OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aeolis

Aeolis és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 9.88 ° latitud N i 50 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència les Illes Eòlies, on es guardaven els vents.

## Referències

* ↑ "Aeolis". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 43 aC
## Esdeveniments
### Àsia

* Segons la llegenda, Nagasena crea la figura de Buda d'esmeralda a Patna, Índia.

### Gàl·lia

* Lugdúnum és fundada.

### Imperi romà

* Gaius Vibius Pansa Caetronianus i Aule Hirti són cònsols.
* 14 d'abril - Batalla de Forum Gallorum: Marc Antoni
* 21 d'abril - 14a i última Filípica de Ciceró.
* 21 d'abril - Marc Antoni és novament derrotat a la Batalla de Mutina per una coalició d'Octavi, Dècim Juni Brut Albí, i els dos cònsols de l'any. Marc Antoni es retira a Gàl·lia Narbonesa (França) en unir-se a Lèpid el triumvir, poc després que Dècim Juni Brut Albí sigui assassinat per bandolers.
* 26 de novembre - Marc Antoni, Octavi i Lèpid el triumvir es reuneixen a Boulogne-sur-Mer i els tres entren en un període de cinc anys autocràtics.

## Naixements

* 20 de març - Ovidi, poeta romà.
* Ioapa, princesa de Medes.

## Necrològiques

* juny/juliol - Pòrcia Cató esposa de Brutus.
* 6 de desembre - Ciceró polític romà (assassinat).
* 7 de desembre - Formia (Itàlia): Ciceró, polític, filòsof, escriptor i orador de l'antiga Roma.
* Àcia neboda de Juli Cèsar i mare d'August.
* Dècim Juni Brut Albí un dels assassins de Juli Cèsar.(assassinat)
* Publi Corneli Dolabel·la un dels assassins de Juli Cèsar. (assassinat)
* Aule Hirti, militar mort en combat.
* Gai Vibi Pansa, militar mort en combat.
* Treboniusun dels assassins de Juli Cèsar.(assassinat per Publi Corneli Dolabel·la)
* Verres, Pretor corrupte.
# Montes Recti

Els Montes Recti és un massís muntanyenc de la Lluna que emergeix del nord del Mare Imbrium. El nom va ser posat per l'astrònom britànic William Radcliffe Birt (1804-1881) en al·lusió a la forma rectilínia del massís, sent aprovat per la Unió Astronòmica Internacional en 1961.
El massís té 83.24 km de longitud i 20 km d'amplària, amb una altura màxima de 1800 m. En la part oriental de la muntanya es troba incrustat un petit cràter de 7.31 km de diàmetre, anomenat Montes Recti B.
Cap a l'est es troben els Montes Teneriffe i el Mons Pico, i més allunyats, al sud-est, els Montes Spitzbergen. Aquestes muntanyes juntament amb els Montes Recti constitueixen alguns dels fragments supervivents de l'anell interior d'un conjunt original de tres formats per l'impacte que va causar la formació de la conca del Mare Imbrium fa uns 3850 milions d'anys.

## Vegeu també

* Geologia de la Lluna
* Selenografia

## Referències

* ↑ Lacroux Jean, Legrand Christian. Larousse. Descubrir la Luna, 2004, p. 105. ISBN 84-8332-548-9.
* ↑ LPOD. «Straight Range» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-05-30. [Consulta: 1r juliol 2018].

## Enllaços externs

* "Montes Recti". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 1r juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 1r juliol 2018].
# Casa Casellas

La Casa Casellas és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici residencial cantoner i estructurat a partir de murs de càrrega. Les façanes presenten una composició amb obertures verticals i balcons a les plantes superiors. L'exterior és arrebossat i pintat, amb un basament que ocupa la planta baixa, que imita carreus. La part superior és coronada amb merlets d'obra i ceràmica, que prolongaren les obertures superiors i s'uneixen entre elles amb balustrades.

