OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Augustin Pyramus de Candolle

Augustin Pyrame de Candolle (Ginebra, 4 de febrer del 1778 - 9 de setembre del 1841), fou un botànic suís.
Va néixer el 1778 a Ginebra, en una família calvinista de la Provença que al segle xvi havia fugit de la persecució religiosa. Als 18 anys passà a estudiar medicina a París. Ajudà Jean-Baptiste de Lamarck (1744-1829) a refondre la Flore française (1803-1815). El 1804 obtingué el títol de doctor en medicina per la facultat de medecina de París amb la tesi Essai sur les propriétés médicales des plantes. Dos anys després, el 1806, tragué Synopsis plantarum in flora Gallica descriptarum, i començà un cicle de set estius (1806-1812) dedicats a un reconeixement agrícola i botànic de les regions de França per compte del govern. El 1813 aparegué la seva obra principal, la Théorie élémentaire de la botanique.
La Restauració francesa per motius polítics l'obligà a abandonar França, i s'establí a Ginebra. El 1818 emprengué la tasca de descriure totes les plantes conegudes, tot publicant les dues primeres parts del seu gran treball: Regni vegetabilis systema naturale, 1818-1821; però aquesta publicació, inabastable, no pogué continuar. Morí el setembre de 1841 a la seva ciutat natal.
Va publicar nombrosos treballs de botànica i fou l'autor d'una classificació botànica. El seu fill Alphonse i net Casimir van continuar la seva obra inacabada.

## Premi Augustin-Pyramus de Candolle

La Société de Physique et d'Histoire Naturelle (SPHN) atorga des del 1851 amb periodicitat irregular el Premi Augustin-Pyramus de Candolle a l'autor de la millor monografia sobre un gènere o una família de plantes, en reconeixement de l'obra de Candolle que va fundar el Conservatori Botànic de Ginebra el 1824 i on es conserva el seu herbari. Fins a 2012 el premi s'havia atorgat 27 vegades.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Asimov, Isaac. «Candolle, Augustin Pyrame de». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 213. ISBN 8429270043.
* 1 2 René Sigrist, «Candolle, Augustin-Pyramus de» (francès), Fitxa biogràfica al Dictionnaire historique de la Suisse, 2012
* ↑ Chisholm, Hugh, ed.. Candolle, Augustin Pyrame De. A: Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge: Cambridge University Press, 1911.
* ↑ «Prix Augustin Pyramus de Candolle» (francès), premi atorgat per la Société de Physique et d'Histoire Naturelle de Genève (SPHN)
* ↑ Michel Grenon, «Bref historique du Prix A.-P. de Candolle» Arxivat 2014-02-21 a Wayback Machine., (amb llista completa dels autors i de les obres premiades) Ginebra, SPHN, 2007, actualització de 2013

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Augustin Pyramus de Candolle
* gallica.bnf.fr Versions scannées ses œuvres
# (1012) Sarema

(1012) Sarema és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Karl Wilhelm Reinmuth el 12 de gener de 1924 des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.
Es va designar inicialment com 1924 PM. Més tard va ser anomenat per Sarema, un personatge de les obres de l'escriptor rus Aleksandr Puixkin (1799-1837).
Orbita a una distància mitjana del Sol de 2,479 ua, podent acostar-se fins a 2,144 ua i allunyar-se fins a 2,815 ua. Té una inclinació orbital de 4,033° i una excentricitat de 0,1352. Empra 1426 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1012.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1012) Sarema» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 8 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1012) Sarema» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 8 juny 2018].
# Bergantí pollacra

Un bergantí pollacra és un vaixell de dos pals amb aparell rodó. D'un desplaçament aproximat entre 150 i 200 tones arborava pal trinquet i pal mestre.
El trinquet era de dues peces amb quatre vergues i tenia cofa. El pal mestre era de dues peces amb creuera (sense cofa), amb quatre vergues, botavara, pic i cangrea.

