OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ca la Ramona

Ca la Ramona és una casa del Llor, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga casa senyorial del segle xv, de la qual només es conserva una gran portada dovellada i un fragment de la façana, ja que la construcció restant és posterior i desvirtua la fisonomia original de l'edifici.
Presenta dos cossos verticals perfectament diferenciats, tant pel que fa als materials com pels nivells de l'edifici. Aquests dos cossos es veuen units per una destacada portada d'arc de mig punt, que presenta un escut en forma d'estrella a la clau. Adherida a aquesta portada renaixentista, s'observa una porta rectangular més petita, emmarcada per grans carreus de pedra i una llinda on apareix la data "1782", flanquejada pel relleu d'unes tisores en un costat i un compàs i una taula a l'altre.
Mentre que la meitat de la façana moderna es troba arrebossada, pintada i presenta obertures modernes, així com un terrat que neix d'una porta balconera i forma una porxada, l'altra meitat deixa al descobert les filades de carreus de pedra irregulars, dues finestres amb motllures i ampit amb un clar símptoma d'abandonament.

## Referències

* 1 2 3 «Ca la Ramona - Ca l'Esquerrà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Sant Vicenç de Gualba

Sant Vicenç, és una església romànica amb una nau amb absis, situada en el municipi de Gualba (Vallès Oriental), d'on és l'església parroquial. És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici religiós fonamentalment romànic, especialment l'absis i la façana. Construïda amb carreus. Nau principal de planta rectangular. Hi ha també dues naus laterals del segle xvi. Absis coronat per una arcuació d'arcs cecs, amb una composició de cinc entre pilastres.
Façana construïda amb carreus petits. Portada senzilla, de mig punt amb arquivolta decorada amb mitges boles. Té tres finestrals dobles, petits, amb mainell. Finestral central recent. Campanar amb base rectangular i cos alt octogonal, coronat amb mitja esfera de rajola. Té quatre obertures d'arc apuntat (gòtic) per a les campanes.
Nau principal amb quatre trams. Dues naus laterals. Paviment de pedra.
A les parets de les naus laterals hi ha les taules dels retaules de les capelles i l'altar major. Les de l'altar major són quatre taules i està dedicat a Sant Vicenç i la resta són dedicats a la Mre de Déu i a Sant Miquel. Ja hi ha constància de la seva existència el 1580.

## Història

Sant Vicenç de Gualba apareix documentada el 984 i el 1023, quan Ermessenda de Carcassona va donar la vila al cenobi de Sant Cugat del Vallès. Va ser consagrada el 23 d'abril de 1098 pel bisbe de Barcelona Berenguer que era també l'Abat del monestir de Sant Cugat, d'on depenia.
El segle xiv va ser una època d'esplendor sota la influència dels bisbes de Barcelona Guerau de Gualba i Ponç de Gualba; durant el segle xv es varen realitzar reformes i es varen construir les capelles laterals i el campanar de torre. Més tard se li afegiren cossos moderns a la part del davant i es perllongaren les naus de capelles tardo-gòtiques, cobertes amb nerviacions i la capella de la Mare de déu, amb mènsules esculpides. Entre els anys 1959-1961 es va restaurar la façana i el sector de l'absis, que té dues fornícules per a altars dins els murs que donen al presbiteri. Durant la guerra de la independència a començament del segle xviii, l'església va ser cremada.

## Referències

* 1 2 3 Pladevall i Font, Antoni [et al.].. Catalunya Romànica - Vallès Oriental i Occidental. Enciclopèdia Catalana, 1991. ISBN 84-7739-271-4 [Consulta: 19 juliol 2015]. , pàg.368-369
* 1 2 3 4 5 «Sant Vicenç de Gualba». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Bayt Ras

