OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Ceguet

Can Ceguet o Casa Pere Jaqués de Barcelona és una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un casal senyorial situat al districte 6 del barri de Gràcia, a l'exterior de l'entrada principal del Parc Güell.
És una edificació als quatre vents, de planta quadriculada, de la qual sobresurt una torre mirador rectangular amb teulat de pronunciat pendent, a quatre vessants, pintat amb decoracions i rematat per parallamps artístics.
Immoble amb soterrani, planta baixa i un pis. Les façanes exteriors, que donen al carrer, són estucades imitant carreus i a les finestres i balcons són remarcables les baranes i reixes de ferro forjat. El terrat és protegit per una balustrada.
En un dels laterals hi ha dues galeries cobertes, amb tres finestrals cada una, protegits per vidrieres. Disposa d'un petit entorn enjardinat.

## Història

Abans de la Guerra Civil espanyola va haver-hi una comunitat de monges.
Després el va ocupar una família de peixaters, els Cervera, que hi van romandre molt de temps. En els últims anys restà abandonada fins que la comprà un arquitecte japonès que la restaurà per instal·lar-hi el seu estudi, cedint la planta baixa a l'associació "Amics de Gaudí".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Ceguet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].

## Enllaços externs

* «Can Ceguet». Cercador Patrimoni Arquitectònic. Ajuntament de Barcelona.
# Team Picnic PostNL (equip femení)

El Team Picnic PostNL (codi UCI: DFP) és un equip ciclista femení neerlandès. Creat al 2011, té categoria UCI Women’s WorldTeam des del 2012. És la secció femenina de l'equip Team Picnic PostNL.

## Principals resultats

* A les proves de la Copa del món i de l'UCI Women's WorldTour:
** Tour of Chongming Island World Cup: Kirsten Wild (2014)
** Tour de Flandes femení: Coryn Rivera (2017)
** Trofeu Alfredo Binda-Comune di Cittiglio: Coryn Rivera (2017)
** Prudential RideLondon Grand Prix: Coryn Rivera (2017)
* Altres:
** Campionat del món en contrarellotge per equips: (2017)

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
Del 2012 al 2015 l'equip va participar en la Copa del món
A partir del 2016, l'UCI Women's WorldTour va substituir la copa del món

## Composició de l'equip

2025 :
2024 :
2023 :
2022 :
2021 :
2020 :
2019 :
2018 :
2017 :
2016 :
2015 :
2014 :
2013 :
2012 :

## Referències

* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2017-08-19 a Wayback Machine.
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Cal Ponet (el Soleràs)

Cal Ponet és una casa del Soleràs (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge entre mitgeres de planta baixa, primer pis i golfes. Està feta de pedra vista, són grans carreus irregulars sense desbastar. L'entrada es fa per dues portes, la de l'esquerra és allindada, força austera i la principal és d'arc de mig punt amb grans dovelles ben escairades. Al primer pis hi ha tres obertures motllurades, la central és un balcó. Destaca l'arcada de les golfes. Es pensa que aquesta part superior podria haver estat aprofitada d'alguna altra casa de la vila però tan sols és una hipòtesi no comprovable. L'habitatge està cobert a dues aigües amb teula àrab.

## Història

A la llinda de la porta s'hi pot llegir la data de 1632. És una casa pairal amb elements típicament renaixentistes. Com a curiositat, la portada de la casa es troba reproduïda al poble espanyol de Barcelona.
Durant els anys noranta del segle xx, aquest carrer ha canviat de nom.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Ponet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2020].
# Uno-X Mobility (femení)

L'Uno-X Mobility és un equip de ciclisme femení noruec de la màxima divisió (UCI Women's WorldTeam) fundat el 2021 amb la idea de començar a competir el 2022. És la secció femenina de l'equip homònim masculí.

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
La taula següent mostra el rànquing de l'equip a la UCI World Tour femení, així com la seva millor ciclista en el rànquing individual.