## Referències

* ↑ Ramon Sampol Isern. Velers de Les Balears. M. Font, 1986. ISBN 9788486366261 [Consulta: 5 octubre 2010].
* ↑ Domènec Guimerà i Mariné. Els vaixells de fusta. Ketres, 1986. ISBN 9788485256600 [Consulta: 30 setembre 2010]. Pàgina 94.
* ↑ Martín Fernández de Navarrete. Diccionario marítimo español: que además de las definiciones de las voces con sus equivalentes en frances, inglés e italiano, contiene tres vocabularios de estos idiomas con las correspondencias castellanas. Imprenta real, 1831, p. 92– [Consulta: 30 setembre 2010].
* ↑ Juan Monjo y Pons. Curso metodico de arquitectura naval aplicada á la construccion de los buques mercantes: Obra compuesta en vista de las estrangeras mas modernas que tratan de la meteria. J. Tauló, 1856, p. 1– [Consulta: 30 setembre 2010].

## Vegeu també

* Joven Modesta
# Maria Teresa Monclús i Marquès

Maria Teresa Monclús i Marquès (Barcelona, 10 d'octubre de 1934) és una pianista i compositora de sardanes.
Va estudiar al Conservatori Municipal de Música de Barcelona amb Carles Pellicer, E. Zamacois i Joan Pich i Santasusana. Ha actuat com a solista en diferents llocs de Catalunya. S'ha dedicat a la pedagogia musical, especialment del piano.

## Discografia

* Cobla Montgrins. Maria Teresa Monclús Somni entre muntanyes : sardanes. Barcelona: Audiovisuals de Sarrià, 2008 [Consulta: 1r juliol 2013]. conté les sardanes:
* Sant Pau i el mariner,
* 50è aniversari de l'església de l'Esquirol,
* L'encant de Sant Joan,
* El barri del Ninot,
* El molí de Campdevànol,
* La Roca de la Creu,
* Ripoll et recorda,
* Sant Joan vila estimada,
* Mozartiana,
* El castell de Sant Pere,
* Rellotger i compositor,
* Campanes de festa: serenata.

## Referències

* ↑ https://www.discogs.com/es/artist/7550455-Maria-Teresa-Moncl%C3%BAs-i-Marqu%C3%A8s

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Feminisme de la igualtat

Pel que fa al context històric del feminisme de la igualtat, al s. XlX és quan es crea la primera associació de dones, associació dirigida a l'ensenyament de les dones. Situem al segle XX dues fases. Una d'elles és l'any 1931 època República, quan la dona aconsegueix el dret votat (dret aconseguit per Clara Campoamor$^{[1]}$). És l'any 1933 quan la dona vota per primer cop. Amb la dictadura tots els drets aconseguits fins aleshores marxen. Durant la transició política (1975-1979) té lloc la segona fase del s.XX.
L'any 1975 les defensores del feminisme de l'igualtat porten a terme les primeres jornades nacionals. En aquestes jornades es va crear un debat entre els moviments feministes del moment. Un d'ells defensava mantenir una corrent feminista independentment dels polítics, mentre que l'altre defensava reivindicacions feministes al mateix temps que es lluitava per la democràcia.
El maig del 1976 es van celebrar les primeres jornades de la dona a Catalunya.$^{[2]}$. En aquestes hi havia un debat clau: Dissenyar una estratègia per aconseguir l'emancipació de la dona o establir una tàctica a curt termini.
El feminisme de la igualtat pertany a un dels dos grans blocs del feminisme de la segona i tercera onada, el primer, el feminisme del que estem parlant, i el segon, el feminisme de la diferència. Aquest moviment és un corrent teòric que té com a objectiu principal la igualtat jurídica de drets de la dona envers l'home. Dins d'aquest feminisme de la igualtat hi ha el feminisme liberal, socialista i radical.
Un dels feminismes dins del feminisme de la igualtat és el feminisme liberal. Aquest fa referència a la igualtat de les institucions públiques i estendre el coneixement per tal que els temes de les dones no siguin ignorats
# Sobiranes

