OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xiahou Wei

Xiahou Wei :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 夏侯威 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 夏侯威 |
    En aquest nom xinès, el cognom és Xiahou (夏侯).
Xiahou Wei, nom estilitzat Jiquan (季权), va ser un oficial de Cao Wei durant l'era dels Tres Regnes de l'antiga història xinesa.
El quart fill de Xiahou Yuan (com el primer caràcter del seu nom estilitza reflexa, Ji 季, significant el quart), i se formà com genet arquer com el seu pare, succeiria a Xiahou Yuan al front de les tropes després de la batalla del Mont Dingjun. Xiahou Wei va estar amb el seu germà Xiahou Ba a l'avantguarda de la batalla de les Planúries Wuzhang en el 234. També fou actiu en la repressió de Gongsun Yuan, el governador de Liaodong.
Xiahou Wei va tenir un paper de matrimonier per Yang Hu, casant la seva neboda, la filla de Xiahou Ba amb Yang. Un endeví anomenat Zhu Jianping (朱建平) li va dir a Xiahou Wei que correria una situació de perill per la seva vida quan tingués 49 anys, i si l'endurava, ell podria viure fins als 70. Després que Xiahou Wei va complir els 49, es va emmalaltí molt a principis de desembre, i recordant el que l'endeví l'havia dit, Xiahou Wei va creure que la seva hora havia arribat i va demanar als membres de la família de preparar-se pel funeral. Això no obstant, a finals de desembre, Xiahou Wei va semblar estar bé, pel que va ordenar un gran banquet amb convidats pel 30 de desembre, al·legant que l'endeví no tenia raó. No obstant això, després de la festa, Xiahou Wei va emmalaltir novament i va morir.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. San Guo Zhi. Yue Lu Shu She, 2002. ISBN 7-80665-198-5.
* Luo Guanzhong. San Guo Yan Yi. Yue Lu Shu She, 1986. ISBN 7-80520-013-0.
* Lo Kuan-chung; tr. C.H. Brewitt-Taylor. Romance of the Three Kingdoms. Tuttle Publishing, 2002. ISBN 0-8048-3467-9.
# Wakizashi

La wakizashi (脇差 o 脇指) és una espasa curta tradicional japonesa, amb una longitud d'entre 30 i 60 centímetres. (En el cas més curt, gairebé caldria parlar de tantō, un tipus japonès de ganivet.)
La seva forma és similar a la de la katana, encara que el fil és generalment més prim i, per tant, pot ferir amb major severitat a un objectiu desprotegit. Els guerrers samurai sovint hi duien ambdues espases, anomenant-les en conjunt daishō, literalment 'la llarga i la curta'.
La wakizashi es va usar des d'un principi com arma de defensa pel samurai, quan no disposava de la katana. En aquest aspecte va substituir al tantō, abans esmentat, que es va utilitzar al principi i durant les guerres civils. Quan un samurai entrava a un edifici deixava la seua katana en un suport al costat de l'entrada. No obstant això podia dur-ne la wakizashi en tot moment, i fins i tot tenir-la prop mentre dormia per tal de repel·lir qualsevol agressió. En ser més curta i manejable, era més indicada per a la defensa en espais tancats, on molt probablement qualsevol atac o guàrdia d'una katana ensopegaria amb bigues, sostres o mobiliari que entorpís el seu moviment. La wakizashi tenia per tant una funció anàloga a les pistoles en les forces armades modernes, més efectiva en àmbits civils o paramilitars que en combat obert.
La wakizashi també s'usava pels combats dins dels temples, ja que aquests eren de sostre baix, i també per a combatre en postura seiza (postura agenollada amb els peus estesos).
A causa de la seva mida també era utilitzada pels ninges en substitució del ninjato, el qual ocupa un lloc intermedi entre la katana i el wakizashi o kodachi.
# Cal Cisteller (Tavertet)

Cal Cisteller és una casa de Tavertet (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta baixa i dos pisos. La façana principal té la porta d'entrada i una finestra a la planta baixa, tres finestres a la primera planta i una petita finestra i un balcó a la segona. Totes les obertures tenen la llinda i els brancals de grans carreus de pedra. En altre façana s'obre un altre balcó. El parament és de pedra irregular de diferents mides unides amb morter; hi ha un canvi de parament, les pedres de la segona planta són de major dimensions que les altres dues.

