OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de topònims de Sant Cebrià

Llista de topònims (noms propis de lloc) de Sant Cebrià (Rosselló).
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## canal

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | Agulla de la Mar | Pirineus Orientals | canal | Desemboca: Estany de Sant Nazari Llarg: 13.3km | 42° 38′ 58″ N, 3° 01′ 05″ E﻿ / ﻿42.649575°N,3.018182°E﻿ / 42.649575; 3.018182 | | | |
| | Rec de la Torre | la Torre d'Elna Elna Sant Cebrià | canal | Desemboca: estany de Sant Cebrià Llarg: 2.7km | 42° 36′ 25″ N, 3° 02′ 07″ E﻿ / ﻿42.6070555556°N,3.03538888889°E﻿ / 42.6070555556; 3.03538888889 | | | |

## església

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) |
| Sant Cebrià de Rosselló | Sant Cebrià | església | | 42° 37′ 03″ N, 3° 00′ 03″ E﻿ / ﻿42.6176111111°N,3.00075°E﻿ / 42.6176111111; 3.00075 7 msnm | | Église Saint-Cyprien de Saint-Cyprien (Pyrénées-Orientales) |
| Sant Cebrià de la platja de Sant Cebrià | Sant Cebrià | església | | 42° 37′ 27″ N, 3° 01′ 51″ E﻿ / ﻿42.6240833333°N,3.03080555556°E﻿ / 42.6240833333; 3.03080555556 | | |
| Sant Esteve de Vila-rasa | Sant Cebrià | església | Estil: arquitectura romànica 12nd century Dedicat a: Esteve màrtir | 42° 37′ 48″ N, 2° 59′ 44″ E﻿ / ﻿42.6299°N,2.99557°E﻿ / 42.6299; 2.99557 3.5 msnm | monument històric inventariat | Église Saint-Étienne de Vilarasa |

## platja

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | platja de Sant Cebrià | Sant Cebrià | platja | | 42° 36′ 30″ N, 3° 02′ 27″ E﻿ / ﻿42.608435°N,3.040729°E﻿ / 42.608435; 3.040729 | | | |
| | platja del pont | Sant Cebrià | platja platja d'arena | | | | | |

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Commons (més fotos) |
| Camp de Sant Cebrià | Sant Cebrià | camp de concentració | 1939-02-09 | 42° 38′ 14″ N, 3° 02′ 04″ E﻿ / ﻿42.63722786584261°N,3.034355946032577°E﻿ / 42.63722786584261; 3.034355946032577 | Saint-Cyprien Internment Camp |
| Castell de Sant Cebrià | Sant Cebrià | castell | | 42° 36′ 59″ N, 3° 00′ 09″ E﻿ / ﻿42.616388888889°N,3.0025°E﻿ / 42.616388888889; 3.0025 15.5 msnm | |
| Vila-rasa | Sant Cebrià | vilatge | | 42° 37′ 47″ N, 2° 59′ 44″ E﻿ / ﻿42.62985°N,2.995543°E﻿ / 42.62985; 2.995543 | |
| casa de la vila de Sant Cebrià | Sant Cebrià | instal·lació Ús: seu del govern local | | 42° 37′ 03″ N, 3° 00′ 14″ E﻿ / ﻿42.6173959534061°N,3.00388301401779°E﻿ / 42.6173959534061; 3.00388301401779 fr:RUE ALEXANDRE DUMAS, 66750 SAINT-CYPRIEN | Town hall of Saint-Cyprien (Pyrénées-Orientales) |
| estany de Sant Cebrià | Sant Cebrià | estany | | 42° 36′ 37″ N, 3° 02′ 14″ E﻿ / ﻿42.61030632433435°N,3.037247657775879°E﻿ / 42.61030632433435; 3.037247657775879 | |
| port de Sant Cebrià | Sant Cebrià | port esportiu | | 42° 37′ 11″ N, 3° 02′ 24″ E﻿ / ﻿42.619812573672185°N,3.03999423980713°E﻿ / 42.619812573672185; 3.03999423980713 estany de Sant Cebrià | |
| rec d'Elna | Ortafà Elna la Torre d'Elna Sant Cebrià | canal de reg | | | |
# Matrimoni de conveniència (pel·lícula)

Matrimoni de conveniència és una pel·lícula de Peter Weir, estrenada el 1990. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

El ciutadà francès Georges Faure (Gérard Depardieu) desitja instal·lar-se als Estats Units, ja que li han ofert una feina i vol començar una nova vida. Necessita una targeta verda, document que permet a un estranger viure i treballar al país. La forma més ràpida d'aconseguir-la és casar-se amb una ciutadana americana. Anton (un amic seu) el posarà llavors en contacte amb Brontë Parish (Andie MacDowell), que s'ha de casar si vol conservar el seu pis. Organitzaran doncs un matrimoni de conveniència però el servei d'immigració té alguns dubtes sobre aquest matrimoni i engegarà una enquesta.

