OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xalet al carrer Àngel Guimerà, 20 (Sant Cugat del Vallès)

El Xalet al carrer Àngel Guimerà, 20 és una obra de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Xalet d'estiueig que constitueix un bon exemple d'edifici de la tradició mediterrània on destaca el tractament de les obertures amb diverses formes i proporcions així com el ràfec i la teulada.
El més destacable és el tractament volumètric del conjunt, amb un cos central amb una planta més que forma una torreta rectangular rematada per una teulada de quatre aiguavessos amb ràfec de caps de biga i remat ceràmic als encontres dels careners.
Les finestres i altres obertures estan emfatitzades mitjançant uns esgrafiats modernistes que dibuixen garlandes o medallons, aquests dibuixos s'estenen també a les pilastres de la tanca.
Els angles estan assenyalats per uns esgrafiats que imiten una falsa construcció de carreus, la qual també s'estén a les línies de crugia del cos més elevat.
La tanca està formada per una sèrie de pilars quadrats amb remat cilíndric que emmarca un esgrafiat modernista.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Xalet al carrer Àngel Guimerà, 20». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].
# Mas Bofí (Matadepera)

El Mas Bofí és una masia de Matadepera (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia ubicada al Parc Natural de Sant Llorenç del Munt. És d'estructura clàssica, de planta baixa, pis i coberta de teula àrab de dos aiguavessos. A llevant hi ha, adossada, una estança que conté un forn de pa; està coberta amb volta de casquet esfèric de maó i una teulada d'un sol aiguavés.
La façana principal, orientada a llevant, presenta una petita finestra rectangular amb llinda i brancals de factura senzilla. Aquesta façana es veu interrompuda pel cos adossat que conté el forn.
La part principal de la masia està precedida per una era pavimentada. El conjunt està delimitat per un mur fet amb carreus de diferents mides i disposats de manera irregular, sense escairar. Pel sud hi ha alguna espitllera, i el portal està constituït per un arc escarser de maó vist i cobert per un guardapols de dos aiguavessos de teula àrab.
El parament és fet a base de carreus irregulars vistos i sense escairar. Destaca un tram format per petits còdols allargassats a prop de la finestra de la façana principal, que semblen definir de manera difusa el que podria ser un parament en “spicatum”, tècnica arcaica que podria formar part del parament original del segle xi.
Al nord de la masia hi ha un forn de calç que fou utilitzat com a refugi per boscaters fins a mitjans del segle xx.

## Història

Les primeres referències documentals de Can Bofí daten del segle XI: “L'abat de Sant Llorenç de Munt, amb els seus monjos, dona a Berenguer tres mujades de vinya perquè les planti, en terme de Terrassa, al lloc dit Matadepera, en el Castenyet o en la Bruguera. Termaneja a llevant amb la terra planta per Bofill d'Antiga, a migdia amb el camí que va a Marcianus, a ponent amb l'arena i a tramuntana amb les terres plantades per Guifre Argemir”.
El nom del mas continua apareixent en documents del 1327 i del 1329. En aquesta última data es documenta: “Carta en què Nicolau Boffy i Berenguera, la seva muller, de la parròquia de Sant Llorenç de Valle, es fan homes propis, solius i aforacats del sr. Guillem de Sant Martí, abat de Sant Llorenç, per raó del mas Boffy, que hi ha en la dita parròquia. Amb homenatge i jurament [...]”.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Mas Bofí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# Roix ha-Xanà

El Roix ha-Xanà (en hebreu: ראש השנה) és el cap d'any del calendari hebreu, se celebra el primer, i el segon dia del mes hebreu de tixrí (mesos de setembre i octubre del calendari gregorià).

## Creació del Món

Aquest mes s'ha considerat el mes en el qual Déu va crear el món i és a partir d'aquesta celebració que es compten els anys. En aquesta festivitat es commemora la creació del món (i d'Adam també) tal com està narrada a la Bíblia. Durant la pregària del matí es toca un instrument (el xofar), el qual crida els jueus a la introspecció i meditació, que acaba amb el dia del Yom Kippur. També és conegut com el Dia del Judici o Dia del Record, perquè segons la tradició, en aquest dia Elohim jutja els homes. És la festa de cap d'any i es predestinen tots els fets que succeiran durant la resta de l'any.

