OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Concepció Ginot i Riera

Maria de la Concepció Ginot i Riera (Barcelona, 13 d'abril del 1858 - 6 de març del 1934) va ser una pianista, professora de música i compositora catalana, directora del barceloní "Orfeó de Santa Cecília" durant tres dècades.

## Biografia

Començà a estudiar piano amb onze anys amb Baudili Sabater, i n'esdevingué una intèrpret reconeguda, tot i que amb ressò exclusivament local; destacà, principalment, en la interpretació de Chopin, Weber, Bach, Beethoven, Mozart i Clementi. Dirigí (1888 i encara el 1924, pel cap baix) l'"Orfeó de Santa Cecília" (fundat el 1875) de música religiosa i compost, en general, per alumnes o ex-alumnes seves. Ensenyà cant i piano durant molts anys ("la distingida compositora y molt aventatjada pianista Dª Concepció Ginot, (...) en lo seu col·legi, al qual solen assistir (...) les deixebles de la citada professora") i morí a Barcelona, sense descendència.
En tant que compositora, es dedicà preferentment a la música sacra, i compongué peces per a ser interpretades per les seves corals. Estigué vinculada a l'"Asociación de Pianistas Compositores de Barcelona" (una entitat creada el 1873 i dedicada a la comercialització de partitures per a piano). El mestre Sabater li dedicà una Fantasia per a piano, sobre textos de la poeta Safo de Lesbos.
Filla de Josep Ginot i Carbonell, escultor natural de Sarrià - Sant Gervasi i de Teresa Riera i Trias natural de Barcelona.

## Obres

* «Antífona a Santa Cecília», (1879).
* Cuarteto instrumental, per a violí, violoncel, piano i harmònium
* Ecce panis, motet per a tiple, piano i harmònium
* O sacrum convivium (1883), motet a tres veus i harmònium
* Salutación a Santa Cecilia (1883), per a soprano, cor i harmònium
* Salutati, per a soprano, cor i harmònium
* Trisagios marianos, per a cor a tres veus, piano i harmònium

## Referències

* ↑ «Naixements. 1858. Registres. Llibre 2 (Núms. 1 Al 1258). Foli 102.Registre núm.411». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 13-04-1858. [Consulta: 12 abril 2020].
* ↑ «Esquela». La Vanguardia, 11-03-1934, pàg. 3.
* ↑ García Santos, Mercè. Les dones músics i compositores al llarg de la història, 2013, p. 30 [Consulta: 1r maig 2014].
* ↑ «Cultos: Fiesta de Santa Cecilia». La Vanguardia, 21-11-1924, pàg. 18.
* ↑ «Desde Barcelona». La Veu del Montserrat, 21-02-1885, pàg. 63.
* 1 2 Montagut Sancho, Maria Cinta. «Concepció Ginot, al web "Diccionari Biogràfic de Dones"». Arxivat de l'original el 2014-05-22. [Consulta: 1r maig 2014].
* ↑ «Maria de la Concepció Ginot, al web de l'"Associació Musical de Mestres Directors"». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 1r maig 2014].
* 1 2 «». La Dinastía, número 56, 24-11-1883, pàg. 875-876.

## Enllaços externs

* Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. Fotografia
# Species III

Species III és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Brad Turner i estrenada el 2004 directament en vídeo.