## Repartiment

* Gérard Depardieu: Georges Fauré
* Andie MacDowell: Brontë
* Bebe Neuwirth: Lauren
* Gregg Edelman: Phil
* Robert Prosky: l'advocat de Brontë
* Danny Dennis: Oscar
* Ronald Guttman: Anton

## Premis i nominacions
### Premis

* Globus d'Or al millor actor musical o còmic per Gérard Depardieu

### Nominacions

* Oscar al millor guió original per Peter Weir

## Referències

* ↑ «Matrimoni de conveniència». esadir.cat.
* ↑ «Green Car» (en anglès). The New York Times.
# Romayne Wheeler

Romayne Wheeler (St. Helena, 28 de març de 1942) és un concertista de piano, compositor i investigador estatunidenc, conegut per la seva vida i treball amb el poble tarahumara, a l'estat de Chihuahua, Mèxic. Tot i que va néixer a Califòrnia, Wheeler ha viscut a diversos llocs del mon.
El seu pare treballava a les Nacions Unides (FAO) i era missioner en una església adventista de setè dia que li donaria experiència amb les comunitats llatinoamericanes indígenes a l'Arizona quan Wheeler era molt jove. Wheeler va viure a Mèxic i va estar a la República Dominicana durant la seva adolescència. A més va viure 32 anys a Àustria. Va començar a tocar el piano a la seva adolescència sent les seves primeres influences llatinoamericanes, especialment a República Dominicana. Els seus pares el van enviar a estudiar preparatòria a Arizona, i els va finalitzar a Monterey, Califòrnia. Al 1961.
Se'n va anar a Àustria per estudiar música a temps complet, prenent aproximadament dotze anys per obtenir el seu títol com a compositor al 1968 de la Universitat de Música de Viena i el seu títol de concertista de piano al 1972 del Conservatori de Música de Viena. El 1980 Wheeler es va interessar per la serra Tarahumara i la seva gent ,a causa de les fotos de la revista National Geographic. Va dedicar mesos d'aquell any a estudiar la música i dansa dels tarahumara i al 1992 es va decidir a viure en aquella remota zona de manera permanent portant el seu piano amb ell mateix.
Els darrers anys ha emprès gires arreu d'Europa, amb base a Catalunya, recaptant diners per als projectes de les fundacions que donen suport al poble rarámuri. A Catalunya ha actuat, entre altres espais, a Casa Mèxic Barcelona, al Reial Cercle Artístic de Barcelona, a l'Institut d'Estudis Nord-americans, a la Biblioteca de Catalunya o al Consolat de Mèxic a Barcelona. També ha realitzat concerts a Ulldecona, Terrassa o Vilafranca del Pendès, entre d'altres llocs del país.

## Referències

* ↑ «La Redacción - ROMAYNE WHEELER, EL APOSTOL MUSICAL DE LOS RARÁMURIS», 16-12-2014. Arxivat de l'original el 2014-12-16. [Consulta: 26 novembre 2021].
* 1 2 3 Depalma, Anthony «Creel Journal;A Pianist Dreams His Own Unconquered Mexico» (en anglès). The New York Times, 19-12-1995. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Leal, Idoia. «Wheeler, el piano por la Sierra Tarahumara» (en castellà). El Siglo de Torreon, 28-07-2013. [Consulta: 2 desembre 2021].
# Pes en néixer

El pes en néixer és el pes corporal d'un nadó en el seu part. El pes mitjà en néixer en nadons d'ascendència europea i africana és de 3,5 kg, amb el rang normatiu entre 2,5 i 4,0 kg. De mitjana, els nadons de descendents asiàtics pesen al voltant de 3,25 kg.
La prevalença del baix pes en néixer ha canviat amb el temps. Les tendències mostren un lleuger descens del 7,9% (1970) al 6,8% (1980), després un lleuger augment fins al 8,3% (2006), fins als nivells actuals del 8,2% (2016). La prevalença de baix pes en néixer ha tingut una tendència lleugerament a l'alça des del 2012 fins a l'actualitat.
El baix pes en néixer s'associa amb la infecció neonatal, la mortalitat infantil, així com la malaltia a l'edat adulta. Nombrosos estudis han intentat, amb diferents graus d'èxit, mostrar vincles entre el pes en néixer i trastorns que poden aparèixer més tard a la vida, incloent diabetis, obesitat, tabaquisme i intel·ligència.

