OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mas de l'Anguera (l'Albiol)

El Mas de l'Anguera o Mas d'Anguera, és un mas del municipi de l'Albiol que és inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. A uns 200 metres del mas, i situada en un collet per on passa l'antic camí de Reus a Prades (marcat com a GR-172, variant del GR-7), hi ha l’ermita del Mas d'Anguera, dedicada a la Immaculada Concepció.
És un mas format per un cos principal amb diverses reformes i afegitons. La part més antiga està bastida amb paredat, i la resta té reforços de rajoles i maons. Les façanes estan arrebossades. En el primer pis, damunt la porta, una mica desplaçada, hi ha una mena d'espitllera defensiva. La part més moderna és la que es fa servir per residència temporal, amb un dipòsit d'aigua a la teulada. El portal principal presenta un arc carpanell.
Hom pot trobar documents referents a Lo Mas de N'Anguera (segles xv, xvi i xvii) o de Na Anguera (1677), trobant-se la grafia "Enguera" ja al segle xiv. L'any 1584 hom esmenta els Angueres, germans copropietaris del mas. Un cadastre esmenta el mas l'any 1733. Com a partida, consta l'any 1716. Les seves terres es troben repartides pels termes d'Albiol i Aleixar. Segons el cadastre de 1733, posseïa 112 jornals. Un document parla que "Antiquitus erant duae mansiae separatae quarum altera dicebatur lo mas den Marcho, et altera lo mas den Camus, quae nunc est diruta". L'any 1495 era propietat de Joan Anguera (que dona origen al topònim). El 1553 era dels descendents Bartomeu i Antoni Anguera. Més tard, el mas i les terres passarien a mans d'uns Roig, Masdeu (segle XVII), Prats (segle xviii) i Viló (segle xix).

## Referències

* 1 2 «El Mas Anguera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Mas de l'Anguera». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona. [Consulta: 14 abril 2024].
* Goigs a la Puríssima Concepció. L'Aleixar i L'Albiol
# Mayer

«Mayer» té aquests significats:
* Toponímia:
** Mayer (Arizona)
** Mayer (Minnesota)
* Biografies:
** Adolf Mayer (1843-1942), químic agrícola alemany que treballà sobre els virus de les plantes
** Adolph Mayer (1839-1908), matemàtic
** Albert Mayer-Reinach (Mannheim, 1876 - 1954), músic alemany
** Albrecht Mayer (Erlangen, 1965), oboista alemany
** Anton Mayer (Libicz, Bohèmia, segle xviii), compositor austríac
** August Mayer, cantant i compositor alemany del segle xix
** Carl Mayer (Sondershausen, 1852 – ?), cantant d'òpera alemany de la tessitura de baríton
** Carmen Mayer (1950, Mühlacker, Baden-Württemberg), escriptora alemanya
** Celia Mayer
** Charles Mayer, boxejador estatunidenc de primers del segle XX
** Edward Mayer, compositor i director d'orquestra alemany del segle XIX
** Emilie Mayer (Friedland, Mecklemburg – Pomerània Occidental, 1821 – Berlín, 1883), compositora alemanya
** Florian Mayer (Bayreuth, 1983), tennista alemany
** Johann Bernard Mayer (Alemanya, segle xviii -Londres, 1820), professor d'arpa
** John Mayer (Fairfield, 1977), músic, cantant i compositor, periodista i productor musical estatunidenc
** Josepha Mayer (1758 - 1819), soprano alemanya
** Julius Robert von Mayer (1814 – 1878), metge i físic alemany especialitzat en termodinàmica
** Lauren Étamé Mayer (Londi Kribi, 1977), futbolista camerunés
** Leonardo Mayer (Corrientes, 1987), tennista argentí
** Louis B. Mayer o Ezemiel Mayer (Dymer, Imperi Rus, actualment Ucraïna, 1884 - Los Angeles, 1957)
** Maria Göppert-Mayer (Katowice, actual Polònia, 1906 - San Diego, EUA, 1972), física nord-americana, d'origen
** Marissa Mayer (1975), CEO de Yahoo! des del 16 de juliol del 2012
** Maurici Mayer-Reinach (Mannheim, 1869 - ?), violinista i compositor alemany
** Mihály Mayer (Újpest, Hongria, 1933 - Budapest, 2000), jugador de waterpolo hongarès
** Nathan Mayer Rothschild (Frankfurt del Main, 1777 - 1836), banquer i financer jueu instal·lat a Londres
** Nathan Mayer Rothschild, 1r baró Rothschild (1840 - 1915), banquer i polític britànic de la família Rothschild
** René Mayer (París, 1895 - 1972), polític francès que va ser diverses vegades ministre al seu país i President del Consell de Ministres
** Timmy Mayer, pilot de Fórmula 1 estatunidenc
** Tobias Mayer (Marbach am Neckar, Württemberg, 1723 -Göttingen, 1762), astrònom alemany
** Walter Mayer (Graz, Imperi Austríac, 1887-1948), matemàtic austríac
** Wilhelm Mayer (Praga, 1831 - Graz, 1898), compositor del Romanticisme
** Yisroel Mayer Kirzner(Londres, 1930), economista estatunidenc d'origen anglès
* Miscel·lània:
** Autoritat Mayer, Alta Autoritat de la Comunitat Europea del Carbó i de l'Acer (CECA)
** Equació de Born-Mayer, equació que permet calcular l'energia reticular d'un cristall iònic deduïda pel físic alemany Max Born i pel químic nord-americà Joseph Edward Mayer
** Metro-Goldwyn-Mayer, companyia, involucrada principalment en la producció i distribució de pel·lícules de cinema i programes de televisió
** Relació de Mayer, equació de la termodinàmica que relaciona la seva capacitat tèrmica a pressió constant amb la
# Mas Terradelles (Sant Jaume de Frontanyà)