## Costums del dia

És comú felicitar-se l'any entre els jueus, tal com es fa en el cristianisme. Les oracions de penitència i els poemes religiosos s'inclouen en les oracions normals de la resta de l'any. Pel que fa al menjar, els jueus prenen pomes amb mel o sucre per a fer entendre que tindran un any dolç, així com peix i magranes. També es toca el xofar (una banya) i per la tarda es du a terme el rebuig dels pecats anant a un riu o cabal d'aigua i recitant una oració. Són dies de festa i, per tant, la població s'absenta de treballar.

## Dates

| Any jueu | Començament (al capvespre) | Acabament (després del capvespre) |
| 5765 | 16-09 - 2004 | 17-09 - 2004 |
| 5766 | 04-10 - 2005 | 05-10 - 2005 |
| 5767 | 23-09 - 2006 | 24-09 - 2006 |
| 5768 | 13-09 - 2007 | 14-09 - 2007 |
| 5769 | 30-09 - 2008 | 01-10 - 2008 |
| 5770 | 18-09 - 2009 | 20-09 - 2009 |
| 5771 | 08-09 - 2010 | 10-09 - 2010 |
| 5772 | 28-09 - 2011 | 30-09 - 2011 |
| 5773 | 28-09 - 2012 | 30-09 - 2012 |
| 5774 | 28-09 - 2013 | 30-09 - 2013 |
| 5775 | 24-09 - 2014 | 26-09 - 2014 |
| 5776 | 13-09 - 2015 | 15-09 - 2015 |
| 5777 | 02-10 - 2016 | 04-10 - 2016 |
| 5778 | 20-09 - 2017 | 22-09 - 2017 |
| 5779 | 09-09 - 2018 | 11-09 - 2018 |
| 5780 | 28-09 - 2019 | 01-10 - 2019 |
| 5781 | 18-09 - 2020 | 20-09 - 2020 |
| 5782 | 06-09 - 2021 | 08-09 - 2021 |
| 5783 | 25-09 - 2022 | 27-09 - 2022 |

## Referències

* ↑ Armengol, Montse; Forcano, Manuel «La vida quotidiana al call de Girona» (paper). Sàpiens. Sàpiens Publicacions [Barcelona], núm.128, 4-2013, p.32-33. ISSN: 1695-2014.

## Vegeu també

* Any nou xinès
* Nowruz, cap d'any persa
* Ras as-Sana, cap d'any musulmà
# Sobreoscil·lació

En electrònica, processament de senyal i vídeo, la sobreoscil·lació és l'ondulació d'un senyal, especialment en la resposta de pas (la resposta a un canvi sobtat d'entrada). Sovint aquest senyal és indesitjable, però no sempre, com en el cas de l'acoblament inductiu ressonant. Està estretament relacionat amb la sobretensió, sovint com a resposta d'amortiment després de l'excés de tensió i, per tant, els termes es combinen de vegades.
També es coneix com a ondulació, especialment en l'electricitat o en la resposta del domini de la freqüència.
En els circuits elèctrics, l'ondulació és una oscil·lació no desitjada d'una tensió o corrent. Succeeix quan un pols elèctric fa que les capacitats i inductàncies paràsites del circuit (és a dir, les que no formen part del disseny, sinó només subproductes dels materials utilitzats per construir el circuit) ressonin a la seva freqüència característica. Els artefactes sonors també estan presents en les ones quadrades; vegeu el fenomen Gibbs.
L'ondulació és indesitjable perquè fa que flueixi un corrent addicional, per tant malgasta energia i provoca un escalfament addicional dels components; pot provocar l'emissió de radiacions electromagnètiques no desitjades; pot retardar l'arribada a un estat final desitjat (augmentar el temps d'assentament); i pot provocar l'activació no desitjada d'elements biestables en circuits digitals.
L'ondulació pot ser degut a la reflexió del senyal, en aquest cas es pot minimitzar mitjançant l'adaptació d'impedància.