## Composició de l'equip

2025 :
2024 :
2023 :
2022 :

## Notes i referències

* ↑ Ostanek, Daniel. «UCI confirms Women's WorldTour expansion to 14 teams for 2022» (en anglès). Cyclingnews, 09-12-2021. [Consulta: 4 gener 2024].
* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Vegeu també

* Uno-X Pro Cycling Team
# Plaça de l'Església (Arenys de Munt)

La Plaça de l'Església és una obra d'Arenys de Munt (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Plaça situada davant de l'església de Sant Martí, en el tram de la Rambla Sant Martí de la Riera. Es tracta d'un espai pavimentat de 1.100 m2 de superfície, amb alguns arbres plataners al voltant de tot el seu perímetre. Per la banda de la Rambla, la plaça està delimitada per una graderia de pocs graons que s'uneix a alguns edificis, tot tancant la plaça a la banda nord; per la part de l'església, l'espai queda delimitat per un muret fet de carreus regulars i maons disposats en filades, amb escales al mig per accedir a l'església. Davant d'aquesta última hi ha un altre espai ubicat a un nivell més elevat respecte de la Plaça de l'Església, amb oliveres, dues tanques d'arbustos i bancs.

## Referències

* ↑ «Plaça de l'Església». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Cementiri Vell (Argentona)

El Cementiri Vell és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Ell cementiri està envoltat tot ell d'un mur i dins hi ha les illetes i panteons.
La porta d'entrada, de ferro forjat amb la data 1853, està flanquejada per uns carreus de pedra.
El cementiri es va construir en una zona elevada i airejada que fou cedida per Sr. Joaquim Noguer de can Calopa a la vila d'Argentona.

## Referències

* 1 2 3 «Cementiri Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Porta casa senyorial (Castelló de Farfanya)

La Porta casa senyorial era una obra barroca de Castelló de Farfanya (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Porta principal d'una casa senyorial, realitzada amb carreus de pedra amb una doble motllura; era del mateix tipus que les del Palau dels ducs d'Alba. Estava situada sota una porxada. El casal es troba molt malmès i reformat.

## Història

Corresponia a l'època en què la vila era sota el domini senyorial del llinatge Beaumont-Alba (1596-1835).

## Referències

* 1 2 «Porta casa senyorial». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Santa Maria de Pradell

Santa Maria de Pradell és una església de Pradell, al municipi de Preixens (Noguera) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'església parroquial de Pradell de Sió, dedicada a la Mare de Déu de l'Assumpció, està ubicada just al costat del castell, a la part superior del nucli de Pradell i al costat de la plaça de l'Abadia.
Es tracta d'un edifici senzill de petites dimensions i amb una coberta de teula àrab de dos aiguavessos amb el carener paral·lel a la façana principal. Presenta, adossat, un campanar de secció quadrada i obertures d'arc de mig, amb una coberta de teula àrab a quatre vents i un ràfec amb una filera d'imbricacions. La façana principal de l'església és austera, amb un sol eix de composició vertical centrat constituït per una portada d'arc a nivell amb una llinda senzilla de pedra i un petit òcul a la part superior. El parament és fet amb filades horitzontals de carreus més o menys regulars i escairats.

## Història

L'església apareix documentada el 1172 en la publicació sacramental del testament de Bertran de Preixens. No obstant això, l'actual temple és de factura moderna i es creu que fou construït sobre l'original romànic. De fet, quan l'any 1738 el castell de Pradell fou reconvertit en habitatge particular s'inicià la construcció de l'actual església.

## Referències

* 1 2 3 «Santa Maria de Pradell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Casa Chaparró

La Casa Chaparró és una obra d'Àger (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta baixa i dos pisos amb façana davant-darrera seguint la tipologia comuna en aquest carrer. El més important són els elements que resten del que fou ermita familiar (potser fins i tot dels Portolà), amb el portal dovellat de carreus regulars i motllurats amb clau gravada i la finestra rodona de secció motllurada i ferro forjat i treballat.

## Història

Ermita 1850.
(Possible església de Sant Nicolás?)