## Referències

* ↑ «Definitions». Georgia Department of Public Health, 04-12-2008. Arxivat de l'original el April 2, 2012. «Birthweight: Infant's weight recorded at the time of birth»
* ↑ «Birth Weight and Subsequent Risk of Type 2 Diabetes: A Meta-Analysis». academic.oup.com. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «New birth weight curves tailored to baby's ethnicity | Toronto Star». thestar.com, 15-02-2012. [Consulta: 22 setembre 2016].
* ↑ «Standards for the measurement of birth weight, length and head circumference at term in neonates of European, Chinese and South Asian ancestry». Open Medicine, vol. 1, 2, 7-2007, pàg. e74–e88. PMC: 2802014. PMID: 20101298.
* ↑ «Low and very low birthweight infants». Child Trends Databank, 2016.
* ↑ «FastStats» (en anglès americà). www.cdc.gov, 08-08-2018. [Consulta: 25 novembre 2018].
* ↑ «Births: Final Data for 2016». National Vital Statistics Reports, vol. 67, 1, 1-2018, pàg. 1–55. PMID: 29775434.
* ↑ «Australia's mothers and babies, Birthweight» (en anglès australià). Australian Institute of Health and Welfare. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «Birth weight and overweight/obesity in adults: a meta-analysis». European Journal of Pediatrics, vol. 171, 12, 12-2012, pàg. 1737–1746. DOI: 10.1007/s00431-012-1701-0. PMID: 22383072.
# Abarema cochleata

Abarema cochleata és una espècie de llegum del gènere Abarema de la família Fabaceae.

## Variants

* Abarema cochleata var. moniliformis és una varietat vulnerable endèmica dels boscos de Manaus, Brasil.

## Referències

* 1 2 Barneby & Grimes (1996), ILDIS (2005)
* ↑ Abarema cochleata var. moniliformis (anglès)
# Charles Michel

Charles Michel [ʃaʁl mi.ʃɛl] (nascut el 21 de desembre de 1975) és un polític belga que ostentà el càrrec de Primer Ministre de Bèlgica entre 2014 i 2019.

## Biografia

Charles Michel és fill de Louis Michel, un altre destacat polític belga.
Michel va ser nomenat President del Parti Réformateur Libéral el 1982, rellevant Jean Gol, i posteriorment va ser el líder del partit francòfon liberal Mouvement Réformateur (MR) en dues ocasions.

### Primer ministre

Després de les eleccions legislatives belgues de 2014, Charles Michel esdevingué el primer ministre més jove de la història de Bèlgica. amb un govern de coalició de Nieuw-Vlaamse Alliantie (N-VA), Mouvement Réformateur (MR), Christen-Democratisch en Vlaams (CD&V) i Open Vlaamse Liberalen en Democraten (Open Vld).
A principis de desembre de 2018 l'oposició de N-VA al Pacte Mundial per a les Migracions va provocar la seva sortida del govern, mentre MR, CD&V i Open Vld van continuar breument com a gabinet minoritari fins que Charles Michel va dimitir el 18 de desembre de 2018. Com que les eleccions estaven programades per al maig de 2019, el gabinet en minoria va continuar de manera provisional fins a les eleccions, i Michel el va encapçalar de manera provisional. El 18 de febrer de 2019 Olivier Chastel va cedir el seu càrrec de president del partit al primer ministre Charles Michel, per dedicar-se a la campanya eleccions al Parlament Europeu de 2019, i com les eleccions estaven programades per al maig de 2019, el gabinet en minoria va continuar de manera provisional fins a les eleccions.

### President del Consell Europeu

El 27 d'octubre de 2019, Michel va dimitir com a primer ministre provisional per tal d'ocupar la presidència del Consell Europeu, Sophie Wilmès del Mouvement Réformateur (MR) va esdevenir la primera ministra en funcions del govern belga, convertint-se així en la primera dona en ocupar aquest càrrec. El 28 de novembre fou rellevat `per Georges-Louis Bouchez com a líder del partit, superant el seu rival Denis Ducarme a la segona volta amb el 62% dels vots.
L'1 de desembre de 2024 António Costa el va rellevar com a President del Consell Europeu.

