OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Soler (Tavèrnoles)

El Soler és una masia de Tavèrnoles (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular coberta a dues vessants i en la qual s'endevinen diverses etapes constructives. La façana actual es troba orientada a llevant i presenta un portal rectangular i dues finestres, a l'extrem dret s'hi adossen uns porxos amb arcades a la planta i finestres al primer pis. A ponent del cos principal n'hi ha un altre de construcció més antiga, com es pot veure per les dades constructives. Es conserva un antic portal, un arc tapiat i la lliça. Vers ponent s'hi adossa encara un altre cos, actualment sense teulada. Materials constructius: pedra de gres gris i groguenc molt ben picades pels escaires i obertures. Els murs són de lleves de gres unides amb morter de calç, i a la part més antiga els murs són de gres unit amb morter de fang.
Existeix una cabana de planta rectangular (6mx6m), coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana, la qual es troba orientada a ponent. Tots els murs són cecs llevat del de ponent que hi ha un portal rectangular. A l'interior la pallissa es troba a la part esquerre; presenta una grossa biga transversal i un puntal vertical que va del carener a terra.
Es troba assentada directament a terra, sobre la roca, davant l'era enllosada de la casa. Els materials constructius són: paret seca molt ben construïda alternant grossos carreus sense picar amb fines lleves de gres; els ràfecs i marcs de la porta són de pedra picada. A la part nord hi ha un antic estable de lloses.

## Història

Antiga masia registrada als fogatges de la parròquia i terme de Savassona de l'any 1553. Aleshores habitava el mas un tal MARCH SOLER.
El mas ha sofert diverses reformes, com podem observar per la tipologia i les dades constructives que exposem a continuació.
-Portal de llevant: R. Joan Soler Pbre. Me redimi en 1878 Y redificà 1899
-Llindes de ponent: 1718
-Llinda de tramuntana: 1718
La cabana, tot i que la seva història va lligada a la del mas, no presenta cap dada constructiva que ens permeti datar la seva edificació o possibles reformes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «El Soler». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Devir

Devir és un grup editorial brasiler fundat el 1987 i especialitzat en productes d'oci i entreteniment: literatura fantàstica, còmics i jocs de tota mena com jocs de rol, de tauler, de cartes no col·leccionables i col·leccionables, de miniatures, etc. El grup, que és el principal editor de jocs de taula en català, té filials en nou països diferents: Brasil, Portugal, Espanya, Estats Units, Xile, Colòmbia, Mèxic, Argentina i Itàlia.

## Filials

* Devir Brasil
* Devir Portugal
* Devir Iberia
* Devir USA
* Devir Chile
* Devir Mèxic
* Devir Argentina
* Devir Itàlia

## Productes

Devir és el principal editor de jocs de taula en català, en el qual s'han publicat Carcassonne, Catan, L'illa prohibida, Dixit o The Red Cathedral, i en 2022 va llençar la campanya Devir 500 per editar en versió catalana jocs i expansions del seu catàleg. Té els drets exclusius de traducció al portuguès i al castellà dels productes del gegant estatunidenc Wizards of the Coast. Els dos jocs més representatius del catàleg de l'empresa són el joc de cartes col·leccionables Magic: The Gathering i el joc de rol Dungeons & Dragons, del que ha publicat, a Espanya, la tercera edició el 2001, i també la versió 3.5, la tercera edició revisada.
Altres productes editats són Dominion, Stone Age (joc), Juego de rol del capitán Alatrise, Star Wars, el juego de rol o Juego de Tronos (2006)

## Referències

* ↑ Crespo, Martí. «Joaquim Dorca: 'El joc és l'eina que tenim per a experimentar coses sense risc'». Vilaweb, 11-12-2012. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ «Devir 500». Devir. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ TWEET Jonathan, COOK Monte i WILLIAMS Skip, Dungeons & Dragons, tercera edición: Manual del Jugador, Devir Iberia, Barcelona, edición en español: junio de 2001, ISBN 84-95712-01-6
* ↑ TWEET Jonathan, COOK Monte i WILLIAMS Skip, Dungeons & Dragons, tercera edición: Guía del Dungeon Master, Devir Iberia, Barcelona, edición en español: julio de 2001, ISBN 84-95712-00-8
* ↑ COOK Monte J., COLLINS Andy, REDMAN Rich, KESTREL Gwendolyn F. M. i TWEET Jonathan, Guía del Dungeon Master v.3.5, Devir Iberia, Barcelona, diciembre de 2003, traducción del inglés al castellano por Juan Luis Sáez Sánchez i Enrique Villafranca Sánchez, 320 p. il. col. 28x21 cm, cart., ISBN 84-96262-07-3
* ↑ IBÁÑEZ ORTÍ Ricard, Juego de rol del capitán Alatrise, basado en las novelas de Arturo Pérez-Reverte, Devir Iberia, Barcelona, primera edición: noviembre de 2002, ilustraciones de Joan Mundet, ISBN 84-95712-39-3
* ↑ SLAVICSEK Bill, COLLINS Andy y WIKER J. D., Star Wars, el juego de rol, manual básico revisado, Devir Iberia, Barcelona, primera edición en español: febrero de 2003, traducción en castellano de Óscar Díaz García, ISBN 84-95712-25-3
* ↑ Juego de Tronos, escenario de campaña, Devir Contenidos, Barcelona, junio de 2006, traducción del inglés al castellano por Juan Carlos Herreros Lucas, 496 p. il. col. 28x21 cm, cart., ISBN 84-96422-70-4