## Referències

* 1 2 3 «Casa Chaparró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# El Verdaguer (Santa Cecília de Voltregà)

El Verdaguer és una masia de Santa Cecília de Voltregà (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La masia del Verdaguer està situada al sud-est del nucli de Santa Cecília de Voltregà. Es tracta d'un mas format per dos cossos de planta rectangular units per un dels costats. El cos situat a l'extrem nord té coberta de doble vessant de teula àrab amb carener perpendicular a la façana. D'altra part, el cos situar a l'extrem sud té coberta de quatre aiguavessos de teula àrab. A l'entorn d'aquests dos cossos que conformen la masia s'observen diverses construccions auxiliars dedicades als treballs agraris.
El cos més antic de la masia és de dimensions majors i està situat a l'extrem nord, en alçada consta de planta baixa, primer pis i golfes. La façana s'orienta a nord-est i destaca la porta principal rectangular amb llinda i brancals de carreus. El cos més modern està situat a l'extrem sud-est i en alçada consta de planta baixa, primer pis i golfes. La façana s'orienta també a nord-est i la porta principal és d'arc de mig punt amb marc de pedra. A banda i banda hi ha dues finestres d'arc de mig punt amb marc i ampit de pedra. Al centre del primer pis s'observa un balcó amb finestra geminada d'arc de mig punt i marc de pedra. Al costat dret del primer pis hi ha dos grans finestrals quadrats amb llinda i ampit de pedra, al costat esquerre s'observen dues finestres rectangulars de dimensions menors separades per una columna. A les golfes hi ha tres parells de finestres geminades.

## Història

La primera notícia del mas Verdaguer data de 1340 (segle xiv), es tracta d'una lletra dirigida al batlle de Sant Hipòlit on s'esmenta la propietat.

## Referències

* 1 2 3 «El Verdaguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Masoveria de Serramitjana

La Masoveria de Serramitjana és una obra de Santa Cecília de Voltregà (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La Masoveria de Serramitjana està situada a l'oest del nucli de Santa Cecília de Voltregà. Es tracta d'un mas format per tres cossos de planta rectangular, un cos principal i dos auxiliars. Els dos cossos auxiliars estan adossats al principal pels extrems formant una U. El cos principal té coberta de dos aiguavessos de teula àrab amb carener perpendicular a la façana. D'altra part, els dos cossos auxiliars tenen coberta de dos aiguavessos de teula àrab amb carener paral·lel a la façana.
La façana principal del cos central està orientada al sud-oest. En alçada consta de planta baixa, primer pis i golfes. La porta principal és rectangular amb marc de pedra. Al primer pis s'obre una porxada de tres arcs de mig punt rebaixats. A les golfes s'observen dues petites finestres quadrades. Els cossos auxiliars adossats a la façana principal consten en alçada d'un sol pis. Els paraments dels murs estan arrebossats i pintats de blanc, destaquen els carreus de pedra vista dels marcs dels arcs i vèrtexs dels edificis.

## Història

La primera notícia documental que conservem de la Masoveria de Serramitjana és un fogatge de 1360.

## Referències

* 1 2 3 «Masoveria de Serramitjana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Arbell

Arbell és una masia de Vilanova de Sau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil, masia de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana, orientada a ponent i amb un portal rectangular, al damunt del qual hi ha una petita galeria que correspon al nivell del primer pis. La vessant esquerra és més prolongada que la dreta. La casa consta de planta baixa i dos pisos. A l'extrem dret del mur de llevant s'han afegit nous cossos, així com una cabanya. Les parets han estat rebatudes per tal de deixar els carreus vistos. La pedra és rogenca i sense polir, excepte els elements de ressalt. La casa es troba coberta d'heura i envoltada per un jardí. Ha estat restaurada i convertida en casa residencial.

## Història

Antic mas dins el terme de Vilanova de Sau, a la part esquerra de la carretera que mena a l'embassament. Abans era conegut com a mas Pelagats. Fou reformat a principis del segle xix (1804) tal com hi indica la llinda al portal de migdia.

## Referències

* 1 2 «Arbell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Molí fariner Moscavera