## Referències

* ↑ «Casa Casellas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Casa Casellas, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Libya Montes

Libya Montes és una estructura geològica del tipus mons a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 6.57 ° de latitud N i 96.59 ° de longitud E. Fa 1.043,63 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1979 i pren el nom d'una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Libya Montes". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# Tit Aufidi (metge)

Tit Aufidi (en llatí Titus Aufidius) va ser un metge nascut a Sicília i deixeble d'Asclepíades de Bitínia i, per tant, va viure al segle i aC. Probablement formava part de la gens Aufídia, una gens romana d'origen plebeu.
Segurament és el mateix que Celi Aurelià anomena només Titus i que va escriure un llibre sobre l'anima i un altre sobre malalties cròniques.

## Referències

* ↑ Greenhill, William Alexander. «T. Aufi'dius». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# 33 aC
## Esdeveniments
### Imperi romà

* August i Gai Fonteu Capitó I són consols.
* Alexandre Heli és coronat rei d'Armènia, l'Imperi Part i Medes, es va casar amb la princesa Iotapa de Medes, filla de Artavasdes I de Medes.
* Octavi és elegit consol romà per segona vegada.

## Necrològiques

* Tiberius Nero, pare de Tiberi
* Emperador Yuan of Han: de la xina
# Aiara

Aiara (castellà Ayala) és un municipi d'Àlaba, de la Quadrilla d'Aiara. Està format per 24 concejos
* Aginaga
* Añes
* Arespalditza (capital)
* Beotegi
* Erbi
* Erreta-Lanteno
* Izoria
* Kexaa
* Lexartzu
* Luxo
* Luiaondo
* Lanteno
* Madaria
* Maroño
* Menagarai
* Menoio
* Murga
* Opellora
* Olabezahar
* Ozeka
* Sanbantone
* Zollo
* Zuhatza

## Topònim

L'actual municipi d'Aiara comprèn sol parteix de l'antiga Terra de Ayala. Aquesta abastava també els actuals municipis alabesos d'Amurrio, Okondo i part d'Artziniega. Es tractava d'una regió que administrativament estava diferenciada d'Àlaba i Biscaia i, per tant, podria ser considerada com una província de la Corona de Castella. Aquest sistema es va mantenir fins a 1842 quan va quedar integrada totalment en Àlaba. Aiara apareix esmentat com a tal per primera vegada en el segle x. Aquesta ha estat la forma més comuna de transcripció del nom, que també ha conegut altres formes com Aialha (s.XI) o Aiala (s.XV). Es tracta d'una comarca que des d'antic ha estat travessada per la frontera lingüística entre castellà i euskera (si bé la part històricament bascòfona és molt més extensa, arribant fins a la Vall de Llanteno i Arceniega), de tal forma que en ella coexisteixen topònims bascos i romanços. Com l'euskera es va deixar de parlar en les parts vascófonas de la Terra de Ayala allà pel segle xix no va arribar fins a l'actualitat oralment la forma tradicional de cridar a la comarca en llengua basca. Avui sabem que en basc se li cridava Aiara gràcies al testimoniatge escrit que va deixar el cronista guipuscoà Esteban de Garibay en el segle XVI: es va dir Ayara en llengua bascongada de la mateixa terra, i avui en dia es diu de la mateixa manera, i per corrupció diuen en la castellana Ayala.
L'Euskaltzaindia va establir d'acord amb aquest testimoni que el nom en basc del municipi havia de ser Aiara (actualització d'Ayara a la moderna ortografia basca). Des de 1997 el nom oficial del municipi és Ayala/Aiara recollint el nom basc del municipi. No és clar no obstant això com és l'origen etimològic del nom, o si tal com creia Garibay Ayala derivava d'Aiara.