## Referències

* ↑ Luc Delfosse, Alain Dewez. «Louis Michel, l'heritier naturel de Jean Gol Analyse» (en francès). Le Soir, 20-09-1995. [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ «Charles Michel officiellement candidat à la présidence du MR». Le Vif, 13-12-2010.
* 1 2 Blenkinsop, Philip. «Belgian PM to stay on heading caretaker government» (en anglès). Reuters, 21-12-2018. [Consulta: 18 juny 2024].
* ↑ «Charles Michel redevient le président du MR» (en francès). RTL, 19-02-2018. [Consulta: 14 desembre 2024].
* 1 2 «Charles Michel traspassa oficialment el lideratge del Consell Europeu al nou president, António Costa». La República, 29-11-2024. [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ «La liberal Sophie Wilmes, primera dona cap de govern a Bèlgica». CCMA, 28-10-2019.
* ↑ Chardon, Frédéric. «Georges-Louis Bouchez devient le nouveau président du MR» (en francès). La Libre, 29-11-2019. [Consulta: 24 juny 2024].
# Marija Fabianowna Gnessina

Maria Fabianovna Gnessina (Rostov-on-Don, 1876 - Moscou, 11 d'octubre, 1918), era la tercera de les cinc germanes Gnessina, va ser una pianista russa, professora universitària i germana del compositor rus Mikhaïl Gnessin.

## Biografia

El pare de Marija Fabianovna Gnessina era el rabí designat per l'estat Fabian Osipowitsch Gnessin. La seva mare, Bella Issajewna Fletsinger-Gnessina, havia estudiat amb Stanisław Moniuszko i era cantant i pianista. Marija Fabianovna Gnessina va estudiar al Conservatori de Moscou a la classe de piano de N. J. Shischkin, i es va graduar el 1895.
El febrer de 1895, juntament amb les seves germanes grans Yelena i Yevgenia, amb el suport del mecenes Alexander Pavlovich Kaverin, va fundar l'escola privada de música de les germanes J. i M. Gnessina a Moscou, que es va convertir en la Segona Escola Estatal de Música de Moscou després la Revolució d'Octubre gràcies al suport d'Anatoly Lunacharsky (1919), va rebre el nom de les germanes Gnessina el 1925 i l'Institut Gnessin el 1944 va ser. Marija Fabianovna Gnessina era professora de piano. El seu germà Mikhail, les seves germanes Yevgenija, Jelena, Jelizaveta i Olga i Alexander Gretschaninov van ser altres professors allà. El compositor Reinhold Glière va dedicar Sis peces per a piano a quatre mans op 41 (1909) a Marija.
Maria Fabianovna Gnessina va ser enterrada al cementiri Novodevitx de Moscou.

## Referències

* 1 2 Anna Genova: Three Sisters of the Great Gnessinka (Memento des Originals vom 12. November 2017 im Internet Archive) Info: Der Archivlink wurde automatisch eingesetzt und noch nicht geprüft. Bitte prüfe Original- und Archivlink gemäß Anleitung und entferne dann diesen Hinweis. (abgerufen am 11. Juli 2017).
* 1 2 3 4 5 Artikel Gnessina, Gnessin, Gnesina, Gnesin, Schwestern (abgerufen am 11. Juli 2017) im Lexikon Europäische Instrumentalistinnen des 18. und 19. Jahrhunderts (Sophie Drinker Institut).
* 1 2 ГНЕСИНЫ (Memento des Originals vom 19. August 2016 im Internet Archive) Info: Der Archivlink wurde automatisch eingesetzt und noch nicht geprüft. Bitte prüfe Original- und Archivlink gemäß Anleitung und entferne dann diesen Hinweis. (abgerufen am 11. Juli 2017).
* ↑ Еврейский мемориал: Семья Гнесиных (abgerufen am 11. Juli 2017).
# Tim Urban

Tim Urban és el cofundador de Wait But Why, un blog il·lustrat amb dibuixos senzills i articles extensos que compta amb més de 600.000 subscriptors. Explora temes com la intel·ligència artificial, la procrastinació i el futur de la humanitat. La seva TED Talk de 2016 sobre la procrastinació es va convertir en un fenomen viral, sent el primer vídeo TED a superar els 10 milions de visites en el seu primer any. La seva capacitat per simplificar temes complexos ha captat l'atenció de grans organitzacions com Adobe, Goldman Sachs i Uber, convertint-lo en un orador molt sol·licitat en l'àmbit global.

