OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alí ibn Mujàhid Iqbal-ad-Dawla

Alí ibn Mujàhid al-Amirí Iqbal-ad-Dawla (àrab: علي بن مجاهد العامري إقبال الدولة, ʿAlī ibn Mujāhid al-ʿĀmirī Iqbāl ad-Dawla) (?, c. 1010 - Saragossa, 1081) va ser emir de Dàniya entre els anys 1044 i 1076 de l'era cristiana.

## Joventut

Durant una ràtzia contra Sardenya del seu pare el 1014 fou capturat i enviat a la cort de l'emperador Enric II, on fou educat en el cristianisme, però després de pagar el rescat deu anys més tard, retornà a l'islam.

## Política interior

Succeí el seu pare Mujàhid ibn Abd-Al·lah en contra de l'oposició del seu germà Hassan. Prengué el títol honorífic d'Iqbal-ad-Dawla ("prosperitat de la dinastia") però perdé la sobirania sobre els seus territoris a mans del rei Àhmad ibn Sulayman al-Múqtadir de la taifa de Saraqusta, quan aquest es presentà davant de Dàniya amb un notable exèrcit en 1076. Acabà casant-se amb una de les seves filles.
Arran d'aquests fets, el valí de Mayurqa Abd-Al·lah ibn al-Murtada ibn al-Àghlab allotjà la família del rei destronat i actuà de manera independent fins que l'any 1087 es proclamà emir i convertí Mayurqa en una taifa.

## Política exterior

Bernat I de Claramunt fou enviat per la comtessa Almodis de la Marca a la cort d'Alí ibn Mujàhid Iqbal-ad-Dawla vers el 1045.
En desembre del 1057 signà un conveni amb el bisbat de Barcelona pel qual es comprometia a protegir els cristians mossàrabs de la taifa de Dàniya i reconeixia la jurisdicció del bisbat barceloní sobre les esglésies del seu regne, tant dels territoris peninsulars com dels territoris insulars de Mayūrqa, a canvi de reconeixement cristià de la seva sobirania sobre aquests territoris. Aquest conveni fou al·legat dos segles després quan, finalitzada la Croada contra Al-Mayûrqa (1229-1232) per part de Jaume I d'Aragó, el bisbat de Barcelona reclamà la seva sobirania sobre les terres de Mallorca.

## Referències

* ↑ (castellà) Vicente Coscollá, La Valencia musulmana, p.30
* ↑ Maíllo Salgado, Felipe. Vocabulario de historia árabe e islámica (en castellà). Ediciones AKAL, 2007, p.935. ISBN 8446005875.
* ↑ «Abd Allah al-Murtada ibn Aglab». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 18. Palma: Promomallorca, p. 270. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Busquets i Molas, Esteve. Història de Capellades. Ed. promoguda per un Grup de Capelladins sota el Patronatge de l'Ajuntament, 1972.
* ↑ Tarradell, Miquel. Història del País Valencià. Edicions 62, 1975, p. 235. ISBN 8429711570.
# Nucli històric de la Palma d'Ebre