## Economia

La indústria es concentra principalment en les proximitats del poble de Murga on es troba el Polígon Industrial d'Aiara. Existeix una important implantació del sector del moble. Les empreses del municipi que superen els 50 treballadors són:
* Aianox: fosa d'acer inoxidable «Enllaç». [Consulta: 19 juliol 2012]..
* Etorki: serrador. Pertany a la Corporació MCC. «Enllaç». [Consulta: 19 juliol 2012].
* Inan: mobles metàl·lics. Pertany al Grup Kider.
* Kider: mobiliari metàl·lic «Enllaç». [Consulta: 19 juliol 2012]..
* Luyando System:fabricant de cadires i butaques d'oficina «Enllaç». [Consulta: 19 juliol 2012].
# Victorià Oliveras de la Riva

Victorià Oliveras de la Riva (Barcelona, 7 de febrer de 1909 - Barcelona, 8 de març de 1973) fou un dirigent esportiu català.
Va estar vinculat al món de l'hoquei sobre patins i del futbol. L'any 1955 va fundar el Club Patí Voltregà, al qual portà al màxim nivell estatal, campió de Catalunya i d'Espanya en diverses ocasions. Formava part d'una família, els de la Riva, amb llarga vinculació al RCD Espanyol. El 1958 esdevingué vicepresident del club, i dos anys més tard en fou president, dimitint del càrrec amb el descens del club a Segona Divisió el 1962. També fou vicepresident de la Federació Espanyola de Patinatge i de la Fédération Internationale de Roller Sports i president de la FIRS des de 1964, fins a la seva mort.
El pavelló esportiu de Sant Hipòlit de Voltregà duu el seu nom.

## Referències

* 1 2 3 «Victoriano Oliveras de la Riva». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «PUNTO DE VISTA DE LA FIRS». Mundo Deportivo, 28-08-1970. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Pavelló Municipal d'Esports "Victorià Oliveras de la Riva"». Ajuntament de Sant Hipòlit de Voltregà. [Consulta: 17 gener 2016].
# Casa Sabater (Girona)

La Casa Sabater és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una construcció de planta rectangular amb tres façanes exteriors. La façana principal s'estructura a partir d'un eix central on s'hi col·loca l'accés en planta baixa, una tribuna amb ornamentacions en el segon pis i un cos més alt a la part superior. Les obertures presenten diferents reformes degut a l'obertura de locals comercials. Les balconeres del segon pis estan protegides per un senzill guardapols motllurat. La façana és estucada amb acabat llis, excepte a les cantonades i al remat superior, que és acabada amb un estucat gravat imitant carreus. A nivell del segon pis hi ha una balconada correguda que descansa sobre mènsules ornamentals. Al centre de la façana aquest balcó es converteix en una tribuna amb decoracions de caràcter modernista a la façana.

## Referències

* ↑ «Casa Sabater». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Casa Sabater, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Casa Manuel Dolcet

La Casa Manuel Dolcet és un edifici de Sarrià (Barcelona), catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història

El 1906, Manuel Dolcet encarregà a l'arquitecte Joan Rubió i Bellver la seva residència a l'antic municipi de Sarrià, que fou enllestida el 1907.
Entre els anys 1966 i 1994, acollí les dependències de l'Escola de Disseny EINA.

## Descripció

Es troba a l'avinguda de Vallvidrera, 44, encara que sense arribar al carrer, ja que l'accés directe està tallat per la línia fèrria dels Ferrocarrils de la Generalitat, i cal creuar un pont per accedir-hi a la porta de la finca.
La situació en un vessant muntanyós fa que la parcel·la es divideixi en terrasses, amb l'edifici a la part més alta. L'accés es fa mitjançant un jardí amb una pèrgola i escales que salven el desnivell fins a l'edifici. Aquest es troba aïllat d'altres construccions i consta de planta baixa semisoterrada i dues plantes pis. La planta és rectangular amb tres façanes rectes i una quarta més trencada que conté l'escala, però la diferenciació de les cobertes produeix un joc volumètric molt ric. El cos que conté l'escala es corona per una coberta de pavelló que sobresurt dels altres volums; la part posterior del cos principal està coberta amb terrat i la part davantera amb coberta a dues aigües. Al segon pis la façana s'endarrereix, formant una galeria tancada amb balustrada dividida per columnes salomòniques de maó vist que sustenten la coberta. D'aquesta galeria sobresurt el balcó circular col·locat en una de les cantonades amb barana de ferro forjat.
Les façanes es caracteritzen per la utilització de maó vist contraposat als paraments llisos d'estucat blanc. És un edifici format per elements artesanals tradicionals, on abunda el maó com a decoració sobre fons blanc, amb retocs de ceràmica. Aquest sistema decoratiu dona un bonic relleu a les llindes de les portes, finestres, balustrades, coronament i ràfecs. Les finestres rectangulars tenen una llinda ondulada amb elements decoratius vegetals fets amb la tècnica del trencadís. Les bigues estan recobertes d'elements classicistes, com tríglifs i greques.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa Manuel Dolcet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* «Casa Manuel Dolcet». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Amenthes (albedo)

