OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jornades Llibertàries Internacionals

Les Jornades Llibertàries Internacionals va ser la multitudinària trobada anarquista internacional que es va celebrar entre els dies el 22 i el 25 de juliol de 1977 a Barcelona.
Els debats es van realitzar en el Salo Diana, al Carrer Sant Pau, al Carrer Nou de la Rambla i al parc Güell. Van participar en aquest esdeveniment unes 600.000 persones, la majoria joves. Entre ells hi havia Rafael Poch, Andrés Grima, Francesc Bellmunt o Luis Andrés Edo. També van participar persones significades en l'àmbit cultural, com Mario Gas, Carlos Lucena, Fernando Fernán Gómez o Emma Cohen. Van participar a més alguns intel·lectuals estrangers, com Daniel Cohn-Bendit. En les jornades del parc Güell van participar els artistes Jaume Sisa, Ocaña, o Pau Riba.
Una de les principals conclusions d'aquestes Jornades va ser que el denominat "moviment anarquista" no podia participar en l'estructura política tradicional ni en la "democràcia burgesa" i, per tant, no havia de presentar-se a les eleccions, fossin com fossin.
Durant els tres dies del Congrés es va editar un diari titulat Barcelona Llibertària en el qual van intervenir Ajoblanco i col·laboradors llibertaris de la Confederació Nacional del Treball.
L'endemà, a la presó de Carabanchel va haver-hi un motí de la COPEL (Coordinadora de presos espanyols en lluita) amb resultat d'un mort. Un dia després, diversos militants llibertaris pertanyents al Comitè Pro-Presos de la CNT, es van encadenar a la Plaça Sant Jaume demanant l'amnistia total.

## Referències

* ↑ Cebrián de Anguera, Sergi «Les Jornades Llibertàries Internacionals van omplir el Parc Güell el 1977». betebé Web, 02-03-2017. Arxivat de l'original el 2017-08-07 [Consulta: 4 agost 2017].
* ↑ «Memoria libertaria.». Arxivat de l'original el 2014-04-08. [Consulta: 16 desembre 2015].
* ↑ Colectivo Ajoblanco «Dossier: Jornadas Libertarias» (en castellà). Ajoblanco, 25-09-1977, pàg. 25-45.
* ↑ «Barcelona Llibertaria. Jornadas Libertarias Internacionales.». [Consulta: 4 agost 2017].
* ↑ Larios, Guille «La COPEL o l'origen de l'autoorganització a les presons». Directa, 23-03-2016. Arxivat de l'original el 2017-08-07 [Consulta: 7 agost 2017].
* ↑ «Breve detención de nueve miembros de la CNT» (en castellà). La Vanguardia Española, 26-07-1977, pàg. 21. «Nueve personas, encadenadas por los pies a ung farola, permanecieron durante media hora de la tarde del domingo en la plaza de Sant Jaume mostrando una bandera anarcosindicalista con la inscripción «Comité pro presos CNT Catalunya» y algunas pancartas en las que pedían amnistía y se solidarizaban con la lucha de los presos durante la semana pasada.»

## Enllaços externs

* Exemplars complets dels 3 números de "Barcelona Llibertària" a l'arxiu digital de Cedall.
* Pel·lícula "Jornadas Libertarias Internacionales 1977 Barcelona. Parc Güell" de Video-Nou [arxiu Hamaca]
* Pel·lícula "Jornadas Libertarias Internacionales 1977 Barcelona. Debats al Saló Diana" de Video-Nou [arxiu Hamaca]
# José Manuel Collado y Parada

José Manuel Collado y Parada (Sant Sebastià, 1 de gener de 1792 -Madrid, 11 de desembre de 1864) va ser un polític espanyol.

## Biografia

Afiliat en termes polítics al Partit Progressista, el 30 de juliol de 1854 fou nomenat ministre d'Hisenda. Més tard seria ministre de Foment i Ultramar. Tornaria a ser ministre en 1856 en el primer gabinet de Leopoldo O'Donnell.
Pels seus serveis li va ser atorgat per Isabel II el títol de marquès de la Laguna amb Grandesa d'Espanya l'any 1862. Va ser a més cavaller de l'Orde de Carles III i també de l'Orde d'Alcántara en 1842.