## Enllaços externs

* Devir.com, lloc web oficial
* Devir.cat

## Vegeu també

* Joc de rol
# Molí de l'oli (Cervera)

El Molí de l'oli és una obra de Cervera (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de carreus de pedra que ha sofert moltes reformes i que actualment es troba en mal estat de conservació, especialment la façana. Consta de quatre plantes. La planta baixa presenta una antiga portalada d'arc escarser i dues portes rectangulars modernes. La primera planta presenta dos balcons amb barana de ferro forjat. No tenen cap interès artístic, ja que són nous, però entremig hi ha una fornícula de la que ha desaparegut la imatge. Aquesta fornícula està decorada amb dues columnetes nervades adossades i un frontó triangular de considerables dimensions. Les golfes tenen dos grans finestrals quadrangulars.

## Història

Segons un escrit del Rector de Vallfogona, l'any 1620 aquesta casa ja estava edificada i era un molí d'oli.

## Referències

* 1 2 «Molí de l'oli». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Expedició d'Antelope Hills

L'expedició d'Antelope Hills (en anglès: Antelope Hills expedition) va ser una campanya organitzada entre el gener i el maig de 1858 per part dels Ràngers de Texas i membres d'altres tribus ameríndies aliades contra poblats de les tribus dels comanxes i els kiowes a la Comanchería. Va començar a la part occidental de Texas i va acabar amb un seguit de combats amb els comanxes el 12 de maig de 1858, en un indret anomenat Antelope Hills, a Little Robe Creek, un tributari del riu Canadian, en el que avui és l'estat d'Oklahoma. Aquests turons també són coneguts com a "South Canadians," ja que envolten el riu Canadian. El combat del 12 de maig es coneix, habitualment, com la batalla de Little Robe Creek.

## Bibliografia

* Exley, Jo Ella Powell, “Frontier Blood: The Saga of the Parker Family,
* Fehrenbach, Theodore Reed The Comanches: The Destruction of a People. New York: Knopf, 1974, ISBN 0-394-48856-3. Later (2003) republished under the title The Comanches: The History of a People
* Foster, Morris. Being Comanche.
* Frazier, Ian. Great Plains. New York: Farrar, Straus, and Giroux, 1989.
* Lodge, Sally. Native American People: The Comanche. Vero Beach, Florida 32964: Rourke Publications, Inc., 1992.
* Lund, Bill. Native Peoples: The Comanche Indians. Mankato, Minnesota: Bridgestone Books, 1997.
* Mooney, Martin. The Junior Library of American Indians: The Comanche Indians. New York: Chelsea House Publishers, 1993.
* Native Americans: Comanche Arxivat 2011-09-11 a Wayback Machine. (August 13, 2005).
* Richardson, Rupert N. The Comanche Barrier to South Plains Settlement: A Century and a Half of Savage Resistance to the Advancing White Frontier. Glendale, CA: Arthur H. Clark Company, 1933.
* Rollings, Willard. Indians of North America: The Comanche. New York: Chelsea House Publishers, 1989.
* Secoy, Frank. Changing Military Patterns on the Great Plains. Monograph of the American Ethnological Society, No. 21. Locust Valley, NY: J. J. Augustin, 1953.
* Streissguth, Thomas. Indigenous Peoples of North America: The Comanche. San Diego: Lucent Books Incorpoqration, 2000.
* "The Texas Comanches" on Texas Indians (August 14, 2005).
* Wallace, Ernest, and E. Adamson Hoebel. The Comanches: Lords of the Southern Plains. Norman: University of Oklahoma Press, 1952

## Enllaços externs

* The Antelope Hills expedition
# Ca l'Agulló (Cervera)

Ca l'Agulló és una casa de Cervera (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de carreus tan sols visibles al parament de la planta baixa, ja que la resta de la façana és arrebossada i pintada. Consta de quatre plantes. La planta baixa té porta quadrangular i una finestra d'arc escarser rebaixada. La primera planta presenta dues portes balconeres amb barana de ferro forjat que recorre tot el llarg de la façana de l'edifici. A la segona planta hi ha dues portes balconeres amb barana de ferro forjat. La planta superior fa funció de golfa i presenta dues finestres el·líptiques.