Amenthes és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 4.94 ° latitud N i 110 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a l'Amenthes, l'inframón dels antics egipcis.

## Referències

* ↑ "Amenthes (albedo)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Todorokita

La todorokita és un mineral de la classe dels òxids. Va ser anomenat l'any 1934 per Toyofumi Yoshimura per la seva localitat tipus, la mina Todoroki, al Japó. És un òxid de manganès relativament comú que se sol trobar formant agregats. Habitualment fibrós, tot i que també compacte o aïllat. Els agregats micàcis poden ser confosos amb ranciéïta, i les formes fibroses amb pirolusita.

## Característiques

La todorokita és un òxid de fórmula química (Ca,K,Na,Mg,Ba,Mn)(Mn,Mg,Al)₆O₁₂·3H₂O ó (Ca,K,Na,Mg,Ba,Mn)(Mn,Mg,Al)₆O₁₂·3H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1,5.

## Estructura

El manganès es pot trobar en diferents esats, incloent-hi Mn$^{2+}$, Mn$^{3+}$ i Mn$^{4+}$. La todorokita es constitueix d'octaedres de (Mn$^{4+}$O₆) que comparteixen vores per formar cadenes triples. Aquestes cadenes comparteixen vèrtexs per a formar "túnels" quadrats paral·lels a l'eix b. Aquests "túnels" permeten retenit molècules d'aigua i alguns cations de grans dimensions com ara el potassi (K$^+$), el bari (Ba$^{2+}$), la plata (Ag$^+$), el plom (Pb$^{2+}$), el calci (Ca$^{2+}$) o el sodi (Na$^+$). Els octaedres a les vores de les cadenes triples són més grossos que els del mig i, per tant, permeten que s'introdueixin cations més grossos: magnesi (Mg), manganès (Mn$^{3+}$), coure (Cu$^{2+}$), cobalt (Co), níquel (Ni)... Aquesta estructura és similar a la de l'hol·landita (BaMn$^{2+}$Mn$^{4+}$₇O$_{16}$) i la romanèchita ((Ba,H₂O)₂(Mn$^{4+}$,Mn$^{3+}$)₅O$_{10}$), però amb "túnels" de major mida.

## Formació i jaciments

Tot i que la todorokita és un producte freqüent d'oxidació i lixiviació de carbonats i silicats de manganès primaris, el seu principal context de formació és com a nòduls ferromanganèsics al fons marí. La todorokita ha estat sintetitzada a partir de la birnessita al laboratori, i és possible que la majoria de todorokita natural derivi d'aquesta. A la seva localitat tipus es troba com a producte d'alteració d'inesita (Ca₂Mn$^{2+}$₇Si$_{10}$O$_{28}$(OH)₂·5H₂O) i rodocrosita (MnCO₃). La todorokita ha estat descrita en més de 450 localitats, a tots els continents exceptuant l'Antàrtida. A Catalunya s'ha trobat a la mina La Serrana, al Priorat. En aquest cas, la mineralització manganèsica es troba relacionada amb nivells de lidites de la base del Carbonífer; originalment, el manganès es trobava en forma de carbonat (rodocrosita), però per processos relacionats amb el metamorfisme de contacte, ara s'hi troben silicats de manganès i els subseqüents òxids per alteració.