El Molí fariner Moscavera és una obra de Navès (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Al municipi de Navès, a sota de la carretera C-26 de Solsona a Berga i a tocar del barranc d'Aiguadora hi ha el Molí de Moscavera que funcionava com a molí i habitatge. La masia aïllada consta d'un volum principal de planta rectangular, format per un nivell en part soterrat a causa del desnivell del terreny, planta baixa, dos pisos i coberta a doble vessant amb carener perpendicular a la façana principal. A les façanes oposades té adherits sengles cossos quadrangulars d'una planta. El cos de la façana que dona a la carretera té doble vessant i el de la façana oposada té una sola vessant. En aquesta última façana s'observen múltiples obertures de tipologia diversa que estan distribuïdes d'una forma més o menys simètrica. Al primer nivell trobem un portal adovellat i una porta amb llinda i brancals de pedra, que donen a balcons en voladís al segon nivell. Entre aquestes obertures destaca una finestra amb arc adovellat de mig punt i impostes. En el tercer nivell hi ha una renglera de quatre balcons en voladís emmarcats amb maons distribuïts de forma regular. En el quart i últim nivell, a la part central destaca una sèrie de tres balcons ampitadors units per pilars amb arc apuntat i coronats per sengles obertures en forma de rombe amb emmarcaments de maó.
El mur és de paredat arrebossat i als angles presenta carreus més grans i escairats.
Hi ha una bassa que dona a una façana lateral que a través de la força hidràulica permetia posar en funcionament el molí.

## Història

Els molins hidràulics fariners són un referent de l'activitat econòmica i social del passat dels masos i nuclis rurals escampats entre el Berguedà i el Solsonès. Hi ha documentació del segle xii que ja parla de l'aprofitament de l'energia hidràulica per moure molins, serradores i ferreries a la Vall d'Ora (Navès) mencionant els molendini accionats per la força del riu Aiguadora. També es troben altres molins fariners del riu Aiguadora com el de Ca l'Ambròs, cal Guirre, Can Feliu, el vell de Canaleta i el Nou de Postils. Sovint aquests molins tenien serradores i ferreries annexes.
El molí de Moscavera va estar en funcionament fins a l'any 1970 i disposava d'un molí fariner, una serradora i una forja o ferreria.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Molí fariner Moscavera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].
# Molí Nou de Postils

El Molí Nou de Postils és una obra de Navès (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A prop del Molí Vell, al terme de Postils, trobem el Molí Nou de Postils que funcionava com a molí i serradora. De planta rectangular i aïllat consta de planta baixa, dos pisos i coberta a doble vessant amb barbacana de fusta i el carener paral·lel a la façana principal. En aquesta façana és on trobem la majoria d'obertures i de major grandària, disposades de manera simètrica. A la planta baixa a l'eix central trobem un portal amb llinda i brancals de pedra i a cada costat sengles finestres rectangulars emmarcades amb pedra. Al primer pis en correlació amb les obertures de la planta baixa trobem sengles balcons ampitadors. Al pis superior hi ha una renglera de petites obertures rectangulars. El mur és de paredat amb restes d'arrebossat i pintat, presentant als angles carreus més grans i escairats. Una part del pis superior ha estat reconstruïda amb maons. Al cantó de la façana principal s'observa un rellotge de sol pintat en tons blavosos. Al costat del molí hi ha la bassa i els carcabans.

## Història

Els molins hidràulics fariners són un referent de l'activitat econòmica i social del passat dels masos i nuclis rurals escampats entre el Berguedà i el Solsonès. Hi ha documentació del segle xii que ja parla de l'aprofitament de l'energia hidràulica per moure molins, serradores i ferreries a la Vall d'Ora (Navès) mencionant els molendini accionats per la força del riu Aiguadora. També es troben altres molins fariners del riu Aiguadora com el de Ca l'Ambròs, cal Guirre, Can Feliu, el de Moscavera i el Vell de Canaleta. Sovint aquests molins tenien serradores i ferreries annexes.
Aquest molí va estar en funcionament fins a l'any 1982.

## Referències

* 1 2 3 «Molí Nou de Postils». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].
# Carrer Major (Vilalba dels Arcs)

El Carrer Major és una obra de Vilalba dels Arcs (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antigament, el carrer major estava travessat per porxos, sobre els quals s'hi alçaven les vivendes; en l'actualitat aquestes porxos només resten en alguns llocs com la Plaça de la Vila. En el carrer major es poden observar als baixos de les cases; són arcs apuntats, de carreus, i, alguns d'ells, tenen mènsules. Segueixen línies paral·leles al carrer i en moltes ocasions són utilitzats com a magatzems.

## Referències

* ↑ «Carrer Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].
# Margaret Jacobsohn

Margaret Jacobsohn (Pretòria, segle XX) és una escriptora, doctora en antropologia, ecologista i defensora del medi ambient namíba.