Bayt Ras és una vila de Jordània, a 3 km al nord d'Irbid, al districte d'Adjlun, prop de les ruïnes de l'antiga Capitòlies, una de les ciutats de la Decàpolis. És esmentada als Itineraris junt amb les veïnes Dera (Adhriat), Abila (Tell Abil) i Gàdara (Umm Kays). Fou una ciutat nabatea que va guanyar importància sota domini romà obtenint l'autonomia el 97 o 98, sota Trajà. Fou un bisbat romà d'Orient a la província de la Palestina Segona. Fou ocupada per Xurahbil ibn Hàssana vers el 634 i integrada al jund d'Urdunn. Yazid II hi va tenir una residència on va viure amb la seva favorita Hababa. Després del domini marwànida, va entrar en decadència progressiva, cada vegada més ràpida, i va acabar pràcticament abandonada.
# 296
## Esdeveniments

* 30 de juny - Roma: Marcel·lí I succeeix Gai I com a papa.
* Britànnia: Constanci Clor derrota l'usurpador Al·lecte i ocupa l'illa.
* Lingones (Gàl·lia Lugdunense): Constanci Clor aconsegueix rebutjar els alamans.
* Alexandria: Luci Domici Domicià s'autoproclama emperador romà.
* Armènia: Els perses de Narsès, envaeixen el país foragitant-ne el rei Tiridates III. Més tard aquest recuperarà el control amb l'ajuda dels romans de Galeri.
* Còrdova: Hosi és nomenat bisbe.

## Naixements

* Alexandria: Sant Atanasi el Gran, patriarca d'Alexandria, pare de l'Església. (m. 373)
* Colastres: Santa Nina, evangelitzadora de Geòrgia. (m. 338 o 340)

## Necrològiques

* 22 d'abril - Roma: Gai I, papa.
* Britànnia: Al·lecte, emperador romà usurpador, executat.
# Llapó argilenc

El llapó argilenc, Najas marina, és una espècie de planta aquàtica de distribució cosmopolita. Es pot trobar en aigües dolces i salobres o alcalines.
Najas marina fa com a màxim 40 cm de llargada i d'1 a 3 mm de gruix. És una planta dioica.

## Varietats i subespècies

Actualment 9 tàxons estan acceptats:
* Najas marina subsp. arsenariensis (Maire) L.Triest - Algèria
* Najas marina var. brachycarpa Trautv. - Xina i Kazakhstan
* Najas marina subsp. commersonii L.Triest - Madagascar, Maurici, illa de la Reunió
* Najas marina var. grossidentata Rendle - Corea i Manxúria
* Najas marina var. intermedia (Wolfg. ex Gorski) Rendle - Espanya, Sicília, Àfrica, Orient Mitjà, Xina, Sri Lanka
* Najas marina var. marina
* Najas marina subsp. marina
* Najas marina subsp. sumatrana (W.J.de Wilde) L.Triest - Sumatra
* Najas marina var. zollingeri Rendle - Bali

## Referències

* 1 2 The Plant List
* ↑ Stuckey, R. L. 1985. Distributional history of Najas marina (spiny naiad) in North America. Bartonia 51: 2--16.
* 1 2 Flora of North America vol 22 Najas marina
* 1 2 Flora of China v 23 p 92 Najas marina
* ↑ Carl Linnaeus. 1753. Species Plantarum 2: 1015.
* ↑ Tzvelev, Nikolai Nikolaievich. 1976. Novosti Sistematiki Vysshikh Rastenii. Moscow & Leningrad 13: 18, Najas major var. polonica
* ↑ Triest, Ludwig J. 1988. Mém. Acad. Roy. Sci. Outre-Mer, Sci. Nat. Nouv. Sér. 22(1): 54 Najas marina var. ohwii
* ↑ Kew World Checklist of Selected Plant Families, genus Najas

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment
* Flora of North America
* GRIN Species Profile
* Photo gallery
# Cal Crespí

Cal Crespí és una casa de la Morana, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici modernista de quatre plantes construït amb grans carreus de pedra regulars. L'immoble està dividit amb tres cossos verticals: el central més gran i els laterals simètrics. A la planta baixa es troba una gran portada rectangular amb una motllura de pedra llisa; a banda i banda una finestra rectangular amb els costats arrodonits, emmarcada per una motllura de pedra. Al primer pis, tres obertures rectangulars de balcó amb reixa de forja i una motllura amb acabat de frontó, flanquejades per una porta balconera amb balcó de forja i una motllura amb garlandes. Al segon pis dues finestres rectangulars amb motllura llisa al centre i una galeria amb tres obertures d'arc apuntat a cada banda. Aquest edifici està coronat per una balustrada i un cos de pedra central, on hi ha una mènsula amb la data "1918".