## Argument

Eve dona a llum a Sara (Sunny Mabrey), filla de Patrick (astronauta infectat amb ADN alienígena) i de la mateixa Eve (Natasha Henstridge) que és el clon de Sil, una criatura creada en laboratori barreja d'ADN humà i alienígena, sent Sara la combinació més perfecta entre tots dos ADN i, per tant, pràcticament indestructible. El soldat de l'exèrcit que transporta el camió amb el cadàver de Eve i un altre nen alienígena sense saber-ho, segresta a Sara i la cria a la seva casa amb la finalitat d'estudiar la seva espècie per crear una espècie superior com un treball científic. Per això compta amb l'ajuda d'un alumne seu de la universitat que s'enamora de Sara i desitgen aparellar-se, però l'alumne sap que si ho fa posarà en perill l'espècie humana. Sara pot aparellar-se amb altres aliens "mestissos" també, però tots resulten ser molt perillosos i malalts, ja que són descendents del nen aliens fugit, que han crescut defectuosos i vulnerables a les malalties humanes.
Sara és perseguida per aquests "mestissos", que intenten trobar en ella la solució als seus defectes genètics mitjançant uns òvuls que ella posseeix atès que ella és l'única que no té aquests defectes. No obstant això acaben impedint-t'ho i aquests mestissos moren.
El jove alumne universitari, coneixedor que Sara no tindrà cap company d'espècie i que possiblement viurà fins a 400 anys, decideix crear, a partir de l'ADN dels mestissos, una nova criatura home, estèril, per evitar que pugui apariar-se i que no tingui els errors genètics que en produïen la mort. Quan aquest arriba a la fase adulta, els deixa marxar perquè facin una vida independent.

## Repartiment

* Robin Dunne: Dean
* Robert Knepper: Dr. Abbot
* Sunny Mabrey: Sara
* Amelia Cooke: Amelia
* John Paul Pitoc: Hastings
* Michael Warren: Agent Wasach
* Christopher Neame: Dr. Nicholas Turner
* Patricia Bethune: Colleen
* Joel Stoffer: Portus
* James Leo Ryan: Yosef
* Savanna Fields: Sara, de nen
* Natasha Henstridge: Eve

## Al voltant de la pel·lícula

* Michael Madsen és absent de la pel·lícula, contràriament a les dues primeres de la saga.

## La saga

* Species, espècie mortal (Species) de Roger Donaldson (1995)
* Species 2, espècie mortal 2 (Species II) de Peter Medak (1998)
* Species III de Brad Turner (2004)
* Species IV de Nick Lyon (2007)

## Referències

* ↑ «Species III». ImdB.
# Habitatge al carrer Ciutat, 4 (Tortosa)

Habitatge al carrer Ciutat, 4 és una obra modernista de Tortosa inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge entre mitgeres que consta de planta i quatre pisos. A la planta hi ha només la porta d'accés a la botiga donat que ella sola ocupa tota l'amplada de façana. La porta és d'arc allindat i el parament de la planta és de carreus de pedra grans i encoixinats. Els pisos hi corresponen balcons, de base de pedra i baranes de ferro forjat treballades. La base se sosté amb mènsules no decorades en el 2n; en el 3r aquestes representen un cap femení, encara que una d'elles ha estat destruïda. En el darrer nivell presenten decoració floral, simulant fulles d'acant. L'arrebossat és llis i pintat i el voladís, de l'obra, és també sostingut per petits permòdols

## Referències

* ↑ «Habitatge al carrer Ciutat, 4». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2018].

## Vegeu també

* Habitatge al carrer Ciutat, 6 (Tortosa)
# Menlo Park (Nova Jersey)

Menlo Park de Nova Jersey era el nom d'una urbanització on Thomas Alva Edison hi va situar un gran laboratori. Estava situat en la ciutat que s'anomenava, en aquell temps, Raritan Township i que després d'un referèndum fet el 1954 va canviar el nom per l'actual Edison Township Aquesta població està situada al comtat de Middlesex a l'Estat dels Estats Units de Nova Jersey. En el cens del 2000 Edison Township tenia 97.687 habitants en una superfície de 79,5 km².
Els inicis d'aquesta població són relativament antics, ja que se situen l'any 1651 amb una població anomenada Piscatawaytown.
El 1876 Edison va situar el seu domicili i el seu laboratori de recerca a una urbanització en desenvolupament (que no va tenir èxit) anomenada Menlo Park. Va ser a aquest laboratori on es van realitzar els invents més famosos d'Edison i el seu equip incloent-hi el fonògraf i la bombeta incandescent amb filament. El carrer Christie va ser el primer carrer del món en utilitzar llums elèctrics en la il·luminació. Després, el 1886, Edison va traslladar el seu domicili i laboratori a West Orange també a Nova Jersey.

## Persones il·lustres

* Chris Ackerman

## Referències

* ↑ Snyder, John P. The Story of New Jersey's Civil Boundaries: 1606-1968. Trenton, New Jersey: Bureau of Geology and Topography, 1969, p. 170, 173. p. 170 re Edison Township, p. 173 re Raritan Township.
* ↑ An Edison Historical Timeline Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine., Township of Edison. Accessed July 24, 2007.
* ↑ Menlo Park Museum FAQs Arxivat 2007-08-23 a Wayback Machine. Consultat el 20 d'agost del 2007.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial d'Edison township
# Mare Australe (albedo)

Mare Australe és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -59.71 ° latitud N i 350 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència al mar Austral, mar del Sud.

## Referències

* ↑ "Mare Australe (albedo)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Paprika Steen

Paprika Steen (3 de novembre de 1964) és una actriu i productora danesa.

## Biografia

En actiu des dels anys 1990, va començar com a actriu còmica a la televisió danesa amb Hella Joof, una altra actriu i productora de cinema i la televisió danesa.
Ha actuat en diverses pel·lícules daneses com Festen de Thomas Vinterberg, que la donà a conèixer internacionalment, o també Idioterne de Lars von Trier. El 2004, va començar a produir pel cinema amb la pel·lícula Lad de små børn... ("Deixa els petits...").

## Filmografia

* Festen de Thomas Vinterberg (1998)
* Idioterne de Lars von Trier (1998)
* Okay (2003)
* Vikaren (2007)
* Den skaldede frisør (2012)
* Stille Hjerte (2014)
# Presentació al Temple (Mantegna)

La Presentació al Temple és una pintura al tremp sobre taula (68,9 × 86,3 cm), realitzada pel pintor italià renaixentista Andrea Mantegna, que data aproximadament de l'any 1455 i es troba en la Gemäldegalerie de Berlín.

## Història

L'obra és de data incerta, però es col·loca en l'activitat de la joventut de l'artista a Pàdua. Les hipòtesis varien entre el 1453, any del matrimoni d'Andrea Mantegna amb Nicolosia Bellini, germana de Giovanni Bellini, i el 1460, l'any del seu trasllat amb la seva família a Màntua. La Presentació al Temple realitzada pel seu cunyat Giovannni Bellini datada circa de 1460, es deriva d'una còpia de l'obra de Mantegna. La relació que tots dos mantenien era molt bona, per la qual cosa es creu que no hi havia cap confrontació, potser era amb esdeveniments familiars i la realització d'alguns dels personatges com a retrats d'ambdues famílies.

## Descripció

L'escena es desenvolupa dintre d'un marc de marbre simulat, sobre el que es recolzen els personatges, la creació d'un filtre entre l'espai real i el pintat es passa enganyosament. El coixí sobre la qual descansen els peus del nen sembla «sortir» de la pintura mateixa.
En primer pla, Maria sosté en els seus braços l'infant Jesús, mentre que un sacerdot ancià barbut –l'ancià Simeó– està prop seu. En el centre, quasi en les ombres, apareix Josep com un retrat frontal. Totss aquests quatre personatges tenen una sagrada aurèola. Al segon pla hi ha dos personatges als costats sense halo, que han estat identificats com l'autoretrat de l'artista Mantegna i el retrat de la seva esposa, Nicolosia Bellini.
La composició sembla la transposició pictòrica d'un baix relleu, amb un esquema de reducció de color que fa que els personatges semblen escultures sòlides. Les figures, malgrat el reduït espai, solament es toquen i semblen aïllades en la seva dignitat superior. ´

## Vegeu també

* Presentació de Jesús al temple

## Referències

* ↑ De Vecchi-Cerchiari, 1999, p. 102.

