OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estació d'Alfafar-Benetússer

Alfafar-Benetússer és una estació ferroviària situada en el municipi valencià de Benetússer, fitant amb el d'Alfafar, tots dos de la comarca de l'Horta Sud. Forma part de les línies C-1 i C-2 del servei de rodalies València operades per Renfe. Compta també amb alguns serveis de mitjana distància.

## Situació ferroviària

L'estació, que es troba a 14,1 metres d'altitud, forma part dels següents traçats:
* Línia fèrria d'ample ibèric Madrid-València, punt quilomètric 107,6.
* Línia fèrria d'ample ibèric Alfafar-València-Font de Sant Lluís, punt quilomètric 0,0.

## Història

L'estació va ser inaugurada el 24 d'octubre de 1852 amb l'obertura del tram Silla-València de la línia que pretenia unir València amb Xàtiva. Les obres van ser dutes a terme per la Companyia del Ferrocarril de Xàtiva al Grau de València. Posteriorment, aquesta companyia va passar a anomenar-se primer Companyia del Ferrocarril del Grau de València a Almansa i després Societat dels Ferrocarrils d'Almansa a Xàtiva i al Grau de València fins que, finalment, en 1862, va adoptar el que ja seria el seu nom definitiu i, per tant, el més conegut: el de la Societat dels Ferrocarrils d'Almansa a València i Tarragona o AVT, després d'aconseguir la concessió de la línia que anava de València a Tarragona. En 1941, després de la nacionalització del ferrocarril a Espanya l'estació va passar a ser gestionada per la només creada RENFE.
Des del 31 de desembre de 2004 Renfe Operadora explota la línia mentre que Adif és la titular de les instal·lacions ferroviàries.

## Serveis ferroviaris
### Rodalies

Els trens de rodalies de les línies C-1 i C-2 de rodalies València fan parada en l'estació.

### Mitja Distància

Algunes de les relacions que uneixen València amb Alcoi s'aturen a Alfafar-Benetússer.
| Línia MD | Trens | Origen/Destinació | Destinació/Origen |
| 47 | Regional | València | Alcoi |

## Referències

* ↑ Red ferroviaria española Arxivat 2013-10-18 a Wayback Machine. Ministeri de Foment
* ↑ Spanishrailway

## Enllaços externs

* Media Distancia Valencia en la web de Renfe.
* Cercanías Valencia en la web de Renfe
# Joan Vidal de Ciurana

Joan Vidal de Ciurana (Barcelona, 1971) va ser secretari del Govern de la XI Legislatura de la Generalitat de Catalunya entre 2016 i 2017.

## Biografia

És llicenciat en Administració i direcció d'empreses i MBA per l'ESADE i durant deu anys va treballar a l'empresa privada en els àmbits de la banca, la indústria i la cultura, abans de fer-ho en l'Administració. Va ser director gerent d'Òmnium Cultural durant quatre anys, sota la presidència de Jordi Porta. També va ser comissari general de Minyons Escoltes i Guies de Catalunya i va presidir la Federació Catalana d'Escoltisme i Guiatge.
Entre 2008 i 2010 va ser membre del Consell Assessor de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals. L'any 2010 va ser nomenat cap de gabinet del president Artur Mas i l'any 2012 va compaginar aquest càrrec amb el de director director general d'Afers Interdepartamentals. L'agost del 2015 va formar part, com a membre de CDC, del comitè col·legiat per a la campanya electoral de Junts pel Sí. En accedir a la presidència Carles Puigdemont, el gener de 2016 va substituir Jordi Baiget com a secretari del Govern de la Generalitat. Va dimitir del seu càrrec el 14 de juliol de 2017, i va ser substituït per Víctor Cullell.

## Referències

* ↑ «L'actual cap de gabinet de Mas serà el nou secretari del Govern presidit per Carles Puigdemont». ara.cat. [Consulta: 16 gener 2016].
* 1 2 3 Vallès, Josep M. «Joan Vidal de Ciurana, nou secretari del Govern de Catalunya». TOT Sant Cugat, 13-01-2016. [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «CDC i ERC, junts i barrejats». lavanguardia.cat. [Consulta: 13 gener 2016].
* ↑ Roger, Maiol; Pruna, Gerard «Puigdemont relleva quatre càrrecs per esvair els dubtes sobre l'1-O». Ara [Barcelona], 15-07-2017. ISSN: 2014-010X [Consulta: 15 juliol 2017].
* ↑ Ràdio, Catalunya. «Catalunya migdia - Víctor Cullell, nou secretari del govern. Substitueix Joan Vidal de Ciurana», 14-07-2017. [Consulta: 9 agost 2022].
# Divendres de dejuni

Els divendres de dejuni són els divendres que cauen en quaresma, en els quals la religió cristiana estipula de fer dejuni.
En els països cristians, antigament era costum de fer un dejuni penitenciari de menjars de rics i coses cares durant la quaresma que podria tenir les mateixes arrels culturals que el ramadà. Però per acontentar el poble, es van relaxar les lleis i es va limitar el dejuni al divendres per a la gent menys devota. Tant va ser la limitació que al final, l'únic que quedava bandejat era de menjar carn, greix (això exclou molt de dolços i pastes), i ous els divendres de quaresma (i per això, el carnestoltes se celebrava menjant botifarra d'ous). Per contres, la gent menjava peix –sobretot bacallà– que era més barat i considerat menjar de pobres. Avui en dia, i a causa de la diferència de preus aquesta tradició ha deixat de tenir sentit, ja que es considera més luxós menjar peix que no pas carn o ous i, per tant, ja no és ni penitenciari ni devot.
# Mare de Déu de l'Assumpció de Sora

La Capella De La Mare De Déu De L'assumpció O Capella De Santa Filomena és una capella al terme de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Capella de planta rectangular, sense absis, d'una sola nau construïda amb petites pedres irregulars i morter. A les cantonades de la construcció exterior hi ha grans carreus ben tallats. La porta d'entrada té una gran llinda on es pot llegir la data 1767. A sobre de la porta hi ha una finestra circular amb grans dovelles. La façana principal està coronada amb un arc de dues lloses verticals i un pedra arcada que sustentes la campana.

## Referències

* ↑ «CAPELLA DE LA MARE DE DÉU DE L'ASSUMPCIÓ - CAPELLA DE SANTA FILOMENA». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2020].
# Carondes

Carondes (en llatí Charondas, en grec antic Χαρώνδας "Kharóndas") fou un home d'estat i legislador de Catana que va donar lleis a les ciutats calcídides de Sicília i Itàlia (Zancle, Naxos, Leontins, Eubea, Miles, Hímera, Cal·lípolis, i Rhègion).
Se suposa que va viure abans d'Anaxilau, tirà de Rhègion, és a dir abans del 494 aC, ja que a Rhègion es van usar les seves lleis fins a la seva tirania, quan van ser abolides. Anaxilau va morir el 476 aC. Aristòtil diu a la seva Política que es tractà d'unes lleis constitucionals aristocràtiques, però Diodor de Sicília fa referència constant a que les lleis parlaven del poble (δῆμος), i que les seves lleis es van aplicar a Turis, la ciutat que es va fundar després de la destrucció de Síbaris, i els colons deien que Carondes va ser el millor dels seus conciutadans quan va elaborar unes lleis que ells havien aplicat. Diodor diu que la constitució de Turis s'anomenava expressament πολίτευμα δημοκρατικόν (Constitució democràtica). Una de les seves característiques era que per primera vegada es podien processar els falsos testimonis (ἐπίσκηψις, "epískepsis" investigació). És segur que aquestes lleis estaven en vigor a Atenes abans de la fundació de Turis (452 aC) i, per tant, Carondes va viure abans de què la ciutat es fundés.
Diodor diu també que les seves lleis eren molt dures, i que un dia va oblidar-se de deixar de banda la seva espasa quan va entrar a l'Assemblea, violant així una de les seves lleis. En ser advertit per un ciutadà, va treure's l'espasa i es va suïcidar. D'aquest fet també en parla Diocles de Siracusa, que l'atribueix a Zaleuc, encara que Valeri Màxim coincideix amb Diodor i l'atribueix a Carondes. La tradició diu que Carondes era deixeble de Pitàgores.
Alguna d'aquestes lleis atribuïdes a Carondes van ser conservades per Estobeu i una almenys la confirma Teofrast i d'elles se sap que totes les transaccions s'havien de fer en diners i que el govern no podia cobrir les pèrdues dels ciutadans en diners quan donaven crèdits. Això es va reproduir a les lleis de Plató. Ateneu de Nàucratis diu que aquestes lleis estaven escrites probablement en vers.

## Referències

* ↑ Charondas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 690
# Cal Magí (Sant Andreu de la Barca)

Cal Magí és una obra del municipi de Sant Andreu de la Barca (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya que va ésser enderrocada cap a l'any 2000.

## Descripció

Es tracta d'una casa de planta baixa i pis, amb algun element modernista.
A la planta baixa trobem la porta d'entrada amb una vidriera de l'època i una finestra amb una reixa que fa joc amb la barana del balcó. En el primer pis cal destacar la balconada alineada a la façana, que té l'amplada de la finca. Aquest balcó està emmarcat amb un intradós de totxo. La barana que simula ser el terrat segueix un perfil curvilini que s'acaba on troba els contraforts.

## Referències

* 1 2 «Cal Magí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 febrer 2016].
# La Vinyola (Sora)

La Vinyola és una masia de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta rectangular construïda amb carreus irregulars plans a l'exterior i força morter. Les portes i finestres no tenen cap mena de marc. La teulada, de teula, és de doble vessant. Actualment està habitada i es conserva en bon estat. Tot i que la casa no conserva documentació així ni cap data a les llindes, l'estructura de la construcció és similar a altres construccions del segle xviii.

## Història

El Mas Vinyola apareix documentat en el primer document que dona una visió global de la parròquia de Sora, que testimonia la venda del delme de Sora feta l'any 1338, per Marc Sant Agustí a Pere de Sala. En aquest document s'especifiquen els masos de la parròquia estricte de Sora i entre ells el Mas Vinyola. Posteriorment el mas va ser absorbit per Tarradelles de Munt.

## Referències

* 1 2 «La Vinyola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Ezkerraldea

Ezkerraldea o més correctament Ibai-Ezkerraldea (en castellà Margen Izquierdo) és una subcomarca del Gran Bilbao. Està situada, com indica el seu nom, al marge esquerre de la ria del Nerbion. És un nom comú (no oficial) creat a la fi del segle xix, època d'industrialització.
En sentit ampli inclou a la Zona Minera d'Encartaciones, situada immediatament a l'oest del Marge Esquerre, i amb la qual forma el partit judicial de Barakaldo, i als municipis al marge de la ria: Barakaldo (100.061 h), Sestao (28.959 h), Portugalete (47.742 h) i Santurtzi (47.076 h); però s'ha acabat aplicant solament a aquests últims. En total, els quatre municipis sumen 223.838 habitants.
Anteriorment, fins a la promulgació de la Llei d'Ajuntaments del Regne de 1841, Santurtzi i Sestao formaven part de la Vall de Somorrostro o simplement Somorrostro, topònim desvirtuat del seu origen i pràcticament extingit.
Es tracta d'una zona tradicionalment obrera, fabril i minera encara que des de la reconversió industrial ha perdut molt pes la indústria. És la zona de major implantació (i més antiga, des de finals del segle xix) del socialisme basc. També allí va sorgir el comunisme basc.
També es podria aplicar geogràficament al municipi de Zierbena, segregat dAbanto-Zierbena en 1993, encara que sociològicament sigui molt diferent. Cas contrari al d'Alonsotegi, que en segregar-se de Barakaldo en 1991, va passar a estar més unit geogràficament a la comarca d'Encartaciones i, encara que amb un caràcter més rural, segueix unit històricament al Marge Esquerre i, per tant, al Gran Bilbao.

## Enllaços externs

* Mapa de Comarques de Biscaia - Any: 2005; Indicador: EqualX
# Carrascar

El carrascar (associació Quercetum rotundifoliae) és un bosc on domina la carrasca o alzina de gla sovint dolça (Quercus rotundifolia)
En el llenguatge comú no està clara la diferenciació entre carrasca com Quercus rotundifolia i alzina (vera) com Quercus ilex i el carrascar de la Font Roja d'Alcoi és en realitat un alzinar de Quercus ilex.
Es tracta d'un bosc molt semblant a l'alzinar de Quercus ilex però que es presenta en llocs de clima mediterrani més continentalitzat, més meridional o més continental i en tot cas més sec i, per tant, és més pobre en espècies de sotabosc (menor presència de lianes i sense l'arbust marfull i d'altres espècies termòfiles). El recobriment de les capçades sol ser menor que als alzinars.
Al País Valencià el carrascar arriba fins als punts culminants de la Serra d'Aitana (1558 m), i pel nord els carrascars arriben fins al nord del Pallars Sobirà, on trobem carrascars als vessants solells i secs del fons de les valls (per exemple a la Vall de Cardós i la Vall d'Àneu).
Cal tenir en compte que fins fa poc es considerava la carrasca com una subespècie de Quercus ilex i en realitat existeixen molts individus híbrids entre les dues espècies que presenten caràcters intermedis respecte a les fulles, les glans, etc. Així, els alzinars de Mallorca i Menorca, tenen caràcters de les dues espècies però en general hi predominen les de Quercus ilex
# Batarà muntanyenc

El batarà muntanyenc (Thamnophilus aroyae) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos clars, vegetació secundària i bambú dels vessants dels Andes al sud-est de Perú i centre de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Batarà muntanyenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Empresa Nacional de Innovación S.M.E

Empresa Nacional de Innovación S.M.E (ENISA) és una societat mercantil estatal –dependent del Ministeri d'Indústria, Comerç i Turisme, a través de la Direcció general d'Indústria i de la Petita i Mitjana Empresa– que, des de 1982, participa activament en el finançament de projectes empresarials viables i innovadors. Té la seu a Madrid.
Té com a objectiu fomentar la creació, creixement i consolidació de l'empresa espanyola, participant activament en el finançament de projectes empresarials viables i innovadors i en la dinamització del mercat de capital de risc.
Fins al juliol de 2018, Enisa ha desemborsat més de 5.900 préstecs a més de 5.300 empreses amb una inversió que supera 890 milions d'euros.

## Línies estratègiques

* Suport financer de risc a emprenedors i empreses.
* Suport al desenvolupament del mercat de capital de risc.
* Enfortiment de la gestió del risc i seguiment de cartera.
* Cerca de l'excel·lència en la gestió.

## Referències

* ↑ Empresa Nacional de Innovación, SME, fitxa a bloomberg.com
* ↑ Pressupostos 2018

## Enllaços externs

* ENISA - Empresa Nacional de Innovación, SME, SA
* ENISA i el seu paper com a finançador de startups
# Ca la Lola

Ca la Lola és una obra gòtica de Teià (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta baixa i pis, amb teulada a doble vessant i el carener perpendicular a la façana. Un dels cossos laterals va ser sobrealçat i presenta la teulada (bona part d'una dels vessants) més alta que la del cos principal de la casa.
A la façana destaca la portada, d'arc de mig punt adovellat i brancals de carreus. A banda i banda hi ha dos finestrals de mida gran protegits per una reixa. Al pis hi ha tres finestres d'estil gòtic, amb arc conopial i brancals de carreus de pedra.

## Història

Els primers propietaris dels quals es té referència és la família Madalmay, que figura inscrita en els cens de 1515 de la Parròquia de Sant Martí de Teià. Els primers documents coneguts daten del 1617 i estan a nom de Gabriel Madalmay. Per manca de descendència al 1860, en Miquel Madalmay va vendre la masia a Tomàs Castanyè Tolrà, besavi dels propietaris actuals.

## Referències

* 1 2 3 «Ca la Lola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Entomodestes

Entomodestes és un gènere d'aus de la família dels túrdids (Turdidae). Aquests ocells habiten en Amèrica del Sud, al bosc humit dels vessants dels Andes.

## Llistat d'espècies

Segons la classificació del IOC (versió 2.7, 2011) hom distingeix dues espècies vives al gènere Entomodestes:
* Entomodestes coracinus - solitari negre.
* Entomodestes leucotis - solitari d'orelles blanques.
# Els mandarins

Els mandarins (Les mandarines) és una novel·la escrita al 1954 per Simone de Beauvoir, guanyadora del Premi Goncourt. Es considera l'obra més important d'aquesta autora.

## Argument

La novel·la s'ambienta en la postguerra a França, després de la Segona Guerra Mundial. Té un marc intel·lectual influït per la política i els bàndols ideològics d'aquells anys. També tracta altres temes com el feminisme i l'existencialisme.
La novel·la gira al voltant de la vida de Henry Perron i Anne Dubreuilh, dos intel·lectuals. Perron és un rellevant escriptor i editor de L'Espoir, que manté una relació dissortada amb Paula. Anne Dubreuilh és una important psicòloga, casada amb Robert Dubreuilh, un altre important intel·lectual, amb qui té una filla, Nadine. Es considera que Perron és Albert Camus, que Robert és Jean-Paul Sartre, que Anne és Simone de Beauvoir i que L'Espoir és el diari Combat. A més, durant l'obra es mostra la relació que té Anne amb Lewis Brogan, un escriptor nord-americà que representa Nelson Algren, una de les relacions de Simone de Beauvoir als Estats Units i a qui li dedica el llibre una vegada publicat. Un altre personatge d'importància n'és Scriassine, un emigrant rus desencantat del comunisme i de qui es diu que simbolitza l'escriptor hongarès Arthur Koestler.
L'obra capta la incertesa i el desencís d'aquests anys, tan esperats, però amb la incertesa de si culminarien en una altra guerra.

## Premis

* Premi Goncourt (1954)

## Vegeu també

* Simone de Beauvoir

## Referències

* ↑ http://www.ideal.es/granada/20140109/gente/simone-beauvoir-sutil-doodle-filosfico-google-201401090502.html
# Torre de la Casa Nova

La Torre de la Casa Nova és una obra de Viladrau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular (22x11) cobert a quatre vessants, i assentat en el pendent del terreny. Consta d'uns baixos, planta, dos pisos i un cos de planta absidal (8x5), que consta de planta i una terrassa amb galeria a la façana S. La majoria d'emmarcaments de les obertures són d'estuc simulant carreus. La façana E presenta a la planta un portal rectangular central i quatre finestrals rectangulars; al primer pis cinc finestres rectangulars; i cinc més de petites i quadrades al segon pis, totes elles distribuïdes simètricament. La façana S presenta a la planta (sector E), un portal rectangular i una finestra amb forjat sota la galeria, la qual presenta al primer pis, quatre finestrals i un portal central, tots ells amb arc carpanell, i està coberta a tres vessants; el cos absidal presenta un portal rectangular a la façana E, i cinc finestretes d'arc de mig punt també a la planta, i una terrassa al primer pis; al segon pis quatre finestres quadrades. La façana O presenta als baixos un portal central amb barbacana i cinc finestres rectangulars laterals; a la planta un finestral d'arc de mig punt, i quatre finestres rectangulars; al primer pis quatre finestres rectangulars i quatre de quadrades al segon. La façana N presenta un cos de porxo adossat, amb quatre pilars a la planta, al primer pis i a la terrassa. Presenta a la planta (façana), tres portals rectangulars amb emmarcaments de totxo i arc de descàrrega, i dues baranes de ferro entre els pilars laterals; al primer pis tres portals iguals als de la planta, i barana de ferro a tot vol; al segon pis (terrassa) dues finestres i un portal rectangular.

## Història

Torre del segle XX utilitzada com a habitatge de segona residència, i situada als afores del poble (actualment degut al creixement, ja que es considera gairebé en el nucli urbà del poble). És important remarcar la importància de Viladrau com a centre d'estiueig i segona residència, iniciada a finals del segle xix, i que en la primera meitat del segle xx, esdevingué lloc de reunió de diversos intel·lectuals i escriptors. Degut a això es van construir un gran nombre de xalets, hotels i torres residencials entre els quals hi podem incloure la Torre de la Casa Nova.

## Referències

* 1 2 «Torre de la Casa Nova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Cega

La cega —blind (anglès)— és l'aposta forçada aportada pels jugadors a l'esquerra del repartidor (dealer) en alguns jocs de pòquer. Les cegues existeixen perquè Texas hold 'em i Omaha i es juguen normalment sense apostes prèvies forçades (ante), el que permet a un jugador retirar-se sense haver d'aportar diners. Les apostes cegues introdueixen un cost regular per a participar en el joc, incentivant el jugador a participar en més mans en un intent per compensar les seves despeses.
Normalment, la cega grossa (big blind) és equivalent a l'aposta mínima, i és el doble de la cega petita (small blind). La cega petita la posa el jugador a l'esquerra del repartidor, i la cega grossa la posa el jugador a l'esquerra de la cega petita. Després que les cartes s'han repartit, el jugador a l'esquerra de la cega grossa (under the gun) és el primer que parla durant la primera ronda i, per tant, el més exposat.
# Casa l'Amorós

La Casa l'Amorós és una obra gòtica de Salàs de Pallars (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga casa pairal de tres plantes d'alçada, cellers i golfes. És un edifici entre mitgeres, estret, amb parcel·la gòtica i façana a la vella plaça medieval, destacant la porta dovellada amb escut i data. Els murs són de carreus de pedra reblats.
La coberta de teula àrab sobresurt protegint les golfes obertes al carrer. Forma part de l'antiga vila medieval que conserva la tipologia del segle xv.

## Història

1617 és la data que figura a la pedra clau de la porta dovellada.

## Referències

* 1 2 3 «Casa l'Amorós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].