## Dins la ment d'un procrastinador

* La ment d'un procrastinador sense pressió: Tim comença mostrant una imatge de la ment d’un procrastinador quan no hi ha pressió immediata, amb un "monkey" de la gratificació instantània que controla les seves accions. Aquest mico busca activitats fàcils i plaents, com navegar per internet o veure vídeos, mentre ignora tasques més importants però avorrides.
* La ment quan apareix un termini: Quan un projecte o tasca té una data límit, el mico de la gratificació instantània segueix controlant la situació, però comença a aparèixer un "racional thinker" (pensador racional). Aquest personatge intenta prendre decisions lògiques, però sovint és anul·lat pel desig de procrastinar i evitar l’esforç. Aquí, la procrastinació ja comença a ser un problema real.
* Moment de la crisi: A mesura que el termini s’acosta, el pensador racional es veu superat, mentre que el mico busca cada cop més activitats distractores, evitant afrontar les responsabilitats. A mesura que el temps passa, la ment del procrastinador entra en un caos progressiu.
* La "panic monster" (monstre del pànic) apareix: Quan el temps per acabar una tasca s’acaba i l’amenaça de fallar es torna imminent, el monstre del pànic apareix. Aquest monstre és una metàfora del moment en què el procrastinador comença a sentir una angoixa extrema per la imminent manca de temps. Llavors, el pensador racional finalment intenta recuperar el control, i el mico s'amaga a causa del fet que li té por al "panic monster".

## Tots som procrastinadors

La conclusió de Tim Urban és que la procrastinació, tot i que pot ser manejable en tasques amb terminis clars, és perillosa quan afecta els projectes importants de la vida, que no tenen "dates límit". El veritable perill és perdre oportunitats precioses perquè no afrontem les tasques a temps. Urban també destaca que tots som procrastinadors en certs aspectes de la vida, i ens anima a ser conscients d’això i establir les nostres pròpies dates límit per evitar que la procrastinació es converteixi en un obstacle per assolir els nostres objectius a llarg termini.

## Referències

* ↑ Isra García Lab. «TIM URBAN INTERVIEW: EGO VS VALUE CRISIS, HAVING A GOOD LIFE AND SELF-HELP FOR SOCIETIES», 02-01-2024. [Consulta: 13 desembre 2024].
* 1 2 Urban, Tim. «Inside the mind of a master procrastinator» (en anglès), 15-03-2016. [Consulta: 12 desembre 2024].
# El Ferrer (Vall del Bac)

El Ferrer és una casa aïllada al veïnat dispers de la Vall del Bac; a poc menys de mig quilòmetre a l'oest de la Coromina. La part més antiga del Ferrer és al costat de llevant. Disposa de baixos, dos pisos i golfes, coberta amb teulat a dues aigües. Està construït amb pedra menuda. Als segles xviii-xix aquest edifici es va ampliar pel costat de ponent, es va bastir un cos rectangular cobert amb teulat a quatre aigües de planta baixa i dos pisos. A la façana de ponent s'hi realitzaren dues balconades cobertes i a la de migdia dos pisos de galeries porxades. Es va construir amb pedra menuda que posteriorment es va emblanquinar.
Llindes
- 18 (enclusa) 47
-inscripció a una enclusa: VALLDEL BACH / 18 O 45"
Joaquim Danés i Torras, descendent del Ferrer de la Vall del Bac, inclou en el seu llibre «Pretèrits olotins» un capítol dedicat a la seva família. El primer ferrer de la vall va ser Fèlix Danès i Casademunt (1776-1841), fill del ferrer de la vall de Bianya. Ell va adquirir aquesta casa i l'obra d'ampliació i remodelació del mas va anar a càrrec del seu fill. Els ferrers de la vall del Bac estaven especialitzats en la realització d'encluses, realitzades en una farga expressa, a la cabanya, al costat mateix del pati actual del Ferrer, lloc on durant molts anys hi hagué l'escola del poble. Un dels primers estadants de la casa fou enemic irreconciliable del bandoler afrancesat anomenat "en Boquica".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «CAL FERRER DE LA VALL DE BAC». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2016].
* ↑ Danés i Torras, Joaquim. Pretèrits Olotins. Olot: Pere Aubert, 1937, p. 421.
# Gysinita-(Ce)

La gysinita-(Ce) és un mineral de la classe dels carbonats que pertany al grup de l'ancilita.

## Característiques

La gysinita-(Ce) és un carbonat de fórmula química PbCe(CO₃)₂(OH)(H₂O). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de juliol de l'any 2023, i va ser publicada a la revista internacional The Canadian Journal of Mineralogy and Petrology per Anthony R. Kampf et al. en el mes de desembre de 2024 amb el títol «Gysinite-(Ce), PbCe(CO₃)₂(OH)(H₂O), a New Member of the Ancylite Group». Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. És l'anàleg de ceri de la gysinita-(Nd) i de la gysinita-(La), així com el de plom de l'ancilita-(Ce).
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 76284.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Abendröthe, situada a Braunlage, dins el districte de Goslar (Baixa Saxònia, Alemanya), on es troba en associació amb albita, calcita i mimetita. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 «Gysinite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «Newsletter 74». Mineralogical Magazine, 27-07-2023, pàg. 1–5. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2023.54 [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 Kampf, Anthony R.; Möhn, Gerhard; Ma, Chi; Désor, Joy; Groß, Manfred «Gysinite-(Ce), PbCe(CO3)2(OH)(H2O), a New Member of the Ancylite Group». The Canadian Journal of Mineralogy and Petrology, 62, 6, 18-12-2024, pàg. 863–870. DOI: https://doi.org/10.3749/2400015 [Consulta: 31 desembre 2024].
# Maria del Mar Rovira Rodríguez

Maria del Mar Rovira Rodríguez, més coneguda com Mar Rovira (Barcelona, 5 de febrer de 1975) és una exjugadora de bàsquet i psicòloga de l'esport catalana.
S'inicià a la pràctica del bàsquet a La Salle Horta i a la Unió Esportiva Horta. Continuà la seva formació al centre Segle XXI (1988-92), debutant a la Primera Divisió B. Competí a la Lliga Femenina amb diversos equips de l'elit estatal, Club Bàsquet Santa Rosa de Lima Horta (1999-00), BF L'Hospitalet (2000-01), Associación Deportiva Cortegada (2001-02), Club Baloncesto Islas Canarias (2002-03), aconseguint un subcampionat d'Eurocup (2003), Universitat de Barcelona BF (2003-04), amb el qual guanyà una Lliga catalana, Club Basket Sant José (2004-07), Cadí la Seu (2008-09), Perfumeria Avenida (2009), amb el qual arribà a la final de l'Eurolliga (2009), Argón Uni Girona (2009-10) i Unión Navarra Basket (2010) de la Lliga femenina 2. Internacional amb la selecció espanyola en categories inferiors, participà al Campionat d'Europa júnior (1992) i cadet (1991). Es retirà esportivament al final de la temporada 2009-10.
Llicenciada en Psicologia per la Universitat de Barcelona i Màster en Psicologia de l'Esport per la UNED, també té la titulació d'Entrenadora nacional de bàsquetbol per la FEB. Ha treballat com a psicòloga de diversos clubs esportius i d'esportistes d'alt nivell com Ricky Rubio, Alex Abrines i pilots de MotoGP, entre d'altres. L'octubre de 2023 s'incorporà com a psicòloga del primer equip del RCD Espanyol. També ha exercit com a comentarista esportiva d'esdeveniments esportius com els Jocs Olímpics de Londres 2012 i els Jocs Europeus de Bakú 2015.

## Referències

* ↑ «Maria del Mar Rovira Rodríguez». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Plà, Jordi «Teoria i pràctica coincideixen». El 9 Esportiu, Núm. 638, 05-10-2003, pàg. 24 [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ Fernández, Ricardo. «Mar Rovira: "El deportista de élite se ve sometido a una serie de estresores muy intensos"» (en castellà). Marca, 09-05-2024. [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ «Mar Rovira: "El deportista de élite se ve sometido a una serie de estresores muy intensos"». El Periódico, 09-05-2024. [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ «Mar Rovira, psicòloga de l’Espanyol: “De Segona a Primera serà un canvi bèstia”». La Grada, 30-06-2024. [Consulta: 4 agost 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Maria del Mar Rovira Rodríguez - Competiciones FEB