## Bibliografia

* Maria Bellonci, Mantegna, Skira, Milano 2003.(italià)
* Tatjana Pauli, Mantegna, serie Art Book, Leonardo Arte, Milano 2001. ISBN 9788883101878 (italià)
* Ettore Camesasca, Mantegna, in AA.VV., Pittori del Rinascimento, Scala, Firenze 2007. ISBN 888117099X (italià)
* De Vecchi, Pierluigi; Cerchiari, Elda. Bompiani. I tempi dell'arte' (en italià). volum 2, 1999.. ISBN 88-451-7212-0.
# Basament de la creu de terme del Carrer Major

El Basament de la creu de terme del Carrer Major és una obra d'Ullastret (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu de terme o pedró emplaçat a l'entrada de la població pel costat de ponent on arribaven els camins antigament més importants: el de la Bisbal i el de Corçà-Madremanya-Girona. A partir de la creu hi ha una bifurcació i, vers llevant, s'inicien el carrer de la Notaria i el carrer Major, les dues vies principals per on s'enxamplà el nucli d'Ullastret extramurs, com a mínim ja a partir del segle xvi. La casa situada vora la creu, al final i entre els dos carrers esmentats, és al mas de la creu o ca l'Hospitaler.
La creu i la seva penaya o columna foren destruïts l'any 1936. Actualment, només resta in situ, com a únic testimoni, el basament. és rectangular i forma dos esglaons fets amb grans carreus de gres ben escairats; al centre s'hi veu l'encaix circular on es dreçava la columna.

## Història

Fins fa pocs anys es guardava en una capella lateral de l'església parroquial d'Ullastret, una creu de pedra gòtica, incompleta i molt trossejada. Aquestes restes han desaparegut per robatori. És probable que els fragments pertanguessin a aquesta creu.

## Referències

* 1 2 3 «Basament de creu de terme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2018].
# Mare Tyrrhenum

Mare Tyrrhenum és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -19.78 ° latitud N i 105 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a la Mare Tyrrhenium, mar Tirrena.
* ↑ "Mare Tyrrhenum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Gasteromicets

Els gasteromicets (Gasteromycetes) són un grup de fongs dins dels Basidiomycota. És una classificació ja obsoleta.
Les espècies d'aquest grup abans s'ubicaven en la classe actualment obsoleta dels Gasteromycetes (literalment "estómac fongs"), o en l'ordre igualment obsolet dels Gasteromycetales.

## Història

Diversos bolets gasteromicets com Phallus impudicus L.—ja havien estat descrits per Linnaeus en la seva obra Species Plantarum de 1753, però el primer tractament crític d'aquest grup el va ferChristiaan Hendrik Persoon en la seva obra, Synopsis methodica fungorum de 1801. Fins a 1981, aquest llibre va ser el punt de partida per donar nom als Gasteromycetes sota el International Code of Botanical Nomenclature. Elias Magnus Fries introduí el nom de Gasteromycetes per a una classe de fongs en el seu Systema Mycologicum de 1821.
Cap a la meitat del segle xx va passar a ser evident que Gasteromycetes era una classe artificial.

## Descripció

Els gasteromicets formen cossos fructífers visibles a ull nu, però en tots els casos les espores es formen i maduren internament i s'alliberen passivament.

## Notes

* ↑ Kirk PM. et al. (2008). Dictionary of the fungi 10th edition. Wallingford: CABI ISBN 9780851998268
* ↑ Persoon CH. (1801) Synopsis methodica fungorum

### Text citat

* Miller HR, Miller OK.. Gasteromycetes: Morphological and Developmental Features, with Keys to the Orders, Families, and Genera. Eureka, California: Mad River Press, 1988. ISBN 0-916422-74-7.

## Enllaços externs

* The Australian National Botanic Gardens Fungi Web Site
# Subjecte agent

En gramàtica tradicional, un subjecte agent (de vegades anomenat subjecte lògic) és un sintagma (conjunt de paraules) que sintàcticament és un subjecte. Concorda amb verbs en veu activa, i que temàticament designa una entitat que executa, controla o presideix l'acció i, per tant, exerceix un paper temàtic d'agent. Per exemple, en
    En Pere menja peres.
    En Pere dirigeix les obres.
Com a tal, se sol oposar al subjecte pacient de les oracions en veu passiva. En altres oracions com:
    En Pere dorm.
    En Pere pensa.
Encara que alguns autors segueixen usant el terme «subjecte agent» altres autors prefereixen considerar que el subjecte té un paper temàtic d'«experimentador» ja que en principi no controla l'acció sinó que està en un estat mental consistent a tenir una experiència que no pot controlar-se conscientment.

## Referències

* «sujeto agente». Diccionario de la lengua española. Real Academia Española (castellà).
# Mas Sicars

El Mas Sicars és una obra de Calonge i Sant Antoni (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una masia d'estructura clàssica, amb coberta a dues aigües i carener perpendicular a la façana principal i porta adovellada. Els murs són de paredat de pedra molt ben elaborat, que juntament amb els carreus en obertures i la porta principal conferiexen a la masia un aspecte notori. El mas està ubicat just al límit del sòl urbà. Destaca la presència d'un rellotge de sol a la façana principal, així com la mateixa porta de dovella, que sembla original.

## Referències

* ↑ «Mas Sicars». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Franz Cisar

Franz Cisar (28 de novembre de 1908) és un antic futbolista austríac de la dècada dels 1930.
La seva carrera esportiva es perllongà entre els anys 1926 i 1938. Jugava a la posició de defensa i pel que fa a clubs, destacà al Wiener AC. Amb la selecció d'Àustria jugà 9 partits i representà el seu país a la Copa del Món de Futbol de 1934.

## Palmarès

* Copa austríaca de futbol (1):
** 1931

## Referències

* ↑ Record at FIFA Tournaments Arxivat 2011-07-27 a Wayback Machine. - FIFA

## Enllaços externs

* Barreaud, Marc. Dictionnaire des footballeurs étrangers du championnat professionnel français (1932-1997). Paris:L'Harmattan, 1998. ISBN 2-7384-6608-7.
# Heliocaminus (albedo)

Heliocaminus és una característica d'albedo a la superfície de Mercuri, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 40 ° latitud N i 170 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1976 i fa referència a una característica d'albedo del mapa d'Antoniadi.

## Referències

* ↑ "Heliocaminus (albedo)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Mapa de Mercuri». Google Mercury.
# Lardizabala

Lardizabala és un gènere monotípic d'angiospermes de la família de les lardizabalàcies (Lardizabalaceae). Són lianes de fulla persistent, natives de boscos temperats del centre i sud de Xile.
L'única espècie és Lardizabala biternata Ruiz & Pav, coneguda a Xile com coguil, cogüilera, coiye, coille, voqui cógüil o voqui coille,. Es cultiva pels seus fruits comestibles anomenats coguil o cógüil en idioma maputxe i per les seves flors ornamentals.

## Referències

* ↑ «WFO - Lardizabala» (en anglès). [Consulta: 13 setembre 2023].
* Pink, A.. Gardening for the Million. Project Gutenberg Literary Archive Foundation, 2004.

## Enllaços externs

* "Lardizabala biternata" en enciclopedia de la flora Chilena
* Chilebosque, flora of Chile, with photos, including of fruits
* Lardizabala biternata
# Ansuino da Forlì

Ansuino da Forlì va ser un pintor quattrocentista nascut a Forlì, que va col·laborar amb Fra Filippo Lippi i amb Niccolo Pizzolo en diversos treballs. Es va formar al costat de Francesco Squarcione.
Se suposa que va ser el mestre d'altres artistes posteriors, com Melozzo da Forlì i Andrea Mantegna, amb qui va treballar en les decoracions als frescs de la Cappella de Santi Jacopo e Cristoforo a l'església dels Eremitani a Pàdua (destruïts durant la Segona Guerra Mundial).
Hi ha poques dades de la seva carrera. Un document datat el 30 d'octubre de 1451 recull el pagament d'un fresc, signat com OPVS ANSVINI, amb la Predicació de Sant Cristòfor per a la Capella Ovetari dels Eremitani de Pàdua. Ansuino i d'altres artistes van ser contractats per realitzar sis escenes de la vida de sant Cristòfor en substitució d'Antonio Vivarini i Giovanni d'Alemagna després de la mort d'aquest últim l'any 1450.
S'ha identificat Ansuino com el Ansuyn da Furlì esmentat per Marcantonio Michiel com a col·laborador de Filippo Lippi i Niccolo Pizzolo en la decoració –(1434-1437, destruïda–) de la Capella del Podestà a Pàdua.

## Referències

* Farquhar, Maria. Ralph Nicholson Wornum. Biographical catalogue of the principal Italian painters. Londres; digitalitzat per Googlebooks a partir de la còpia propietat de Oxford University el 27 de junyo de 2006: Woodfall & Kinder, Angel Court, Skinner Street, 1855, p 9.
* The Grove Dictionary of Art, MacMillan Publishers (2000).
# La Resposta

La Resposta és un festival politicomusical en solidaritat amb l'exdiputada de la CUP Anna Gabriel. Sallent Respon ha organitzat aquest acte, en el context de la campanya «Free Anna Gabriel», i amb la finalitat de denunciar la persecució i la repressió que pateixen totes aquelles persones que han estat jutjades injustament per l’Estat espanyol.
L’1 d’octubre de 2017 es va celebrar el referèndum d’autodeterminació de Catalunya, amb el govern de l’Estat espanyol en contra. Arran d’aquest conflicte, el Tribunal Suprem va investigar polítics i activistes que estaven a favor del referèndum, entre els quals Anna Gabriel, pels delictes de rebel·lió, sedició i malversació de fons. Per a aquests tipus de delictes, les penes poden arribar a 30 anys de presó i, per evitar-ho, Gabriel es va exiliar a Ginebra (Suïssa).
El cap de setmana del 4 i 5 de maig de 2018, Sallent, el seu poble natal, va organitzar un festival solidari amb la finalitat de recollir diners i ajudar Anna Gabriel. Durant el festival es van fer concerts i també es van dur a terme activitats no musicals com actes polítics, assemblees obertes o dinars populars. El cartell del festival comptava amb quinze bandes d’arreu dels Països Catalans, com ara Gossos, Strombers, Zoo i Auxili.
D’una banda, la majoria dels beneficis obtinguts de la venda d’entrades van anar destinats a fer una caixa de resistència en solidaritat amb Anna Gabriel i, d’altra banda, els diners restants es van invertir en la campanya «Totes som antifeixistes».
Per donar el tret de sortida al festival, es va celebrar un acte amb Mireia Vehí, diputada de la CUP, i Oliver Peter, advocat d’Anna Gabriel, en el qual es va parlar principalment de la causa general de l’Estat espanyol contra el dret d’autodeterminació. Tot seguit, es van obrir les portes de l'espai de concerts i a les vuit del vespre va començar la primera actuació. Hi van participar els artistes següents: Yacine, Gossos, Smoking Souls, Tribade, Auxili, Zoo i Pirat’s Sound Sistema.
L'endemà, dissabte 5 de maig, els bastoners de Sallent i la colla bastonera de Montserratí van fer una actuació al migdia i van donar pas a la presentació del llibre I parlarem de vida! Discursos i conferències d’Anna Gabriel, en la qual van participar David Fernàndez, Isabel Vallet i Natxo Calatayud. A la una del migdia es va fer un vermut solidari amb La Mirada Violeta, un espectacle poeticomusical de Meritxell Gené i Aina Torres, i després va tenir lloc un dinar popular.
A la tarda es va celebrar una assemblea de la campanya «Free Anna Gabriel» i un acte polític, amb la participació de Celeste Alías, David Sisó, Txell Bonet, Ester Baiges Miró, Isabel Vallet, Josep Manel Busqueta i la banda sallentina Kòdul, amb una actuació en directe. Finalment, com el dia anterior, es van obrir les portes del recinte dels concerts i a les vuit del vespre va començar el primer grup, en aquest cas Pupil·les, seguit de Joan Garriga, Juantxo Skalari, Strombers, Xavi Sarrià, Ebri Knight i El Diluvi.