## Referències

* ↑ Oxford English Dictionary (en anglès). 2a edició. Oxford University Press, 1989.
* ↑ «PCB Ringing: What Causes and How to Reduce Ringing In Circuit Boards» (en anglès). https://resources.altium.com,+25-07-2017.+[Consulta: 28 novembre 2022].
* ↑ Johnson, H. and Graham, M. High-Speed Digital Design: A Handbook of Black Magic. 1993. pp. 88–90
* ↑ Heath, Janet. «Reducing ringing or reflections by controlling impedance lines» (en anglès). https://www.analogictips.com,+18-05-2021.+[Consulta: 28 novembre 2022].
# Cap d'any japonès

L'any nou japonès (正月, Shōgatsu) és la més important de les festes al calendari japonès. En sentit més ampli, es refereix al primer mes de cada any. En temps antics aquesta data coincidia amb el calendari xinès, a l'inici de la primavera, però des de 1873 aquesta data va ser ajustada al calendari gregorià i, per tant, coincideix amb el primer de gener.
Les celebracions es realitzen durant tres dies en què només es fan els treballs més necessaris, i la gent dedica la major part del temps a la seva família. S'acostuma a jugar a jocs tradicionals i menjar plats especialment preparats per a la celebració. També s'organitza una profunda neteja de les cases, que després són decorades amb kadomatsu, pins decoratius que representen la longevitat.
Tradicionalment, el kadomatsu s'ha de posar el 13 de desembre perquè després d'aquesta data està prohibit anar a tallar pins a les muntanyes. Aquest arbre decoratiu es manté fins al 15 de gener.
Durant la celebració es lliuren els Seibo, regals elegits per a aquelles persones de qui es va rebre ajut durant el transcurs de l'any, i el primer de gener es lliuren totes les cartes de salutacions d'any nou que es van guardar a l'oficina de correus per a ser repartides en un enviament especial cada any.
És també molt important saldar els deutes abans de final d'any.
# Fonda Espanya (Cervera)

La Fonda Espanya és una obra de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, situat al nucli antic del municipi, proper al portal i la torre angular de la muralla del sector meridional. La finca és de planta rectangular i té una distribució de soterrani, planta baixa i dos pisos. La façana està delimitada per faixes configurades per carreus ben escairats i compta amb tres nivells d'obertures: a la planta baixa, els accessos propis al cafè restaurant, al primer pis, tres obertures unides per una balconada i el darrer nivell, per una gran galeria coberta, separada en tres obertures d'arc pla que compten amb pilars i una gran balustrada. El parament de la façana està arrebossat i pintat d'un to groguenc, els elements de suport i decoratius, en canvi, són de color blanc. En aquest sentit, hi destaquen els entaulaments, les palemetes i les pilastres jòniques de la balconada, així com la línia d'imposta entre el primer i segon pis, on hi ha una cornisa amb cartel·les. La coberta del conjunt és de teula àrab i té una inclinació composta.

## Referències

* ↑ «Fonda Espanya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Capella de la Santíssima Trinitat

La capella de la Santíssima Trinitat és una capella gòtica de planta rectangular que enmig de diverses construccions a la Pobla de Claramunt. Està situada al peu del camí ral, és d'època gòtica i, per tant, relacionada amb el nucli medieval de la Pobla de Claramunt i el Castell. Fundada per R. Muset, mesurava 13x6,75m. El 1463 es convertí en la segona parròquia de la Pobla. En 1612 s'engrandí a ponent i es va bastir un absis. L'any 1723 s'aixecà el campanar. Actualment és difícil veure l'estructura d'aquesta capelleta donat que l'alçada del sostre s'ha baixat i les arcades han quedat en part tapades. (és aconsellable veure la fitxa que va fer el Col·legi d'Arquitectes). Es conserva la base de la torre del campanar vell, tal com es veu a una de les fotos.