## Història

La família propietària es diu Agulló. Aquests la van comprar a un antic hereu de la família Delfín.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Agulló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Sant Salvador de Vergós

Sant Salvador de Vergós és una església renaixentista de Vergós, al municipi de Cervera (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici realitzat a base de carreus de pedra que ha sofert algunes modificacions.
A la façana hi ha una portalada amb dues columnetes esculpides que semblen suportar un frontispici rematat per boles. Pel damunt un ull de bou i a la part superior una espadanya doble d'obra. A l'interior, una nau coberta amb volta d'aresta, els nervis de la qual es recolzen a les parets amb cartel·les. Claus a les voltes. Té quatre trams, quatre capelles laterals i cor als peus.

## Història

Al segle xv ja tenia categoria de parròquia. La guerra civil contra Joan II assolà les construccions escampades del seu terme i l'església restà quelcom apartada i solitària, cosa que feu decidir els veïns de Vergós a construir-ne una de nova, prop del poble i del camí ral, acabada el 1607. Hom hi portà el retaule de la vella, però els consellers de Cervera obligaren a tornar-lo al seu lloc, fins que la visita pastoral del 1626 va fer que fos incorporat definitivament al nou temple, que rebé també l'advocació de Sant Salvador.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Salvador de Vergós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Can Pagès (Perles)

Can Pagès és una masia barroca al veïnat de Perles al municipi de Vilademuls (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici format per dos cossos adossats a l'antiga capella romànica del veïnat de Perles, envoltant-la a les façanes nord i oest. La part més important és l'edifici de ponent. Es tracta d'una construcció a dues aigües, amb el carener situat de nord a sud. Té planta baixa i dues plantes, l'última sota coberta, sense golfa. L'habitatge es desenvolupa a la primera planta. L'accés es fa a través d'una porta amb llinda plana, amb motllura perimetral i un escut gravat a la llinda. Destaquen, a més de la porta, una notable finestra cantonera a l'angle sud-oest, així com el seguit de finestres del pis superior, tres per banda, amb arc de punt rodó. També és interessant el pou, com a element afegit a l'interior de la casa i que al primer pis es converteix en armari.
La capella és una construcció d'estil romànic modificada per a usos agrícoles. Es pot datar del segle XII.Es conserva l'exterior, on destaca l'absis, orientat a llevant, amb una finestra per il·luminar l'altar. La porta d'accés, d'arc de punt rodó, es conserva a la façana sud i està formada per carreus treballats de pedra de Banyoles. També es conserva una creu de pedra col·locada a la coberta sobre l'absis. La coberta és a dues aigües i el carener es prolonga fins a l'absis, formant una entrega atípica amb el punt rodó de l'absis. Interiorment no es conserva res del seu estat inicial. La possible volta que devia cobrir la nau fou substituïda per un forjat de biguetes. L'espai es destina a celler i magatzem agrícola.

## Història

A principi del segle xiv hi va néixer Guillem Bernat de Perles conegut pel seu llibre verd dels feus. L'edifici actual fou edificada al segle xvii, arrambada a la capella. El mas fou adquirit pel seu masover. A l'interior, entre dues portes i malgrat l'arrebossat de la paret, encara s'aprecia una data: 23 JANER 1607, que deu correspondre a la de la seva construcció. A sobre de la llinda hi ha un dibuix esgrafiat rematat per una creu.

## Referències

* 1 2 3 «Can Pages i capella de Sant Llorenç». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
* ↑ «Web oficial de l'Ajuntament de Vilademuls». [Consulta: 7 novembre 2023].
* ↑ «Conèixer El Pla de l'Estany: Vilademuls». Centre d'Estudis Comarcals de Banyoles, 25-03-2020. [Consulta: 17 setembre 2020].
# Casal del nucli (Cornellà del Terri)

El Casal del nucli és una casa de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici urbà de planta rectangular, estructurat en tres crugies paral·leles. Les parets estructurals són de pedra de Banyoles morterada, amb restes d'arrebossat a les façanes i carreus de pedra de Girona a les cantonades. L'edifici es desenvolupa en planta baixa, planta pis i golfes. La coberta és de teula àrab a dues vessants i ràfec sobre la façana principal combinació de tres fileres de teules i rajols plans. Les obertures estan emmarcades per carreus i llindes d'una sola peça bisellats. Les finestres del primer pis tenen l'ampit construït amb carreus, acabat amb trencaaigües emmotllurat també de pedra. Cal destacar la finestra cantonera del primer pis, amb el forat corresponent a la façana lateral tapat. La façana lateral presenta dues petites finestres amb arc de mig punt actualment tapades. A les pedres de la porta central es poden apreciar restes de pintura de color blau.