## Referències

* 1 2 «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2020-04-07. [Consulta: 10 gener 2016].
* ↑ Sánchez Jiménez, José (2004) La España Contemporánea I. 1808-1874. Madrid. Istmo / colección: Fundamentos Akal.
* ↑ http://alfama.sim.ucm.es/dioscorides/consulta_libro.asp?ref=b21699689&idioma=0#1
* ↑ Biografia a xtec.es
# Victor Koretzky

Victor Koretzky (Besiers, 26 d'agost de 1994) és un ciclista francès de cross-country olímpic. Va guanyar el campionat mundial de cross-country olímpic l'any 2011. Competint amb l'equip francès va guanyar el campionat mundial de cross-country team relay (XCR) el 2011, 2015, i 2016.
Koretzky va representar França a la secció de ciclisme de muntanya als Jocs Olímpics d'Estiu de 2016 a Rio de Janeiro, Brasil.
El 2022 fitxà per l'equip B&B Hotels-KTM de ciclisme en ruta. El seu primer triomf l'aconseguí el maig, en guanyar una etapa de l'Alps Isera Tour.
El seu germà Clément Koretzky també és ciclista.

## Palmarès en cross-country
### 2017

    Copa Catalana Internacional
       1r Banyoles

### 2018

    Copa Catalana Internacional
       1r Banyoles
       1r Barcelona
    2n National XCO Championships

### 2019

    1r National XCO Championships
    French Cup
       2n Marseille
       2n Levens
    Copa Catalana Internacional
       2n Banyoles
    UCI XCC World Cup
       3r Les Gets

### 2020

    Copa Catalana Internacional
       1r Barcelona
       2n Banyoles
    UCI XCC World Cup
       2n Nové Město

### 2021

    1r National XCC Championships
    UCI XCO World Cup
       1r Albstadt
       1r Lenzerheide
    UCI XCC World Cup
       1r Snowshoe
       2n Albstadt
       3r Lenzerheide
    French Cup
       1r Lons-le-Saunier
       1r Marseille
    Copa Catalana Internacional
       1r Banyoles
       1r Barcelona
    Internazionali d’Italia Series
       2n Andora
    3r UCI World XCO Championships

### Palmarès en ruta

* 2022
** Vencedor d'una etapa a l'Alps Isera Tour

## Referències

* ↑ «Victor Koretzky» (en anglès). [Consulta: 15 desembre 2021].
* ↑ George, Sue; published, Mountain Bike Editor. «UCI Mountain Bike World Championships 2011: Team relay cross country Results» (en anglès), 31-08-2011. [Consulta: 15 desembre 2021].
* ↑ published, Tour of Japan. «UCI Mountain Bike World Championships 2015: Team Relay XC Results» (en anglès), 02-09-2015. [Consulta: 15 desembre 2021].
* ↑ «Victor Koretzky a pris de la caisse à Bizanet» (en francès). [Consulta: 15 desembre 2021].
* ↑ «Victor Koretzky moves to KTM and will compete on the road in 2022». brujulabike.com, 13-09-2021. [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «Victor Koretzky a pris de la caisse à Bizanet». ladepeche.fr. [Consulta: 22 agost 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a procyclingstats.com
# Llicència lliure

Una llicència lliure o Open source (en anglès) és una llicència utilitzada al programari que segueix els principis del codi obert. Una llicència es considerarà lliure si ha estat aprovada per l'Open Source Initiative (OSI). El programari de domini públic (sense cap llicència) compleix tots els criteris per a obtindre una llicència lliure sempre que tot el codi font estigui disponible i estigui reconegut per la OSI.

## Definició

L'Open Source Initiative ha establert les següents 10 condicions que ha de complir una llicència per ser considerada lliure i, per tant, de programari obert:
* 1. Lliure redistribució: el programari ha de poder ser regalat o venut lliurement.
* 2. Codi font: el codi font ha d'estar inclòs o obtindre's lliurement.
* 3. Treballs derivats: la redistribució de modificacions ha de ser permesa.
* 4. Integritat del codi font de l'autor: les llicències poden necessitar que les modificacions siguin redistribuïdes com a complements.
* 5. Sense discriminació de persones o grups: no es pot deixar fora a ningú.
* 6. Sense discriminació de zones d'iniciativa: els usuaris comercial no poden ser exclosos.
* 7. Distribució de la llicència: Cal aplicar els mateixos drets a tots els que utilitzen el programari.
* 8. La llicència no pot ser específica d'un producte: el programari no pot llicenciar-se no més com una part d'una distribució major.
* 9. La llicència no pot restringir altre programari: la llicència no pot obligar que cap altre programari que sigui de codi obert ho sigui també.
* 10. La llicència ha de ser tecnològicament neutral: no pot requerir-se l'acceptació de la llicència per mitjà d'un accés per clic de ratolí o d'altra forma específica del medi de suport del programari.
La definició es basà en les Directrius del programari lliure de Debian, va ser escrita i adaptada inicialment per Bruce Perens.