## Referències

* ↑ «Todorokite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 Burns, Burns and Stockman (1983) American Mineralogist 68:972-980
* 1 2 3 Post and Bish (1988) American Mineralogist 73: 861–869
* ↑ Gaines et al (1997) Dana’s New Mineralogy Eighth Edition. Wiley
* ↑ Webmineral data
* ↑ «Todorokite: Todorokite mineral information and data.». www.mindat.org. [Consulta: 5 gener 2017].
* ↑ «Serrana Mine (Manganese Mine), El Molar, Priorat, Tarragona, Catalonia, Spain». www.mindat.org. [Consulta: 5 gener 2017].
# 20 aC
## Esdeveniments
### Armènia

* Tigranes III d'Armènia accedeix al tron d'Armènia.

### Índia

* Saka pren el control del nord-est de l'Índia

## Naixements

* Filó d'Alexandria: filòsof jueu.(data aproximada).

## Necrològiques

* Artaxes II d'Armènia
# Aixurbelkala

Aixurbelkala o Aššur-bel-kala ("el déu Aššur és el senyor de totes les coses") va ser rei d'Assíria de potser el 1074 aC al 1056 aC. Segons la Llista dels reis d'Assíria va governar 18 anys.
Era fill de Teglatfalassar I, i va succeir al seu germà Aixaridapal-Ekur que va tenir un breu regnat. Del seu govern no se sap gairebé res però per fonts babilònies es coneix un tractat de pau entre els dos estats amb el rei Mardukxapikzeri, que estaria basat en la necessitat de fer front a l'amenaça dels arameus.
Com que Teglatfalassar va regnar 40 anys i ja feia expedicions militars al primer any del seu regnat, els seus fills havien de ser homes de probablement entre 40 i 50 anys. Aixaridapal-Ekur hauria mort relativament jove però Aixurbelkala va tenir un regnat més llarg i hauria mort amb un mínim d'uns 60 anys que podrien molt bé ser 70 o més i, per tant, la seva mort es va produir dintre de la normalitat i no es pot considerar que fos una mort prematura.
Segons la Llista dels reis d'Assíria el va succeir el seu fill Eriba-Adad II.

## Referències

* ↑ «The Assyrian king list». Livius.org. [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ Brinkman, J. A. A political history of post-Kassite Babylonia, 1158-722 B.C. Roma: Pontificium Institutum Biblicum, 1968, p. 141-142.
# Frederic Marimon Grifell

Frederic Marimon Grifell (Terrassa, 12 d'agost de 1909 - Barcelona, 30 de desembre de 1980) fou un dirigent esportiu català de la dècada de 1950.
Fou president del RCD Espanyol entre els anys 1958 i 1960. El 12 de desembre de 1958 va prendre possessió del càrrec, en ésser aprovada la candidatura única que encapçalava. Substituí en el càrrec Francisco Javier Sáenz i al president de la gestora, Bernardino Giménez.
Durant el seu mandat s'inaugurà l'enllumentat artificial de l'Estadi de Sarrià.
Va deixar el càrrec a finals de 1960 per consell mèdic.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fitxa de Marimón». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ «Don Federico Marimon Grifell tomó ayer posesión...». Mundo Deportivo, 13-12-1958. [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ «Candidato único a la presidencia del RCD Español». Mundo Deportivo, 05-12-1958. [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ «LA INAUGURACION DE LA ILUMINACION DE SARRIA». Mundo Deportivo, 12-05-1960. [Consulta: 9 abril 2021].
# Can Cortès (Palau-solità i Plegamans)

