# Catedral de Sant Basili

La catedral de la Intercessió de la Mare de Déu al Turó (en rus Собо́р Покро́ва Пресвято́й Богоро́дицы, что на Рву, Sobor Pokrova Presviatoi Bogoróditsi, txto na Rvu), més coneguda com la catedral de Sant Basili o catedral de Basili el Benaurat (Собо́р (храм) Васи́лия Блаже́нного, Sobor (khram) Vassília Blajénnogo), és una catedral situada a la plaça Roja de la ciutat de Moscou (Rússia). És mundialment famosa per les seves característiques cúpules amb forma de bulb.
Fou el tsar Ivan el Terrible qui ordenà la construcció de la catedral per commemorar la conquesta del Kanat de Kazan, i es va realitzar entre 1555 i 1561. El 1588 el tsar Teodor Ioànnovitx va ordenar que s'agregués una nova capella al costat est de l'edifici, bastida sobre la tomba de Basili el Benaurat, sant que va acabar donant nom popularment a la catedral.
Sant Basili es troba a l'extrem sud-est de la plaça Roja, just davant de la torre Spàsskaia del Kremlin i de l'església de Sant Joan Baptista a Diàkovo.
En un jardí davant de l'església rau una estàtua de bronze, erigida en honor de Dmitri Pojarski i Kuzmà Minin, que van reunir voluntaris per a l'exèrcit que va lluitar contra els invasors polonesos durant el període conegut com a Període Tumultuós.
El concepte inicial era construir un grup de capelles, cadascuna dedicada al sant corresponent a cada dia en què el tsar va guanyar una batalla, però la construcció d'una torre central va unificar aquests espais en una sola catedral. La llegenda diu que el tsar Ivan va deixar cec l'arquitecte Póstnik Iàkovlev per evitar que projectés una construcció que pogués superar la catedral de Sant Basili, encara que sembla que només es tracta d'una faula, ja que Iàkovlev va participar uns anys més tard en la construcció del Kremlin de Kazan.
La catedral de Sant Basili no s'ha de confondre amb el Kremlin de Moscou, que està situat al costat d'aquesta a la plaça Roja i, per tant, no en forma part. Tot i així, molts mitjans de comunicació confonen ambdues construccions erròniament.

## Història
### Supòsits constructius

La construcció de la catedral es va estendre entre 1555 i 1561, durant el regnat d'Ivan IV, anomenat Ivan el Terrible, en record de la presa de Kazan i la victòria sobre els tàtars del Kanat de Kazan. Existeixen diverses hipòtesis sobre qui va ser l'arquitecte. La versió més comuna atribueix l'obra a l'arquitecte Póstnik Iàkovlev de Pskov, sobrenomenat Barma. Una altra hipòtesi àmpliament difosa és que Póstnik i Barma són dos arquitectes separats que van treballar junts. Però, segons el Journal of Soviet Architecture, aquesta hipòtesi està actualment obsoleta. Finalment, és possible que l'arquitecte de la catedral sigui un occidental el nom del qual s'ha perdut (potser italià, ja que els italians van construir un gran nombre d'edificis al Kremlin), cosa que explicaria l'estil únic que combina tradicions de les obres arquitectòniques renaixentistes russes i europees. Però aquesta versió no està confirmada per cap font documental precisa.
Segons la llegenda, davant d'aquesta bellesa, el Tsar va ordenar que els ulls dels arquitectes Barma i Póstnik fossin arrancats, de manera que no poguessin reproduir aquest edifici. Tanmateix, si Póstnik va ser un dels autors de la catedral, probablement no va quedar cec ja que va participar en les obres del Kremlin de Kazan uns anys després.

### Reformes

Com a moltes ciutats d'aleshores, les estructures dels edificis de Moscou eren de fusta. Com a resultat, els incendis van ser freqüents i van danyar la catedral. És per això que des de finals del segle xvi s'han realitzat treballs de renovació. Al llarg de més de quatre segles d'història del monument, s'han executat moltes obres similars que inevitablement van canviar la seva aparença, adaptant-se cada vegada als ideals estètics del moment. Per exemple, va ser el 1583, arran d'un incendi, que les cúpules van ser substituïdes per les cúpules bulboses que coneixem actualment. Tanmateix, no es van pintar de diversos colors fins al 1670.
El 1737 es va esmentar per primera vegada el nom de l'arquitecte Ivan Michurin als documents de la catedral. Aquest va dirigir els treballs de renovació de l'arquitectura i els interiors de la catedral després del foc de la Trinitat (Troïtski) que es va produir el 1737.
Les següents grans obres de reparació es van dur a terme a la catedral entre el 1784 i el 1786 sota la direcció de l'arquitecte Ivan Iàkovlev i ordenades per Caterina II.
Entre 1900 i 1912, l'arquitecte Serguei Soloviov va fer la restauració de l'edifici.
A la dècada de 1920, els treballs de restauració i renovació van ser dirigits pels arquitectes Nicolaï Koudrioukov i A. Jeliaboujski.

## Arquitectura

El punt més alt de l'edifici fa 65 m. La catedral està adornada amb nou cúpules principals (segons el nombre de capelles) i una altra al campanar, cadascuna de les quals es distingeix per la seva forma neta i viva, els seus ornaments i colors. L'edifici en si està fet principalment de maó vermell, sovint exposat. Originalment l'església era totalment blanca i les seves cúpules daurades, però les obres de reconstrucció als segles xvi i xvii han canviat completament i han embellit el seu aspecte.
La catedral està orientada en angle recte a l'eix de la plaça Roja, cosa que li dona un aspecte asimètric i fins i tot caòtic a les fotos. Vist des de l'oest, però, notem la simetria de la construcció, que també es troba a l'interior. L'església principal, de forma quadrada, està coronada per un octàgon que s'enfila cap amunt i coronat per una cúpula daurada. Quatre torres octogonals mitjanes envolten l'església principal en direcció als quatre punts cardinals. Les quatre petites torres són quadrades i intercalades entre les torres mitjanes, donant a l'edifici la forma d'una estrella de vuit puntes.
La catedral es compon en realitat de vuit esglésies separades, cadascuna adornada amb una torre. Les vuit capelles annexes simbolitzen vuit batalles durant la presa del Kanat de Kazan. Per tant, cadascuna de les capelles honra el dia sant o el sant rus que representa el dia d'aquestes victòries:
* Pentecosta;
* en honor de Sant Nicolau de Myra;
* Diumenge de Rams;
* en honor de santa Natàlia (en rus: Святая Наталия);
* Joan l'Almoiner;
* Alexandre Svirski (en rus: Александр Свирский);
* sant Varlaam de Khoutyne;
* sant Gregori l'Il·luminador.
Cadascuna d'aquestes vuit capelles (quatre axials i quatre més petites entre cadascun dels eixos) està coronada amb una cúpula bulbosa, que envolta una novena, més gran, que les sobresurt. Aquesta última adorna l'església central, erigida en elogi de la Intercessió de la Mare de Déu. Les nou esglésies estan unides pels fonaments, la galeria lateral (abans no coberta), així com pels passatges interiors amb volta.
El 1588, al nord-est de la catedral, es va construir una desena capella, consagrada en honor de Basili el Beat (1469 - 1552), que va donar a la catedral el segon nom. Al costat d'aquesta capella hi ha una altra que homenatja la Nativitat de Maria, en la qual es va enterrar, el 1589, sant Joan de Moscou (en rus: Иоанн Московский), (inicialment, la capella va ser consagrada en honor de la festa russa de la Deposició de la seva túnica a les Blanquernes, però es va dedicar de nou el 1680). Va ser a la dècada de 1670 quan es va construir el campanar rematat amb un sostre amb forma de piràmide.
La catedral ha estat restaurada moltes vegades. Al segle xvii es va dur a terme un treball monumental sobre la decoració de la catedral. Tot i que l'església era totalment blanca i les seves cúpules daurades, comença l'enginyós desenvolupament de la decoració multicolor de les bombetes, així com la pintura ornamental interior i exterior. A més, es van afegir annexos asimètrics i tendes de campanya al terrat dels graons laterals.
L'arxipreste Ivan Vostorgov, últim degà de la catedral (abans de la Revolució d'Octubre de 1917), va ser afusellat el 23 d'agost de 1919. L'església va ser posada a disposició de les comunitats renovacionistes.

## Vegeu també

* Ivan Iegòrovitx Zabielin

## Referències

* ↑ Журнал Советская архитектура (ru)
* ↑ . La première mention authentique de la construction de l'édifice date de l'automne 1554. Il est dit qu'en premier lieu se trouvait une cathédrale en bois. Cette cathédrale n'est restée qu'à peine plus de six mois avant d'être démontée en 1555 per laisser place à la construction de la cathédrale en pierre que nous connaissons aujourd'hui. Émission culturelle russe présentant le documentaire Развенчание легенды (ru) Arxivat 2015-10-04 a Wayback Machine.