## Història

A la llinda de la porta del mig es pot llegir la inscripció cisellada a la pedra: "1702, BARNAT CANALS".

## Referències

* 1 2 «Casal del nucli». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Can Renard

Can Renard (o Renart) és una masia, avui dia engolida pel polígon industrial de Pont-xetmar, al terme de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany). Antiga masia de planta rectangular desenvolupada en planta baixa, planta pis i golfes. La coberta és de teula àrab a dues vessants i acabada amb un ràfec senzill. Parets estructurals de pedra morterada i façana principal acabada amb un rebatut, deixant a la vista els carreus de les cantonades. A la façana principal hi destaquen dues portes adovellades. Les finestres del primer pis estan emmarcades per carreus bisellats, alguna d'elles és d'inspiració gòtica. A la part posterior de l'edifici hi ha un porxo cobert amb una volta de quatre punts i tres grans arcs a les façanes. A la llinda d'una finestra de la façana lateral i al nivell del primer pis hi ha una data intel·ligible.

## Referències

* ↑ "Can Renart" és el topònim que recull el vissir3 de l'ICGC, el topònim no consta al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya
* 1 2 «Can Renard». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Can Fuselles

Can Fuselles és una masia gòtica de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga de masia de planta rectangular, amb afegits diversos que defineixen un pati a la part posterior. La coberta és a dues vessants. Les parets portants presenten fragments amb carreus de mida diversa i altres amb maçoneria. Són remarcables algunes obertures. Al primer pis hi ha una finestra biforada gòtica trilobada i la porta d'accés està feta amb carreus als brancals i un arc de mig punt amb dovelles. A la façana lateral hi ha una finestra amb una llinda gòtica trilobada col·locada a l'inrevés. El sostre del primer pis és fet amb cairats i la planta baixa del cos exterior també.

## Història

Es tracta d'un mas bastant antic, segurament datat almenys en el segle xiv.

## Referències

* 1 2 «Can Fuselles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Roberto Orlando Mosquera Vera

Roberto Orlando Mosquera Vera (Lima, 21 de juny de 1956) és un exfutbolista peruà de la dècada de 1980.
Va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1978.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Sporting Cristal, Talleres Córdoba o Deportivo Cali.

## Referències

* ↑ «1978 FIFA World Cup Argentina». Arxivat de l'original el 2011-10-20. [Consulta: 15 maig 2018].
* ↑ Roberto Mosquera a rsssf.com
* ↑ Roberto Orlando Mosquera Vera Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Roberto Orlando Mosquera Vera a National-Football-Teams.com (anglès)
# Cultura Tagar

La cultura Tagar (en rus: Тагарская культура) va ser una cultura arqueològica de l'edat del bronze entre els segles VII i l'II aC. en el sud de Sibèria (actual Khakàssia, part sud del krai de Krasnoiarsk, part oriental de l'óblast de Kémerovo). Aquesta cultura porta el nom d'una illa del riu Ienissei oposada a la ciutat de Minussinsk. Aquesta civilització va ser un dels majors centres de fosa del bronze en l'antiga Euràsia.

