OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ryck

El Ryck és un riu a l'oest de l'estat federal de Mecklenburg-Pomerània Occidental (Alemanya) que desemboca a la ciutat de Greifswald, al Dänische Wiek que forma part de la Badia de Greifswald (Mar Bàltic).

## Nom

El nom Ryck deriva de la paraula eslava Rjeka o Rêka que significa Riu. En documents del segle xiii també s'hi fa referència amb els noms "Reke" i "Hilda" (com el nom originari de les ruïnes de l'Abadia d'Eldena, properes a la desembocadura del riu). "Hilda" és de fet el nom més antic que rep el riu Ryck; un document del 1241 fa referència al "Hilda fluvium". Tot i que la primera referència de l'abadia com a "Hilda" data del 1199 i, per tant, més antiga, es dona per fet que el monestir va ser anomenat segons el riu i no pas a l'inrevés.

## Curs del riu

El Ryck neix al Districte de Vorpommern-Rügen (en alemany Landkreis Vorpommern-Rügen) com a Ryckgraben. Aquest té un origen hidrològic i un origen nominal. L'origen hidrològic se situa al Bremerhagen Forst, al nord-oest de Bremerhagen al municipi de Sundhagen. El curs d'aigua que neix allí, sense nom, flueix primer cap a l'oest, després cap al sud i al sud-est de Hohenwarth (a Grimmen) desemboca a l'anomenat Ryckgraben.
Després de la unió del curs d'aigua amb el Ryckgraben a Grimmen, aquest flueix cap a l'est. Durant uns quilòmetres el nivell del riu està 20 cm per sota el nivell del mar, mantingut per una bomba d'aigua al sud de Horst. 9.9 km abans de desembocar al mar, el curs d'aigua arriba el terme municipal de la ciutat de Greifswald on passa a anomenar-se Ryck. Passat el zoològic de Greifswald el Ryck s'ajunta amb les antigues fortificacions de la ciutat. Aleshores passa per un sobreeixidor, per sota les vies del tren i el Steinbecker Brücke (pont de Steinbeck) amb el carrer de Stralsund. A partir d'aquí els últims 5 quilòmetres fins al mar són navegables. En aquest punt forma part del Port de Greifswald, del qual ara n'és un museu. Al barri del Wieck passa per sota l'històric pont de fusta llevadís del Wieck (en alemany Wiecker Holzklappbrücke). Després desemboca al Dänische Wiek, al sud de la Badia de Greifswald. La superfície de la conca del riu és d'unes 23.400 hectàrees.

## Referències

* ↑ Thomas Brück: Die Greifswalder Schiffahrt im Spätmittelalter und in der frühen Neuzeit (1250 bis 1774). In: Horst Wernicke (Hrsg.): Greifswald. Geschichte der Stadt. Schwerin 2000, S. 235.
* 1 2 Teodolius Witkowski: Die Ortsnamen des Kreises Greifswald. Weimar 1978, S. 53 f.
* ↑ Günter Martens, Hans-Georg Wenghöfer, Peter Zorn: Ausbau des Greifswalder Stadtgrabens. In: wwt 32 (1982), S. 240 f.
# Llista de finques públiques de Mallorca