Sobiranes és una masia de Tavertet (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia assentada damunt de la roca. És de planta rectangular coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana actual, la qual està situada a llevant. El portal és rectangular, prop del portal s'hi adossa un cos de construcció recent i de planta rectangular.. A migdia s'hi obre un cos de porxos sostinguts per pilars de pedra; a la planta baixa s'hi formen unes arcades a través de les quals s'accedeix a la casa. Les baranes són de fusta així com el terra. Davant els porxos s'hi forma la lliça tancada per un mur de pedra. A la banda de ponent hi ha diverses construccions agrícoles. És construïda amb pedra.
A l'extrem esquerre del mur de llevant hi ha una finestra gòtica. És d'arc flamíger, amb calats i relleus incisos. Els brancals estan formats per grossos carreus ben carejats i els de la part superior sota la llinda tenen dos medallons florals a cada costat. L'ampit, força voluminós, té forma arrodonida i els porticons són de fusta.
La masoveria és de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana, la qual es troba orientada a migdia; el vessant de ponent és més llarg que el de llevant. El portal és rectangular amb la llinda de pedra i un arquet de forma triangular al damunt. A la part dreta de la façana s'hi adossa una construcció més baixa coberta a una vessant. A l'est hi ha un altre portal que dona al primer pis i al nord, un altre rectangular al centre, amb dues finestres al damunt i amb un passadís d'arc rebaixat a la dreta. La lliça està construïda en pedra sense polir i els elements de ressalt són de pedra picada.

## Història

Conegut amb el nom de Cases Sobiranes, el trobem documentat des del 1139. Va comptar amb més de trenta famílies que vivien en antigues balmes o esplugues. Es troba dins l'antiga demarcació de Sant Miquel de Sererols que data del segle xi. El mas encara és habitat pels propietaris els quals mantenen el cognom de Sobiranes. Es va ampliar i reformar a principis del segle xviii com diu una de les llindes "Josep Sobiranes 1753", i el portal de llevant "1704". Segurament, en aquestes reformes es van aprofitar elements anteriors com la finestra gòtica.
El mas conserva la clau de Sant Miquel de Soresols

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sobiranes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# (1044) Teutonia

(1044) Teutonia és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya, el 10 de maig de 1924. Teutonia es va designar al principi com 1924 RO. Més endavant va ser anomenat pels teutons, un antic poble germànic.
Teutonia orbita a una distància mitjana de 2,576 ua del Sol, podent acostar-s'hi fins a 2,206 ua i allunyar-se'n fins a 2,946 ua. La seva inclinació orbital és 4,251° i l'excentricitat 0,1436. Empra 1510 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1044.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1044) Teutonia» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 10 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1044) Teutonia» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 10 juny 2018].
# Ma Su

    En aquest nom xinès, el cognom és Ma (馬).
Ma Su (190 – 228) va ser un estrateg militar que serví al Regne de Shu durant el període dels Tres Regnes de la Xina. Fou el germà menor de l'assessor de Shu, Ma Liang. Ma Su tenia talents extraordinaris en estratagemes militars i va ser admirat pel Primer Ministre de Shu, Zhuge Liang. Tanmateix, un error tàctic de Ma Su a la batalla de Jieting va donar lloc al fet que Shu patira una gran derrota per part de Zhang He, un general del Regne de Wei.
Molta dramatització envolta a la mort de Ma Su en la novel·la històrica del Romanç dels Tres Regnes igual que a l'òpera pequinesa Derrota de Jieting, Ma Su hauria estat decapitat per ordre de Zhuge Liang. Tanmateix, d'acord amb les biografies de Ma Su i el seu amic Xiang Lang (向朗) en el Registre dels Tres Regnes, Ma Su va intentar fugir després de la derrota a Jieting però va ser capturat. Finalment morí d'una malaltia a la presó abans que ordenaren el seu ajusticiament.

## Referències

* ↑ Luo Guanzhong. «cap.95». A: Three Kingdoms: A Historical Novel (en anglès).

## Vegeu també

* Tres Regnes
* Personatges dels Tres Regnes
* Registres dels Tres Regnes
* Romanç dels Tres Regnes

## Bibliografia

* Chen Shou. San Guo Zhi. Yue Lu Shu She, 2002. ISBN 7-80665-198-5.
* Luo Guanzhong. San Guo Yan Yi. Yue Lu Shu She, 1986. ISBN 7-80520-013-0.
* Lo Kuan-chung; tr. C.H. Brewitt-Taylor. Romance of the Three Kingdoms. Tuttle Publishing, 2002. ISBN 0-8048-3467-9.
# La Serra (Tavertet)

la Serra és un mas al terme de Tavertet (Osona) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. A pocs metres d'aquest conjunt d'edificis hi ha la casa dels amos.

## Masia

Masia formada per un conjunt d'annexes que constitueixen un barri. Es poden veure diverses fases constructives. El cos principal és de planta rectangular (9x8 metres) cobert a dos vessants amb el carener paral·lel a la façana situada a ponent. És difícil concretar la planta original, ja que tots els annexes són antics i la planta és molt irregular. Per la façana sud, aquest cos té adossat un annex (que potser feia la funció de masoveria) que segueix el mateix traçat de la coberta. Totes les obertures tenen els emmarcaments de grans carreus de pedra, igual que els escaires dels angles. A la façana sud hi ha adossada una capella. A la façana est hi ha una finestra datada (1772) i a la façana principal una altra amb la data "1738".
Masia del segle xviii que havia tingut tres masoveries. La primitiva Serra era el mas Serradevall, actualment en runes, que estava emplaçada prop de l'actual. Els propietaris actuals mantenen el cognom d'origen. Es troba registrada en els fogatges del "Castell y terme de Tavertet fogajat a 5 de octubre 1553 per Joan Montells balle, Pere Closes y Climent Parareda promens com ampar en cartes 223" on consta un tal "Miguel Serra".

## Capella

La capella està dedicada a Sant Josep Oriol. És d'una nau, de planta rectangular d'uns 7 x 4 metres; està coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana situada a migdia. Presenta un alçat on s'hi marquen dos trams, el més alt dels quals és el que està tocant a la masia. La façana principal presenta un portal rectangular descentrat de l'eix central, les restes d'un campanar d'espadanya i un òcul. La part superior de tots els murs està decorada amb una línia d'arquets cecs.

## Referències

* 1 2 3 4 «Masia la Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# (1049) Gotho

(1049) Gotho és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert el 14 de setembre de 1925 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.
Gotho es va designar inicialment com 1925 RB. Es desconeix la raó del nom.

## Característiques orbitals

Gotho està situat a una distància mitjana del Sol de 3,098 ua, podent acostar-s'hi fins a 2,684 ua i allunyar-se fins a 3,513 ua. La seva excentricitat és 0,1337 i la inclinació orbital 15,1°. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1992 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1049.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1049) Gotho» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 11 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1049) Gotho» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 11 juny 2018].
# Torvosaure

El torvosaure (Torvosaurus) és un gènere de gran dinosaure teròpode que va viure al Juràssic superior (a l'estatge Kimmeridgià mitjà-superior a Nord-amèrica, a l'estatge Titonià a Europa).
La mida del torvosaure no es coneix amb certesa, ja que només s'ha trobat material incomplet, però va ser un gran teròpode. S'estima que el material nord-americà de torvosaure pertanyia a un individu d'uns 9 metres de longitud, amb un pes de 2,15 tones.

## Referències

* ↑ Paul, Gregory S. Predatory Dinosaurs of the World. Simon & Schuster, 1988, p. 282. ISBN 0-671-61946-2.
# Monteis

Monteis és una masia a poc més de mig km al NO del nucli de Tavertet (Osona). Masia del segle xvii, documentada des del segle xiv. L'edifici actual es datat del 1609. El petit edifici annexat a la masia és anomenat la "Casica", i podria haver estat capella o bé una petita masoveria o cambreria. Es troba registrada en els fogatges del "Castell y terme de Tavertet fogajat a 5 d'octubre 1553 per Joan Montells balle, Pere Closes y Climent Parareda promens com ampar en cartes 223" on consta un tal "Joan Montells".
Masia de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana, situada a migdia. Presenta un annex adossat a la façana oest amb l'aparell constructiu molt semblant al cos principal. S'observa una diferencia d'alçada a nivell de la coberta. A la façana nord, hi ha un annex petit amb els ràfecs de llosa. La porta principal, d'arc de mig punt adovellat, crea un eix de simetria en la façana. Totes les obertures tenen els emmarcaments de pedra picada igual que les arestes. Les arestes del sector NE té els carreus escairats d'una mida molt gran, i s'uneixen els carreus de la finestra més propera, formant tot un pany de paret. En l'escaire SE hi ha un petit torricó de defensa de planta circular, construït amb pedra tosca. Hi ha una llinda amb la data 1615 i una finestra amb la data 1658; a l'interior hi ha la llinda d'un portal amb la data 1610 i en un graó de l'escala, l'any 1810. Hi ha una gran xemeneia.

## Referències

* 1 2 «Masia Monteis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# (1061) Paeonia

(1061) Paeonia és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert per Karl Wilhelm Reinmuth el 10 d'octubre de 1925 des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.
Paeonia va rebre al principi la designació de 1925 TB. Posteriorment es va anomenar per les peònies, un gènere de plantes de la família de les peoniàcies.
Paeonia orbita a una distància mitjana del Sol de 3,13 ua, podent allunyar-se'n fins a 3,786 ua i acostar-s'hi fins a 2,475 ua. La seva excentricitat és 0,2095 i la inclinació orbital 2,498°. Empra 2023 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1061.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1061) Paeonia» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 12 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1061) Paeonia» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 12 juny 2018].
# Alfa del Telescopi

Alfa del Telescopi (α Telescopii) és l'estrella més brillant en la constel·lació del Telescopi.
És una estrella de tipus B subgegant (blau-blanca) amb una magnitud aparent de +3.49. Se situa a aproximadament 249 anys llum de la Terra. Encara que no té nom propi habitual, a la Xina era coneguda com a We, «perill».

## Referències

* ↑ Afirmat a: Catalogue of two dimentional spectral types for the HD stars, Vol. 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Data de publicació: 1978.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ Afirmat a: Catàleg de velocitats rotacionals dels estels. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: juny 1970.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ «Alpha Tel» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 24 desembre 2020].
* ↑ Allen, Richard Hinckley. «Telescopium». A: Courier Dover Publications. Star Names — Their Lore and Meaning (en anglès), 1889, p. 563. ISBN 0-486-21079-0 [Consulta: 3 febrer 2019].
# John Angelo Hansen

John Angelo Hansen, o simplement John Hansen, (Frederiksberg, 24 de juny de 1924 - 12 de gener de 1990) fou un futbolista danès.
Jugà set anys com a professional a Itàlia. Marcà 124 gols en 187 partits amb la Juventus FC, club on guanyà dues lligues de la Serie A i fou Capocannoniere el 1950. També jugà a la SS Lazio, i guanyà el campionat danès de l'any 1944 amb el club BK Frem i fou màxim golejador del campionat danès la temporada 1947-48.
Fou internacional amb la selecció de Dinamarca. Marcà deu gols en vuit partits l'any 1948, i guanyà la medalla de bronze als Jocs Olímpics d'Estiu de 1948.
Hansen també fou entrenador, al seu club Boldklubben Frem i a la selecció danesa. En aquesta darrera en fou entrenador interí el 1969, amb 5 victòries, 1 empat i 3 derrotes.

## Palmarès
### Individual

* Màxim golejador de la lliga danesa de futbol: 1947-48
* Màxim golejador de la lliga italiana de futbol: 1951-52

### Club

* Lliga danesa de futbol: 1943-44
* Lliga italiana de futbol: 1949-50, 1951-52

## Referències

* ↑ Lundberg, Knud. Dansk Fodbold. 1. Fra Breslau til Bronceholdet. Copenhagen: Rhodos, 1986, p. 16. ISBN 87-7245-132-7.
* 1 2 3 4 (danès) Steen Bjerre, John Hansen Arxivat 24-5-2012 a Wayback Machine., Boldklubben Frem, 13 febrer 2008.
* 1 2 RSSSF – Danish players in Italy
* 1 2 3 Danish national team profile
* 1 2 Jimmie Thomsen, DBUs landstrænere i perioden 1967–69 Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine., RSSSF, 26 Novembre 2001, publicat per Unió Danesa de Futbol
* ↑ John Hansen Arxivat 2012-08-01 at Archive.is at Haslund.info