## Història

La regió que va ocupar la cultura Tagar va ser ocupada anteriorment per la cultura Karasuk. Els pobladors Tagar van ser descrits, pels arqueòlegs, com a individus que presentaven trets caucàsics. Es creu que pertanyien als pobles escites.Vivien en habitatges de fusta escalfades per forns de fang i grans xemeneies. Alguns assentaments estaven envoltats per fortificacions. La seva vida va ser principalment ramadera, van criar principalment bestiar boví, cavalls, cabres i ovelles. La collita es recollia amb falçs i ganivets de bronze. La cultura Tagar va produir adorns amb motius animals molt similars a la dels escites del sud de la Rússia europea. Tal vegada la característica més cridanera d'aquesta cultura són els enormes kurgans reials tancats per plaques de pedra, amb quatre esteles verticals marcant les cantonades. La regió que va ocupar la cultura Tagar va ser ocupada posteriorment per la cultura Tashtyk.
El 2009, un estudi genètic d'antigues cultures siberianes, tals com la Cultura d'Andrónovo, la cultura Karasuk, la cultura Tagar i la cultura Tashtyk, es va publicar a la revista Human Genetics. Aquesta recerca va estudiar dotze individus de la cultura Tagar datats entre els anys 800 aC a 100 dC. Les extraccions de ADN mitocondrial a partir de deu individus va donar com a resultat tenir tres mostres del haplogrup T3, una mostra del haplogrup I4, una mostra del haplogrup G2a, una mostra del haplogrup C, una mostra del haplogrup F1b i tres mostres del haplogrup H (una d'elles va ser H5). L'estudi de el ADN-I realitzat a sis individus els va trobar portadors del haplogrup R1a1, marcador que es pensa que marca la migració cap a l'est dels primers protoindoeuropeus. Tots els individus, amb excepció d'un individu mestís, es va determinar que eren caucasoides sent la majoria d'ulls i pèl clar.

## Referències

* 1 2 «Neolithic and Metal Age cultures» (en anglés). Arxivat de l'original el 2018-07-10. [Consulta: 20 novembre 2016].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Bouakaze, Caroline; Crubézy, Eric; Montagnon, Daniel; Reis, Tatiana; Ludes, Bertrand «Ancient DNA provides new insights into the history of south Siberian Kurgan people» (en anglés). Human Genetics. Springer Science+Business Media, 16-05-2009 [Consulta: 20 novembre 2016].
* 1 2 Great Soviet Encyclopaedia, 3rd ed.
* ↑ Di Cosmo, Nicola. Ancient China and Its Enemies: The Rise of Nomadic Power in East Asian History (en anglés). Cambridge University Press, 2004. ISBN 0521543827 [Consulta: 20 novembre 2016].
* ↑ «Central Asian arts: Tashtyk Tribe». [Consulta: 20 novembre 2016].
# La Solera (la Torre de l'Espanyol)

La Solera és una obra de la Torre de l'Espanyol (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Emplaçat al centre històric de la població, al carrer de la Costa.
Edifici entre mitgeres de planta rectangular amb tres crugies. Consta de planta baixa, dos pisos i golfes, i la coberta és a dues vessants que fan el desaiguat a les façanes principal i posterior. El frontis es troba definit per tres eixos simètrics d'obertures de pedra carejada amb ampit motllurat. El portal és d'arc escarser de pedra carejada amb la inscripció a la clau "JOSEPH SENTIS ANY 1788" dins d'una orla. L'acabat exterior de l'edifici és arrebossat i pintat de color blanc, amb els angles cantoners de carreus vistos.

## Referències

* 1 2 «La Solera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].

## Enllaços externs

* «La Solera». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Colles Nili

Les Colles Nili són una estructura geològica de la superfície de Mart composta per una cadena de turons d'aproximadament 645 km de llargada, situada amb les coordenades planetocèntriques a 40.6 ° latitud N i 69.7 ° longitud E. Va rebre el nom d'un tret albedo localitzat a 38 ° latitud N i 295 ° longitud O. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1998. El terme "Colles" és utilitzat per turons petits o knobs.

## Referències

* 1 2 "Colles Nili". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Hermann et Cie. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
* ↑ «Descriptor Terms (Feature Types)» (en anglés).
# Arica (cràter marcià)

Arica és un cràter d'impacte del planeta Mart situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -23.67 ° latitud N i 110.39 ° longitud E. L'impacte va causar una obertura de 15.77 quilòmetres de diàmetre en la superfície del quadrangle MC-22 del planeta. El nom va ser aprovat l'any 1991 per la Unió Astronòmica Internacional en honor del localitat de Puerto Arica (Colòmbia).

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.

## Referències

* ↑ "Arica (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ The Times of London in collaboration with John Bartholomew and Son Ltd. The Times Atlas of the World, Comprehensive Edition, 1971 (i altres edicions)..
# Labeatis Catenae

Labeatis Catenae una formació geològica del tipus catena del quadrangle Tharsis de Mart, situat amb coordenades planetocèntriques a 20.5 ° latitud N i 268.34 ° longitud E. Té un diàmetre de 220.6 km i va rebre el nom d'una característica clàssica d’albedo. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1988. El terme "Catena" fa referència a una cadena de cràters.

## Referències

* ↑ "Labeatis Catenae". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Hermann et Cie. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
* ↑ «Descripcions dels termes» (en anglés). [Consulta: 21 maig 2021].

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.