OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roc dels Racons

El Roc dels Racons és una muntanya de 1.009 metres que es troba al municipi de la Ribera d'Urgellet, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roca Castellana (Montferrer i Castellbò)

La Roca Castellana és una muntanya de 1.628 metres que es troba al municipi de Montferrer i Castellbò, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roca de Jou

La Roca de Jou és una muntanya de 1.449 metres que es troba al municipi de Montferrer i Castellbò, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roca del Carret

La Roca del Carret és una muntanya de 1.742 metres que es troba entre els municipis de les Valls de Valira i de Montferrer i Castellbò, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roca Grossa (Montferrer i Castellbò)

La Roca Grossa és una muntanya de 1.897 metres que es troba entre els municipis de les Valls de Valira i de Montferrer i Castellbò, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Rocs de Comalamús

Els Rocs de Comalamús és una muntanya de 1.813 metres que es troba al municipi de les Valls d'Aguilar, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roques Grosses

Les Roques Grosses és una muntanya de 1.528 metres que es troba al municipi de Montferrer i Castellbò, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roc del Ca

El Roc del Ca és una muntanya de 1.536 metres que es troba al municipi de les Valls de Valira, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Supergrup de l'alunita

El supergrup de l'alunita, de vegades anomenada família de l'alunita, és un grup de minerals que engloba altres quatre grups: grup de l'alunita, el grup de la beudantita, el grup de la plumbogummita i el grup de la dussertita.
La fórmula del supergrup és AD₃(XO₄)₂(OH)₆; on A = Na, K, Pb, Rb, NH₄, Ag, H₃O or H₂O. D = Al, Fe$^{3+}$, V$^{3+}$ o Ga$^{3+}$; Cu, Zn, Ge i altres; i el grup XO₄ pot estar parcialment protonat. Els minerals que formen part del supergrup formen cristalls generalment petits, imperfectes i rars. L'hàbit és usualment tabular o pseudocúbic a pseudocubo-octaèdric. Els hàbits aciculars són extremadament rars.
La darrera espècie en ser descoberta i afegida en aquest supergrup és la slottaïta, aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de desembre de 2024, i que encara no es troba englobada a cap dels grups que la conformen.

## Galeria

* Alunita
* Beudantita
* Dussertita
* Plumbogummita

## Referències

* 1 2 3 «Alunite Supergroup: Alunite Supergroup mineral information and data.». [Consulta: 19 juliol 2017].
* ↑ «Alunite Family: Alunite Family mineral information and data.». [Consulta: 19 juliol 2017].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 82». European Journal of Mineralogy, 36, 6, 09-12-2024, pàg. 1005–1010. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-1005-2024 [Consulta: 28 desembre 2024].
# Turó de l'Argenda

El Turó de l'Argenda és una muntanya de 1.267 metres que es troba al municipi de Coll de Nargó, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Gramós

La Serra de Gramós és una serra situada al municipi de Ribera d'Urgellet a la comarca de l'Alt Urgell, amb una elevació màxima de 1.029 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Peçaborrosa

La Serra de Peçaborrosa és una serra situada entre els municipis d'Estamariu i de les Valls de Valira a la comarca de l'Alt Urgell, amb una elevació màxima de 1.546 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Mascaró

El Serrat de Mascaró és una serra situada al municipi del Pont de Bar a la comarca de l'Alt Urgell, amb una elevació màxima de 1.398 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra del Verdiguers

La Serra del Verdiguers és una serra situada al municipi de Cava a la comarca de l'Alt Urgell, amb una elevació màxima de 1.552 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de la Costa

El Serrat de la Costa és una serra situada al municipi de Cabó a la comarca de l'Alt Urgell, amb una elevació màxima de 1.403 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Sobils

El Serrat de Sobils és una serra situada al municipi de Montferrer i Castellbò, a la comarca de l'Alt Urgell, amb una elevació màxima de 1.051 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat del Gatnau

El Serrat del Gatnau és una serra situada al municipi de les Valls d'Aguilar a la comarca de l'Alt Urgell, amb una elevació màxima de 1.686 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Reduta

La Reduta és una muntanya de 1.553 metres que es troba al municipi de Bellver de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.
Al cim s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 280078016).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roca Gran (Montellà i Martinet)