## Referències

* ↑ «Cal Cisteller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# (1083) Salvia

(1083) Salvia és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 26 de gener de 1928 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.
Inicialment es va designar com 1928 BC. Més endavant va ser anomenat per les sàlvies, una planta de la família de les lamiàcies.
Salvia està situat a una distància mitjana del Sol de 2,329 ua, podent allunyar-se'n fins a 2,754 ua i acostar-s'hi fins a 1,904 ua. Té una inclinació orbital de 5,131° i una excentricitat de 0,1825. Empra 1298 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1083.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1083) Salvia» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 13 juny 2108].

## Enllaços externs

* «(1083) Salvia» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 13 juny 2108].
* «Diagrama orbital de (1083) Salvia» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 13 juny 2018].
# Ualabi cuanegre

El ualabi cuanegre (Wallabia bicolor) és un petit marsupial macropòdid de l'est d'Austràlia. Aquest ualabi és actualment classificat com l'única espècie del gènere Wallabia. Viu a les àrees més septentrionals de la península del Cap York de Queensland, a tota la seva costa oriental i fins al sud-oest de Victòria. Antigament també vivia fins al sud-est d'Austràlia Meridional, però actualment és rar o està absent d'aquesta regió.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 70. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Merchant, J. C.. Strahan, Ronald (ed). Mammals of Australia. Revised. Sydney: Reed New Holland Publishers, 1995, p. 409.
* 1 2 Merchant, J. C.. Strahan, Ronald (ed). The Australian Museum Complete Book of Australian Mammals, The National Photographic Index of Australian Wildlife. Reimpressió corregida del 1991. Austràlia: Cornstalk Publishing, 1983, p. 261–262. ISBN 0-207-14454-0.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# (790) Pretoria

(790) Pretoria és un asteroide pertanyent al cinturó exterior d'asteroides descobert per Harry Edwin Wood des de l'observatori Unió de Johannesburg, República Sudafricana, el 16 de gener de 1912.

## Designació i nom

Inicialment va ser designat com 1912 NW. Més tard es va anomenar per la ciutat sud-africana de Pretòria.
Pretoria està situat a una distància mitjana de 3,412 ua del Sol, podent acostar-s'hi fins a 2,896 ua. Té una inclinació orbital de 20,53° i una excentricitat de 0,1511. Empra 2302 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (701) al (800)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «Dades de la NASA (JPL Small-Body Database Browser)» (en anglès). [Consulta: 15 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(790) Pretoria» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 15 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (790) Pretoria» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 15 juny 2018].
# Màxima versemblança

La màxima versemblança (en anglès: Maximum Likelihood Estimation MLE) és un mètode estadístic molt emprat per inferir els paràmetres de la distribució de la probabilitat d'una mostra donada.
Aquest mètode va ser desenvolupat pel genetista i estadístic Ronald Fisher entre 1912 i 1922.

## Principi

Sigui una família parametrada de distribucions de probabilitat D$_θ$ on els elements són associats ja sia a una densitat de probabilitat coneguda (distribució contínua), ja sia a una funció de massa en probabilitat coneguda (distribució discreta), designada com f$_θ$. Amb una mostra de n valors x$_1$, x$_2$, ..., x$_n$ de la distribució, i on es calcula la densitat de probabilitat associada a les dades observades
    $f_{\theta }(x_{1},\dots ,x_{n}\mid \theta ).\,$
L'estimador de màxim de versemblança pot existir i ésser únic, no ser pas l'únic o no existir.

## Vegeu també

* Mètode dels mínims quadrats

## Bibliografia

* Aldrich, John «R.A. Fisher and the making of maximum likelihood 1912–1922». Statistical Science, 12, 3, 1997, pàg. 162–176. DOI: 10.1214/ss/1030037906. {{Millorar referències|1617519}}.
* F. Y. Edgeworth «On the Probable Errors of Frequency-Constants». Journal of the Royal Statistical Society, 71, Sep. 1908, pàg. 499–512. Stable URL: http://www.jstor.org/stable/2339293
* F. Y. Edgeworth «On the Probable Errors of Frequency-Constants». Journal of the Royal Statistical Society, 71, Dec. 1908, pàg. 651–678. Stable URL: http://www.jstor.org/stable/2339378
* Leonard Savage «On Rereading R. A. Fisher». The Annals of Statistics, 4, maig 1976), pàg. 441–500. Stable URL: http://www.jstor.org/stable/2958221
* John W. Pratt «F. Y. Edgeworth and R. A. Fisher on the Efficiency of Maximum Likelihood Estimation». The Annals of Statistics, 4, maig 1976, pàg. 501–514. Stable URL: http://www.jstor.org/stable/2958222
* Stephen M. Stigler «Francis Ysidro Edgeworth, Statistician». Journal of the Royal Statistical Society. Series A (General), 141, 1978, pàg. 287–322. Stable URL: http://www.jstor.org/stable/2344804
* Stephen Stigler. The History of Statistics: The Measurement of Uncertainty before 1900. Harvard University Press, 1986. ISBN 0-674-40340-1.
* Stephen Stigler. Statistics on the Table: The History of Statistical Concepts and Methods. Harvard University Press, 1999. ISBN 0-674-83601-4.
* Anders Hald «On the History of Maximum Likelihood in Relation to Inverse Probability and Least Squares». Statistical Science, 14, 2, maig 1999, pàg. 214–222. Stable URL: http://www.jstor.org/stable/2676741
* Hald, A.. A History of Mathematical Statistics from 1750 to 1930. Nova York: Wiley, 1998.
* A.W. van der Vaart (1998), Asymptotic Statistics, CUP. ISBN 0521784506 «Enllaç».
* Lehmann, E. L.; Casella, G.. Theory of Point Estimation. Springer, 1998, p. 2nd ed. ISBN 0-387-98502-6.

## Enllaços externs

* Maximum Likelihood Estimation Primer (an excellent tutorial) Arxivat 2019-10-27 a Wayback Machine.
* Implementing MLE for your own likelihood function using R
# La Ciutat del Perdó

La Ciutat del Perdó és un article de Joan Maragall escrit el 1909 amb motiu dels fets de la Setmana Tràgica a Barcelona.
Maragall demanava el perdó de Francesc Ferrer i Guàrdia (1859-1909), que havia estat detingut i estava a punt de ser afusellat pels fets de la Setmana Tràgica. Al mateix temps, denunciava la greu responsabilitat que pertocava a la burgesia catalana en els aquests fets de juliol de 1909. Apel·lava a les consciències dels lectors als que anava dirigit amb paraules molt dures:
| « | "¿Com vos podeu estar axís tranquils a casa vostra i en el vostres quefers sabent que un dia, al bon solet del dematí, allà dalt de Montjuich, treuràn del castell un home lligat y el passaràn per davant del cel y del mon y del mar, y del port que trafiqueja y de la ciutat que s'aixeca indiferent, y poch a poch, ben poch a poch, perquè no s'hagi d'esperar, el portarà a un recó del fosso, y allí, quan toqui l'hora, aquell home, aquella obra magna de Deu en cos i ànima, viu, en totes ses potencies y sentits, ab aquest mateix afany de vida que teniu vosaltres, s'ajenollarà de cara al mur, y li ficaràn quatre bales al cap, y ell farà un salt y caurà mort com un conill?". | » |
Maragall en aquell moment no estava treballant regularment en cap diari i va mirar que li publiquessin a la Veu de Catalunya, el diari de la burgesia, i del qual Enric Prat de la Riba (1870-1917) n'era el director. Un acord de Prat de la Riba amb el govern d'Antonio Maura va impedir la seva publicació.

## Referències

* ↑ Digitalització al portal MDC (Memòria Digital de Catalunya:

## Vegeu també

* Setmana Tràgica
* Ah! Barcelona
* La Iglésia cremada

## Enllaços externs

* Text de l'article
* Raguer, Hilari «Joan Maragall y la Semana Trágica» (web). El País [Madrid], 25-07-2009 [Consulta: 15 novembre 2010].
* BENET, Josep. Maragall i la Setmana Tràgica. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1963 [Consulta: 30 setembre 2010].
# XEUS

XEUS (X-ray Evolving Universe Spectroscopy o en català Espectroscopia en raigs X de l'evolució de l'Univers) va ser una proposta d'observatori espacial de l'Agència Espacial Europea com a successor del satèl·lit telescopi de raigs X XMM-Newton. Es va unir al International X-ray Observatory en el 2008, però a mesura que el projecte es va trobar amb problemes en el 2010, el component de l'ESA es va bifurcar en l'Advanced Telescope for High Energy Astrophysics (ATHENA).
El XEUS consistia en una nau espacial que transportaria un gran telescopi de raigs X, amb una superfície de mirall de 5 m² i una resolució d'imatge millor que 5″ per a la radiació de raigs X amb una energia d'1 keV. Una nau espacial sensora volaria en formació amb el telescopi a una distància d'aproximadament 35 m, en el focus del telescopi. S'hagués inclòs els sensors d'imatge de raigs X en camp ampli amb una resolució energètica de 150 eV a 6 keV, com també un sensor d'imatge de camp estret criogènic amb una resolució energètica de 2 eV a 1 keV.
El XEUS hauria estat capaç de mesurar l'espectre de raigs X i, per tant, la composició, temperatura i les velocitats de la matèria calentes de l'univers primerenc. S'hagués abordat diverses qüestions com l'origen i la naturalesa dels forats negres, la seva relació amb la formació d'estrelles, l'evolució dels barions i la formació dels elements pesants a l'Univers.
La tecnologia requerida per al seguiment del projecte XEUS, el International X-ray Observatory és actualment en desenvolupament. XEUS va ser un dels candidats pel programa Cosmic Vision de l'Agència Espacial Europea.

## Vegeu també

* Calorímetre

## Enllaços externs

* ESA International X-Ray Observatory Mission Site
* Press Release Arxivat 2011-07-14 a Wayback Machine. Micronit and Cosine Develop Next-Generation ESA X-ray Telescope
* NASA International X-Ray Observatory Mission Site Arxivat 2012-08-14 a Wayback Machine.
Agència Espacial Europea :
# (1658) Innes

(1658) Innes és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Jacobus Albertus Bruwer des de l'observatori Unió de Johannesburg, República Sudafricana, el 13 de juliol de 1953.
Inicialment es va designar com 1953 NA. Posteriorment va ser nomenat en honor de l'astrònom escocès Robert Innes (1861-1933).
Innes orbita a una distància mitjana del Sol de 2,559 ua, podent allunyar-se'n fins a 3,03 ua. Té una excentricitat de 0,1841 i una inclinació orbital de 9,093°. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1495 dies.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (1601) al (1700)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1658.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «Dades de la NASA (JPL Small-Body Database Browser)» (en anglès). [Consulta: 15 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1658) Innes». Minor Planet Center. [Consulta: 15 juny 2018].
# Hidroxibutilanisol

L'hidroxibutilanisol (en anglès: Butylated hydroxyanisole, BHA) és una mescla de dos isòmers de compostos orgànics, 2-tert-butil-4-hidroxianisol i 3-tert-butil-4-hidroxianisol. Es prepara a partir de 4-metoxifenol i isobutilè. És un sòlid cerós que mostra propietats antioxidants.
De la mateixa manera que el hidroxibutiltoluè (BHT), l'anell aromàtic conjugat del BHA és capaç d'estabilitzar un radical lliure, segrestant-lo. A l'actuar com un agent segrestant, s'eviten posteriors reaccions de radicals lliures.
Els Instituts Nacionals de Salut consideren que el BHA és anticipadament raonable que sigui un carcinogen humà. El seu codi E com additiu alimentari és E320.

## Propietats antioxidants

Des de 1947, el BHA s'ha anat afegint a greixos comestibles per les seves propietats antioxidants que eviten l'enranciment dels aliments, però actualment aquest ús resultacontrovertit i encara que no és clar que sigui realment un carcinogen l'estat de Califòrnia el considera carcinogen.The State of California, has, however, listed it as a carcinogen.

## Referències

* ↑ Lam, L. K., R. P. Pai and L. W. Wattenberg «Synthesis and chemical carcinogen inhibitory activity of 2-tert-butyl-4-hydroxyanisole». J Med Chem, 22, 5, 1979, pàg. 569–71. DOI: 10.1021/jm00191a020. PMID: 458807.
* ↑ «Known Carcinogens and Reproductive Toxicants (California Proposition 65)». Scorecard. Arxivat de l'original el 2019-08-14. [Consulta: 29 maig 2011].
# Paràbola del sembrador

La paràbola del sembrador és una de les paràboles de Jesús recollida als evangelis canònics (Mateu 13:3-9, Marc 4:3-9 i Lluc 8:5-8). La seva popularitat l'ha convertit en un motiu freqüent d'obres artístiques religioses, tant gràfiques com musicals.

## Argument

Un sembrador llança les llavors. Una part d'elles cau al camí, on els ocells venen i se les mengen; d'altres cauen entre pedres, on el sol les crema per no tenir arrels suficients i un altre grup va a parar entre cards, on aquests ofeguen les plantes que hi neixen. Només unes quantes llavors són sembrades en terra bona, des de la qual germinen i donen fruit abundós.

## Anàlisi

El mateix Jesús aclareix que ell és com el sembrador que intenta que la paraula de Déu arribi a tothom però només alguns estan preparats per rebre-la, com la bona terra, i fer que fructifiqui. La llavor del camí no germina mai i representa les persones que senten el missatge però no en fan cas. La planta que creix entre les roques sense arrels és la fe superficial dels qui entenen només part del missatge i, per tant, quan venen les adversitats (el sol roent), abandonen la pràctica o la creença. Els cards que ofeguen la paraula divina són les temptacions terrenals, que impedeixen viure d'acord el cristianisme pur.

## Referències

* ↑ Kilgallen, John J., A Brief Commentary on the Gospel of Mark, Paulist Press, 1989. ISBN 0-8091-3059-9
Paràboles de Jesús del Nou Testament :
# Luther Burbank

Luther Burbank (Lancaster, Massachusetts, 7 de març de 1849 – Santa Rosa, Califòrnia, 11 d'abril de 1926) va ser un botànic estatunidenc de molt èxit però sense formació acadèmica. Va desenvolupar més de 800 soques i varietats de plantes. Va desenvolupar cactus sense espines adequats per a farratge i la fruita híbrida plumcot. La seva varietat de patata “russet” va passar a ser la varietat predominat al món en el processament industrial de les patates. En la seva joventut va llegir el llibre de Charles Darwin Sobre la variació d'animals i plantes sota domesticació (1868), que el va influir molt. Tot i això Burbank no acceptava les noves teories genètiques a partir de Gregor Mendel.

## Creacions hortícoles de Burbank

* Cactus sense espines cap a 1890.
* Patates Russet Burbank.

## Referències

* ↑ Invent Now | Hall of Fame | Search | Inventor Profile

## Bibliografia

* Bailey, Liberty H. «A Maker of New Fruits and Flowers: How Luther Burbank Breeds New Varieties of Plants on His California Farm]». The World's Work: A History of Our Time, II, agost 1901, pàg. 1209–1214.
* Burbank, Luther. “The Training of the Human Plant.” Century Magazine, May 1907
* Smith, Jane S. The Garden of Invention: Luther Burbank and the Business of Breeding Plants. Penguin Group, 2009. ISBN 9781594202094.
* Burbank, Luther. The Canna and the Calla: and some interesting work with striking results. Paperback ISBN 978-1414702001
* Burbank, Luther with Wilbur Hall, Harvest of the Years. This is Luther Burbank's autobiography published posthumously after his death in 1926.
* Burbank, Luther. 1939.An Architect of Nature. Same details as ref. above, publisher: Watts & Co. (London) 'The Thinker's Library, No.76'
* Burt, Olive W. Luther Burbank, Boy Wizard. Biography published by Bobbs-Merrill in 1948 aimed at intermediate level students.
* Dreyer, Peter, A Gardener Touched With Genius The Life of Luther Burbank, # L. Burbank Home & Gardens; New & expanded edition (January 1993), ISBN 0-9637883-0-2
* Kraft, K. Luther Burbank, the Wizard and the Man. New York : Meredith Press, 1967 ASIN: B0006BQE6C
* Pandora, Katherine. "Luther Burbank". American National Biography. Retrieved on 2006-11-16.
* Yogananda, Paramahansa. Autobiography of a Yogi. Los Angeles : Self-Realization Fellowship, 1946 ISBN 0-87612-083-4
* «King of Horticulture». Overland Monthly, XLII, setembre 1903, pàg. 226–233.

## Enllaços externs

* Luther Burbank Virtual Museum Arxivat 2013-10-14 a Wayback Machine.
* Autobiography of a Yogi, by Paramhansa Yogananda, Chapter 38: Luther Burbank -- A Saint Amidst the Roses
* Luther Burbank: His Methods and Discoveries and Their Practical Application, a 12-volume monographic series, is available online through the University of Wisconsin Digital Collections Center.