## Història

No hi ha una primera llicència lliure reconeguda, però unes de les primeres són la de TeX i la del sistema de finestres X11.
A mitjan anys 80, el Projecte GNU va produir una llicència lliure per a cada un dels seus programes. Totes aquestes llicències van ser reemplaçades el 1989 per la primera versió GPL (GNU General Public License). La segona versió de la GPL va publicar-se el 1991, que fins hui en dia ha estat la llicència lliure més utilitzada.
A meitat i finals dels 90, una gran quantitat de companyies van desenvolupar una sèrie de noves llicències i projectes que van crear alguns problemes de complexitat i de compatibilitat de llicències. Aquest problemes pareixen haver-se solucionat durant la primera part de la dècada dels anys 2000.

## Referències

* ↑ «The Open Source Definition». Open Source Initiative. [Consulta: 22 desembre 2014].
* ↑ «Contracte Social de Debian». Software in the Public Interest, 31-12-2015. [Consulta: 18 gener 2016].

## Vegeu també

* Llista de llicències de programari lliures
* Programari lliure
# José Manuel Pedregal y Sánchez-Calvo

José Manuel Pedregal y Sánchez-Calvo (Oviedo, 1871 - Avilés, 1948) va ser un jurista i polític espanyol, fill de Manuel Pedregal y Cañedo.

## Biografia

Format en Dret en la Universitat Central de Madrid i en la Institución Libre de Enseñanza, que va arribar a presidir, fou un destacat jurista i educador molt influït pel moviment regeneracionista i que va desenvolupar la major part de la seva labor en institucions d'avantguarda del període de la restauració borbònica i la Segona República.
Va ser diputat al Congrés durant 16 anys, de 1907 a 1923, fins que s'estableix la dictadura de Primo de Rivera. Va militar en el Partido Reformista de Melquiades Álvarez. Poc abans del cop de Primo de Rivera va ser durant quatre mesos ministre d'Hisenda en el gabinet de crisi format després del desastre d'Annual.
Va ser membre del Consell Superior d'Emigració, de l'Institut de Reformes Socials, de la Junta d'Aranzels, President de la Institució Lliure d'Ensenyament, de l'Associació per a l'Ensenyament de la Dona, de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques i del Consell d'Estat.
També fou un dels vint-i-dos juristes addictes a la revolta qui designats pel Ministeri de Governació el 21 de desembre de 1938 van elaborar el “dictamen sobre la il·legitimitat dels poders actuants el 18 de juliol de 1936”.

## Bibliografia

* Verdejo Lúcas, José: Ejército, política y sociedad en el reinado de Alfonso XII. Ministerio de Defensa. Madrid, 2004. ISBN 9788497811286.
* VV.AA: La política en el reinado de Alfonso XII. Edit. Marcial Pons. Madrid, 2003. ISBN 9788495379771
* Fitxa del Congrés dels Diputats
* Biografia a xtec.es
# Llista de missions diplomàtiques a Moçambic

Aquesta és una llista de les missions diplomàtiques a Moçambic. En l'actualitat, la ciutat capital de Maputo allotja 48 ambaixades/altes comissions. Alguns altres països tenen cònsols honoraris per proporcionar serveis d'emergència als seus ciutadans. Altres països tenen ambaixadors no residents acreditats d'altres capitals regionals, com ara Pretòria i Harare.