La Roca Gran és una muntanya de 2.088 metres que es troba al municipi de Montellà i Martinet, a la comarca de la Baixa Cerdanya.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
# Planell de Puig Farinós

La Planell de Puig Farinós és una serra situada entre els municipis de Ger i de Guils de Cerdanya, a la comarca del Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 2.363 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pla de Llet

El Pla de Llet és una muntanya de 2.141 metres que es troba entre els municipis del Pont de Bar, a la comarca de l'Alt Urgell i de Lles de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya. Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 276077001). Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC amb el nom de MIrador del Pla de Llet.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Puig de Sant Martí

El Puig de Sant Martí és una muntanya de 1.302 metres que es troba al municipi de Guils de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roca del Corb (Lles de Cerdanya)

La Roca del Corb és una muntanya de 1.362 metres que es troba al municipi de Lles de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cosí, cosina

Cosí, cosina (títol original: Cousin, cousine) és una pel·lícula francesa dirigida per Jean-Charles Tacchella, estrenada el 1975. Ha estat doblada al català.

## Argument

En unes trobades familiars, neix la tendresa entre una jove i el seu cosí. Aquesta relació desconcertarà la família i desorganitzarà la reunió familiar.

## Repartiment

* Marie-Christine Barrault: Marthe
* Victor Lanoux: Ludovic
* Marie-France Pisier: Karine
* Guy Marchand: Pascal
* Ginette Garcin: Biju
* Sybil Maas: Diane
* Popeck: Sacy
* Pierre Plessis: Gobert
* Alain Doutey
* Catherine Verlor: Nelsa
* Hubert Gignoux: Thomas
* Véronique Dancier
* Catherine Day
* Pierre Forget

## Al voltant de la pel·lícula

* Un remake es va fer el 1989 per Joel Schumacher sota el títol de Cosins amb Ted Aon i Isabella Rossellini.
* Aquesta pel·lícula és l'última pel·lícula produïda per la societat Films Pomereu. En efecte després de l'abandó del projecte de pel·lícula El cocodril (projecte de pel·lícula inacabat) de Gérard Oury, Bertrand Javal (fundador de Films Pomereu) produeix Cosí, cosina per tenir recaptacions de final d'any però, tot i que la pel·lícula té èxit, Films Pomereu acaba fent fallida.

## Premis i nominacions
### Premis

* Premi Louis-Delluc 1975
* César a la millor actriu secundària 1976 per Marie-France Pisier

## Nominacions

* César al millor actor per Victor Lanoux
* César al millor guió original o adaptació per Jean-Charles Tacchella
* César a la millor pel·lícula
* Oscar a la millor actriu per Marie-Christine Barrault
* Oscar a la millor pel·lícula estrangera
* Oscar al millor guió original per Jean Charles Tacchella (Història) i Danièle Thompson (Adaptació)
* Globus d'Or a la millor pel·lícula estrangera

## Referències

* ↑ esadir.cat. Cosí, cosina. esadir.cat.
* ↑ «Cousin, cousine». The New York Times.

## Enllaços externs

* Cosí, Cosíe a unifrance.org
# 123

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu cent vint-i-tres.

## Esdeveniments

* Fi del regnat de Partamaspades de Pàrtia, rei d'Osroene.
* Cotis II del Bòsfor succeeix Tiberi Juli Sauromates, com a rei del Bòsfor Cimmeri.
* Imperi Romà: Regna Hadrià i són cònsols de Roma Luci Venuleu Apronià i Quint Articuleu Petí.
# Castell de les Borges Blanques

El castell de les Borges Blanques era un castell de les Borges Blanques (Garrigues) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Sols se'n coneix el setial, conserven el seu nom dos dels carrers de la població, el del castell de dalt i el del castell de baix. Són paral·lels i amb una direcció est-oest. S'ha suposat que emmarquen l'espai on hi havia l'antiga fortificació, avui ocupat per diferents habitatges.

## Història

Les primeres mencions són poques i poc clares. El topònim ens fa pensar que el seu origen és andalusí. La zona estava envoltada de fortaleses cristianes, malgrat això, no fou conquerit fins pos abans de la caiguda de Lleida.
El castell deuria tenir el seu màxim apogeu durant l'època dels Sanaüja. Amb la integració de Lleida començà a perdre importància fins que al segle xv s'acaba per abandonar. A finals del segle xviii s'aprofitaren carreus de la fortalesa per a la construcció d'un nou edifici.

## Referències

* 1 2 3 «Castell de les Borges Blanques». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
* ↑ «Territori i història». Ajuntament de les Borges Blanques. Arxivat de l'original el 20 d’octubre 2017. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «les Borges Blanques». Enciclopèdia Catalana, SAU. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Arc parabòlic de Claravalls

Arc parabòlic de Claravalls és una obra Claravalls, al municipi de Tàrrega (Urgell), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Portal en forma d'arc parabòlic que pertany a una casa a la qual s'adossa pel seu lateral dret. Aquest portal dona lloc a un pas cobert que condueix fins a la porta de l'església parroquial. És un tram molt curt, un tram cobert per una volta rebaixada de pedra.
L'arcada està feta a base de dovelles regulars, unes 27 més la clau, que formen un arc parabòlic molt original. Està bastit amb carreus picats a punta, alguns d'ells molt erosionats, que formen els muntants o brancals de l'arc. Les dovelles també presenten importants escrostonaments a causa de l'erosió.
Sobre el pas cobert s'aixeca una construcció estreta i alta la qual és pertanyent a la casa situada al costat. En la part central d'aquesta estructura s'obre una petita finestreta quadrangular, paredada. Just a sobre hi ha un element destacat com és la presència d'una galeria que surt a l'exterior en forma d'arc de mig punt rebaixat. A la part inferior hi ha una senzilla barana de fusta que reposa sobre una cornisa de pedra sobresortint. El mur presenta un arrebossat bastant decaigut el qual deixa veure que l'aparell és molt irregular lligat amb morter.

## Referències

* 1 2 3 «Arc parabòlic de Claravalls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Bohlinia

Bohlinia és un gènere extint de giràfid, del clade dels artiodàctils. Fou descrit pel paleontòleg Dr. Matthew el 1929 i compta amb dues espècies: B. adoumi i B. attica. L'espècie Attica ha estat re-classificada diverses vegades des de la seva descoberta, essent descrita primerament com a Camelopardalis attica i posteriorment com a Giraffa attica.
Bohlinia es caracteritzava per tenir uns ossicons forts i llargs i un crani pla i allargat. Se n'han trobat restes fòssils a Iraq, Grècia, Turquia i el Txad.

## Vegeu també

* Birgerbohlinia †
* Bramatherium †
* Canthumeryx †
* Decennatherium †

## Referències

* ↑ Entrada «Bohlinia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Lydekker, R. «On the Fossil Mammalia of Maragha, in North-western Persia». Quarterly Journal of the Geological Society, 42, 1886, pàg. 173–176. DOI: 10.1144/GSL.JGS.1886.042.01-04.19.
* ↑ Mitchell, G.; Skinner, J. D. «On the origin, evolution and phylogeny of giraffes Giraffa camelopardalis» (PDF). Transactions of the Royal Society of South Africa, 58, 1, 2003, pàg. 51–73. Arxivat de l'original el 2015-09-23. DOI: 10.1080/00359190309519935 [Consulta: 13 gener 2018]. Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
* ↑ «paleoidb.com» (en angles). [Consulta: 13 gener 2018].
* ↑ «paleoidb.com». [Consulta: 13 gener 2018].
# Nevin Harrison

Nevin Harrison (Seattle, Estats Units, 2 de juny de 2002) és una piragüista estatunidenca que competeix en la modalitat d'aigües tranquil·les.
Harrison ha participat en 1 Olimpíada, guanyant la medalla d'or en la prova del C-1 200m femení en els Jocs Olímpics de Tòquio 2020. Amb només 19 anys, va aconseguir la primera medalla d'or olímpica per un piragüista estatunidenc, des que que ho aconseguís Greg Barton, als Jocs Olímpics de Seül 1988 i també de ser la piragüista més jove en guanyar un or en tota la història de la competició. A més, ha guanyat 2 medalles d'or en els Campionats del Món i 1 medalla d'or en els Jocs Panamericans. Harrison, amb 17 anys, també es convertí en la primera piragüista dona dels Estats Units, en guanyar una medalla d'or en uns Campionats del món d'aigües tranquil·les.
La piragüista va començar practicant l'atletisme durant la seva infància i adolescència, tot i que amb 14 anys li van diagnosticar una displàsia de maluc, cosa que la van fer passar a practicar el piragüisme.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Categoria |
| 2020 | Tòquio | 1 | C-1 200m |
| Campionat del Món ||||
| 2019 | Szeged | 1 | C-1 200m |
| 2022 | Dartmouth | 1 | C-1 200m |
| 2022 | Dartmouth | 7a posició | C-2 200m |
| 2023 | Duisburg | 4a posició | C-1 200m |
| Jocs Panamericans ||||
| 2019 | Lima | 1 | C-1 200m |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Piragüisme. [Consulta: 18 juliol 2023].
* ↑ «Perfil oficial olímpic» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 18 juliol 2023].
* ↑ «American teen Nevin Harrison wins gold in historic women's 200-meter canoe sprint» (en anglès). CBS News, 05-08-2021.
* ↑ «Nevin Harrison, 17, becomes first American to win world sprint canoe title» (en anglès). NBC Sports, 24-08-2019.
* ↑ «Nevin Harrison's athletic dreams were shattered by injury - so she won gold as a canoeist instead» (en anglès). The Independent, 05-08-2021.
# Keltoi!

Keltoi! va ser un grup gallec d'oi! format a Vigo l'any 1995 i desaparegut a principis de l'any 2005. Va ser un grup vinculat als Celtarras, els afeccionats del Celta de Vigo.

## Història

Keltoi! es va formar a finals del 1995 a la ciutat de Vigo i va realitzar el seu primer concert el día das Letras Galegas del 1996 al pub "Rass", amb els Diplomáticos de Monte-Alto. El 1997 van col·laborar al recopilatori Oito anos de sequestros amb el tema "Galeg@s", i uns mesos més tard va aparèixer la seva primera maqueta, titulada Casco vello.
Després de l'edició de la maqueta van fer concerts per Galiza i fins i tot algun fora de la seva terra, com la primera edició d'Oi!, Ska & Reggae Meeting a Xixón. Durant aquests concerts Keltoi! va compartir escenari amb més grups com Malarians, Los Milicianos, Skarface, Xenreira, Skacha o Oi! The Arrase. Però Sime, el vocalista del grup, va haver de deixar-lo per anar a treballar a Dublín i Keltoi! va entrar en un període d'inactivitat.
A mitjans de l'any 2000 Sime va tornar a Galiza, i els Keltoi van reiniciar les seves activitats, essent un dels seus primers treballs la gravació de quatre temes pel recopilatori Estado de sitio. Durant els següents anys es va produir el període més actiu del grup, sortint a tocar diversos cops fora de Galiza i actuant amb grups ja consagrats com Dropkick Murphys, Thug Murder, Frontkick o The Real Mckenzies.
Però com que el guitarrista Mikele toca amb el grup Soak i el bateria Kino amb Skacha, i també les noves responsabilitats dels membres del grup, finalment van decidir dissoldres, realitzant el seu concert d'acomiadament el dia 17 de gener del 2005, amb els grups Malas Cartas i Frontkick a la sala Anoeta de Vigo.
A inicis de 2012, tornà a canviar de formació, entrant Manu a la bateria substituint a Kino, i Adrián substituït en una de les guitarres per Xurxo.
En aquesta nova època seguiren donant concerts, tocant amb grups com The Boys o Perkele. El 3 de juny de 2012 actuaren a l'Estadi de Balaídos davant de 31.000 persones per a celebrar l'ascens del Real Club Celta de Vigo a Primera Divisió de futbol masculí. És en aquesta nova època, també, en la que toquen per primera vegada a Madrid.

## Discografia

* Casco vello - 1998 (Bronco Bullfrog Records)
* A Nosa Cinza - 2010 (ONDC Records)

### Col·laboracions

* Oito anos de sequestros - 1997 Aporten un tema.
* Sonidos de la Calle. Vol. 1 - 2000 Aporten un tema.
* Oi! Um Grito de Uniao Vol. 3 - 2000 Aporten tres temes.
* Estado de Sitio - 2001 Aporten cinc temes.

## Referències

* ↑ «Balaídos cambió el fútbol por la música de Keltoi» (en castellà). LaVozDeGalicia.es, 26-03-2018. [Consulta: 11 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Keltoi! a MySpace
# Joan Porcar Garcia

Joan Porcar Garcia (Barcelona, 13 de maig de 1953), conegut com a l'Africà, és un periodista esportiu, empresari i antic pilot de motociclisme i automobilisme català. Especialitzat en raids, el 1982 esdevingué el primer català a participar en el Ral·li París-Dakar.

## Trajectòria esportiva

Porcar debutà en el Dakar el 1982 de forma privada amb una motocicleta OSSA Desert 350, una de les poques equipades amb motor de dos temps que hi prengueren part. El 1983 hi tornà amb una motocicleta amb motor de quatre temps, la BMW R80 GS, i d'ençà del 1984 i fins al 1997 hi participà deu vegades més en cotxe, amb Rossend Touriñan de copilot, quedant en dues edicions entre els deu primers (10è Range Rover al 1987 i 8è Nissan al 1990). Participà també quatre vegades en les 24 Hores de Montjuïc, en diversos Campionats d'Espanya de motociclisme i en raids africans. Posteriorment, disputà regates en solitari pel Mediterrani i l'Atlàntic.

## Trajectòria professional

Juntament amb Jaume Alguersuari, Joan Porcar fou un dels creadors de la revista Solo Moto el 1975. La revista acabà generant anys després el grup Alesport, empresa editorial dedicada també als grans esdeveniments esportius i a l'esport d'aventura. Porcar fou conseller delegat de l'empresa i també responsable del Ral·li Dakar a Espanya i Portugal i creador de nombrosos esdeveniments esportius, entre ells la Marató de Barcelona, la Titan Desert de bicicleta de muntanya o l'arribada del Tour de França del 2009 a Barcelona. Fou escollit millor gestor de l'esport català el 2008 i des del 2010 és president de l'INDESCAT, associació catalana de la indústria de l'esport.

## Referències

* 1 2 3 «Joan Porcar Garcia». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
* ↑ Herreros, Francisco; Aznar, José Luis. «Grandes Raids». A: Historia del motociclismo en España (en castellà). Barcelona: RACC, 1998, p. 297. ISBN 84-920886-5-6.
* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «Primera pedra». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 243. ISBN 84-320-6249-9.

## Enllaços externs

* Joan Porcar Garcia - Lloc web oficial (castellà)
# Resolució 1657 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1657 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 6 de febrer de 2006. Després de recordar les resolucions anteriors sobre la situació a Costa d'Ivori, incloses les resolucions 1609 (2005), 1626 (2005) i 1652 (2005), el Consell va autoritzar un redistribució temporal de tropes de la Missió de les Nacions Unides a Libèria (UNMIL) a l'Operació de les Nacions Unides a Costa d'Ivori (UNOCI).

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat estava molt preocupat per la crisi política en curs a Costa d'Ivori i els obstacles per al procés de pau de tots els costats. Va assenyalar que el mandat de la UNMIL havia de caducar el 31 de març de 2006 i que la situació a Costa d'Ivori continuava representant una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals.

### Actes

Sota els poders del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va autoritzar una redistribució temporal d'una companyia d'infanteria de la UNMIL a la UNOCI fins al 31 de març de 2006 per proporcionar més seguretat i fer tasques realitzades per la UNOCI. La mesura es renovaria en un termini de 30 dies si fos necessari, i els membres del Consell mantindrien redistribucions addicionals sota revisió.

## Referències

* ↑ «Security Council authorises temporary redeployment of military personnel from UN mission in Liberia to Côte d'Ivoire operation». United Nations, 06-02-2006.
* ↑ «Security Council Approves Reinforcement of UN Mission in Côte d'Ivoire». United Nations Radio, 06-02-2006. Arxivat 30 de gener 2018 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-01-30. [Consulta: 28 febrer 2023].
* ↑ Mehler, Andreas; Melber, Henning; Walraven, Klaas Van. Africa yearbook. BRILL, 2007, p. 80. ISBN 978-90-04-16263-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Primera Guerra Civil de Costa d'Ivori
* Operació Unicorn

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org