El nucli històric de la Palma d'Ebre és el centre històric de la Palma d'Ebre, conjunt catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
El nucli històric és al bell mig del terme, en origen format al voltant de les restes del castell, la presó i l'església romànica de la Mare de Déu del Roser, i posteriorment ampliat amb la construcció de l'església parroquial de la Mare de Déu de l'Assumpció. Presenta una planta irregular, més o menys circular. Els carrers que conformen aquest nucli són estrets i alguns costeruts, sobretot els del nucli més original, donat que està un pèl més elevat que la resta. En general, els edificis que conformen aquest nucli són de planta rectangular i estan distribuïts en planta baixa, pis i golfes, o bé dos pisos. Molts d'ells tenen portals de mig punt adovellats a les façanes principals i finestres rectangulars. Alguns presenten balcons, tant exempts com correguts, i en altres casos tenen galeries obertes a l'exterior.
La vila de la Palma d'Ebre és a uns 10 quilòmetres a l'est del riu Ebre, a uns 335 metres d'altitud, en part de tramuntana del terme. El seu nucli antic està format pel carrer major (on es troben l'església vella i la rectoria), el carrer de Dins, el de Dalt i de la Font. A la part més alta del poble hi ha l'església parroquial barroca de la Mare de Déu de l'Assumpció bastida vers el segle xviii i a escassos metres es pot observar la vella església romànica.
Encara que no es té cap document de la seva fundació, es creu que el poble ja existia durant la dominació àrab donat que hi resten vestigis. La primera documentació escrita que es recull és de l'any 1262, en una donació de la vila i altres indrets de Jaume I al cavaller Arnau del Bosc.
La història de la Palma d'Ebre va lligada amb la de la baronia de Flix donat que foren adquirides conjuntament el 1389 per la ciutat de Barcelona per així assegurar-se el transport fluvial. Durant la guerra contra Joan II, Barcelona perdé la senyoria de Flix i de la Palma, però vers el 1481 li foren retornades per ordre de Ferran el Catòlic.
La festa major se celebra el dia 15 d'agost i és consagrada a la Mare de Déu, i entre el 29 d'abril i l'1 de maig se celebra la festa de la primavera honrada a Santa Caterina, organitzada per les caterines, les dones solteres del poble. Destaquen també la participació del Grup d'Armat i la banda de tambors i cornetes per Setmana Santa, i les festes de Sant Isidre i Sant Cristòfol, el 15 de maig i l'1 de juliol respectivament.

## Notes

* 1 2 3 4 5 «Nucli històric de la Palma d'Ebre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Nucli històric de la Palma d'Ebre». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Palau Perpinyà Masferrer

El Palau Perpinyà Masferrer és una obra renaixentista de Granollers (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local, amb el nom de Casal a la plaça de la Porxada, 21-23.

## Descripció

Antic casal entre mitgeres de planta baixa, dues plantes pis i golfes, amb coberta a dues vessants. A la planta baixa hi ha quatre portals d'arc pla que es corresponen amb les obertures que hi ha als pisos de més a munt. Al primer pis hi ha balcons i al segon també tot i que són de mida més reduïda. A les golfes hi ha una galeria de finestres quadrades. Al centre de la façana hi ha una finestra renaixentista d'arc pla i guardapols sinuós sostingut per figures a les impostes i un relleu a la llinda, amb dos lleons i un escut.
El setembre de 2022 l'Ajuntament es va comprometre a col·locar-hi una placa commemorativa de Francesc de Perpinyà Sala i Sasala, diputat que es va oposar a la capitulació de Barcelona el 1714 i membre de la nissaga familiar Masferrer-Perpinyà.

## Història

El 30 de gener de 1710 l'arxiduc Carles, pretendent a la Corona Espanyola, va fer parada a Granollers, sopant a Can Perpinyà-Masferrer i instal·lant-s’hi fins l'endemà. En aquest edifici tenia la seva seu a finals del segle xix el Casino Terpsicore.

## Referències

* 1 2 «Granollers recordarà Francesc de Perpinyà amb una placa al palau Masferrer on va viure». somGranollers - Diari de Granollers, 28-09-2022. [Consulta: 3 novembre 2023].
* 1 2 «Casal a la plaça de la Porxada, 21-23». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2017].
* ↑ Sola, Diego. «Granollers, 1710-1714: quan tot canvià per sempre |». Naciodigital.cat, 11-09-2014. Arxivat de l'original el 2022-02-06. [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ «El Casino». | Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona. [Consulta: 6 febrer 2022].

## Bibliografia

* Barbany, Carme; Cantarell, Cinta; Ciurans, Xavier; Dantí, Jaume i Ribas, Pere, Patrimoni històric medieval i modern de Granollers, Museu de Granollers (2007)
# Mubàixxir Nàssir-ad-Dawla

Mubàixxir ibn Sulayman Nàssir-ad-Dawla (àrab: مبشر بن سليمان ناصر الدولة, Mubāxxir b. Sulaymān Nāṣir ad-Dawla; Qàlat al-Hamir, Làrida, ?-Madina Mayurqa, 1114) fou emir de Mayurqa durant la taifa de Mallorca (1093-1114). El Liber Maiolichinus l'anomena Nazaredeolus, adaptació al llatí del seu làqab Nàssir-ad-Dawla, literalment ‘Campió de l'Estat’.
D'infant fou fet presoner a Barcelona i més tard alliberat per l'ambaixador de Mayurqa, que l'oferí a Abd-Al·lah ibn al-Murtada ibn al-Àghlab, el qual l'incorporà al seu cercle familiar i finalment el succeí amb el títol d'emir.
La seva cort literària fou una de les més importants del seu temps.
Patí l'assalt de Formentera, Eivissa i Menorca per part dels noruecs dirigits per Sigurd I que es dirigien a Terra Santa en Croada, entorn del primer decenni del segle xii, i l'expedició catalano-pisana entre 1113 i 1115, durant la qual morí.

## Epitafi de Nàssir ad-Dawla

| « | Si us vaig ferir en vida, passeu de llarg, amics, i que la glòria us guardi. I a vosaltres que ploreu la meva absència, quan la llàgrima arribi als llavis que sigui per morir, al punt, en un somriure. De la banda de la mort, segueixo essent el jardiner que fa de l'amistat la rosa més preuada. | » |

## Enllaços externs

* Magnússona saga: Presa de Forminterra per Sigurðr Jórsalafari
# Wànur ibn Abi-Bakr

Wànur ibn Abi-Bakr (àrab: وانور بن أبي بكر, Wānūr b. Abī Bakr) fou el primer valí almoràvit de Mayurqa (1116–1126). Després de la ràtzia pisano-catalana pretengué traslladar la capital de l'illa a l'interior, cosa que provocà la revolta de la població local i, sufocada aquesta, l'ajusticiament dels seus dirigents. Revoltada de nou la població, va ser fet presoner i els mallorquins enviaren una ambaixada a Alí ibn Yússuf que el destituí i l'envià pres al nord d'Àfrica.

## Bibliografia

* Pi Ferrer, Pablo; Quadrado, José Maria. Las Islas Baleares, 1888, p. 43 i 45.
# Sulayman ibn Maxiqan

Sulayman ibn Maixiqan (àrab: سليمان بن مشقان, Sulaymān b. Maxiqān) fou valí de Mayurqa durant la taifa de Dàniyya, que precedí a Abd-Al·lah ibn al-Murtada ibn al-Àghlab.

## Bibliografia

* Pi Ferrer, Pablo; Quadrado, José Maria. Las Islas Baleares.
# Muqàtil

Muqàtil, valí de Mayurqa (998-1012), morí durant la guerra civil que liquidà el califat de Còrdova. La historiografia afirmà que el seguí un període d'anarquia en el govern de les Illes Orientals d'al-Andalus

## Bibliografia

Pi Ferrer, Pablo; Quadrado, José Maria. Las Islas Baleares.
# Kàutir

Kàutir, o tal vegada Kàwthar, valí de Mayurqa (969-998), llibert del califa al-Hàkam II.

## Bibliografia

Pi Ferrer, Pablo; Quadrado, José Maria. Las Islas Baleares.
# Serra dels Plans (Maldà)

La Serra dels Plans és una serra situada al municipi de Maldà a la comarca de l'Urgell, amb una elevació màxima de 482 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra del Rontonar

La serra del Rontonar (també coneguda com a Rentonar) és una alineació muntanyenca entre La Torre de les Maçanes (l'Alacantí) i Benifallim (l'Alcoià), al País Valencià. S'estén a la part occidental de la serra d'Aitana, tot formant conjunt amb la veïna serra dels Plans. L'altura màxima és al Rontonar, amb 1.252 metres sobre el nivell de la mar, on hi ha el Pou de neu del Rontonar.

## Referències

* ↑ «serra del Rontonar». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 10 setembre 2023].
* ↑ Cortés Samper, Carlos. Población y economía rural en la Montaña de Alicante (en castellà). Universidad de Alicante, 2009, p. 67. ISBN 978-84-7908-659-6.
* ↑ «Sierra del Rentonar 1.212 metros» (en castellà). es.wikiloc.com. [Consulta: 10 setembre 2023].

## Enllaços externs

* «Serra del Rontonar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# AirBaltic

AirBaltic és una aerolínia abanderada de Letònia creada el 8 de febrer de 1995. El màxim accionista de la companyia, des del 30 de novembre de 2011, és l'Estat de la República de Letònia amb un 99,86% de les accions, sota el càrrec del seu Ministeri de Transport.

## Destinacions

AirBaltic opera en les següents destinacions (abril de 2015): Aalborg, Aalesund, Amsterdam, Atenes, Bakú, Barcelona, Bari, Berlín, Brussel·les, Bucarest, Budapest, Bruges, Chisinau, Copenhaguen, Dubrovnik, Dusseldorf, Frankfurt del Main, Göteborg, Hamburg, Hèlsinki, Kíev, Larnaca, Londres, Malta, Milà, Minsk, Moscou, Múnic, Niça, Olbia, Oslo, Palanga, Palma, París, Pisa, Poprad, Praga, Rodes, Riga, Rijeka, Roma, Stavanger, Estocolm, Sant Petersburg, Tallin, Tbilisi, Tel-Aviv, Tessalònica, Turku, Varsòvia, Venècia, Viena, Vilnius, Zúric.

## Flota

Flota de la companyia disponible, amb data d'abril de 2016:

## Referències

* ↑ «Corporate governance of Air Baltic Corporation AS» (en anglès). AirBaltic. [Consulta: 14 abril 2015].
* ↑ «Destintions» (en anglès). airBaltic. [Consulta: 14 abril 2015].
* ↑ «Fleet» (en anglès). AirBaltic. [Consulta: 14 abril 2015].
# Cal Nebot (Ulldemolins)

Cal Nebot és una obra d'Ulldemolins (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció de planta baixa, amb la porta principal i una d'auxiliar, primer pis amb balcó corregut, segon pis amb dos balconets i golfes. Els balcons són clarament posteriors, així com l'arranjament general de la façana, que caldria datar del primer terç del segle xx. La casa és de paredat arrebossat. L'entrada, que conté una porta interior datada del 1707 (sembla que és la primitiva porta de la casa), té el terra empedrat amb còdols, tal com d'altres construccions comarcals.
La porta del carrer és adovellada, amb una motllura central, el nom de la casa i la data 1792.

## Història

L'origen de la casa, a jutjar per la porta interior, ha de ser anterior a la data que figura a la porta principal. El conjunt de la casa ha sofert modificacions d'importància, tals com l'addició dels balcons, inexistents a la tipologia urbana del Priorat.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Nebot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].
# Cumpleañero

Cumpleañero és una pel·lícula de thriller dramàtic panamenya de 2022 escrita i dirigida per Arturo Montenegro. Va ser seleccionada com l'entrada panamenya a la Millor Pel·lícula Internacional als Premis Oscar de 2022.

## Sinopsi

Jimmy celebra el seu aniversari 45 a la casa de la platja, convidant al seu cercle pròxim d'amics a un cap de setmana ple de diversió, excessos i concessions. Tot es veu interromput per la confessió de Jimmy de voler posar fi a la seva vida abans que acabi la festa.

## Repartiment

* Albi De Abreu com Jimmy
* Joavany Álvarez com Alex
* Sharo D'encerclament com Nicole
* Julia Dorto com Laura
* Gina Faarup Cochez com a Detectiu
* Gaby Gnazzo com Milu

## Producció

Arturo Montenegro comento que van demorar 5 setmanes a preparar la localització, d'aquí 3 mesos de pre-producció, per a per fi rodar la pel·lícula en un termini de 4 setmanes en la península d'Azuero i diverses platges en la costa de Pedasí, per continuar amb cinc mesos de postproducció.

## Llançament

Cumpleañero es va estrenar en cinemes panamenys el 15 de setembre de 2022. Hi ha plans d'una estrena en el mercat internacional a mans d'Onceloops Media.

## Referències

* ↑ «'Cumpleañero', del cineasta Arturo Montenegro, fue seleccionada para representar a Panamá en los Óscar» (en castellà), 30-08-2022. [Consulta: 2 octubre 2022].
* ↑ «Arturo Montenegro lanza "Cumpleañero"» (en castellà). [Consulta: 2 octubre 2022].
* ↑ «'Cumpleañero', la cinta de Arturo Montenegro está lista para su estreno» (en castellà), 08-09-2022. [Consulta: 2 octubre 2022].
* ↑ «Q Films de Panamá apunta a llevar su filme Cumpleañero al mercado internacional de la mano de Onceloops» (en castellà), 24-02-2022. [Consulta: 2 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Cumpleañero a YouTube
# Cal Roig (Ulldemolins)

Cal Roig és una obra d'Ulldemolins (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta baixa, pis i golfes que fa cantonada al pla de l'Església amb el carrer de la Saltadora, per on té l'entrada principal. La façana que dona al pla de l'Església reposa sobre dues arcades cegades de mig punt d'origen anterior al global de la finca. Al carrer de la Saltadora es troba l'entrada, de pedra amb arc rebaixat on consta dins una motllura la data de 1727.

## Història

Segurament l'edifici actual fou bastit el segle xviii sobre una edificació anterior, de la qual han quedat les arcades que s'obriren a la plaça.

## Referències

* 1 2 «Cal Roig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Cal Roig». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Muralles d'Ascó

Les Muralles d'Ascó és una obra d'Ascó (Ribera d'Ebre) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

La Vila d'Ascó es trobava encerclada per un mur fortificat del qual se'n conserven alguns trams. Aquests es concentren a l'altura del carrer de la Mola, de la Plaça Nova, del Carrer Cavaller i del Carrer Trinquet. Algunes parts queden ocultes entre les cases que es van construir al seu voltant. La part més ben conservada es localitza a la zona del carrer de la Mola i la Plaça Nova, on és visible un mur de certa alçada fet de petits carreus de pedra disposats en filades regulars. Al darrer tram s'observen restes d'arcs de pedra que es desconeix si pertanyen a la mateixa construcció.

## Història

El 14 de gener de 1594, Fra Jaume de Montcada, Comanador d'Ascó, redactà uns Capítols per ajuntar la "Vila de Dins" amb la "Vila de Fora" d'Ascó, o sigui els moriscos i els cristians:
"Mes lo portal de la molinera se haya de mudar y possar a hont convinga y murar tot lo poble que no hage diversitat de dins ni de fora".
Al Capbreu del 3 de 1607, es pot llegir: "Una casa, obrador de Pau Quexeres i Lluís Quexeres, en la Mola que afronta ab la murada de la Vila, de altra part ab la Riba del Preno".
Al llibre de judicatura de 1693, trobem: "La casa de Pere Sans que afronta ab un corral fins al camí de Flix, dit lo Corral Llarch i travesse un perche...".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Muralles d'Ascó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2015].
* ↑ «La Reconquesta». Ajuntament d'Ascó. Arxivat de l'original el 8 de desembre 2015. [Consulta: 29 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Muralles d'Ascó». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cal Metge (Cornellà del Terri)

Cal Metge és una casa de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici urbà de planta rectangular, estructurat en tres crugies paral·leles, perpendiculars a la façana principal. L'accés a la casa se situa a la crugia central. Les parets estructurals són de maçoneria feta amb pedra de Banyoles.
L'edifici es desenvolupa en planta baixa i dues plantes superiors a les quals s'hi accedeix per una escala situada al fons de la crugia central. La coberta és de teula àrab i orientada a una sola vessant. Les cantonades de l'edifici estan fetes amb carreus de pedra de Banyoles. Del mateix material són els brancals i llindes de les obertures. El pis del balcó està format per una llosana emmotllurada de pedra de Banyoles i les baranes són de ferro.