## Biografia

Margaret Jacobsohn treballa en ONG per a la gestió dels recursos naturals a Namíbia. Va ser cofundadora de l' Integrated Rural Development and Nature Conservation (IRDNC) i és mentora de Conservancy Safaris Namibia. Va ser durant els seus estudis d'antropologia quan va descobrir Namíbia.
Des de 1983, al nord-est de Namíbia, amb Garth Owen-Smith (ecologiste namibià i sud-africà), lluita contra la caça il·legal i endèmica, que ha delmat espècies com el rinoceront negre i els elefants del desert, i ha fet campanya pel desenvolupament econòmic i social de les poblacions locals. Com a conseqüència de les seves accions, la caça furtiva es controlada de millor manera i els guardians de caça són nomenats per les comunitats rurals. Altres recursos naturals, com les palmeres, els joncs o la palla, plantes de tintura (planta medicinal) i nenúfars (planta aquática), són monitoritzats,.
Es va interessar pel poble seminòmada himba, a qui va dedicar un llibre el 2003, Himba, nòmades de Namíbia. Són un dels pocs grups africans que utilitzen l'ocre vermell (argile ocre vermellosa) per cobrir completament el seu cos, un costum anomenat otjize. Els Himba pertanyien originàriament al grup Herero.
El 1996, el govern de Namíbia va aprovar la Llei de conservació dels comuns, que permet a les comunitats rurals que viuen en terres de propietat estatal gestionar i beneficiar-se de la vida salvatge, de la mateixa manera que els agricultors de les granges privades.

## Premis i honors

* 1993 : Premi Goldman per al Medi Ambient amb Garth Owen-Smith
* 1994 : Citat a la llista World 500.
* 2015 : Premi Prince William

## Publicacions

* Himba, nòmades de Namíbia, fotografies de Peter i Beverly Pickford, text de Margaret Jacobsohn, 2003

## Referències

* ↑ (anglès) Ethos of Ancient, www.99fm.na, 6 mars 2018 (consulté le 10 mai 2019)
* ↑ (anglès) IRDNC Board, www.irdnc.org.na (consulté le 10 mai 2019)
* 1 2 Coetzee, J. M.. African Pens 2011 : New Writing from Southern Afric. Jacana Media, 2011, p. 180.
* ↑ «Margaret Jacobsohn & Garth Owen-Smith». Goldman Environmental Prize. [Consulta: 3 juny 2018].
* ↑ «Africa 1993. Margaret Jacobsohn & Garth Owen-Smith. Namibia. Sustainable Development». Goldman Environmental Prize. Arxivat de l'original el 15 juny 2011. [Consulta: 5 gener 2011].
* ↑ «Garth Owen-Smith and Margaret Jacobsohn». global500.org. [Consulta: 19 maig 2018].
* ↑ (anglès) Awards, www.irdnc.org.na (consulté le 10 mai 2019)
# Teuleria de les Planetes

La Teuleria de les Planetes és una obra de la Palma d'Ebre (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una teuleria en estat mitjà de conservació. Uns pilars de secció quadrada fonamenten i estructuren el conjunt. Estan fets a partir de carreus regulars disposats en filades.
La resta de la construcció utilitza pedres més irregulars disposades de manera més desendreçada. Destaca la boca del forn, a partir d'un arc de mig punt resseguit per dues files de maons plans.
La vegetació és molt abundant, el que dificulta la conservació i accelera el procés de deterioració.

## Referències

* 1 2 3 «Teuleria de les Planetes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 5 maig 2021].
# La Caseta de Sant Sebastià

La Caseta de Sant Sebastià és una masia de Prats de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia feta de carreus de pedra de grans dimensions i sense desbastar. Està composta de planta baixa i dos pisos. Les cobertes són a dues aigües amb teula àrab. A la façana principal hi ha una porta rectangular amb cantoneres de pedra treballada, a sobre d'aquesta hi ha una finestra feta també amb pedres treballades i la resta són de maó vist. A un costat de la masia hi ha una llissa coberta a dues aigües amb teula àrab i amb una porta de pedra treballada. També trobem diferents coberts de construcció recent al voltant de la casa.

## Referències

* ↑ «La Caseta de Sant Sebastià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].