Finques públiques de Mallorca :
| Nom | Terme | Superfície | Propietari | Adquisició | Notes |
| Mortitx | Escorca | 719 ha | Govern de les Illes Balears | | |
| Gabellí Petit | Campanet | 44 ha | Govern de les Illes Balears | 2005 | S'hi troben les Fonts Ufanes |
| Míner Gran | Pollença | 536 ha | Govern de les Illes Balears | | |
| Les Figueroles | Selva | 272 ha | Govern de les Illes Balears | | |
| Binifaldó | Escorca | 377 | Govern de les Illes Balears | 1927 | |
| Menut | Escorca | 358 ha | Govern de les Illes Balears | 1927 | |
| Son Amer | Escorca | 103 ha | Consell Insular de Mallorca | | S'hi troba el refugi de Son Amer |
| La Mola de Son Macip | Escorca | 259 ha | Consell Insular de Mallorca | | |
| La Coma del Prat | Escorca | 189 ha | Govern de les Illes Balears | 1989 | |
| Els Tossals Verds | Escorca | 578 ha | Consell Insular de Mallorca | 1986 | S'hi troba el refugi dels Tossals Verds |
| Cúber | Escorca | 362 ha | Govern de les Illes Balears | 1989 | Cal afegir les 59 hectàrees que ocupa l'embassament de Cúber, propietat de l'ajuntament de Palma |
| Comuna de Bunyola | Bunyola | 789 ha | Ajuntament de Bunyola | | Antigues terres comunals |
| Raixa | Bunyola | | Consell Insular de Mallorca | | |
| Son Moragues | Valldemossa | 579 ha | | Govern de les Illes Balears | |
| Planícia | Banyalbufar | 442 ha | Govern de les Illes Balears | 2009 | |
| Son Fortuny | Estellencs | 283 ha | Consell Insular de Mallorca | | |
| La Coma d'en Vidal | Estellencs | | Consell Insular de Mallorca | | S'hi troba el refugi de la Coma d'en Vidal |
| Galatzó | Calvià | | Ajuntament de Calvià | | |
| Son Quint | Palma | | Ajuntament de Palma | 2024 | |
| La Dragonera | Andratx | 274 ha | | | |
| Comuna de Biniamar | Selva | 131 ha | Ajuntament de Selva | | Antigues terres comunals |
| Comuna de Caimari | Selva | 753 ha | Ajuntament de Selva | | Antigues terres comunals |
| Puig de Santa Magdalena | Inca | | Consell Insular de Mallorca | | |
| La Victòria | Alcúdia | 1198 ha | | | |
| L'Albufera | Alcúdia | | | | |
| Son Real | Santa Margalida | 392 ha | | 2002 | |
| L'Alqueria Vella | Artà | 373 ha | Govern de les Illes Balears | 2000 | |
| Albarca - El Verger | Artà | 1127 ha | Govern de les Illes Balears | 1999 | |
| La Duaia | Artà | 472 ha | | 2004 | |
# Sinalefa

La sinalefa és un fenomen fonètic pel qual dues vocals en contacte situades l'una al final d'un mot i l'altra al començament del mot següent, es fusionen en una sola síl·laba. Exemples: no hi ha pa formem el diftong ['no'ja'pa], no ho obris sona ['no'wɔβɾis]. En un poema la sinalefa esdevé una sola síl·laba, així que es compten dues vocals com una de sola. Quasi tots els poemes contenen sinalefes que modifiquen la mètrica. No obstant això, un poeta pot decidir no aplicar-les, segons la intenció del poema. Per tant, si en una estrofa es dona el cas que tots els versos tenen una sinalefa o elisió, l'autor determina la mètrica del poema. Si l'autor no indica la mètrica es considera una rima incògnita i, per tant, no es podria establir la mètrica exacta del poema. De la mateixa manera, hom pot indicar que una sinalefa s'ha de separar. Tanmateix, la sinalefa no té importància a l'hora de comptar sil·labes.
Exemple ha arribat.
Les dues vocals marcades formen la sinalefa.

## Referències

* ↑ «sinalefa», Diccionari normatiu valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua
# Missa brevis núm. 1 (Mozart)

La Missa en sol major (K. 49/47d) és la primera missa completa composta per Wolfgang Amadeus Mozart. És un missa brevis per a solistes SATB, cor, violí I i II, viola i baix continu.
Mozart va escriure aquesta missa a l'edat de 12. No obstant això, no va ser la seva primera composició d'una part d'una missa ordinària -dos anys abans ja havia compost una Kyrie (K. 33)-, i tampoc va ser la seva composició més gran sobre un tema religiós: la seva obra de teatre musical sagrat Die Schuldigkeit des ersten Gebots havia estat estrenada a l'any anterior.

## Origen i context

Composta a Viena a la tardor de 1768, aquesta missa és l'única missa brevis amb una part de viola. No és clar per q quina ocasió fou composta, i s'ha confós amb la Waisenhausmesse, composta en el mateix any. La música religiosa del moment estava cada vegada més influïda per l'òpera i els ornaments barrocs de la instrumentació. Les primeres misses de Mozart, com la K. 49/47d, s'han vist com un retorn als valors més austers de l'era pre-barroca.

## Moviments

Els sis moviments de la missa segueixen el tradicional Ordre de la Missa:
* Kyrie Adagio, sol major, 4/4
    Kyrie eleison... Andante, sol major, 3/4
* Gloria Allegro, sol major, 4/4
* Credo Allegro, sol major, 3/4
    Et incarnatus est... Poco Adagio, do major, 2/2
    Et resurrexit... Allegro, sol major, 2/2
    Et in Spiritum Sanctum... Andante, C major, 3/4; baix solo
    Et in unam sanctam... Allegro, sol major, 2/2
* Sanctus Andante, sol major, 3/4
    Pleni sunt coeli et terra... Allegro, sol major, 3/4
    Hosanna in excelsis... Allegro, sol major, 4/2
* Benedictus Andante, C major, 3/4; quartet solista
    Hosanna in excelsis... Allegro, sol major, 4/2
* Agnus Dei Adagio, sol major, 2/2
    Dona nobis pacem... Allegro, sol major, 3/8

## Referències

* ↑ Einstein, Alfred. Mozart: His Character, His Work, 1945, p. 326.
* ↑ The Cambridge Mozart Encyclopedia, 2006, p. 272.
* ↑ Melograni, Piero. Wolfgang Amadeus Mozart: A Biography, 2007, p. 27.
* ↑ Maragh-Ablinger, Renate. Wolfgang Amade Mozart, p. 51.
# Disset

El disset, desset o dèsset, és el nombre natural que precedeix el nombre divuit i segueix el nombre setze. S'escriu 17 en xifres àrabs, XVII en les romanes i 十七 en les xineses. És un nombre primer i també s'anomena "nombre de Feller" en honor d'un matemàtic que l'usava com a nombre de testeig. És el tercer nombre primer de Fermat.
Ocurrències del nombre disset:
* Plutarc explica que els pitagòrics tenien aversió al 17 perquè està entre el 16 i el 18 que són els únics nombres que poden ser a la vegada l'àrea i el perímetre d'un rectangle.
* Per diferents motius, també ho és a Itàlia (ja que XVII és un anagrama de "vixi", he viscut i, per tant, s'evita en avions, hotels...).
* És un jurament en suec.
* Per als musulmans és un nombre sagrat, ja que indica el nombre de gestos lligats a les oracions rituals del dia
* Un haiku japonès té 17 síl·labes.
* Als països nòrdics el 17è dia de l'any es considera el centre de l'hivern.
* Gauss demostrà que podia construir un polígon de 17 costats només amb regle i compàs, començant així la seva fama.
* Designa l'any 17 i el 17 aC.
* És el cinquè nombre de la sort d'Euler.
* És el quart nombre primer de Proth.

## Referències

* ↑ Chevalier. Diccionario de símbolos. Herder, 2000. ISBN 9788425415142.
# Forn de calç de Vall dels Forns

El Forn de calç de Vall dels Forns és una obra de Sarroca de Lleida (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Forn de calç en estat ruïnós i cobert de vegetació. Es conserven alguns murs, construïts amb carreus irregulars, així com la boca del forn, de petites dimensions i amb un arc de mig punt adovellat.

## Referències

* ↑ «Forn de calç de Vall dels Forns». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Umbroteri

Umbrotherium és un gènere extint de giràfid que visqué durant el Tortonià, dins del Miocè. Fou descrit per Hurzeler i Engesser el 1976.
Se n'han trobat restes fòssils a Itàlia.

## Vegeu també

* Propalaeomeryx †
* Progiraffa †
* Samotherium †

## Referències

* ↑ Hurzeler i B. Engesser «Les faunes de mammiferes neogenes du Bassin de Baccionello (Grosseto, Italie).». Comptes Rendus de la Academie des Sciences Paris, Serie D, 1976, pàg. 333-336.
* ↑ «Umbrotherium a paleobiodb.org» (en anglès). [Consulta: 26 febrer 2018].
# Zodi i Tehu, aventures al desert

Zodi i Tehu, aventures al desert (títol original en francès, Zodi et Téhu, frères du désert) és una pel·lícula de comèdia d'aventures francesa de 2023 dirigida per Éric Barbier. S'ha doblat al valencià per a À Punt; també s'ha subtitulat al català central.

## Repartiment

* Yassir Drief: Zodi
* Alexandra Lamy: Julia
* Youssef Hajdi: Tarek
* Said Bey: Abdallah
* Jesuthasan Antonythasan: Kumail
* Pierre Hancisse: Jean-Louis
* Nadia Benzakour: Amina
* Amine Ennaji: Issouf
* Driss Ouhssin: Ali
* Mustapha Grumij: Fouad
* Anas El Baz: Moetaz

## Referències

* ↑ «Zodi et Téhu, frères du désert: Les critiques presse» (en francès). AlloCine. [Consulta: 7 gener 2025].
* ↑ «Zodi i Tehu, aventures al desert». À Punt, 07-01-2025. [Consulta: 7 gener 2025].
* ↑ «Zodi et Téhu, frères du désert». Goita què fan, ara!. [Consulta: 7 gener 2025].
# Districte de Visp

El districte de Visp (fr:Viège) és un dels 14 districtes del cantó suís de Valais, situat a la zona occidental i, per tant, germanòfona, del cantó. Té una superfície de 863,8 km² i una població de 27.149 habitants (cens de 2006). El cap del districte és Visp i té 19 municipis.

## Municipis

* CH-3937 Baltschieder
* CH-3909 Eisten
* CH-3926 Embd
* CH-3925 Grächen
* CH-3931 Lalden
* CH-3928 Randa
* CH-3905 Saas Almagell
* CH-3908 Saas Balen
* CH-3906 Saas-Fee
* CH-3910 Saas Grund
* CH-3924 St. Niklaus
* CH-3922 Stalden (Valais)
* CH-3933 Staldenried
* CH-3929 Täsch
* CH-3923 Törbel
* CH-3930 Visp
* CH-3932 Visperterminen
* CH-3934 Zeneggen
* CH-3920 Zermatt
# Dworzec

Dworzec (polonès: Estació) és un documental del director polonès Krzysztof Kieślowski fet el 1980.

## Argument

La pel·lícula té lloc a l'Estació Central de Varsòvia. Sobretot, mostra diferents persones esperant, gent esperant connexions i transport i, per tant, també es pot entendre políticament.

## Antecedents

En una entrevista a Danusia Stok, Kieślowski va dir: “Quan penso en Dworzec, veig que hi ha moltes fotos amb gent així: un es va adormir; algú està esperant algú. Potser vindrà, potser no. Es tracta de gent així, gent que anhela alguna cosa. La pel·lícula no està individualitzada, però això no importa. Hem fet la pel·lícula per mostrar aquesta gent. Vam passar unes deu nits filmant-los.”<

## Referències

* ↑ Kieślowski on Kieślowski, 1993, p. 250.
* ↑ «Documentaries & Short Films by Krzysztof Kieslowski» (en anglès). Польскі інстытут культуры ў Нью-Ёрку. [Consulta: 19 agost 2018].
* ↑ «Railway Station (1980) — MUBI» (en anglès). «MUBI». [Consulta: 19 agost 2018].
* ↑ Kieślowski on Kieślowski, 1993, p. 79.

## Bibliografia

Krzysztof Kieślowski, Danusia Stok. Kieślowski on Kieślowski / Edited by Danusia Stok. — London: Faber and Faber, 1993. — xxiii, 268 p. — ISBN 0-571-16733-0.

## Enllaços externs

* Dworzec a YouTube
# Dídim d'Alexandria (metge)

Dídim d'Alexandria (en llatí Didymus, en grec antic Δίδυμος) va ser un metge grec possiblement del segle iii, ja que és mencionat per Aeci i per Alexandre de Tralles o de Tral·les, que l'anomena σοφώτατος (molt savi).
Podria haver nascut a Alexandria i Suides diu que va escriure 15 llibres sobre agricultura. És citat entre els anomenats geoponici i, per tant, seria un dels autors de la Geopònica. Sembla que els seus llibres podrien haver existit encara al segle xvii.

## Referències

* ↑ W.A.G., Didymus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1008-1009.
# Axiòtea de Fliünt

Axiòtea (en grec antic: Ἀξιοθέα Φλειασία; fl. c. 350 aC) fou una estudiant de Plató i Espeusip.
Va néixer a Fliünt, una ciutat del Peloponnès que estava sota el domini d'Esparta quan Plató va fundar la seva Acadèmia. Temisti diu que Axiòtea havia llegit La República de Plató i que després va viatjar a Atenes per ser la seva alumna. Per tal d'evitar convertir-se en una hetera, Axiòtea es va presentar (vestida) com un home durant la seva estada a l'Acadèmia de Plató. Després de la mort de Plató va continuar els seus estudis amb Espeusip, nebot de Plató.
Un fragment dels papirs d'Oxirinc esmenta una dona no identificada que va estudiar amb Plató, Espeusip, i després Menedem d'Erètria. El fragment continua explicant que «en la seva jovenesa, era ben bonica i plena d'una gràcia no gens estudiada». Aquesta dona podria ser Axiòtea o Lastenia.

## Referències

* ↑ Ogilvie, Marilyn Bailey. Women in science : antiquity through the nineteenth century : a biographical dictionary with annotated bibliography. 3. print.. Cambridge, Mass.: MIT Press, 1986. ISBN 0-262-15031-X.
* ↑ Temisti, Oracions, 23 . 295C
* ↑ Diògenes Laerci, iii. 46.
* ↑ Diògenes Laerci, iv. 2
* ↑ P. Oxy, 3656
# Selecció femenina de futbol de Nova Zelanda sub-23

La selecció femenina de futbol de Nova Zelanda sub-23 és l'equip nacional olímpic femení de Nova Zelanda i forma part de la Federació de Futbol de Nova Zelanda. La selecció neozelandesa femenina sub-23 ha participat un cop en els Jocs Olímpics, el 2008, i participarà de nou el 2012.

## Resultats
### Jocs Olímpics

* 1896 — No hi hagué torneig futbolístic
* 1900 a 1992 — No hi hagué torneig futbolístic femení
* 1996 a 2000 — No participà
* 2004 — No es classificà
* 2008 — Primera fase
* 2012 — Quarts de final
* 2016 —

### Torneig Preolímpic Femení de l'OFC

* 2004 — No participà
* 2008 — Campió
* 2012 — Campió
* 2016 —

## Vegeu també

* El futbol a Nova Zelanda
* Federació de Futbol de Nova Zelanda

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina web oficial de la Federació de Futbol de Nova Zelanda
# Karina Maruyama

Karina Maruyama (丸山 桂里奈, 26 de març de 1983) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2002. Va disputar 79 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 2003, 2011, Jocs Olímpics d'estiu de 2004, 2008 i 2012.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2002 | 5 | 0 |
| 2003 | 12 | 6 |
| 2004 | 11 | 3 |
| 2005 | 3 | 0 |
| 2006 | 9 | 1 |
| 2007 | 1 | 0 |
| 2008 | 17 | 3 |
| 2009 | 2 | 0 |
| 2010 | 0 | 0 |
| 2011 | 8 | 1 |
| 2012 | 5 | 0 |
| 2013 | 4 | 0 |
| 2014 | 2 | 0 |
| Total | 79 | 14 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)
* ↑ 2011, 2012, 2013, 2014 Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Karina Maruyama, Fitxa a Soccerway
# Kyoko Yano

Kyoko Yano (矢野 喬子, 3 de juny de 1984) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2003. Va disputar 74 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 2003, 2007, 2011, Jocs Olímpics d'estiu de 2004, 2008, 2012.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2003 | 9 | 1 |
| 2004 | 5 | 0 |
| 2005 | 5 | 0 |
| 2006 | 16 | 0 |
| 2007 | 6 | 0 |
| 2008 | 10 | 0 |
| 2009 | 1 | 0 |
| 2010 | 13 | 0 |
| 2011 | 4 | 0 |
| 2012 | 5 | 0 |
| Total | 74 | 1 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)
* ↑ 2010, 2011, 2012 Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Kyoko Yano, Fitxa a Soccerway
# Shinobu Ono

Shinobu Ono (大野 忍, 23 de gener de 1984) és una futbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2003. Va disputar 139 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 2003, 2007, 2011, 2015, Jocs Olímpics d'estiu de 2008 i 2012.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2003 | 5 | 2 |
| 2004 | 1 | 3 |
| 2005 | 7 | 1 |
| 2006 | 16 | 4 |
| 2007 | 17 | 8 |
| 2008 | 19 | 7 |
| 2009 | 3 | 2 |
| 2010 | 12 | 6 |
| 2011 | 17 | 3 |
| 2012 | 15 | 2 |
| 2013 | 7 | 1 |
| 2014 | 6 | 0 |
| 2015 | 12 | 0 |
| 2016 | 2 | 1 |
| Total | 139 | 40 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)
* ↑ 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Shinobu Ono, Fitxa a Soccerway
# Ketleyn Quadros

Ketleyn Quadros (Ceilândia, 1 d'octubre de 1987) és una judoka brasilera, que competeix en la categoria de pes semi mitjà (actualment -63 Kg). Ha participat en 3 Olimpíades, guanyant la medalla de bronze en la categoria de -57 Kg dels Jocs Olímpics de Pequín i el bronze per equips a París 2024. L'obtinguda a Pequín va suposar la primera vegada que el Brasil aconseguia una medalla olímpica en una prova individual. A més, ha guanyat 3 medalles en Campionat del Món, 1 medalla de bronze als Jocs Panamericans i 5 medalles (1 d'or) als Campionats Panamericans.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Categoria |
| 2008 | Pequín | 3 | -57 Kg |
| 2020 | Tòquio | 7a posició | -63 Kg |
| 2020 | Tòquio | 7a posició | Equip mixt |
| 2024 | París | 9a posició | -63 Kg |
| 2024 | París | 3 | Equip mixt |
| Campionat del Món ||||
| 2011 | París | 2a ronda | -57 Kg |
| 2012 | Salvador | 3 | Equip femení |
| 2013 | Rio de Janeiro | 1/8 final | -57 Kg |
| 2013 | Rio de Janeiro | 2 | Equip femení |
| 2014 | Txeliàbinsk | 2a ronda | -57 Kg |
| 2017 | Budapest | 7a posició | -63 Kg |
| 2018 | Bakú | 2a ronda | -63 Kg |
| 2019 | Tòquio | 2a ronda | -63 Kg |
| 2021 | Budapest | 5a posició | -63 Kg |
| 2021 | Budapest | 3 | Equip mixt |
| 2022 | Taixkent | 1/8 final | -63 Kg |
| 2023 | Doha | 1/8 final | -63 Kg |
| 2024 | Abu Dhabi | 1a ronda | -63 Kg |
| Jocs Panamericans ||||
| 2023 | Santiago | 3 | -63 Kg |
| Campionat Panamericà ||||
| 2013 | San José | 3 | -57 Kg |
| 2014 | Guayaquil | 3 | -57 Kg |
| 2015 | Edmonton | 1a ronda | -63 Kg |
| 2020 | Guadalajara | 3 | -63 Kg |
| 2021 | Guadalajara | 1 | -63 Kg |
| 2022 | Lima | 5a posició | -63 Kg |
| 2023 | Calgary | 5a posició | -63 Kg |
| 2024 | Rio de Janeiro | 3 | -63 Kg |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 13 juliol 2024].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). Olympics.com. [Consulta: 13 juliol 2024].
* ↑ «Ketleyn fatura bronze e melhor marca individual das mulheres brasileiras» (en portuguès). UOL, 11-08-2008.
* ↑ «Resultats oficials» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 13 juliol 2024].
# Síndrome inflamatòria de reconstitució immunitària

La síndrome inflamatòria de reconstitució immunitària (també coneguda com a síndrome de reconstitució immunitària) és un trastorn que s'observa en alguns casos de sida o immunosupressió, en la qual el sistema immunitari comença a recuperar-se, però després respon a una infecció oportunista prèviament adquirida amb una aclaparadora resposta inflamatòria que, paradoxalment, fa que els símptomes de la infecció empitjorin.

## Referències

* ↑ Shelburne SA, Visnegarwala F, Darcourt J, Graviss EA, Giordano TP, White Jr AC, Hamill RJ. (2005) "Incidence and risk factors for immune reconstitution inflammatory syndrome during highly active antiretroviral therapy" AIDS 19, 399-406.
# Funa Tonaki

Fūna Tonaki (en japonès: 渡名喜 風南, Tonaki Funa; Sagamihara, Prefectura de Kanagawa, 1 d'agost de 1995) és una judoka japonesa, ja retirada, que competia en la categoria de pes extra lleuger (-48 Kg). Va participar en 1 Olimpíada, guanyant la medalla de plata als Jocs Olímpics de Tòquio 2020. A més va guanyar 4 medalles (2 d'or) en els Campionats del Món i 1 medalla de bronze al Campionat Asiàtic d'aquest esport el 2016.
L'1 de febrer del 2024, va anunciar la seva retirada.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Indret | Posició | Categoria |
| 2020 | Tòquio | 2 | -48 kg |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Indret | Medalla | Categoria |
| 2017 | Budapest | 1 | –48 kg |
| 2018 | Bakú | 2 | –48 kg |
| 2019 | Tòquio | 2 | –48 kg |
| 2022 | Taixkent | 7a posició | -48 kg |
| Campionat Asiàtic ||||
| Any | Indret | Medalla | Categoria |
| 2016 | Taixkent | 3 | –48 kg |
| 2017 | Hong Kong | 5a posició | -48 kg |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 6 juliol 2024].
* ↑ «Judoka Funa Tonaki takes silver, Japan's first medal of the Tokyo Games» (en anglès). Japan Times, 24-07-2021. Arxivat de l'original el 16 de juny 2023. [Consulta: 23 maig 2023].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 6 juliol 2024].
* ↑ «Títols oficials» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 6 juliol 2024].
* ↑ «Funa Tonaki retires» (en japonès). Ejudo, 01-02-2024.