## Història

A la llinda de la porta principal hi ha la inscripció: "LLORENS COROMINAS, 26 DE 9 BRE 1855".

## Referències

* 1 2 3 «Cal Metge». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Carrer del Carme (Cornellà del Terri)

El Carrer del Carme és una via pública de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El conjunt és fruit de l'ordenació en raval al llarg de l'antic camí de Girona a Banyoles. La façana del carrer, per la seva banda sud, està formada per construccions entre mitgeres, desenvolupades interiorment en dues o tres crugies i poca profunditat edificada (10-12m). Predominen les façanes amb les obertures compostes seguint un eix de simetria en què la porta d'entrada es troba en aquest eix.
Les construccions són de planta baixa i una o dues plantes pis, i la coberta és de teula àrab a dues vessants amb el carener paral·lel al carrer. Algunes obertures són emmarcades per carreus i els balcons presenten la llosana de pedra emmotllurada i baranes metàl·liques. Interiorment les parcel·les presenten una llargada entre 50-70m, amb un camí perpendicular que travessa tot el conjunt pel mig dels patis, en ells hi ha petites granges i altres construccions de caràcter agrícola.

## Història

L'actual carrer del Carme té el seu origen en un conjunt d'edificacions que conformen la façana sud d'aquell carrer i que antigament havia estat el camí de Girona a Banyoles, al seu pas per Cornellà del Terri, en el tram comprés entre el carrer Sant Pere i el límit del sòl urbà.
En un extrem de la façana de la casa nº27 hi ha una fornícula amb la imatge de la Verge del Carme en el seu interior. A la casa del costat hi ha un mosaic, a la façana, fet amb rajoles vidriades en què es representa la imatge de la Verge del Carme.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carrer del Carme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# La Bastida (Cornellà del Terri)

La Bastida és una obra de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga casa fortificada, amb pati interior, i diversos cossos afegits al llarg del temps. Es desenvolupa en planta baixa i pati, pis i golfes. El cos principal és estructurat interiorment en tres crugies perpendiculars a la façana est, on hi ha adossada, també a la façana nord una crugia estreta ocupada per una galeria. La crugia central és ocupada per l'accés, el pati interior i l'oratori.
El portal d'entrada és emmarcat amb carreus i llinda de pedra d'una sola peça, els brancals esculturats en estil barroc presenten unes volutes que descansen sobre grapes de lleó. En el petit pati hi ha una cisterna amb brocal de pedra picada (segle xvi) i una escala també de pedra (segle xviii) que condueix a l'antic oratori amb restes de pintura. El segon tram d'escala porta a una sala central coberta amb volta de quatre punts, és l'avantcambra de diferents sales. A la façana sud destaca una sala rectangular amb restes de pintura a les parets d'influència oriental i el sostre amb cairats emmotllurats.

## Història

El llinatge Bastida té el seu origen en aquest casal fortificat. Es tenen notícies d'aquest nom l'any 1314, en que Ramon Bastida va declarar en la visita del bisbe Guillem de Vilamarí. Més endavant la casa va pertànyer al llinatge Bret.
A la Guerra Civil Catalana (1462-1472), fou detingut en aquesta casa l'abat de Banyoles Francesc de Xetmar i de Juià, l'any 1463, el qual fou alliberat més endavant mitjançant rescat.
Posteriorment l'edifici és utilitzat com a casa de pagès, la majoria de cambres són abandonades o utilitzades com a magatzem. En els últims temps ha estat molt reformada, havent canviat força la seva imatge inicial. En l'angle nord-oest hi ha restes de l'antiga torre de l'homenatge, bisellada i coberta amb una teulada simètrica a la resta de l'edifici.
A la façana est hi ha un escut nobiliari amb dos bastons.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «La Bastida». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].