## Referències

* 1 2 3 «Capella de la Santíssima Trinitat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Carrer de Gràcia (l'Escala)

El Carrer de Gràcia és un vial dins del nucli antic de la població de l'Escala, a l'extrem nord-oest del terme. De fet és la via principal d'entrada al nucli antic, des de la ronda del Pedró. Desemboca a la placeta del Peix.
Es tracta d'un llarg carrer rectilini farcit d'edificis entre mitgeres, majoritàriament de planta rectangular i distribuïts en dues o tres plantes com a màxim. Conjunt de cases construïdes majoritàriament durant els segles xviii-XIX. Cal Monjo era, en origen, una de les propietats més grans presents al Carrer de Gràcia, actualment disgregada en diversos edificis. En origen, les construccions foren bastides a partir del segle xviii i presenten les obertures emmarcades amb grans carreus de pedra, ja siguin allindanades o bastides amb arcs rebaixats principalment. La resta del parament es troba arrebossat i pintat.
Altres edificis foren rehabilitats durant el segle xix i principis del XX. Aquestes construccions presenten obertures rectangulars, algunes d'elles amb sortida a balcons correguts, amb l'emmarcament motllurat d'obra i motius decoratius de ceràmica vidrada a les llindes i les cornises. Altres motius ornamentals utilitzats són mènsules de sosteniment, baranes de ferro treballades, guardapols... Presenten els paraments arrebossats i pintats, alguns d'ells amb decoració esgrafiada i les dates de construcció o rehabilitació dels edificis.
Per acabar, cal fer referència als edificis que estan essent rehabilitats en els últims temps. La majoria han conservat els elements més originals de les construccions, per exemple, els emmarcaments de pedra de les obertures, tot i que majoritàriament transformades o reutilitzades per al nou ús de la construcció.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Carrer de Gràcia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Memòria reprogramable

Una memòria reprogramable és un cas particular de memòria no volàtil en què el seu contingut es pot variar després de programada. El primer dispositiu de memòria no volàtil va ser proposat per Kahng i Sze el 1967. Aquests dispositius es basen en la modificació de la càrrega elèctrica atrapada a la porta d'un transistor mos. Hi ha diverses estructures per aconseguir això.

## Les principals són

* Estructura FAMOS
* Estructura MIOS
* Estructura SAMOS

## Estructura FAMOS

L'estructura FAMOS (Floating-gate Avalanche-injection MOS) es mostra a la figura 1. És un transistor MOS amb la seva porta de polisilici aïllada totalment per diòxid de silici. Per gravar la memòria, el drenador es polaritza fin arribar a la tensió d'allau i els electrons d'allau s'injecten en l'òxid. Aquesta càrrega modifica la tensió llindar del transistor. Per eliminar la càrrega es fa servir llum ultraviolada o raigs X. FAMOS és la base de les memòries EPROM.

## Estructura MIOS

L'estructura MIOS ( M et al- I nsulator-Si O $_2$ - S i ) és un transistor MOS amb dues capes de dielèctrics diferents a la porta. La classe més popular és la MNOS ( M et al- N itrur de silici- O xid de silici- S Ilici ). Els electrons creuen el SiO $_2$ per efecte túnel i la capa de nitrur per emissió de Frankel-Poole. Els MIOS es poden esborrar elèctricament, i són la base de les memòries EAROM ( Electrically alterable ROM )

## Estructura SAMOS

L'estructura SAMOS (Stack-gate A valanche-injection MOS) (Figura 3) prové de la FAMOS, afegint-li una segona porta. Aquesta segona porta, a més de permetre l'esborrat elèctric, en facilita l'escriptura. Aquesta estructura és la base de les memòries EEPROM

## Vegeu també

* PMOS
* Memòria flaix
* EEPROM
* RAM
* PROM

## Referències

* ↑ Enrique Mandado Pérez. Microcontroladores PIC: sistema integrado para el autoaprendizaje. Marcombo, abril 2007, p. 35–. ISBN 978-84-267-1431-2 [Consulta: 10 setembre 2011].
# Cabana de volta I (Guissona)

La Cabana de volta I és una obra de Guissona (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Cabana de volta construïda amb pedra i fusta. S'ha emprat petits carreus de pedra picada disposats en filades. La façana d'ingrés, orientada a sud, presenta una entrada amb brancals i llinda de pedra. A la llinda hi ha la data de 1911. La característica pròpia d'aquesta construcció és que arrenca a partir del marge cap a l'interior de la terrassa on hi ha el camp de conreu. A l'interior s'observa la coberta amb mitja volta de canó. Els camps de conreu i el poble de Guarda-si-vens són l'entorn més immediat.
La cabana és una construcció característica que es trobava a les finques allunyades del poble, donava cobert al pagès i a la mula a l'hora de descansar al migida i servia d'aixopluc en cas de mal temps.
S'arriba a la cabana per la carretera L-313a, direcció a Guarda-si-vens. S'agafa el desviament direcció Selvanera, i el primer camí a la dreta. Es segueix aquest camí a uns 800m, i s'observa a l'esquerra en un camp pròxim. Caminant s'hi arriba fent uns 300 m.

## Referències

* 1 2 3 «Cabana de volta I». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2021].
# Subjectivitat

La subjectivitat, segons la teoria del coneixement, és la propietat de les percepcions, els arguments i el llenguatge basats en el punt de vista del subjecte i, per tant, influïts pels interessos i desitjos particulars d'aquest.
La propietat oposada és l'objectivitat, que els basa en un punt de vista suposadament distant i separat, de manera que els conceptes en qüestió siguin tractats com a objectes.
Les postures envers la subjectivitat es poden tipificar de diferents maneres. Es diu, per exemple, que "tot és subjectiu", ja que és impossible jutjar o aplicar la percepció fora dels propis sentits, emocions i pensaments. Altrament, s'afirma que la subjectivitat és evitable i s'ha de limitar al màxim, fins i tot en ètica, per a garantir normes universals i consens científic (cristianisme, modernisme, cientifisme, absolutisme, etc.). També es defensa que hi ha àmbits estrictament subjectius (els qualia, els valors) i d'altres que poden tendir a l'objectivitat. Dins aquest corrent hi ha polèmica sobre què és necessàriament subjectiu.

## Referències

* ↑ G. Mayos "Valores bioéticos, subjetividad y biopolítica" Arxivat 2012-01-14 a Wayback Machine. (UB)

## Enllaços externs

* Subjetividad y vínculo social, por Jairo Gallo Acosta, 2005 (castellà)
* Subjetividad: lo que el mercado se llevó, Yago Franco, 2000 (castellà)
* Valores bioéticos, subjetividad y biopolítica per G. Mayos (UB). Arxivat 2012-01-14 a Wayback Machine.
* Shared Experience of Subjectivity (Anglès)
# 73a Divisió (Exèrcit Popular de la República)

La 73a Divisió va ser una de les divisions de l'Exèrcit Popular de la República que es van organitzar durant la Guerra Civil espanyola sobre la base de les Brigades Mixtes. Va arribar a participar en la batalla de Valsequillo-Peñarroya.

## Historial

La unitat va ser creada a mitjan 1938, dins del Grup d'Exèrcits de la Regió Central (GERC), com una força de reserva.
La nova divisió estaria composta per les brigades mixtes 21a, 83a i 219a, quedant situada en el front del Centre. A la fi d'any, integrada en el XVII Cos d'Exèrcit, la 73a Divisió va partir cap al front del Sud. El gener de 1939 va prendre part en la batalla de Valsequillo-Peñarroya, en suport de les forces republicanes que es trobaven a l'interior de la «bossa». La unitat, al costat de la 64a Divisió, va llançar atacs successius contra les posicions franquistes en el sector Moritos-Mataborracha, que van resultar infructuosos. Després del final de les operacions la divisió, que va sofrir un considerable desgast, va passar a la reserva i va quedar situada en el front del Centre.
Al març de 1939, durant el cop de Casado, la 83a Brigada Mixta —que formava part de la divisió— va intervenir en els combats a favor de les forces casadistes.
Cap al final de la contesa la unitat es va autodissoldre.

## Comandaments
### Comandants

* Major de milícies Francisco Carro Rozas;

## Referències

* ↑ VV.AA., 1990, p. 598.
* ↑ Chamorro Martínez, 1974, p. 89.
* ↑ Martínez Bande, 1985, p. 40, 65.
* ↑ Martínez Bande, 1985, p. 69-70.
* ↑ Martínez Bande, 1985, p. 280.
* ↑ Encinas Moral, 2008, p. 235.
* ↑ Martínez Bande, 1985, p. 40.

## Bibliografia

* Chamorro Martínez, Manuel. 1808/1936: dos situaciones históricas concordantes. Madrid: Imp. Cedesa, 1974.
* Encinas Moral, Ángel Luis. Fuentes históricas para el estudio de la emigración española a la U.R.S.S. (1936-2007). Madrid: Exterior XXI, 2008.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. ISBN 84-922644-7-0.
* Martínez Bande, José Manuel. El Final de la guerra civil. Madrid: Ed. San Martín, 1985.
* VV.AA.. Historia general de España y América XVII. La segunda república y la guerra civil. Madrid: Ediciones Rialp, 1990.
# Captains Courageous

Captains Courageous és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Victor Fleming i estrenada l'any 1937, protagonitzada per Spencer Tracy (que va guanyar el seu primer Oscar en aquest film), en el paper de Manuel, i Freddie Bartholomew, en el paper de Harvey Cheyne Jr.

## Argument

Un capritxós nen de bona família cau per la borda del iot en què estava fent un creuer i és recollit per un vaixell de pescadors i, per tant, s'ha d'adaptar a la vida a alta mar.

## Comentaris

Un clàssic del cinema d'aventures, qua va adaptar una novel·la de Rudyard Kipling. En la seva realització van participar diversos professionals no acreditats, com Howard Hawks, autor de la primera adaptació de la novel·la, o Jack Conway, que va dirigir diverses escenes. És un d'aquests films que aconsegueixen captivar sense causa aparent, amb el simple atractiu de l'obra ben feta i de la més simple emotivitat.

## Repartiment

* Freddie Bartholomew: Harvey Cheyne
* Spencer Tracy: Manuel Fidello
* Lionel Barrymore: El capità Disko troop
* Melvyn Douglas: Frank BurtonCheyne
* Charley Grapewin: Oncle Salters
* Mickey Rooney: Dan
* John Carradine: Long Jack
* Oscar O'Shea: El capità Walt Cushman
* Jack LaRue: El Predicador
* Walter Kingsford: El doctor Finley
* Donald Briggs: Bob Tyler
* Christian Rub: El vell Clement
* Sam McDaniel: "Doc"
* Billy Burrud: Charles Jamison
* Norman Ainsley: Robbins
* Wally Albright: Un noi
* Jimmy Conlin (non surt als crèdits): Martin

## Premis i nominacions
### Premis

* 1938: Oscar al millor actor per Spencer Tracy

### Nominacions

* 1938: Oscar a la millor pel·lícula per Louis D. Lighton
* 1938: Oscar al millor guió adaptat per Marc Connelly, John Lee Mahin i Dale Van Every
* 1938: Oscar al millor muntatge per Elmo Veron

## Referències

* ↑ «Captain courageous». The New York Times.
* ↑ Sánchez Noriega, José Luis; Gubern, Román. Historia del cine: teoría y géneros cinematográficos, fotografı́a y televisión. Nueva edición. Madrid: Alianza, 2006. ISBN 978-84-206-7691-3.
* ↑ http://www.fotogramas.es/Peliculas/Capitanes-intrepidos/Critica