El Mas Terradelles és un edifici del municipi de Sant Jaume de Frontanyà (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció civil. Masia de planta basilical, coberta en doble vessant i amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. La masia té, al primer pis, una obertura frontal amb balconada de fusta y una obertura superior molt simple a manera de graner. A ponent s'aixecà un cos annexa de reduïdes dimensions, cobert per la continuació del ràfec de la teulada.
Les portes i finestres tenen llindes de pedra a les parts més antigues (segle xviii) i rajol a les més modernes (segle xix). Malgrat la seva cronologia, la masia de Terradelles conserva pocs elements de la primera estructura.

## Història

Les primeres notícies que tenim de la casa de Terradelles són del s. XIII. L'any 1135, el prior de St. Jaume de Frontenyà, Ramon Arnald, amb el consentiment dels seus canonges, vengué per 15 sous de Barcelona, el Mas Terradelles, que havia rebut per donació a l'església. Donà també el molí a Terradelles i ho fa perquè siguin cultivades millor les seves terres. De cens, rebrà anualment: 2 sous, un parell de gallines, dos pans, 1 sester de civada i una mesura d'ordi pel mas; pel molí un mesura de civada.
De la casa de Terradelles fou canonge de St. Jaume, Guillem Terradelles l'any 1335, representant del prior en els nomenaments de rector de l'església de Sta. Cicilia de Riutort. També, Pere Terradelles ostenta, durant la baixa edat mitjana, el càrrec de batlle de Frontenya.
Gaspar Terradelles surt esmentat en el fogatge de 1553.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Mas Terradelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Pou de gel d'Horta d'Avinyó

El Pou de gel d'Horta d'Avinyó és un pou de glaç del municipi d'Avinyó (Bages), una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una construcció situada al peu de la carretera de Sabadell a Prats de Lluçanès. Avui es conserva només la meitat del que havia estat el pou de glaç. Es tractava d'un pou de dimensions més aviat petites si es compara amb el d'altres pous de la comarca que poden arribar als 14 metres d'alçada i poden superar els 9 metres de diàmetre. El mur té un gruix de 43 cm. Conserva una de les dues obertures que tenia el pou.

## Història

És una construcció d'època moderna (probablement del segle xviii), situada a una alçada de 290 metres. Donades les seves reduïdes dimensions, deuria servir per abastar gel a les poblacions més properes (Avinyó i Oló bàsicament, poblacions on no es té la notícia de cap pou de gel).
Avui només conserva la meitat del pou, ja que en eixamplar la carretera van partir el pou pel mig, quedant només la part que avui es conserva.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Pou de gel d'Horta d'Avinyó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 març 2016].
# Méier

Méier és un barri de classe mitjana i classe mitjana-alta localitzat en la Zona Nord del municipi de Rio de Janeiro, al Brasil. El barri és l'històric centre de l'Àrea dos Engenhos, que avui és coneguda com a Grande Méier i és una subprefectura des de 2013. En funció d'això, posseeix un vast comerç i varietat de serveis i transports, encara que no sigui un dels barris més grans del municipi. En el barri es localitza un dels primers shopping centers del Brasil, el Shopping del Méier, inaugurat el 1963. Presenta dues aparences urbanes diferents, una més agitada, comercial, en les àrees pròximes al Carrer Dias da Cruz i de l'estació ferroviària; i una altra més tranquil·la, en els carrers més residencials.
Méier és el 17è barri carioca amb millor IDH, de 0,931, sent un dels més valorats de la Zona Nord del municipi en la 4a posició, només darrere de Jardim Guanabara (0,962), Maracanã (0,944) i Grajaú (0,938), estant el front de barris "rivals" en aquest formatget dintre de la Zona Nord com Tijuca (0,926), Vila de la Penha (0,911), Vila Isabel (0,909) i Portuguesa (0,904).

## Història

El segle xviii, el barri era una hisenda de canya de sucre. El 1760, van tenir lloc alguns conflictes entre els jesuïtes (els amos de la hisenda) i la Corona Portuguesa, que els va expulsar de Rio. La hisenda, llavors, va ser dividida en tres parts: Engenho Novo, Cachambi i São Cristóvão. El 1884, Pere II del Brasil va regalar a un amic amb part de les terres. Aquest amic tenia el nom d'Augusto Duque Estrada Meyer, (fill del comendador Miguel João Meyer, portuguès d'origen alemany i un dels homes més rics de la ciutat a finals del segle xviii), conegut com a "camarista Meyer" per tenir lliure accés a la càmeres del palau imperial.
Per aquest motiu la regió va ser coneguda com a "Meyer" (es pronuncia "Maier"). Després de cert temps, els habitants van aportuguesar el terme per a "Méier". Els primers habitants del barri eren esclaus fugits que van formar quilombos en la Serra dos Pretos Forros.

## Galeria

* Església del Imaculado Coraçao de Maria, en el barri del Méier.
* Carrer Dias da Cruz, principal del Méier.
* Imperator - Centre Cultural João Nogueira, antic Cinema Imperator.
* Estació Méier i Avinguda Amaro Cavalcanti.
* Bonde (tramvia) destinació Meyer - Acervo Digital Afro-Brasiler

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «IDH dos bairros da cidade do Rio de Janeiro - WikiRio» (en portuguès). www.wikirio.com.br. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «IDS RIO BAIRROS 2000» (en portuguès). [Consulta: 28 octubre 2020].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Pharaoh hound

El Pharaoh hound ("podenc faraònic") és una raça de gos de la família dels podencs autòctona de Malta. És la raça nacional maltesa, i es coneix en maltès com Kelb-tal Fenek (gos coniller).

## Història

Diversos estudis genètics realitzats en els últims anys han vingut a concloure que contràriament a l'estesa creença que el podenc és un tipus de gos primitiu importat fa uns 3.000 anys de la zona de l'Orient Mitjà, aquests gossos en realitat guarden estreta relació genètica amb la resta de gossos de caça europeus i no són més "primitius" que la majoria d'ells. No obstant això, la llegenda diu que aquest és el gos que els faraons egipcis tant admiraven. En aquest cas, aquesta raça tindria no menys de vuit mil anys. Se sap que el gos del faraó modern procedeix de l'illa de Malta, a la Mediterrània, on possiblement va ser portat pels fenicis.

## Descripció

Altiu i prim, el gos del faraó té el cap triangular, gairebé sense stop, d'ulls color ambre o marró fosc, portant unes llargues orelles alçades i dretes. El ventre és fi i el llom recte i fort. El cos està format per músculs llargs, de línies seques. La cua està corbada i la porta baixa, encara que quan està content la porta en alt.
* Pelatge: Pèl fi, curt i llustrós.
* Color: Comú vermellós o blanc amb taques irregulars.
* Mesures: de 55 a 63 cm, i de 10 a 12 kg els mascles, i de 52 a 61 cm, i de 8 a 10 kg les femelles.

## Temperament

Amable, juganer, vivaç i és fidel al seu amo mostrant-li afecte. És molt apreciat com a animal de companyia per la seva gran lleialtat.

## Manteniment

La seva cura i educació no necessiten atencions especials, pel que són regulars i gens complicades. Si neix amb cua no cal que se li amputi. Encara que pot viure en apartaments, és preferible que visqui a llocs una mica més grans.

## Referències

* "Kelb tal-Fenek - National Hound of Malta". Kelb-tal-fenek.de. http://www.kelb-tal-fenek.de/indexeng.htm. Retrieved 2011-11-16.
* "Pharaoh Hound". Dog-breeds.net. http://www.dog-breeds.net/Pharaoh_Hound.htm Arxivat 2014-04-23 a Wayback Machine.. Retrieved 2011-11-16.
* "Fieldwork Description". Kelb tal-Fenek. http://www.kelb-tal-fenek.com/fieldwork.htm. Retrieved 2011-11-16.
* Frequently Asked Questions
* Fra. Abela, ‘Della Descrittione di Malta isola nel Mare Siciliano con le sue antichita ed altre notitie’, Malta, 1647. Translated from Cecil S. Camilleri, ' A Study of the Maltese Kelb tal-Fenek, Valletta/Malta 1995

## Enllaços externs

* Website about the Maltese Kelb Tal-Fenek
* Field work description
* Breeder website containing detailed Pharaoh Hound Information from Europe and the USA
# Born (pel·lícula)

Born és una pel·lícula hispano-catalana del 2014 dirigida per Claudio Zulian, qui és també coautor del guió juntament amb Michel Fessler, Albert García Espuche i Neus Rodríguez Roig. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un cop acabada la Guerra de Successió Espanyola a Barcelona (començaments del segle xviii), tres personatges que van viure al desapagut barri del Bornet intenten resoldre els seus comptes pendents: el calderer Bonaventura Alberni, la seva germana Mariana i el ric comerciant Vicenç.

## Repartiment

* Vicky Luengo ... Marianna
* Josep Julien ... Vicenç
* Marc Martínez ... Bonaventura
* Mercè Arànega ... Violant
* Núria Granell ... Teresa
* Jordi Mestre Molina ... Anton
* Florin Opritescu ... Miquel
* Berta Errando ... Maria Rosa
* Martin Ulrich Huber ... Kies

## Producció

Està inspirada en el llibre La ciutat del Born de García Espuche, en el qual retrata la història de les 55 cases que van descobrir sota el mercat del Born, en plena construcció de la Biblioteca de Catalunya, i també va llegir 1,2 milions de documents de notaris. Fins i tot s'hi imita el català que es parlava aleshores.

## Nominacions i premis
### Premis Gaudí de 2015

| Categoria | Persona | Resultat |
| pel·lícula en llengua catalana | | Nominada |
| Millor actriu secundària | Mercè Arànega | Nominada |
| Millor vestuari | Elena Ballester i Suñé | Nominada |
| Millor maquillatge i perruqueria | Alicia Rodríguez Sergio Esche | Nominades |

### Festival de Cinema de Milà

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor direcció artística | Elena Ballester | Guanyadora |

## Referències

* ↑ Claudio Zulian retrata la vida en la Barcelona del 1714 en su nueva película 'Born', La Vanguardia, 17 de novembre de 2015
* ↑ Born, esadir.cat
* ↑ 'Tatara-tara-Barcelona', El Mundo, 29 d'octubre de 2015
* ↑ ‘Stella cadente’ i ‘El niño’ es disputen els premis Gaudí ara.cat, 31 de desembre de 2014
* ↑ La pel·lícula catalana s'ha endut el premi a la millor actriu per Vicky Luengo al New York City International Film Festival, i el de millor direcció artística al Milano Internazionale Film Festival., llull.cat
# Broc

«Broc» té aquests significats:
* Broc (de recipient), part d'un recipient que serveix per abocar líquid (sortida de líquids).
* Broc (cognom romà), cognom romà portat per diverses gens, derivat del fet de tenir les dents prominents o cap a fora
* Broc (Friburg), municipi al districte de la Gruyère (cantó de Friburg, Suïssa)
* Broc (Maine i Loira), municipi al departament de Maine i Loira (regió de País del Loira, França)
* Le Broc (francès) o Lo Bròc (Alps Marítims), municipi al departament dels Alps Marítims (regió de Provença – Alps – Costa Blava, França)
* Le Broc (francès) o Lo Bròc (Puèi Domat), municipi al departament del Puèi Domat (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Basses d'en Broc, unes basses naturals als afores de la població d'Olot
* Josep Broc (segle xviii), clergue i professor de francès català que el 1771 publicà un promptuari lexicogràfic
# Victoria Kamhi

Victoria Kamhi o Victoria Kamhi de Rodrigo (Istanbul, Turquia, 1902 - Madrid, 21 de juliol de 1997), Marquesa dels Jardins d'Aranjuez, fou una pianista turca, professora del Conservatoire de Paris. Fou jueva sefardita.
| « | A nivell personal, va ser també en aquests anys quan tindria lloc el fet més important per Joaquín Rodrigo: la seva trobada amb la pianista turca Victòria Kamhi, amb qui va contraure matrimoni el 1933. Victòria Kamhi va ser una de les influències més decisives en la carrera de Joaquín Rodrigo. Excel·lent pianista, quan es va casar va decidir abandonar la seva carrera professional per dedicar-se exclusivament al seu marit. El domini de diversos idiomes juntament amb un ampli coneixement de les diferents cultures europees van fer de Victòria la companya ideal per Joaquín. Molts anys més tard, Victoria va publicar una extensa biografia de la seva joventut, del festeig amb Joaquín, i de la història de les seves vides, titulada: De la mano de Joaquín Rodrigo. La historia de nuestra vida. | » |

## Referències

* ↑ Pedro J. de la Peña. El maestro Rodrigo: un siglo de cultura. Ajuntament de València, 2001.
* ↑ Cuadernos hispanoamericanos. Ediciones Cultura Hispánica, 2001.
* ↑ Vicente Vayá Pla. Joaquín Rodrigo: su vida y su obra. Real Musical, 1977.
* ↑ Victoria Kamhi de Rodrigo. Hand in hand with Joaquín Rodrigo: my life at the maestro's side. Latin American Literary Review Press, març 1992. ISBN 978-0-935480-51-1.
* ↑ «Victoria Kamhi (1902-1997)» (en castellà). FundaciónVictoria y Joaquín Rodrigo. [Consulta: 22 novembre 2019].
* ↑ https://www.findagrave.com/memorial/25963534/victoria-kamhi
* ↑ Jacqueline Cockburn. The Spanish Song Companion. Scarecrow Press, 8 maig 2006, p. 243–. ISBN 978-0-8108-5749-0.
* ↑ Javier Leralta. Madrid: cuentos, leyendas y anécdotas. Silex Ediciones, 2002, p. 175–. ISBN 978-84-7737-100-7.
* ↑ Pablo Morales de los Ríos. Caricaturas de grandes creadores: Músicos clásicos. Editorial Libros.com, 1 febrer 2018, p. 347–. ISBN 978-84-17236-41-0.
* ↑ Eduardo Moyano Zamora. Concierto de Una Vida: Memorias Del Maestro Rodrigo. Planeta, 1 gener 1999. ISBN 978-84-08-03152-9.
* ↑ http://paris.rutascervantes.es/ruta/rodrigo/cronologia Arxivat 2016-04-13 a Wayback Machine.
* ↑ Joaquín Rodrigo - Biografia

## Enllaços externs

* Entrevista amb Victoria Kamhi a El País, 31 d'agost de 1988
# Pellestrina

Pellestrina és una illa d'Itàlia del nord, formant una barrera entre el sud de la Llacuna de Venècia i el Mar Adriàtic, allargada, al sud-oest del Lido.
L'illa té 11 quilòmetres (7 milles) de llargada i des del segle xviii s'ha limitat el seu vessant marítim per grans dics. Hi ha quatre pobles principals: San Pietro in Volta, Porto Secco, Sant' Antonio di Pellestrina i Pellestrina, conegudes per les seves cases pintoresques.
Les indústries principals de l'illa són la jardineria, la pesca, el turisme i l'encaix. Com el de Chioggia però diferent del de Torcello, l'encaix local és fet amb una agulla. Les atraccions de l'illa incloïen el Lido di Ca' Roman, conegut pels seus pins i la seva avifauna.