## Ambaixades i altes comissions

Maputo
| Algèria Angola Argentina Botswana Brasil Canadà R.P. de la Xina R.D. del Congo Cuba Egipte Finlàndia França Alemanya Ciutat del Vaticà Índia Indonèsia Irlanda Itàlia  Japó Corea del Sud Líbia Malawi | Orde Sobirà i Militar de Malta Maurici Països Baixos Nigèria Noruega  Palestina Portugal Rússia Sàhara Occidental Sud-àfrica Espanya Eswatini Suècia Sudan  Suïssa Tanzània Timor Oriental Turquia Regne Unit Estats Units Veneçuela Vietnam Zàmbia Zimbàbue |

## Missions

* Unió Europea (Delegació)

## Consolats

Beira
* Portugal Consolat General
* Zimbàbue Consolat

## Ambaixadors i alts comissionats no residents

A Pretòria llevat quan s'anoti el contrari:
| Argentina Austràlia Àustria (Harare) Bangladesh Bèlgica Burundi  Camerun (Addis Abeba) Xile Comores (Addis Abeba) Croàcia Xipre Txèquia (Harare) Eritrea Etiòpia (Harare) Geòrgia Ghana (Harare) Grècia Hongria Israel (Luanda) Kenya (Harare) | Corea del Nord Lesotho Malàisia Mali Mèxic (Luanda) Namíbia Nova Zelanda Pakistan Paraguai Perú Polònia Romania Ruanda (Dar es Salaam) Aràbia Saudita (Lusaka) Sèrbia Eslovàquia Trinitat i Tobago Ucraïna (Luanda) Emirats Àrabs Units |

## Referències

* ↑ http://www.mrecic.gov.ar/representaciones/repre/109/142 Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.southafrica.embassy.gov.au/pret/home.html
* ↑ http://diplomatie.belgium.be/en/services/embassies_and_consulates/belgian_embassies_and_consulates_abroad/
* ↑ http://www.ccima.net/cmrcontact_fr.php?idRub=1
* ↑ http://www.mvpei.hr/MVP.asp?pcpid=1613&dmid=137#pocdrz%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.mfa.gov.cy/mfa/mfa2006.nsf/All/0C9009504B24F9C1C22571C7002F509D?OpenDocument Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ http://www1.mfa.gr/en/greece-bilateral-relations/mozambique/mozambique-contact-details-for-greek-missions.html Arxivat 2012-01-15 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.mfa.gov.il/MFA/Sherut/IsraeliAbroad/Continents/Africa/Mozambique/
* ↑ http://directorio.sre.gob.mx/index.php/delegaciones/90-directorio/embajadas/1778-angola Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.mre.gov.py/es/inicio_es.asp Arxivat 2011-10-24 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.rree.gob.pe/portal/misrree.nsf/webdiremb?OpenForm&Start=1&Count=160&Expand=50.2&Seq=44 Arxivat 2012-04-05 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.mae.ro/en/romanian-missions#736
* ↑ http://www.foreign.gov.sk/en/ministry/slovak_diplomatic_missions-diplomatic_missions
* ↑ http://hcpretoria.foreign.gov.tt/ Arxivat 2012-09-02 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.mfa.gov.ua/mfa/en/305.htm

## Enllaços externs

* Missions diplomàtiques acreditades a Moçambic al web del ministeri d'afers exteriors de Moçambic
# Quítxua II

El quítxua II, també denominat quítxua A i wámpuy, és la més estesa de les dues branques filogenètiques de les llengües quítxues. El quítxua és oficial a nivell nacional en diversos estats: el Perú amb 3,8 milions, —segons el cens de 2017—, Bolívia, amb 2,4 milions —segons dades de 2004— i l'Equador, amb 450 mil parlants. També es parla, sense ser oficial a nivell nacional, en el nord de l'Argentina —930.000—, el nord de Xile —180.000— i a Colòmbia —<20.000.
En la seva proposta original Alfredo Torero no sols va classificar al quítxua en les branques Q. I i Q. II, sinó que a més dividí el quítxua II en tres branques: A, B i C. Mentre la branca A no es descrivia per característiques comunes sinó per la seva posició intermèdia enfront dels quítxues centrals, les branques B i C van ser millor propostes sobre la base de les seves innovacions comunes. El Quítxua II B conté es distribueix des dels departaments de Nariño i Putumayo (Colòmbia) fins a la regió peruana de San Martín, incloent la totalitat de dialectes en el l'Equador. Els dialectes de la branca II B solen sonorizar la consonant posterior a "n" (per exemple, [ˈiŋ.ga] en comptes de [ˈiŋ.ca]) i pronunciar "q" com [k], perdent les vocals tots els canvis que tenen en els altres dialectes quan són limítrofs a aquesta lletra. D'altra banda, el Quítxua II C ve a ser el que es coneix per quítxua meridional, i es distribueix per la Serra sud peruana, la puna de la regió xilena de Antofagasta, els Andes bolivians i el nord argentí. Les variants del Cusco, Puno, Arequipa i Bolívia, així com de Jujuy, Argentina, que han manllevat les consonants oclusives aspirades i glotalitzades de l'aimara, pertanyen al subgrup Cusco-Collao.
* Quítxua II A
** Cajamarca (qvc)
** Incahuasi-Cañaris - (quf)
** Laraos
** Lincha
* Quítxua II B
** Chachapoyas
** Lamas
** Equador-Colòmbia
** Quítxua costaner
* Quítxua II C
** Ayacucho
** Cusco-Bolivia
** Santiaguenyo
La proposta inicial incloïa al quítxua de Pacaraos en el grup Q. II A, no obstant això, va ser discutida la seva ubicació juntament amb la branca Q. I.

## Referències

* ↑ Alfredo Torreo: El quechua y la historia social andina. ISBN 978-603-45021-0-9.
* 1 2 Les xifres procedeixen de l'annex de Adelaar i Muysken (2004).
* ↑ «Población indígena de Ecuador».

## Bibliografia

* Adelaar, W. & Muysken, P.. The Language of the Andes. Cambridge University Press, 2004. ISBN 978-0-521-36275-7.
# Polkagris

El polkagris (plural: polkagrisar) és una barra de caramel o bastó de caramel recte suec que va ser inventat el 1859 en la ciutat de Gränna (Suècia) i continua sent popular en la tradició confitera d'aquesta ciutat. El polkagris tradicional és vermell i blanc, amb gust de menta.
Polkagris és també el nom d'una beguda que té un gust semblant al del caramel. Conté vodka, crema de menta blanca, granadina, sprite i dos trossos de cirera.

## Etimologia

El nom polkagris al·ludeix a la polca, ball que era una novetat en Europa quan el caramel va ser inventat.

## Història

El polkagris va ser inventat a Gränna el 1859 per Amalia Eriksson, una vídua pobra de 25 anys. Amalia necessitava mantenir la seva família després de la mort del seu marit, per al que va obtenir permís per obrir una fleca on fer dolços i caramels de menta. Va mantenir la recepta secretament tota la seva vida.
El caramel es fa amb massa de sucre, que es cou, es pasta damunt una taula de marbre, s'estira i es trena a mà fins a la mida correcta. Conté menta, sucre, aigua i una quantitat ínfima de vinagre. Està a la venda en botigues de la ciutat. Es troba en diverses formes, mides i colors, però la versió vermella i blanca amb gust de menta és l'original. La seva recepta ha estat inclosa en llibres de receptes suecs.

## Referències

* ↑ «Polkagris (rock cand), Gränna» (en anglès). Mappic.org, 2007. Arxivat de l'original el 2022-03-27. [Consulta: 20 maig 2017].
* ↑ «Polkagris» (en anglès). Jim Schrempp, 16-03-2008. [Consulta: 20 maig 2017].
* ↑ «Polkagris» (en anglès). The Webtender. [Consulta: 20 maig 2017].
* ↑ polca, 1922 [Consulta: 20 maig 2017].
* ↑ Porter, Darwin; Danforth Prince. Frommer's Sweden. Frommer's, 2007, p. 273. ISBN 9780470100912.
* ↑ Guerrero, Joy. «Gränna, where every day is Christmas day» (en anglès), 07-08-2008. [Consulta: 20 maig 2017].
* 1 2 3 4 Berezin, Henrik. Adventure Guide Scandinavia: Sweden, Norway, & Denmark. Hunter, 2006, p. 141. ISBN 9781588435798.
* ↑ Widenfelt, Sam Erik; Selma Wifstrand i Emmie Berg. Favorite Swedish [Reesquitxons. Dover, 1975, p. 140. ISBN 9780486231563.
# José Monasterio Ituarte

