OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antoni Figueres

Antoni Figueres és el primer mestre de cant de qui es té notícia.

## Biografia

Aquest és el primer mestre de cant de qui servem notícia. El 13 d'octubre de 1622 va ser nomenat mestre de cant, amb les funcions d'ensenyar a cantar, cant pla i cant d'orgue, és a dir, polifonia.
Sabem que el 1631 el mestre Figueres seguia residint a Olot, atesa la seva presència entre els beneficiats i curats, i les comunitats carmelita i caputxina, que participaren en la processó celebrada amb motiu de la inauguració de la nova església dels frares caputxins, els quals ja feia 4 anys que havien arribat a Olot.

## Bibliografia

* Gregori i Cifré, Josep M.;
* Monells, Carme, Fons de l'Església parroquial de Sant Esteve d'Olot
* Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa, 2012.
# Panda Security

Panda Security S.L., anteriorment Panda software, és una companyia multinacional de seguretat informàtica fundada el 1990 per l'exdirector general de Panda, Mikel Urizarbarrena, a la ciutat de Bilbao (País Basc). Centrada inicialment en la producció de programari antivirus, la companyia ha expandit la seva línia d'aplicacions per incloure tallafocs, aplicacions per a la detecció de correu brossa i programari espia, tecnologia per a la prevenció del cibercrim, aplicacions de seguretat i altres eines de seguretat i gestió per a empreses i usuaris domèstics.
Els productes de Panda inclouen eines de seguretat per a usuaris domèstics i empreses, incloent protecció contra el cibercrim i tipus de programari maliciós que poden danyar sistemes d'informació, com spam, furoners, programari espia, dialers i contingut web no desitjat, així com detecció d'intrusions en xarxes WiFi. Les seves tecnologies patentades, anomenades TruPrevent, són un conjunt de capacitats proactives encaminades a bloquejar virus desconeguts i intrusos.

## Panda Antivirus

Panda Antivirus és un programa antivirus creat l'any 1990 per l'empresa basca Panda Security. El 2014 els productes de l'empresa es trobaven traduïts a 23 idiomes i eren utilitzats per milions d'usuaris de 195 països d'arreu del món.
Panda Security ofereix una gran varietat de productes orientats a diferents tipus de client, des d'usuaris domèstics, fins a solucions per a grans empreses.

### Per a Windows

* Panda Cloud Antivirus Free
* Panda Antivirus Pro
* Panda Internet Security
* Panda Global Protection
* Panda Gold Protection

### Per a Android

* Panda Mobile Security
* Panda Global Protection
* Panda Gold Protection

### Per a Mac

* Panda Antivirus for Mac
* Panda Global Protection
* Panda Gold Protection

## Referències

* ↑ Company Profile, prensa.pandasecurity.com [consulta: 26-03-2014]
* ↑ Softonic - Panda Security, [consulta:26-03-2014]
* ↑ Panda Cloud Antivirus Free [consulta:26-03-2014]
* ↑ Panda Security Panda Antivirus Pro, [consulta: 26-03-2014]
* ↑ Panda Security - Panda Internet Security, [consulta: 26-03-2014]
* ↑ GooglePlay, [consulta: 26-03-2014]
* ↑ Panda Security - Panda Global Protection, [consulta: 26-03-2014]
* ↑ Panda Security - Panda Gold Protection, [consulta: 26-03-2014]
# Benestar

Benestar o benestança és la situació en la qual es troben satisfetes les necessitats de la vida.
El benestar individual és un concepte vinculat al de qualitat de vida, ja que està relacionat amb la satisfacció de les necessitats (materials, espirituals, etc.) de la vida diària de les persones. En aquest sentit, és un concepte més subjectiu que no pas objectiu que remet a altres maneres de definir-lo:
* Benestar individual equival a comoditat, abundància de les coses necessàries per a viure a gust.
* Benestar individual equival a satisfacció, tranquil·litat d'esperit.
En el pla objectiu, el benestar és un concepte que remet a les esperances o expectatives de les persones en un present determinat, en què la qualitat de vida pot ser quantificada mesurant en quin grau es compleixen els «...requisits de felicitat de la gent -és a dir, aquells requisits que són una condició necessària (encara que no suficient) de la felicitat- aquells sense els quals cap membre de l'espècie humana pot ser feliç.».
* Benestar social és la prestació d'un nivell mínim de benestar i suport social per a tota la ciutadania. Als països més desenvolupats, és en gran manera el benestar proporcionat per l'Administració pública.
* Estat del benestar: «...és un concepte de govern en la qual l'estat té un paper fonamental en la protecció i promoció dels drets econòmics i el benestar social dels seus ciutadans. Es basa en els principis d'igualtat d'oportunitats, de distribució equitativa de la riquesa i de responsabilitat pública envers els qui no poden acollir-se a les disposicions mínimes per a una vida digna. És un terme genèric que pot abastar una gran varietat de formes d'organització econòmica i social.»
* Economia del benestar: és la branca de les ciències econòmiques i polítiques que es preocupa de qüestions relatives a l'eficiència econòmica i al benestar social.

## Referències

* ↑ Notes on "Quality of Life". Data d'accés: 20 d'agost de 2012.
* ↑ «Previdenza sociale - Enciclopedia» (en italià). [Consulta: 20 desembre 2024].
* ↑ Cita de la Britannica Online Encyclopedia Welfare state

## Vegeu també

* Benestarisme (drets dels animals)
* Desenvolupament sostenible
* Pensió
* Seguretat Social
Viccionari
# Aroha Travé

Aroha Travé (Terrassa, 1985) és una autora de còmics catalana. El seu estil beu del còmic underground, amb un dibuix que l'autora mateixa defineix com a «carregat i brut», hereu de la “línia xunga”.
Es va donar a conèixer el 2020 gràcies a l'èxit de la novel·la gràfica Carne de cañón, la qual fou premiada a la 39a edició de Comic Barcelona i lloada per la crítica, quedant finalista als premis de l'Associació de Crítics i Divulgadors del Còmic (ACDCòmic). El còmic, amb un punt autobiogràfic, és continuista amb la tradició underground de la revista El Víbora, de la qual Aroha havia sigut gran lectora en la adolescència, i relata les vivències de barri d'un grup de nens.
El 2024 el seu còmic Lila Maria Piernagorda fou recompensat amb el premi al millor fanzine de la 42a edició del Comic Barcelona.

## Premis i reconeixements

* 2021 - Premi a Autora revelació del 39è Festival Comic Barcelona per Carne de cañón (La Cúpula).
* 2021 - Nominació al Premi al millor fanzine del 39è Festival Comic Barcelona per Grano de pus, juntament amb Rosa Codina.
* 2024 - Premi al millor fanzine del Comic Barcelona per Lila Maria Piernagorda.

## Obra (selecció)

* Carne de cañón. La Cúpula, 2019
* Grano de pus, juntament amb Rosa Codina. Pus Comix, 2020
* Lila Maria Piernagorda. Pus Comix , 2023

## Referències

* ↑ «Biografia d'Aroha Travé» (en castellà). Tebeosfera. [Consulta: 14 abril 2022].
* 1 2 Jiménez, Jesús. «'Carne de cañón', un cómic de barrio que homenajea a 'El Víbora'». rtve.es, 14-06-2019. [Consulta: 22 març 2022].
* 1 2 Salvà, Bernat «La il·lustradora Marika Vila guanya el Gran Premi Comic Barcelona ». El Punt Avui, 03-05-2024 [Consulta: 28 desembre 2024].
* ↑ Abella, Anna. «Jaime Martín i Seth triomfen als premis del Còmic Barcelona». El Periódico de Catalunya, 28-05-2021. [Consulta: 30 maig 2021].
# Monica Valen

Monica Valen (Porsgrunn, Telemark, 15 de setembre de 1970) va ser una ciclista noruega. L'any 1994 va guanyar el Campionat del Món en ruta. També ha aconseguit cinc cops el campionat nacional en ruta i tres més el de contrarellotge. Va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 i del 2000.
És coneguda també amb el nom de Monica Valvik després del seu casament amb l'atleta Svein Inge Valvik.
La seva germana Anita també s'ha dedicat al ciclisme professionalment.

## Palmarès

* 1987
** Campiona de Noruega en ruta júnior
* 1992
** Campiona de Noruega en ruta
** Campiona de Noruega en contrarellotge
** 1a a Tygrikeskupen i vencedora de 5 etapes
** Vencedora de 2 etapes al Tour de la CEE
* 1993
** Campiona de Noruega en ruta
** Campiona de Noruega en contrarellotge
** 1a a la Volta a l'Oest de Noruega i vencedora de 2 etapes
** Vencedora de 3 etapes als Tres dies de la Vendée
** Vencedora de 3 etapes a Tygrikeskupen
* 1994
** Campiona del món en ruta
** Campiona de Noruega en ruta
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Aude
** Vencedora de 3 etapes al Gran Premi del Cantó de Zuric
* 1995
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Mallorca
* 1997
** Campiona de Noruega en ruta
** Campiona de Noruega en contrarellotge
** Campiona de Noruega en critèrium
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
* 1998
** Campiona de Noruega en ruta
** Vencedora de 2 etapes al Tour de la Drome
** Vencedora d'una etapa al Tour de Bretanya
* 2000
** Campiona de Noruega en critèrium
** 1a al Tour de Bretanya i vencedora de 2 etapes

## Referències

* ↑ «Monica VALEN» (en anglès). Museo del Ciclismo. [Consulta: 28 desembre 2024].
* ↑ «Monica Valvik-Valen» (en anglès). olympedia. [Consulta: 28 desembre 2024].
* ↑ «Pro cyclists that changed their name during their career» (en anglès). procyclinguk, 09-10-2021. [Consulta: 28 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# John Landen

John Landen (Peakirk, 23 de gener de 1719 $^{(Julià)}$ - Milton, 15 de gener de 1790) fou un matemàtic aficionat anglès del segle xviii, conegut per haver establert la transformació de Landen.

## Vida i obra

Landen era fill de Mathhew Landen i Elizabeth Cole i va rebre la formació tècnica per a fer d'agrimensor, professió que va exercir a Peterborough des de 1740 fins a 1762. A partir d'aquesta data va ser agent immobiliari de William Wentworth, comte Fitzwilliam, fins al 1788, en què es va retirar.
Al marge de la seva activitat professional, Landen dedicava el seu temps lliure a l'estudi de les matemàtiques i va mantenir correspondència amb el seu amic i professor Thomas Simpson.
El 1755 va publicar un breu llibre titulat Mathematical Lucubrations en el que va estudiar la hipèrbola i l'el·lipse, que ja havien estat estudiades algebraicament per Giulio Carlo Fagnano, des d'un punt de vista analític.
En dos articles de 1771 i 1775 als Philosophical Transactions va desenvolupar el que avui es coneix com a transformació de Landen que s'expressa com una igualtat de dos integrals en la teoria de les funcions el·líptiques.
El 1780 i el 1790 (pòstum) també va publicar els dos volums de les seves Mathematical Memoirs.
El 1766 va ser escollit fellow de la Royal Society.

## Referències

* ↑ Watson, 2014, p. 264.
* ↑ Guicciardini, 2003, p. 85.
* ↑ Watson, 2014, p. 266.
* ↑ Almkvist i Berndt, 1988, p. 590.
* ↑ Phili, 1994, p. 280.

## Bibliografia

* Almkvist, Gert; Berndt, Bruce «Gauss, Landen, Ramanujan, the Arithmetic-Geometric Mean, Ellipses, π and the Ladies Diary» (en anglès). The American Mathematical Monthly, Vol. 95, Num. 7, 1988, pàg. 585-608. DOI: 10.1080/00029890.1988.11972055. ISSN: 0002-9890.
* Guicciardini, Niccolò. The Development of Newtonian Calculus in Britain, 1700-1800 (en anglès). Cambridge University Press, 2003. ISBN 0-521-36466-3.
* Phili, Christine. «John Landen: First Attempt for the Algebrization of Infinitesimal Calculus». A: Kostas Gavroglu, Jean Christianidis, Efthymios Nicolaides (eds.). Trends in the Historiography of Science (en anglès). Springer, 1994, p. 279-294. ISBN 978-90-481-4264-4.
* Watson, G.N.. «The Marquis and the Land-Agent; A Tale of the Eighteenth Century». A: Lennart Berggren, Jonathan Borwein, Peter Borwein (eds.). Pi: A Source Book (en anglès). Springer, 2014, p. 258-270. ISBN 978-1-4757-4217-6.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «John Landen» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Broadbent, T.A.A. «Landen, John» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 1r març 2015].
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1976

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1976 celebrats a la ciutat d'Innsbruck (Àustria) es disputaren nou proves de patinatge de velocitat sobre gel, cinc en categoria masculina i quatre més en categoria femenina. En categoria masculina s'introduí la prova de 1.000 metres.
Les proves femenines es realitzaren entre els dies 5 i 8 de febrer i les masculines entre els dies 10 i 14 de febrer de 1976.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 111 patinadors, entre ells 66 homes i 45 dones, de 19 comitès nacionals diferents.
| Austràlia (1) Àustria (4) Bèlgica (2) Canadà (8) Corea del Sud (2) Estats Units (14) Finlàndia (4) | França (2) Itàlia (6)  Japó (9) Noruega (9) Països Baixos (7) Polònia (4) | RDA (9) RFA (3) Regne Unit (2) Suècia (9)  Suïssa (1) Unió Soviètica (16) |

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 500 m. detalls | Yevgeny Kulikov | Valery Muratov | Dan Immerfall |
| 1.000 m. detalls | Peter Mueller | Jørn Didriksen | Valery Muratov |
| 1.500 m. detalls | Jan Egil Storholt | Yury Kondakov | Hans van Helden |
| 5.000 m. detalls | Sten Stensen | Piet Kleine | Hans van Helden |
| 10.000 m. detalls | Piet Kleine | Sten Stensen | Hans van Helden |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 500 m. detalls | Sheila Young | Cathy Priestner | Tatiana Avérina |
| 1.000 m. detalls | Tatiana Avérina | Leah Poulos | Sheila Young |
| 1.500 m. detalls | Sheila Young | Galina Stepanskaya | Tatiana Avérina |
| 3.000 m. detalls | Tatiana Avérina | Andrea Ehrig | Lisbeth Korsmo |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 4 | 2 | 3 | 9 |
| 2 | Estats Units | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 3 | Noruega | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 4 | Països Baixos | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 5 | Canadà | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | RDA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Total | Total | 9 | 9 | 9 | 27 |

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Speed Skating at the 1976 Winter Olympics». [Consulta: 26 desembre 2024].
# Ratpenat nasofoliat de Cox

El ratpenat nasofoliat de Cox (Hipposideros coxi) és una espècie de ratpenat de la família dels hiposidèrids. Viu de forma endèmica a Malàisia. El seu hàbitat natural és desconegut. No hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Hutson, A.M.; Racey, P.A.; (Chiroptera Red List Authority), Chanson, J.; Chiozza, F. (Global Mammal Assessment Team). Hipposideros coxi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 26-04-2013.
# Sant Julià i Santa Basilissa de Vulpellac

Sant Julià i Santa Basilissa és una església al nucli de Vulpellac (municipi de Forallac, Baix Empordà) declarada bé cultural d'interès nacional. El temple està situat al costat del castell de Vulpellac, al centre del nucli fortificat.

## Arquitectura

És un edifici d'una sola nau amb contraforts exteriors, absis poligonal a l'interior i semicircular a l'exterior, i coberta de teula a dues vessants. La façana principal es troba orientada a ponent i presenta un parament de carreus molt ben treballats. La porta d'accés és d'arc ogival i té llinda i timpà sense decoració. Els únics elements ornamentals d'aquesta porta són les bases de les tres arquivoltes, amb relleus vegetals i testes de persona. Al centre de la façana hi ha una senzilla rosassa. L'edifici es completa amb uns pilars que serveixen de base a un campanar de paret inacabat. El campanar, de base quadrada i molt estilitzat, s'eleva a l'angle nord-oest de l'església. L'interior, cobert amb volta de creueria, conserva l'escut dels Sarriera en algunes impostes.

## Història

L'església de Sant Julià i Santa Basilissa està situada al costat del castell, del qual era l'antiga capella. En l'actualitat, ambdós edificis són separats per una reixa. La primitiva església, de la qual s'han trobat alguns vestigis, degué ser d'època romànica. L'edifici actual data del segle xvi, i va ser bastit en estil gòtic tardà, probablement en el moment de reforma del castell en temps de Miquel Sarriera.
La restauració de l'església fa uns anys, realitzada al mateix temps que la del castell-palau, va deixar al descobert la decoració mural barroca de l'interior.

## Referències

* «Sant Julià i Santa Basilissa de Vulpellac». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 maig 2012].
# Riu Tietê

El riu Tietê és un curs d'aigua de l'estat de São Paulo (Brasil), essent un afluent del riu Paraná. És conegut a nivell nacional per travessar, al llarg dels seus 1.100 km de longitud, pràcticament tot l'estat paulista d'est a oest, i per marcar la geografia urbana de la ciutat més gran del país, São Paulo.
El Tietê neix al municipi de Salesópolis, a 22 km de l'oceà Atlàntic, però a diferència dels principals rius brasilers, el curs es dirigeix cap a l'interior de l'estat, caracteritzant així un riu amb drenatge endorreic, una característica que el va convertir en un instrument important en la colonització del Brasil. El seu naixement es troba a 1.120 metres d'altitud, a la serralada del Mar, però el fort desnivell l'obliguen a fluir en sentit nord-oest. Desemboca al pantà format per la presa de Jupiá, al riu Paraná, en la frontera amb l'estat de Mato Grosso do Sul, entre els municipis d'Itapura i Castilho.
Els nadius l'anomenaven Anhembi, per la quantitat d'anhumas (xahà banyut) que s'hi trobaven. El nom tupi Tietê ("aigua verdadera") va ser el que feien servir els bandeirantes que aprofitaven el riu en les seves incursions cap a l'interior del continent, a començaments del segle xviii.

## Referències

* 1 2 «22 de setembro: Dia do Rio Tietê» (en portuguès brasiler). Sabesp Relações com Investidores. Arxivat de l'original el 2017-12-29. [Consulta: 21 desembre 2024].
* ↑ Matias, Átila. «Rio Tietê: dados gerais, importância, degradação» (en portuguès brasiler). Mundo Educação. UOL. Arxivat de l'original el 2024-09-09. [Consulta: 21 desembre 2024].
* ↑ «História» (en portuguès brasiler). Rio Tietê. Reservados para Navegação Fluvial Médio Tietê. Arxivat de l'original el 2024-12-21. [Consulta: 21 desembre 2024].
* 1 2 «História» (en portuguès brasiler). Prefeitura do Município de Tietê. Arxivat de l'original el 2024-06-16. [Consulta: 21 desembre 2024].

## Vegeu també

* Marginal Tietê
# Maria Àngels Falqués

Maria Àngels Falqués (1943) és una política, editora i activista política nord-catalana.
Influïda pel maig de 1968 i per l'occitanisme, després de militar en el Comité Rossellonès d'Estudis i d'Animació va participar amb el seu company Miquel Mayol en la fundació el 1971 de l'Esquerra Catalana dels Treballadors (ECT). Per altra banda, el 1976 també és una de les principals fundadores de La Bressola, primera escola maternal en català a la Catalunya del Nord. El 1985 va fundar amb el seu marit Robert Avril l'editorial El Trabucaire per a donar a conèixer la literatura dels autors nord-catalans.
El 2010 va rebre el Premi Joan Blanca de l'Institut Font Nova de Perpinyà i la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ «Maria Àngels Falqués». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ El Premi Joan Blanca 2010 honora

## Bibliografia

* Balagué, Sandra «Maria Àngels Falqués, una dona d'acció». Escola catalana, 2009, vol.44, N°459, pàg. 24-27 [Consulta: 6 gener 2015].
# Espais Naturals Protegits del País Valencià

La Generalitat Valenciana, amb la llei 11/94 de 27 de desembre sobre Espais Naturals Protegits de la Comunitat Valenciana, estableix les diferents figures d'espais protegits, un procediment detallat per a la seua declaració, els instruments d'ordenació ambiental i els órgans de gestió.

## Figures d'espais protegits

* Parc Natural
* Paratge Natural Municipal
* Reserva Natural
* Monument Natural
* Paisatge protegit
* Microreserva de flora (declarades i gestionades per la Conselleria de Medi Ambient)
També, des de les institucions valencianes poden promoure i proposar a altres estaments estatals o internacionals (Ministeri de Medi Ambient o UE) la protecció de paratges amb figures legals com:
* LIC (Lloc d'Interés Comunitari)
* ZEPA (Zones d'Especial Protecció per a les Aus)
La mateixa llei estableix una protecció específica per a les zones humídes, coves i vies pecuàries amb l'obligació de redactar els Catàlegs corresponents.
A més, preveu la possibilitat d'establir règims de protecció preventiva i perimetral, definint el concepte d'Àrea d'amortiment d'impactes.

## Instruments per a l'ordenació dels espais naturals

* Plans d'Ordenació dels Recursos (PORN). És l'instrument bàsic de la planificació dels recursos naturals i dels espais protegits. Són obligatoris prèviament a la declaració de Parcs naturals o reserves naturals.
* Plans Rectors d'Ús i Gestió (PRUG). És l'instrument de gestió d'un espai protegit fixant les normes d'ús i gestió de les activitats que es desenvolupen dins de l'espai natural. Són obligatoris després de declarar Parcs naturals, Reserves naturals, Parages Naturals Municipals i Paisatges protegits.
* Plans Especials. Per als Paratges Naturals Municipals.
* Normes de Protecció. Per als Monuments Naturals i Llocs d'Interés.

## Órgans de gestió

* Per als Parcs, Paratges i Reserves naturals, es nomenarà un Director-Conservador desgnat per la Conselleria de Medi Ambient.
* Per als Monuments Naturals, Llocs d'Interés i Paisatges Protegits, podrà ser assumida directament pels serveis de la Conselleria de Medi Ambient.
* Per als Paratges Naturals Municipals, els mateixos ajuntaments que els promoguen s'encarregaran de la gestió.
En cadascun dels espais naturals protegits es crearà un órgan col·legiat de caràcter consultiu per a col·laborar en la gestió i canalitzar la participació dels propietaris i els interessats econòmica i socialment.

## Vegeu també

* Llista d'espais naturals del País Valencià

## Fonts

* Llei 11/94 d'Espais Naturals Protegits de la Comunitat Valenciana Arxivat 2020-05-28 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Conselleria de Medi Ambient Arxivat 2007-07-05 a Wayback Machine.
# Teatre gal·loromà d'Autun

El Teatre gal·loromà d'Autun és un teatre edificat a l'antiga Augustodunum, l'actual ciutat d'Autun (Borgonya-Franc Comtat). Fou el segon més gran de la Gàl·lia romana, amb una capacitat de 14.000 espectadors, després el de Mandeure. Data de la segona meitat del segle i durant el mandat de Vespasià. Amb un diàmetre de 148 metres, reposa sobre un pendent natural.És tot fet de pedra natural en opus vittatum.

## Referències

* ↑ Diversos autors. Autun archaéologique, par les secrétaires de la Société éduenne et de la Commission des antiquités d'Autun (en francès). Autun: Michel Dejussieu, 1848, p. 148.
* ↑ Félix, Caroline. «Le théâtre gallo-romain de Mandeure devient le «plus grand théâtre des Gaules» grâce à une découverte» (en francès). France Bleu, 21-08-2018. [Consulta: 3 gener 2025].
* ↑ Bedon, Robert; Pinon, Pierre; Chevallier, Raymond. «La fonction sociale». A: Architecture et urbanisme en Gaule romaine, 1988 : (en francès). tom 1: l'architecture et la ville. Evergreen, 1991, p. 240. ISBN 978-2903442798.
* ↑ Duval, Paul-Marie; Quoniam, Pierre «Relevés inédits des monuments antiques d'Autun (Saône-et-Loire)» (en francès). Gallia, 21, 1, 1963, pàg. 155–189. DOI: 10.3406/galia.1963.2385.
# Museu Martinitt i Stelline

El Museu Martinitt i Stelline és un museu d'art i història de la ciutat de Milà, dedicat als orfenats. La seva seu és a prop del Palau de les Stelline i es pot visitar gratuïtament.
Els Martinitt (diminutiu de Martì, el nom d'una església on vivien) i les Stelline (el nom d'un monestir que les allotjava) eren els orfes de Milà. Aquest museu mostra la seva història en relació amb la ciutat i l'art ciutadà. Va obrir el 2009 i està gestionat per Pio Albergo Trivulzio, la institució que va heretar el seu patrimoni.
Va ser un del primers museus multimèdia de la Llombardia, amb tauletes tàctils per a llegir els documents sobre la vita dels orfes. Hi ha també sales de consulta i estudi.

## Referències

* 1 2 3 «https://museocity.it/museums/5b993656e0f9f40016754a8c» (en italià). [Consulta: 18 maig 2024].
* ↑ AdmMumi01. «Museo Martinitt e Stelline» (en italià). [Consulta: 18 maig 2024].