## En la ficció

La novel·la de ficció i de gènere policíac de Donna Leon Un Mar de Problemes (2001) té lloc a Pellestrina. El protagonista, el Comissari Guido Brunetti de la policia de Venècia, ha de solucionar els assassinats de dos pescadors de cloïssa de la riba de Pellestrina i troba una gran dificultat per dur a terme una investigació en el si de la comunitat tancada de l'illa, unida per un codi de lleialtat i una sospita dirigida cap als forasters. Encara que nadiu de Venècia, a una curta distància en vaixell de l'illa, pels illencs és un estranger.
Cenzo Vianelli, l'heroi de ''The Gril of Venice'' (2016), una novel·la de ficció històrica escrita per Martin Cruz Smith, viu i treballa com a pescador a Pellestrina l'any 1945.

## Galeria

* Vista de la paret
* Pellestrina Vista del moll
* Vista aèria d'una part de l'illa
* Vista des del transbordador que deixa al Lido
* La Casa dell'Ospitalità al nord de l'illa de Pellestrina

## Referències

* ↑ «Nature: Alberoni Dunes and Ca’ Roman».
* ↑ Jakubowski, Maxim «Reviews: Crime Fiction: Big in Crime». The Guardian, May 4, 2001.
# Cererols

«Cererols» té aquests significats:
* Cererols (Pinós), masia al municipi de Pinós a la comarca del Solsonès
* Cererols (Sallent), masia al municipi de Sallent a la comarca del Bages
* Cererols (Súria), llogaret al municipi de Súria (Bages)
* Rasa de Cererols, torrent afluent per l'esquerra de la Riera de Vallmanya, al Solsonès
* Santa Maria de Cererols, església romànica dins el mas de Cererols, al sud-est del municipi de Súria
* Serra de Cererols, serra al municipi de Rubió a la comarca de l'Anoia
* Pere Cererols (Reus, 1733 - Poblet, finals del segle xviii), abat de Poblet
* Pere Joan Cererols i Fornells o Joan Cererols (Martorell, 1618 - Montserrat, 1680), compositor, músic i monjo benedictí
# Can Deri

Can Deri és una masia de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga masia de planta irregular, degut a successives ampliacions, i un interessant paller adossat a la façana sud. Es desenvolupa en planta baixa i pis, i presenta coberta de teula àrab a dues vessants. Parets portants de pedra irregular, que a les façanes es barreja amb carreus. Les finestres són emmarcades per llindes i brancals de pedra bisellada i el trencaaigües és de pedra emmotllurada. En un extrem de la façana principal hi ha un petita finestra gòtica. La llinda de la porta, de pedra, presenta la part superior en forma de frontó.
És interessant el paller adossat a la façana sud amb un tancament format per llenques de fusta.
Té una construcció auxiliar de planta rectangular, la pallissa, adossada a la façana sud. Presenta parets estructurals de maçoneria i coberta de teula àrab a dues vessants. La façana principal, tota oberta, presenta un lleuger tancament a la seva part superior, format per llenques de fusta. Al seu interior hi ha un sostre intermedi fet amb cairats i llates.

## Història

Segons Corominas i Marqués existeixen varis documents datats als segles xiii i XIV que fan referència a masos i persones d'aquest lloc.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Deri». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Can Gabarra (Dosrius)

Can Gabarra és un edifici de Dosrius (Maresme) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia pertanyent a la família del grup I pel fet de tenir les dues teulades a dues vessants i el frontó lateral. Conserva el portal rodó (amb esgrafiats pels contorns), de tretze dovelles i la finestra principal amb festejadors. Als angles de la façana té els corresponents carreus de granit. L'edifici té tres cossos i un altre a la part posterior, paral·lel a la façana. Amb planta baixa i pis, a l'interior els marcs de les portes són de carreus. Al celler es conserva una premsa de fusta del segle XVI-XVII, i a les portes panys i pestells de ferro.

## Referències

* ↑ «Can Gabarra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].