José Monasterio Ituarte (Palma, 1882 - València, 4 de desembre de 1952) va ser un militar espanyol, oficial de l'arma de cavalleria que va combatre al Marroc i en el bàndol revoltat durant la Guerra civil espanyola. Va aconseguir el grau de general. Era cosí germà de José Moscardó e Ituarte.
Militar de cavalleria. Va combatre en la campanya del Marroc. Durant la República va ser ajudant del ministre de la Guerra, Gil-Robles en 1935.
Va col·laborar amb el general Cabanellas en la preparació del Cop d'Estat del 18 de juliol del 1936 que va donar lloc a la Guerra Civil Espanyola. En declarar-se la guerra estava destinat a Saragossa, on es va unir a la rebel·lió. Va aconseguir l'enllaç de l'Exèrcit del Nord amb l'Exèrcit del Sud en Arenas de San Pedro (província d'Àvila), el 9 de setembre de 1936. Va ser ascendit a general i nomenat cap de la Primera Divisió de Cavalleria durant tota la guerra. Va participar en nombrosos combats i va derrotar les forces de la República en el riu Alfambra (Terol) al febrer de 1938, on va dirigir el que s'ha considerat l'última càrrega de cavalleria de la història militar d'Espanya. Al mateix temps era Cap de les Milícies i conseller nacional de FET i de les JONS.
En 1940 va ser nomenat cavaller gran creu de l'Orde de Sant Llàtzer de Jerusalem. Va ser tinent general. Al setembre de 1943, va enviar una carta al General Franco, al costat d'altres oficials, en la que segons la seva opinió havia d'implantar-se la monarquia a Espanya. Malgrat això va ser nomenat capità general de la V Regió Militar (Saragossa) i de la III Regió Militar (València). Va ser procurador en Corts.

## Referències

* ↑ Jose Monasterio Ituarte, Auñamendi Eusko Enziklopedia
* ↑ LA ACADEMIA DE CABALLERÍA Y SUS DIRECTORES (1931-1939) TENIENTE CORONEL MONASTERIO
* ↑ MONASTERIO ITUARTE, JOSE, Índex del Congrés dels Diputats

## Enllaços externs

* José Monasterio Ituarte Arxivat 2016-03-24 a Wayback Machine. (castellà)
# Rho d'Hèrcules

Rho d'Hèrcules (ρ Herculis) és un estel doble a la constel·lació d'Hèrcules. Els dos estels, separats visualment 4 segons d'arc, llueixen amb magnitud aparent +4,56 i +5,42. S'hi troben a 402 anys llum de distància del sistema solar.
La més lluent del parell, Rho d'Hèrcules A (HD 157779 / HR 6485), és una gegant blanc-blavosa de tipus espectral B9.5III. Amb una lluminositat 251 vegades major que la del Sol, un diàmetre 4,8 vegades més gran que el del nostre estel i una massa de 3,2 masses solars, sembla més una subgegant que una veritable gegant. La seva companya, Rho d'Hèrcules B (HD 157778 / HR 6484), és una estrella blanca de la seqüència principal de tipus A0V, 103 vegades més lluminosa que el Sol, amb un radi de 3,4 radis solars i una massa de 2,9 masses solars. Encara que ambdues roten ràpidament, la velocitat de rotació de Rho Herculis B —291 km/s— és clarament superior a la de la seva companya —73 km/s. La rotació més lenta d'aquesta última ha permès la difusió d'alguns elements, sent considerat un estel de silici. La separació real entre Rho Herculis A i Rho Herculis B és d'almenys 500 ua.
Hom pensa que Rho Herculis A pot tenir una companya propera, denominada Rho d'Hèrcules Aa, de la qual res es coneix. Així mateix, a gairebé 2 minuts d'arc, s'hi pot observar un tènue estel de magnitud 13, anomenat Rho d'Hèrcules C; el seu moviment suggereix que existeix una relació física amb el brillant estel doble. Si això és així, Rho Herculis C és una nana taronja amb una massa aproximada de 0,6 masses solars. El sistema té una edat aproximada de 300 milions d'anys.

## Referències

* ↑ «The Relation between Rotational Velocities and Spectral Peculiarities among A-Type Stars». The Astrophysical Journal Supplement Series, 7-1995, pàg. 135–172. DOI: 10.1086/192182.
* 1 2 3 4 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Sloan magnitudes for the brightest stars». Journal of the American Association of Variable Star Observers, 2014, pàg. 443.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars in the northern hemisphere. II. Measurement of v sin i» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 10-2002, pàg. 897-911. DOI: 10.1051/0004-6361:20020943.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* 1 2 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «Herculis A 20 desembre 2020» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: {{{consulta}}}].
* 1 2 3 «Rho Herculis» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 20 desembre 2020].
* ↑ «Rho Herculis B» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 20 desembre 2020].