "Bloc Democràtic" va incloure el Moviment Popular d'Ucraïna (Rukh), el Comitè de Vigilància de Hèlsinki d'Ucraïna, Associació Ecológica Món Verd i d'altres organitzacions. Va aconseguir obtenir 111 escons dels 442 a la Rada Suprema. Els diputats democràtics va formar el grup parlamentari "Narodna Rada", que constava d'uns 90-125 membres i va ser l'oposició al Partit Comunista al parlament. íhor Yukhnovskyi fou el líder del grup.
Durant les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 1994 els partits esmentats no cooperar com a "Bloc Democràtic", sinó que es van presentar per separat. Al dia d'avui el Moviment Popular d'Ucraïna és ara part del Bloc la Nostra Ucraïna-Autodefensa Popular (aliança electoral que actualment té 72 dels 450 escons parlamentaris). El Comitè de Vigilància de Hèlsinki d'Ucraïna no està actiu com a partit polític, però fou l'origen del Partit Republicà Ucraïnès "Assemblea", i és també la part del Bloc la Nostra Ucraïna-Autodefensa Popular. L'Associació Món Verd es va transformar en el Partit Verd d'Ucraïna, però no ha obtingut cap escó al Parlament d'Ucraïna des de les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 1998.

## Referències

* Serhy Yekelchyk "Ukraine: Birth of a Modern Nation", Oxford University Press (2007), ISBN 978-0-19-530546-3, p. 187
* Subtelny, Orest. Ukraine: A History. University of Toronto Press, 2000, p. 577. ISBN 0-8020-8390-0.
* «Trends of independence: Elections in Ukraine» (en ucraïnès). kandydat.com.ua, 01-02-2006. Arxivat de l'original el 2007-10-14. [Consulta: 22 novembre 2009].
# Nau industrial de Can Codina

La Nau industrial de Can Codina és una obra de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta fàbrica, entre parets mitgeres, consta d'una sola nau de planta rectangular coberta a dues vessants. La façana principal dona a la carretera de Granera i té grans finestrals d'arcs rebaixats.

## Història

Des de la seva fundació, a les darreries del segle xix o principis del XX, va ser un important centre de producció tèxtil, especialitzat en tovalloles. A mitjans dels anys 50 del segle xx va tancar les portes.

## Referències

* 1 2 «Nau industrial de Can Codina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Serra del Convent

La Serra del Convent és una serra situada al municipi d'Os de Balaguer a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 807 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya