OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Licènids

Els licènids (Lycaenidae) són una família de lepidòpters ditrisis de la superfamília dels papilionoïdeus (Papilionoidea). Fins a l'any 2011 hi havia un total de 5.201 espècies descrites.

## Morfologia

Normalment són de grandària petita. Habitualment existeix un dimorfisme sexual accentuat: el cas més típic està representat per moltes espècies de la subfamília Polyommatinae, en les quals els mascles tenen l'anvers de les ales blau (per això també són conegudes com a 'blavetes') i les femelles marró.
A Europa hi ha moltes espècies similars, cosa que dificulta les identificacions. Ara bé, les diferències en la coloració de fons i en el dibuix (especialment del revers de les ales posteriors) poden facilitar la tasca en molts casos.
Les erugues són rabassudes i tenen cert aspecte a cotxinilla. Generalment estan ben camuflades i tenen una gran adaptació a la planta nutrícia. Les pupes també són rabassudes: curtes en relació al diàmetre.

## Ecologia

Els mascles de moltes espècies es congreguen sobre el terra humit, de vegades en grans grups i perllongadament, per extreure sals de sodi dissoltes en l'aigua.
La mirmecofília és habitual entre les erugues. Aquestes posseeixen una glàndula dorsal al desè segment que segrega una substància ensucrada d'alt contingut energètic que atrau a les formigues; a canvi les formigues les protegeixen de dípters i himenòpters parasitoides. Aquestes associacions són facultatives i, per tant, no són imprescindibles (mutualisme).
D'altra banda, en altres espècies aquesta associació sí que és imprescindible i ha derivat en el parasitisme. En aquests casos la formiga s'enduu l'eruga al niu i aquesta s'alimenta de les larves i pupes de les formigues fins a completar el creixement i fer la crisàlide. Mentrestant, l'eruga segueix rebent les atencions de les formigues.

## Taxonomia i sistemàtica

Les relacions filogenètiques entre els licènids i la resta de famílies de papilionoïdeus serien:
| Papilionoidea | Papilionidae Hedylidae Hesperiidae Pieridae Nymphalidae Riodinidae Lycaenidae |

## Vegeu també

* Llista de licènids de la península Ibèrica i Balears

## Referències

* ↑ Van Nieukerken, Erik J.; et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 3148, 1, 23-12-2011, pàg. 212. DOI: 10.11646/zootaxa.3148.1.41. ISSN: 1175-5334.
* 1 2 3 4 5 6 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.
* ↑ Espeland, Marianne; et al. «A Comprehensive and Dated Phylogenomic Analysis of Butterflies» (en anglès). Current Biology, 28, 5, 05-03-2018, pàg. 770–778.e5. DOI: 10.1016/j.cub.2018.01.061. ISSN: 0960-9822. PMID: 29456146.
* ↑ Kawahara, Akito Y.; et al. «Phylogenomics reveals the evolutionary timing and pattern of butterflies and moths» (en anglès). Proceedings of the National Academy of Sciences, 116, 45, 05-11-2019, pàg. 22657–22663. DOI: 10.1073/pnas.1907847116. ISSN: 0027-8424. PMC: PMC6842621. PMID: 31636187.
# Nasir-Sin

Nasir-Sin (o Nasirsin) fou un rei d'Assíria del confós període històric que va de vers el 1730/1720 aC a 1710/1700 aC, en què set personatges d'origen desconegut es disputaren el poder a Assur. A les llistes reials apareixen amb l'explicació de "fill de ningú" el que equival a dir que no eren de cap família reial i, per tant, usurpador.

## Referències

* Mesopotamian chronicles, per Jean-Jacques Glassner i Benjamin Read Foster, a Google Llibres
# Antonio Neira de Mosquera

Antonio Neira de Mosquera (Santiago de Compostela, 19 de març de 1818 o 1823 - la Corunya, 2 de juliol de 1853 o 1854), periodista i escriptor gallec.
Col·laborà als diaris gallecs Revista de Galicia, El Recreo Compostelano i La Situación de Galicia amb el pseudònim de Malatesta. A Galícia publicà la novel·la La marquesa de Camba (1842) i estrenà a La Corunya amb èxit el drama La razón de la sinrazón. Es traslladà a Madrid el 1846, on fou redactor d'El Tío Vivo (1845), El Imparcial i El Censor de Prensa. Col·laborà en el Semanario Pintoresco Español amb articles sobre Galícia que li serviren de base per a les seves Monografías de Santiago (1850), col·lecció de quadres històrics, polítics, costumbristes, d'art, tradicions i llegendes. També és autor de Las ferias de Madrid (1848) i El reinado de las musas (1851). Figura a Los españoles pintados por sí mismos amb "El gaitero gallego", al que descriu como un narrador de contes i alcavota d'amors difícils, animador de missa y romiatges, mai no falta en festes patronals, casoris i magostos.

## Vegeu també

* Provincialisme gallec

## Referències

* 1 2 3 Miralles García, Antonio. «Antonio Neira de Mosquera». GICES XIX. Universitat Autònoma de Barcelona. [Consulta: 24 juny 2016].
* 1 2 3 Álvarez Rodríguez, María Victoria. «Antonio Neira de Mosquera (1923-1854)». A: Ediciones Universidad de Salamanca. El pensamiento arquitectónico en España en el siglo XIX a través de las revistas artísticas del reinado isabelino, 18 d'abril de 2016, p. 398–400. ISBN 978-84-9012-545-8 [Consulta: 24 juny 2016].
* 1 2 Cabo Aseguinolaza, Fernando; Cebreiro Rábade Villar, María do «"Tipos de Galicia. El cadista", de Antonio Neira Mosquera». Boletín de la Biblioteca de Menéndez Pelayo, Núm. 89, 2013, pàg. 199-216. ISSN: 0006-1646.
# Parc i Reserva Nacional de Katmai

El Parc i Reserva Nacional de Katmai (Katmai National Park and Preserve) és un parc i una reserva nacional dels Estats Units situats a Alaska, coneguts com la Vall de les deu mil fumaroles i apreciats pels seus ossos bruns. Aquesta zona protegida té una extensió de 19.122 km². La majoria són zones salvatges, incloent-hi els 13.696 km² del parc i de la reserva.

## Història

La zona al voltant de la gran erupció volcànica del Novarupta el 1912 —que va formar la vall de les deu mil fumeroles, un flux piroclàstic d'uns 100 km²— fou protegida per primera vegada el 24 de setembre de 1918 mitjançant la seva designació com a monument nacional per proclamació del president Woodrow Wilson en virtut de la Llei d'Antiguitats (Antiquities Act) de 1906 (amb una superfície de 4.403 km²). Aquella declaració va estar molt influïda per l'expedició de la National Geographic Society que va encapçalar Robert Fiske Griggs el 1917.
El monument nacional fou ampliat tres vegades per proclamació presidencial: el 8 d'abril de 1942 per Theodore Roosevelt; el 20 de gener de 1969 per Lyndon B. Johnson (382,6 km²); i, finalment, l'1 de desembre de 1978 per Jimmy Carter (5.544,1 km²).
Finalment, el Congrés va establir la zona com parc nacional el 2 de desembre de 1980.

## Característiques

El parc està ubicat a la península d'Alaska, que inclou l'Illa Kodiak; l'oficina d'administració del parc es troba a prop de King Salmon, a unes 290 milles per aire d'Anchorage.
Hi ha almenys catorze volcans actius en aquest parc nacional. Katmai és també conegut pels seus ossos bruns i pels salmons que els atrauen. A Katmai hi viu la més gran població protegida d'ossos bruns, estimada en 2.000 animals. És freqüent que els ossos es reuneixin a les cascades Brooks, on hi ha una plataforma d'observació. Moltes fotografies conegudes d'ossos grisos van ser fetes a les Cascades Brooks.
Entre les principals activitats del parc hi ha el senderisme, l'acampada, la pesca, el rem i l'esquí.
En el parc té un gran nombre de restes arqueològiques, vestigis dels habitants del lloc en temps prehistòrics de les tradicions paleoàrtiques i de Thule.
En aquest lloc, el 5 d'octubre de 2003, hi va tenir lloc una tragèdia quan un os va matar i va devorar el naturalista Timothy Treadwell i la seva parella Amie Huguenard.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial: Katmai National Park and Preserve (anglès) (castellà)
* Fotos del Parc i Reserva Nacionals de Katmai - Terra Galleria (anglès)
# Prasium majus

Prasium és un gènere de plantes amb flors, dins la família lamiàcia que va ser descrit per primera vegada l'any 1982. És un gènere monotípic i, per tant, conté una única espècie: Prasium majus, que va ser descrita l'any 1753. És una planta nativa de Madeira, les Canàries, i la regió mediterrània a Europa, Àfrica del Nord, Orient Mitjà arribant fins a Turquia i Palestina.

## Referències

* 1 2 Kew World Checklist of Selected Plant Families
* ↑ Israel Wildflowers
* ↑ Wild Plants of Malta & Gozo
* ↑ Castroviejo, S. & al. (editors) (2010). Flora Iberica 12: 1-650. Real Jardín Botánico, CSIC, Madrid.
* ↑ Bergmeier, E., Blockeel, T., Böhling, N., Fournaraki, C., Gotsiou, P., Jahn, R., Lansdown, R. & Turland, N. (2011). An inventory of the vascular plants and bryophytes of Gavdopoula island (S Aegean, Greece) and its phytogeographical significance. Willdenowia 41: 179-190.
* ↑ Dobignard, A. & Chatelain, C. (2012). Index synonymique de la flore d'Afrique du nord 4: 1-431. Éditions des conservatoire et jardin botaniques, Genève.
* ↑ Altervista Flora Italiana, The siciliano, Prasium majus L. includes photos plus European distribution map

## Enllaços externs

* Cretan Flora
* Project Noah
# Punter (vareta)

Un punter o apuntador és una vareta sòlida que s'utilitza que s'utilitza com una mena d'extensió del dit índex per assenyalar manualment. Pot ser un pal de fusta massissa o fibra de vidre en forma de vara amb un extrem afilat, però sempre polida o acabada artificialment, de fet majoria de les vegades es fabrica artificialment. Actualment s'ha substituït en gran part pel punter làser.
En anglès es diu pointer, i aquest fet ha donat lloc al seu ús en informàtica en que es fa servir per indicar el contingut d'una adreça de memòria que apunta cap una altra adreça. En la mitologia grega, el pal apuntador, al costat d'un globus celeste, és un dels símbols d'Urània, la musa de l'astronomia.

## Ús

El punter típic és simplement un pal llarg, prim i sovint flexible fet d'un material resistent, dissenyat per indicar llocs en mapes, paraules en pissarres. Els punters convencionals són pals simples, llargs, prims i sovint flexibles. Estan fets d'un material sòlid i estan destinats, per exemple, a destacar llocs en mapes o paraules a les pissarres escolars assenyalant. S'utilitza tradicionalment com un pal assenyalador per ajudar els nens a aprendre a llegir. etc. A part d'això, es pot utilitzar com qualsevol pal normal per a altres finalitats., p. ex. per donar bastonades punitives.

## Tipus

* Alguns són telescòpics i es poden portar a la butxaca com un bolígraf.
* Yad, punter cerimonial utilitzat pels jueus quan llegeixen un rotllo de la Torà .

## Referències

* ↑ «Punter» (en castellà). DCVB. [Consulta: 5 març 2024].
* ↑ «POINTER Definition & Usage Examples». Dictionary.com, 08-02-2021. [Consulta: 5 març 2024].
* ↑ «UIUC Physics Lecture Demo: Pointer Rod». University of Illinois at Urbana–Champaign, 1996. Arxivat de l'original el 21 June 2010. [Consulta: 23 abril 2010].
* ↑ «Teacher was right the day she caned all 3B». Daily Sketch, 11-01-1955. [Consulta: 3 desembre 2010].
* ↑ «Nobo telescopic pointer pen». [Consulta: 9 agost 2014].
# Pàvel Gússev

Pàvel Nikolàievitx Gússev (Moscou, 4 d'abril de 1949) és un periodista i personatge públic rus, editor en cap del diari Moskovski Komsomólets des de 1983. És professor de periodisme a la Universitat Internacional de Moscou, cap de la Unió de Periodistes de Moscou i membre del Consell Presidencial de la Federació Russa per al Desenvolupament de la Societat Civil i els Drets Humans.
Gússev es va graduar el 1971 a la Universitat Estatal de Prospecció Geològica de Rússia, de la que entre 1971 i 1975 en va ser investigador associat. L'1985 es va graduar en literatura a l'Institut de Literatura Maksim Gorki. Va estar involucrat en l'organització juvenil comunista Komsomol des de 1975 fins a 1983. Hi va servir com a Segon Secretari de la branca del districte Krasnopresnenski de 1975 a 1976, i com a Secretari de 1976 a 1980. Va treballar en el departament internacional del Comitè Central de Komsomol fins a 1983, quan es va unir al diari Moskovski Komsomólets, del que fins aleshores n'ha estat editor.

## Referències

* ↑ «El diari Komsomolets de Moscou» (en rus). RIA Novosti, 11-12-2009 [Consulta: 18 setembre 2020].
* ↑ «Editor en cap del diari Moskovski_Komsomólets Pàvel Gússev reelegit president de la Unió de Periodistes de Moscou» (en anglès). TASS, 27-03-2013 [Consulta: 18 setembre 2020].
* ↑ «Composició del Consell. Pàvel Gússev» (en rus). Consell del President de la Federació Russa per al Desenvolupament de la Societat Civil i els Drets Humans. [Consulta: 18 setembre 2020].
# Serie A 2004-05

La Sèrie A 2004–05 (coneguda com a Sèrie A TIM per motius de patrocini) va ser la 103a Lliga italiana de futbol i la 73a temporada d'ençà que es disputa en sistema de lliga. Es va ampliar per contenir 20 clubs, que van jugar 38 partits entre ells, en lloc dels 34 de les temporades anteriors, mentre que els descensos es van reduir a tres. La Copa Campioni d'Itàlia es va presentar als guanyadors al camp per primera vegada.
La Juventus va ser originalment el club campió, però després de l'escàndol del 2006 conegut com a Calciopoli, el títol fou anul·lat i declarat desert.

## Normativa

Els dos primers equips es van classificar directament a la Lliga de Campions de la UEFA, els equips que van acabar al tercer i quart lloc van haver de jugar les classificacions a la Lliga de Campions, els equips que van acabar al cinquè i sisè llocs es van classificar per a la Copa de la UEFA (un altre lloc es va donar al guanyador de la Coppa Itàlia), mentre que només els tres últims equips havien de baixar a la Sèrie B, la segona divisió italiana, després d'un canvi de reglament.
La Juventus va acabar com a campiona; tanmateix, posteriorment van ser desposseïts del títol per la seva implicació en l'escàndol de Calciopoli. L'escàndol també va estar implicat en l'escàndol i el títol d'aquella temporada no va ser atorgat a cap club. L'Udinese es va classificar per a la UEFA Champions League per primera vegada en la seva història. El Palerm, en la seva primera campanya de la Sèrie A en més de 30 anys, va acabar en sisena posició, classificant-se per a la Copa de la UEFA per primera vegada en la seva història. La Roma es va classificar per a la Copa de la UEFA com a subcampió de la Copa Itàlia perquè el guanyador de la Copa, l'Inter, ja s'havia classificat per a la Lliga de Campions.
Dos equips, el Brescia i l'Atalanta, van baixar directament a la Sèrie B, mentre que el tercer lloc de descens s'havia de decidir entre tres equips (Fiorentina, Bolonya i Parma), comptant només l'anomenada classifica avulsa; és a dir, la taula composta únicament pels sis partits entre els tres equips. Bolonya i Parma van tenir menys punts, i van jugar el desempat del descens. El desempat el va guanyar el Parma, que va ser derrotat per 0–1 a casa, però va guanyar 0–2 a casa al partit de tornada. Aquest mètode de classificació d'equips amb totals de punts iguals va ser abolit per a la temporada 2005-06, però es va tornar a la temporada 2022-23.

## Classificació

* Font: www.resultados-futbol.com/serie_a2005'

## Referències

* ↑ «Serie A, 2004-2005». Arxivat de l'original el 2020-09-03. [Consulta: 8 gener 2024].
* 1 2 «Summary - Serie A - Italy - Results, fixtures, tables and news - Soccerway». [Consulta: 8 gener 2024].
# Wilhelm von Lindenschmit el jove

Wilhelm von Lindenschmit el jove (alemany: Wilhelm von Lindenschmit der Jüngere) (Múnic, 20 de juny de 1829 - Múnic, 8 de juny de 1895) va ser un pintor d'història alemany natural de Múnic. Era fill del pintor Wilhelm Lindenschmit el Vell (1806–1848).

## Biografia

Va estudiar art a Magúncia amb el seu oncle, Ludwig Lindenschmit (1809–1893), i després va estudiar a l'Acadèmia de Munic, a l'Institut Städel de Frankfurt del Main, a Anvers i més tard a París, on va crear Ernte ( Herzog Alba). bei der Gräfin von Rudolstadt ( duc d'Alba amb la comtessa de Rudolstadt ). Aquestes dues pintures es troben ara a la Kunsthalle d'Hamburg.
De 1853 a 1863 va pintar a Frankfurt, després es va traslladar a Munic, on finalment va ser professor de l'Acadèmia (1875). Durant aquest període de temps, va crear pintures de l'època de la Reforma protestant, així com obres sobre altres temes d'aproximadament la mateixa època.
* Stiftung des Jesuitenordens (Institució de l'Ordre dels Jesuïtes ), 1868.
* Ulrich von Hutten im Kampf mit französischen Adligen ( Ulrich von Hütten lluitant amb nobles francesos), 1869.
* Luther i Kardinal Cajetan a Augsburg ( Martí Luter i el cardenal Cajetan a Augsburg ).
* Der junge Luther bei Andreas Proles (El jove Luter amb Andreas Proles), 1869.
* Knox und die schottischen Bilderstürmer ( John Knox i l'iconoclasta escocès).
* Die Ermordung Wilhelms von Oranien (L'assassinat de Guillem d'Orange ), 1872.
* Sir Walter Raleigh im Tower von Verwandten besucht ( Walter Raleigh a la torre visitat pels familiars), 1873.
A partir de mitjans de la dècada de 1870, les obres de Lindenschmit es van anar fent més lluminoses en color, associant-se a l'escola moderna de pintura de Munic. Algunes d'aquestes pintures són:
* Narziß ( Narcís ).
* Einzug Alarichs in Rom (Entrada d'Alaric a Roma).
* Venus an der Leiche des Adonis ( Venus pel cos d'Adonis ); exposat a la Neue Pinakothek de Munic.

## Referències

* ↑ ADB:Lindenschmit, Wilhelm Ritter von In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 51, Duncker & Humblot, Leipzig 1906, S. 728–735.
* ↑ Lindenschmit, Wilhelm Ritter von Neue Deutsche Biographie
* 1 2 3 The New International Encyclopaedia (biography)
* ↑ Lindenschmit Meyers Großes Konversations-Lexikon, Band 12. Leipzig 1908, S. 568-569.
* ↑ Meyers Grosses Konversations-Lexikon, Volume 12 edited by Hermann Julius Meyer
# Airbag

«Airbag» té aquests significats:
* Automobilisme:
** Coixí de seguretat
* Música:
** Airbag (grup musical), grup de música espanyol
* Altres:
** Airbag (pel·lícula), pel·lícula espanyola del 1997 dirigida per Juanma Bajo Ulloa
# Rani Karnavati de Garhwal

Rani Karnavati del Regne de Garhwal, també coneguda com a Tehri Garhwal, fou l'esposa de Mahipat Shah (o Mahipati Shah), el rei rajput de Garhwal, a l'Himàlaia, que utilitzava el títol de shah. Aquest va traslladar capital del Regne Garhwal de Dewalgarh a Srinagar, Uttarakhand, tan bon punt va ascendir al tron el 1622 i va consolidar encara més el seu domini sobre la majoria de parts de Garhwal.
El rei Mahipati Shah va morir jove el 1631. Després de la seva mort, la seva Rani Karnavati, va governar el regne com a regent del seu fill de set anys, Prithvipati Shah, massa jove encara per a fer-se càrrec de la corona.
Va governar durant molts anys durant els quals va defensar amb èxit el regne contra els invasors i va repel·lir un atac de l'exèrcit mogol de Shah Jahan dirigit per Najabat Khan el 1640. Amb el temps va guanyar el sobrenom de "Nakti Rani" (Nak-Kati -Rani) ja que tenia la fama de tallar el nas als seus enemics, tal com es van adonar dels invasors mogols d'aquella època: Rani Karnavati capturà una força invasora mogol en un pas de muntanya i, en lloc d'executar els presoners els feu tallar el nas. D'aquesta manera enviava enviant un missatge a la cort mogol: si podia tallar-los el nas, també podia tallar-los el cap.
Els monuments erigits per ella encara existeixen al districte de Dehradun, a Nawada. També se li atribueix la construcció del Canal Rajpur, el primer de tots els canals de Dehradun, que comença des del riu Rispana i porta les seves aigües fins a la ciutat de Dehradun. El riu Rispana és un dels afluents del riu Song que davalla des de la part central i oriental de la vall de Doon.
Alguns anys després, el seu fill major Prithvipati va arribar al tron i va governar amb saviesa sota la influència i consell de la seva mare.

## Referències

* ↑ History Arxivat 10 April 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. Uttarkashi district website.
* ↑ Garhwal Genealogy, Queensland University
* ↑ Karnavati Garhwal Himalayas: A Study in Historical Perspective, by Ajay S. Rawat. Published by Indus Publishing, 2002. ISBN 81-7387-136-1. Page 43-44.
* 1 2 Gupta, Archana Garodia «The Queen Who Cut Off Mughal Noses». Swarajya Magazine, 23-09-2016.
* ↑ «Rani Karnavati: ‘Nak kati Rani’ who Cut the Noses of Mughals». Himalayan Buzz [Consulta: 14 novembre 2020].
* ↑ Dehradun district The Imperial Gazetteer of India, 1909 v. 11, p. 212.
* ↑ Rajpur Canal Arxivat 6 October 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. uttaranchalirrigation.com.
* ↑ Chandra, Satish. Medieval India: From Sultanat to the Mughals Part - II, 2005. ISBN 9788124110669.
# Taxiarc

Un taxiarc o taxiarca (en grec antic ταξίαρχος, en llatí taxiarchus) era un oficial militar d'Atenes, proper al rang d'estrateg; eren també, com els estrategs, deu en nombre un per cada tribu, i eren escollits de la mateixa manera que els estrategs.
En temps de guerra cadascun dirigia la infanteria de la seva tribu i sovint eren cridats pels estrategs per participar en els consells de guerra; en temps de pau ajudaven als estrategs en la lleva de soldats i en preparar els registres dels qui estaven obligats a complir el servei.
Del seu comandament els taxiarcs eren anomenats τάξεις ("tàxeis") que era també el nom de la principal divisió dels hoplites atenencs, i n'hi havia doncs deu, però cadascuna tenia un nombre variable de soldats o variava segons la guerra. Aquesta divisió en altres estats grecs corresponia a una fracció més petita de tropes.
Els λόχος ("lókhos") eren una subdivisió dels τάξεις, i els seus caps, λοχαγοὶ ("lokhogoì") eren nomenats segurament pels taxiarcs.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1668. ISBN 9788441224223.
* ↑ «taxiarca | enciclopedia.cat». [Consulta: 10 setembre 2024].
* ↑ Aristòtil. Política. Comentada per Joan Alberich i Mariné. Barcelona: RBA, 2014, p. 183. ISBN 9788482646916.
* ↑ Smith, William (ed.). «Taxiarchi». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 5-XII-2020].