## Referències

* ↑ «Cal Crespí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Can Figueres del Mas

Can Figueres del Mas és una masia de Terrassa (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local. És situada a la part oriental del municipi, a l'antic camí de Sant Quirze a Matadepera, actual carretera de Torrebonica, a 100 metres de la N-150 o carretera de Montcada, darrere mateix de l'Hospital de Terrassa i vora el torrent de la Betzuca.

## Descripció

És una masia de planta rectangular que consta de planta baixa, pis i graner. La coberta és a dues aigües. La façana principal, orientada a migdia, és perpendicular al carener i, en un inici, de composició simètrica, però a causa dels afegitons posteriors el carener ha quedat desplaçat lateralment de l'eix de simetria de l'edifici. A la planta baixa hi ha el portal d'accés, en arc de mig punt, adovellat amb carreus de pedra picada. Al primer pis hi ha una finestra central amb motllures de perfils gòtics flanquejada per dues finestres més, afegides posteriorment; també hi ha diverses finestres a les golfes. En una de les finestres del primer pis, a l'angle dret de la façana, hi ha gravada la data de 1589. A l'altura del graner hi ha un rellotge de sol amb la data del 1848, just per sota del carener. Són interessants les troneres que apareixen als escaires de l'edifici i el ràfec de la teulada.
Interiorment s'estructura de la manera següent: passat el portal de l'entrada, a la planta baixa, hi ha al fons l'escala d'accés al pis de dalt, amb el corresponent espiell. A la dreta, s'hi obre el menjador amb la cuina i la llar de foc. A l'esquerra hi ha els cups, el carner i premsa d'oli i, a la part de darrere, el celler. Al primer pis hi ha la sala, amb una finestra amb festejador, i les cambres de dormir, una de les quals té llar de foc.
Es conserva part del pati i l'era a ponent de la casa i un seguit de corts per als porcs, galliners, corrals, estables, un trull per a les olives, el molí...

## Història

És un mas molt poc documentat, si bé sembla que té un origen molt antic. Salvador Cardús, en el seu inventari dels fogatges de 1455 i de 1558, no l'esmenta, ni tampoc cap propietat anomenada Figueres. Ha tingut diverses reformes, al segle xvii, el 1758 i el 1848.
Els Figueres van perdurar al llarg de centúries fins que, a mitjan segle xix, la pubilla del mas es va casar amb un fadrí de Can Avellaneda de Ribatallada. L'últim hereu la va vendre a un indiano. En terrenys de Can Figueres del Mas es va construir l'Hospital de Terrassa.

## Referències

* ↑ «Masies». Arxiu municipal de Terrassa. Ajuntament de Terrassa. [Consulta: 6 setembre 2015].
* ↑ «Can Figueres del Mas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 juliol 2015].
* 1 2 3 4 5 Verdaguer i Caballé, Joaquim. «Masia Can Figueres del Mas», 11-05-2014. [Consulta: 22 setembre 2015].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# 312
## Esdeveniments

* Verona (Itàlia): Constantí I el Gran assetja i conquesta la ciutat en la seva marxa per controlar tota la península Itàlica.
* 28 d'octubre - Pont Milvi (Roma): En la batalla que du el nom d'aquest pont sobre el Tíber, Constantí derrota Maxenci i el fa ofegar en el riu.
* Roma: Constantí dissol el cos de la Guàrdia Pretoriana.
* Alexandria (Egipte): Sant Alexandre és nomenat patriarca de la ciutat.

## Necrològiques

* Salona (Dalmàcia): Dioclecià, emperador romà retirat.
* 28 d'octubre - Pont Milvi (Roma): Maxenci, emperador romà, ofegat al Tíber.
* Ancira (Galàcia): Sant Climent, bisbe, màrtir.
* 28 d'octubre - Pesaro (Itàlia): Sants Decenci i Germà, màrtirs.
* 26 de novembre - Alexandria (Egipte): Pere I, bisbe de la ciutat, decapitat.
* Samòsata (Síria): Llucià d'Antioquia, teòleg, torturat.
# Lluís de Montsià

Joan Torné i Balaguer (la Ràpita, 1890 — Barcelona, 1979), conegut pel pseudònim de Lluís de Montsià, fou un periodista, poeta i folklorista català.
Va col·laborar al setmanari de Tortosa Libertad amb les sèries Cançons populars (1912), Refrané comarcá (1912-1914) i Cançoné comarcá (1915-1916). També va recollir en aquesta publicació tot un seguit de corrandes populars, més tard recollides en l'Obra del Cançoner Popular de Catalunya. Va recollir d'aquesta manera un gran nombre de refranys i dites populars de les Terres de l'Ebre. Va ser el fundador de la revista Ràpita, que es va publicar de 1909 a 1911, i Fulls històrics rapitencs. Va col·laborar amb la majoria de setmanaris catalanistes comarcals i va ser un gran afeccionat a la poesia que va escriure nombrosos càntics patriòtics.

## Obres

* Elogi de Sant Carles de la Ràpita (1984)
* Recull de poesia II (1988)
Poemes presentats als Jocs Florals de Barcelona
* La costa fangosa (1931)
* Cançons per a ella (1931)

## Referències

* 1 2 «El català a les lletres Ebrenques (5)». [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ Per un model de llengua a l'aula adequat a les Terres de l'Ebre, 2004 [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ Massot i Muntaner, Josep. Inventari de l'Arxiu de l'Obra del Cançoner Popular de Catalunya. L'Abadia de Montserrat, 1993, p.406.
* ↑ Valls Clua, Jordi «Història de la premsa de les terres de l'Ebre (1808-2001)». Recerca, 15, 2013, pàg. 176. ISSN: 1135-6014.
* ↑ «Obres». Beabà. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Fons 6B-Jocs Florals

## Bibliografia

* MILLAN I ROCA, Lluís; CARLES I GUÀRDIA, Paco. La Ràpita en el temps. Sant Carles de la Ràpita: Jordi Dassoy, 1996, p. 238.
* SÁNCHEZ, Eduardo. «La Ràpita vista pels seus escriptors». Tresmall, 2 (octubre 1992), p. 64-69.
# Mahjabin Hakimi

Mahjabin Hakimi o Mahjubin Hakimi (2002 o 2003 - agost de 2021) va ser una jugadora de voleibol afganesa. Arran de l'arribada al poder dels talibans a l'Afganistan a mitjans d'agost del 2021, una repressió es posà en marxa limitant dràsticament les llibertats de la població del país i sobretot, de manera més acusada encara, els drets que les dones afganeses havien assolit abans, i doncs la seva participació a certs àmbits de la societat. Segons el testimoniatge d'una companya de la jove de 18 anys i d'una entrenadora de l'equip nacional de joves jugadores de voleibol, Mahjabin, que no duia vel quan jugava, va ser decapitada a les acaballes del mes d'agost de 2021.

## Referències

* ↑ ««Pallavolista afghana decapitata dai talebani. Giocava senza hijab»» (en italià). Corriere della Sera. [Consulta: 21 octubre 2021].
* ↑ «Taliban behead a member of Afghan women's volleyball team» (en anglès). Times of India. [Consulta: 21 octubre 2021].
# L'Eixida de Montenartró

L'Eixida de Montenartró és una muntanya de 2.185,3 metres d'altitud del terme municipal de Soriguera, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertanyia al terme primigeni de Soriguera.
És a l'extrem nord-est del terme, molt a prop del termenal amb Montferrer i Castellbò, de la comarca de l'Alt Urgell: la línia divisòria de termes municipals discorre pel vessant sud-oriental de l'Eixida de Montenartró. És al nord de la Roca Senyada.
És dins del Parc Natural de l'Alt Pirineu.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Enllaços externs

* L'Eixida de Montenartró en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pas cobert al carrer Vilanova i carrer les Piques

Pas cobert al carrer Vilanova i carrer les Piques és una obra de Tàrrega (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un pas cobert del carrer Vilanova de Tàrrega finalitzant al carrer de les Piques. Aquest pas està format i és annexa a la part superior de dos murs d'un mateix edifici. Amb això, s'aconsegueix que es pugui crear una comunicació entre dues estructures arquitectòniques separades per un carrer. Actualment aquesta unió serveix per a crear-hi una terrassa tancada amb baranes de forja. Aquest pas cobert, de força allargada i estret és format per cinc arcades rebaixades, les quals són fetes amb petits carreus de pedra irregulars. Aquestes suporten les forces dels embigats també de pedra el qual seria el sòl de la terrassa abans citada i la coberta d'aquest pas.

## Referències

* ↑ «Pas cobert al carrer Vilanova - carrer les Piques». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Portals del carrer del Pou (Granyena de Segarra)

Els portals del carrer del Pou són uns portals de Granyena de Segarra (Segarra) que formen part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Portal

L'antic portal d'accés a la vila, situat a l'oest, i que dona pas al Carrer del Portal és el més destacat. Avui dia encara es conserven alguns carreus, adossats a la seva estructura arquitectònica que ens evidencien la seva integració com a part d'una muralla defensiva que protegia l'antiga vila en època medieval, esdevenint un clos murallat. Es tracta d'un portal adovellat d'arc de mig punt i bastant malmès per l'erosió dels seus carreus. Al seu costat dret exterior, encara hi ha alguns carreus afilerats, tot insinuant la presència de muralla. Per la cara interior del portal, encara resten, part de les frontisses que aguantaven una porta de fusta que servia de protecció defensiva i tancament de la vila.
A pocs metres d'aquest portal, dins el carrer del Portal, ens trobem amb un pas cobert estructurat a partir de dos portals apuntats i coberta interior allindada.

## Història

Aquest portal era la porta de la part baixa del poble, corresponent probablement al nucli primitiu crescut a l'ombra del castell, entorn el 1056, en plena època de la Reconquesta. És gairebé segur que existien construccions anteriors a aquesta data, un exemple en serien els noms medievals que el poble havia rebut: Grannana o Graniana, tot i que no tenim documents o proves arqueològiques per demostrar-ho.
Al carrer destaca Cal Forné, edifici inventariat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Portals del carrer del Pou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2015].
# 371
## Esdeveniments

* Gàl·lia: Els saxons n'ataquen la costa i són derrotats per Valentinià I.
* Tours (Gàl·lia): Sant Martí és escollit bisbe de la ciutat.

## Naixements

* Milà (Itàlia): Valentinià II, emperador romà. (m. 392)

## Necrològiques

* 1 d'agost - Vercelli (Itàlia): Sant Eusebi, bisbe de la ciutat.
* Constantinoble: Màxim d'Efes, filòsof grec, acusat de conspiració contra Valent i executat.
# Rambla de la Gallinera

La rambla de la Gallinera és un barranc de la Marina Alta (País Valencià). Transcorre per les províncies de València i Alacant i per municipis com la Vall de Gallinera, l'Atzúbia, i Oliva (Safor). És de caràcter torrencial, de manera que sovint no porta aigua i, amb les pluges fortes de la tardor, pot desbordar-se.

## Referències

* 1 2 Zafra, Ignacio; Moltó, Ezequiel «El temporal de lluvia deja sin clase a 14.000 alumnos y corta carreteras» (en castellà). El País, 12-11-2012 [Consulta: 25 desembre 2012].
* ↑ «Dades del cabdal de la rambla Gallinera al seu pas per l'Atzúbia» (en castellà). Confederació Hidrogràfica del Xúquer.
# Feira Franca de Pontevedra

La Feira Franca (Fira franca) és una festa celebrada a la ciutat gallega de Pontevedra el divendres per la tarda i el dissabte del primer cap de setmana del mes de setembre. L'any 2013 va ser declarada festa d'interès turístic per la Xunta de Galícia. Està ambientada en l'edat mitjana, i inclou animació als carrers, menjars típics, música, tallers i artesania, entre d'altres.
Té el seu origen en el mercat lliure d'impostos que va començar a celebrar-se a la ciutat per un privilegi reial instaurat per Enric IV el 1467, amb la celebració d'una festa d'un mes de duració al voltant del 24 d'agost, en honor de Sant Bartomeu apòstol. A les fires medievals s'hi congregaven les classes socials més altes amb les més baixes al voltant del mercat.
La primera edició es va celebrar l'any 2000 i des de llavors atreu a un gran nombre de gent. Els veïnses vesteixen amb roba d'inspiració medieval i el nucli antic de la ciutat retrocedeix en el temps amb disfresses, carros i cavalls, condemnats a la forca, ferrers i altres personatges.
En els últims anys s'ha dedicat a algun aspecte. L'any 2006 es va dedicar als irmandiños, el 2007 al mar i el 2008 a l'agricultura. En la desena edició, celebrada el 2009, la fira va rebre el nom de Amor, escarnio e maldicir, en homenatge a les cantigues medievals en llengua gallega. El 2013 es va dedicar als invents, el 2014 a l'astronomia i el 2015 a l'alquímia.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la fira
# 643

El 643 (DCXLIII) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Toledo: publicació de la Llei de Khindasvint contra la traïció.
* Els àrabs conquereixen Tripolitània i n'estableixen la capital a Trípoli.

## Referències

* ↑ King, P. D. "King Chindasvind and the First Territorial Law-code of the Visiogothic Kingdom." Visigothic Spain: New Approaches. ed. Edward James. Oxford: Clarendon Press, 1980. pp 131–157.
* ↑ «Tripolitania» (en italià). Enciclopedia Treccani. [Consulta: 4 gener 2025].
# Columbus (desambiguació)

«Columbus» té aquests significats:
** Columbus Grove, població dels Estats Units a l'estat d'Ohio
** Columbus Junction, població dels Estats Units a l'estat d'Iowa
** New Columbus, població dels Estats Units a l'estat de Pensilvània
* Biografies:
** Chris Columbus (Spangler, Pensilvania, 1958), director de cinema estatunidenc
** Cristòfor Colom sovint és anomenat Columbus
* Esports:
** Columbus Crew Stadium, estadi de futbol a la ciutat de Columbus (Ohio)
** Columbus Crew, equip de futbol de la ciutat de Columbus, Ohio
** Columbus Blue Jackets, equip professional d'hoquei sobre gel de la ciutat de Columbus (Ohio)
* Miscel·lània:
** Columbus Circle, plaça de Manhattan a la ciutat de Nova York.
** Columbus day, nom emprat als EUA per designar el Dia de la Hispanitat
** Columbus (pel·lícula) 2017
# Gai Agripa

Gai Agripa (en llatí Caius Agripa o Caius Caesar) era fill de Marc Vipsani Agripa i de Júlia la filla d'August. Va néixer l'any 20 aC, i el 17 aC va ser adoptat per August com a fill i va prendre el nom de Gai Cèsar pel que és conegut.
L'any 13 aC va participar en els anomenats Jocs Troians i el 8 aC va acompanyar a August en la campanya contra els sigambris.
Aviat va mostrar signes d'arrogància i junt amb el seu germà Luci Cèsar (Luci Agripa) va importunar al seu pare adoptiu i avi amb peticions d'honors. Així va ser nomenat cònsol, designat el 5 aC, però no va entrar en exercici fins cinc anys més tard, i príncep de la joventut, encara molt jove (va rebre la toga viril el mateix any, 5 aC)
L'any 1 aC va ser enviat a Àsia on l'any següent va exercir el consolat (any 1). Com que el rei Fraates IV de Pàrtia va ocupar Armènia, Gai es va preparar per anar a la zona, però els parts van evacuar el regne i van establir la pau en una entrevista amb Gai a una illa de l'Eufrates l'any 2. Tot seguit Gai va prendre possessió d'Armènia però davant de la ciutat d'Artagera va ser traïdorament ferit i ja no es va recuperar; va morir a Limira a Lícia el 21 de febrer de l'any 4.
Es va casar amb Clàudia Livil·la, (que després de quedar vídua es va casar amb Drus el Jove) però no va tenir fills.

## Referències

* 1 2 Whiston, Robert. «C. Caesar and L. Caesar». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870, p. 555-556.
* ↑ Vagi, David L. Coinage and History of the Roman Empire, C. 82 B.C.--A.D. 480: History (en anglès). Taylor & Francis, 2003, p. 110. ISBN 1579583164.