Can Cortès és una masia de Palau-solità i Plegamans (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia de planta basilical, amb el cos central més alt que els laterals. A la façana s'hi distingeixen tres nivells: planta baixa, primer pis i golfes. A la planta baixa hi ha dos portals d'arc de mig punt adovellats; Al primer pis hi ha tres finestres rectangulars de diferents mides i treballades als ampits i llindes excepte la que es troba més a l'esquerra que no té ampit però la llinda presenta tres arquets de mig punt. A les golfes, sota la teulada, hi ha una finestra rectangular amb brancals de carreus de pedra ben escairats, ampit i llinda amb la data de 1678 inscrita.
La teulada és a dues vessants i a dos nivells, amb carener perpendicular a la façana i ràfec de dues filades de teules. Una portalada rectangular, més o menys emmarcada i amb porxada a dues vessants, tanca el mur de còdols i reble que envolta el pati davanter de la masia.
La finestra d'incidència d'estil gòtic, és de mida més petita i estreta que les finestres rectangulars. Es troba també emmarcada, no té ampit però la llinda està treballada amb la representació de tres arquets que volen donar la figuració tipològica d'una finestra coronella, però li manquen les fines columnes de separació. Presenta una petita insinuació de motllura d'imposta.

## Història

Segons la informació que ens donen les datacions de les llindes, podem establir alguns criteris sobre la història de la masia; d'una banda hi ha la data de 1678 (a la finestra dreta del primer pis), d'altra la de 1702 (a la finestra del segon pis), i a més a més, el nom del propietari: Jeroni Cortès. Es va remodelar entre els anys 1990 i 1992 mitjançant una Escola Taller amb l'aportació del Fons Social Europeu.
Abans de la restauració, hi havia un mur de còdols i roure que envoltava el pati davanter de la casa, amb una portalada rectangular sota d'una porxada de dues vessants. Actualment allotja la Casa de Cultura (que compren el Museu Parroquial, la Biblioteca Municipal i un auditori).

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Cortès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Euplerins

Els euplerins (Euplerinae) són una subfamília de carnívors que inclouen tres espècies endèmiques de Madagascar. Juntament amb els galidins, els quals són també endèmics de Madagascar, formen a família dels Euplèrids. Els membres d'aquesta subfamília: la fossa (Cryptoprocta ferox), l'eupleri (Eupleres goudotii) i la civeta de Madagascar (Fossa fossana), estaven situats dins de les famílies dels fèlids i dels vivèrrids abans que els estudis genètics indiquessin la seva consanguinitat amb altres carnívors de Madagascar. Dins d'aquesta subfamília, l'eupleri i la civeta de Madagascar són més propers genèticament als altres carnivors de l'illa que la fossa.

## Taxonomia i filogènia

* Subfamília Euplerinae
** Gènere Cryptoprocta
*** Fossa (Cryptoprocta ferox)
*** †Fossa de les cavernes (Cryptoprocta spelea)
** Gènere Eupleres
*** Eupleri (Eupleres goudotii)
** Gènere Fossa
*** Civeta de Madagascar (Fossa fossana)
Filogènia dels euplerins de Madagascar (Eupleridae) :
| Euplerinae | Cryptoprocta  C. ferox (Fossa) C. spelea (Fossa de les cavernes) † Fossa (Civeta de Madagascar) Eupleres (Eupleri) |
Filogènia dels euplerins dins dels feliformes :
| Feliformia | (altres feliformes) Viverridae (vivèrrids) Hyaenidae (hienes) Herpestidae (mangostes) Eupleridae  Euplerinae (euplerins) Galidinae (galidins) |

## Referències

* ↑ Wozencraft, W. C. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 2142. ISBN 9780801882210.
* ↑ Yoder, A.D.; Burns, M.M.; Zehr, S.; Delefosse, T.; Veron, G.; Goodman, S.M.; Flynn, J.J. «Single origin of Malagasy Carnivora from an African ancestor» ( PDF) (en anglès). Nature, 421, 2003, pàg. 734–737.
* ↑ Barycka, E. «Evolution and systematics of the feliform Carnivora» (en anglès). Mammalian Biology, 72, 5, 2007, pàg. 257-282. DOI: 10.1016/j.mambio.2006.10.011.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :