OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Team Coop–Repsol (femení)

El Team Coop–Repsol (codi UCI: HPU) és un equip ciclista femení noruec. Creat al 2008, té categoria UCI Women's Continental Team des del 2020.

## Principals resultats

* A les proves de la Copa del món i de l'UCI Women's WorldTour:
** Trofeu Alfredo Binda-Comune di Cittiglio: Elisa Longo Borghini (2013)
** Prudential RideLondon Grand Prix: Kirsten Wild (2016)
* Altres:
** Volta a Turíngia femenina: Emma Johansson (2011)

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
Del 2009 al 2015 l'equip va participar en la Copa del món
A partir del 2016, l'UCI Women's WorldTour va substituir la copa del món

## Composició de l'equip

2012 :
2013 :
2014 :
2015 :
2016 :
2017 :
2018 :
2019 :
2020 :
2021 :
2022 :
2023 :
2024 :

## Referències

* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Web oficial
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Ca Don Joan (Vinebre)

Ca Don Joan és un edifici de Vinebre (Ribera d'Ebre) protegit com a bé cultural d'interès local. Ca Don Joan és situada a la plaça de la Constitució.

## Descripció

És un gran casal constituït per dos volums adossats, que al mateix temps es troben adossats a la casa dels Ossó, amb la que defineixen la plaça. El volum principal consta de planta baixa i dos pisos i té la coberta de teula àrab a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. El frontis es compon simètricament segons tres eixos, definits per obertures d'arc pla de pedra treballada. Al centre hi ha el portal d'arc escarser motllurat, sobre el qual hi ha finestrals amb sortida a un balcó de baranes forjades. El balcó de la cantonada es prolonga fins a un finestral de la façana lateral, amb l'angle de la barana rematat amb un gall forjat. Sobre el finestral central hi ha un escut heràldic de pedra.
El segon volum, de menor alçada a causa del desnivell del carrer, presenta la mateixa tipologia d'obertures que el volum principal, tot i que disposades de forma aleatòria. La façana de sol ixent presenta una galeria al pis superior de petits pòrtics d'arc de mig punt. A l'altra banda de la casa, orientada a ponent, hi ha finestrals d'arc escarser amb balcons forjats amb òculs superiors. Aquesta part queda tancada per un baluard formant un petit pati enmig. La mateixa façana segueix fins al carrer, on hi ha un portal d'arc de mig punt adovellat, amb una finestra d'ampit motllurat al damunt. Aquest volum queda rematat per un cimbori de planta octogonal que esdevé la fita visual de més alçada de la població, juntament amb el campanar de l'església parroquial. L'acabat exterior de l'edifici és de carreus de pedra escairats a la part inferior del frontis i arrebossat amb morter de calç a la resta, excepte les cantonades, on també hi ha carreus.
La casa té un pati senyorial, amb dues columnes i tres arcades de mig punt amb reixes de ferro forjat. Al costat de la columna de l'esquerra, que està enganxada al mur, es veu una rajola amb la inscripció: "En la inundación del Ebro de 8 de octubre de 1787 el río llegó aquí". Altres elements, com un pou d'una sola peça octogonal, un sarcòfag romà i alguns medallons amb rostres emmarcats per llorer, ens indiquen un clar estil renaixentista.

## Història

En època medieval, la plaça de la Constitució era un cementeri. La Casa Don Joan pertanyia al Comte de la Torre, de cognom Martí. Santiago Rusiñol i Prats va anar a Vinebre i va voler comprar el gall de ferro forjat pel Museu del Cau Ferrat de Sitges, però es diu que el propietari va respondre: "Lo gall no sortirà d'aquí mentre hi visqui un Martí".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ca Don Joan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Sant Salvador de Briançó

Sant Salvador de Briançó és una església del poble de Briançó, al municipi de Ribera d'Ondara (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici situat a la plaça del poble, d'una sola nau de planta rectangular amb coberta de volta de canó. Aquest presenta una obra paredada amb pedra irregular rejuntada amb argamassa de calç i arena, i la coberta a doble vessant de teula àrab. A la seva façana principal hi troben la porta d'accés d'arc de mig punt i els seus brancals obrats amb carreus de pedra del país. Per sobre d'aquesta porta hi ha disposat un òcul i finalment un petit campanar d'espadanya d'un ull.
Al costat de l'església, dins de la plaça del poble, ni na altres elements arquitectònics que han perdut la seva primitiva funció i que actualment formen part de l'embelliment de l'entorn. És el cas de dues columnes, que en origen deurien formar part d'un porxo i que actualment formen part duna estructura allindada amb la data 1975 incisa en el dintell de la mateixa estructura.

## Història

Les restes de la primitiva capella de Sant Salvador s'han localitzat en els baixos de cal Carulla. D'aquesta primitiva església se'n coneixen poques referències i ben segur que va ser bastida al mateix temps que s'aixecà el Castell de Briançó, conegut a partir del segle xii, i que actualment està localitzat a cal Carulla. La capella era sufragània de la parròquia de Santa Maria de Montlleó, i va estar dins del bisbat de Vic fins al 1957, que passà a Solsona. L'edifici actual és d'estil tardà.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Salvador de Briançó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Lifeplus Wahoo

El Lifeplus Wahoo (codi UCI: DRP) fou un equip ciclista femení britànic. Creat al 2015, amb categoria UCI Women's Continental Team a partir de l'any següent. Va desaparèixer el 2024.

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
A partir del 2016, l'equip participa a l'UCI Women's WorldTour

## Composició de l'equip

2016 :
2017 :
2018 :
2019 :
2020 :
2021 :
2022 :
2023 :
2024 :

## Referències

* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2017-08-30 a Wayback Machine.
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Castell de Rubinat

El castell de Rubinat és un edifici del poble de Rubinat, al municipi de Ribera d'Ondara (Segarra) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Situat a la part alta del poble de Rubinat encara es conserven algunes parets exteriors d'aquest castell, les més visibles al costat nord-est. Es tracta d'un tram de paret vertical d'uns 4 metres d'altura màxima, realitzat amb un aparell de carreus no molt grans, que tenen tendència a formar filades, de mida més ampla a la part baixa i més estreta a la més alta. Les pedres estan lligades amb morter, apreciable en el tall del mur exterior que ha caigut. Les restes conservades poden correspondre a la base de l'edifici principal o a la muralla de tancament d'aquest recinte.

## Història

Els orígens del castell s'han de situar a la segona meitat del segle ix, moment en què va ser reconquerit el territori dels voltants de Cervera i repoblada la zona. L'any 1059, els comtes de Barcelona, Ramon Berenguer i la seva esposa, van fer donació del puig de Vilagrassa. Els Òdena van ser els primers senyors del castell de Rubinat i el seu poder durà fins al segle xiii. A finals del segle xii i principis del XIV, els Cearcí van vendre Rubinat a Santa de Poblet, però va durar molt pocs anys. A mitjans del segle xv els Aimeric, apareixen com a senyors de Rubinat. Acabada la guerra civil amb Joan II, aquest mateix premià la fidelitat de Joan Aimeric amb la creació de la baronia de Rubinat. A finals del segle xvi, els Aimeric es van emparentar amb els Erill i Recasents. Els comtes d'Erill van tenir en propietat aquest indret fins al segle xix. És un castell termenat documentat el 1076.

## Referències

* 1 2 «Castell de Rubinat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Can Batlle (Ventalló)

Can Batlle és una casa de Ventalló (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada dins del petit nucli de Montiró, a l'extrem nord-est de Ventalló al qual pertany. Està ubicada a la banda nord del nucli urbà del poble, formant cantonada entre el carrer Ponent i el del Palau.

## Descripció

És un edifici aïllat de planta rectangular, format per tres cossos adossats, amb un pati lateral al mig de la construcció. L'habitatge principal presenta la coberta de dues vessants de teula i està distribuït en planta baixa i dos pisos. La façana principal presenta un gran portal rectangular bastit amb carreus de pedra i la llinda plana gravada amb la inscripció "TERRE NE OPERIAS SANGUINEM MEUM NE QUE INBENIATINTE IA/ QUM. LATENDI CLAMOR MEUS JACOBUS BATLLE ANNO DOMINI/ 1826".i una creu al mig. Està situat a l'extrem de llevant del parament, i orientat al carrer del Palau. Al seu costat, una petita finestra formada per quatre carreus desbastats. Damunt del portal hi ha un balcó exempt amb el finestral emmarcat també amb pedra i un arc de descàrrega de maons a la part superior. A la llinda hi ha la inscripció "NARCIS BATLLE Y DAMIA ME FEU FER LO DIA 26 MAIG DE 1855". La resta d'obertures de l'edifici són rectangulars i estan bastides amb maons. Els altres dos cossos estan adossats a la façana de ponent de l'habitatge, amb el pati al mig i sense accés des del carrer. El que està situat al nord és de dues plantes i coberta a un sol vessant. Destaca la galeria situada al pis, d'arcs de mig punt bastits amb maons, actualment tancada amb finestrals. Els de la façana sud, orientada al pati, tenen l'emmarcament arrebossat. El cos situat més cap al sud és d'una sola planta, coberta amb terrassa i amb un gran portal rectangular bastit amb maons i la llinda de fusta.
La construcció és bastida amb pedra sense desbastar i maons, amb parts del parament arrebossades i carreus de pedra calcària a les cantonades, igual que a les obertures.

## Història

Durant el segle xix, els propietaris de l'edifici van fer construir, a la façana del carrer Tramuntana, una vorera bastida amb grans carreus de pedra amb la intenció de posar-hi els cabassos del trull, el qual es trobava a la planta baixa de la construcció.
Aquests mateixos propietaris van construir una conducció soterrada que anava des del seu trull fins als afores del nucli. La conducció passava per sota del carrer Sant Sadurní i desguassava al rec conegut com el Rec de l'Olivada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Batlle». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Can Joanmiquel

Can Joanmiquel és una obra de Ventalló (Alt Empordà) protegida com a bé cultural d'interès local. Situada dins del petit nucli de Pelacalç, a l'extrem de llevant del municipi de Ventalló al qual pertany. Està ubicada a la banda sud-oest del nucli urbà del poble.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, format per diverses ampliacions constructives, de les que destaca el nucli original, situat a la banda sud del conjunt. La casa està formada per dos cossos adossats, amb la coberta d'un sol vessant, i està distribuïda en planta baixa i pis. La part més destacable és la façana principal, orientada a ponent, amb un portal d'accés d'arc de mig punt adovellat, amb els brancals bastits amb carreus desbastats. Al seu damunt una finestra rectangular bastida amb carreus i la llinda sostinguda amb permòdols decorats. El relleu gravat a la llinda representa un escut decorat amb motius animals i vegetals. Caldria destacar, també, la galeria d'arcs de mig punt bastits amb maons, situada a la banda sud de la construcció, al pis. La construcció, bastida en pedra, presenta els paraments arrebossats.

## Història

L'edifici és propietat de la família Saló des de finals del segle xix. Quan fou restaurat, a l'interior es descobriren tres portes amb llindes decorades amb motius vegetals. Tant les llindes com els brancals estaven completament ennegrits, probable conseqüència d'algun incendi que patís l'edifici.

## Referències

* 1 2 3 «Can Joanmiquel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Casa a la plaça de l'Empedrat, 4 (Valveralla)

La Casa a la plaça de l'Empedrat, 4 és un edifici de Vallvarella, al municipi de Ventalló (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
L'edifici inventariat es troba darrere l'església de Sant Vicenç, formant cantonada entre la plaça de l'Empedrat i el carrer Torroella de Fluvià. És un edifici cantoner de planta més o menys rectangular, format per tres cossos adossats, amb un petit pati al costat de llevant. L'habitatge principal presenta la coberta de dues vessants de teula i està distribuït en planta baixa i pis. La façana principal, orientada a ponent, presenta un gran portal rectangular bastit amb carreus de pedra i la llinda plana gravada amb la inscripció "JAUME GENER ME FESIT/ 1794". Al pis hi ha una finestra rectangular, emmarcada amb carreus de pedra, amb l'ampit motllurat i la llinda gravada amb l'any 1740.
La façana de migdia també presenta les obertures rectangulars emmarcades amb carreus de pedra. El portal d'accés està situat a l'extrem de ponent de la façana i presenta la llinda plana gravada amb la inscripció "1733 ISIDRO IANE ME FECIT". Al seu costat, una petita finestra rectangular amb la llinda decorada amb una roseta central i sostinguda amb permòdols. Al pis, dues finestres rectangulars més, una d'elles amb la data 1740 a la llinda. La façana està rematada amb un triple ràfec de teula àrab i maó pla, decorat en blanc i vermell. La resta de cossos que conformen la construcció han estat reformats recentment. Destaca el portal d'accés posterior situat a la banda de llevant, donat que és de la mateixa tipologia que la resta d'obertures de l'edifici principal.
La construcció és bastida amb pedra i còdols, lligats amb abundant morter de calç. Els paraments conserven trams arrebossats.

## Referències

* 1 2 3 4 «Plaça de l'Empedrat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# El Castell (el Bruc)

El Castell és un edifici al terme municipal del Bruc (Anoia) protegit com a bé cultural d'interès local. El lloc del Brug ja és citat l'any 973 però fins a l'any 1221 el castell de Brug no apareix en la documentació, quan Guillem II de Guàrdia donà al monestir de Santa Maria de Montserrat el lloc de Vilaclara, en el terme del castell del Bruc. L'any 1224, donà el castell i la vila del Bruc al monestir de Santa Maria de Montserrat. El castell restà sota el domini del monestir fins a la desaparició de la senyoria jurisdiccional.
Masia de planta baixa i pis amb teulada a dues vessants. La porta original està situada al centre de la façana principal i és d'arc de mig punt adovellat. Adossats a l'edifici principal hi ha cups, celler, quadres i un gran tancat per a guardar-hi ovelles. Amb motiu d'unes obres de reforma es va veure que una part de l'edificació era construïda amb pedra regular, mentre que la resta era de tàpia. L'aixecament de plànols va posar en evidencia que el mas englobava un cos o torre rectangular i que la resta d'edificacions es van alçar al seu voltant. D'aquesta torre medieval, pertanyent a l'antic castell, es conserva el perímetre de parets rectangulars (9,80 x 7,70 metres) fins a una alçada de 2,80 metres i a sobre d'ell es construí una part de la primera planta de la masia. Els murs estan fets amb carreus ben escairats de mida petita units amb morter. Aquesta antiga torre o fortalesa va ser construïda als segles XII o XIII.

## Notes

* 1 2 «Castell del Bruc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Cal Marsol (Guissona)

Cal Marsol és un gran casalot a la confluència entre el C/ 11 de setembre i el C/ Notari Roca Sastre de Guissona (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un edifici de dues plantes amb golfes, construït amb petits carreus de pedra irregulars.
A la planta baixa de la façana principal, que mira al C/ 11 de setembre, hi ha una porta rectangular central, damunt la qual hi ha un petit entaulament, i a banda i banda dos grans portes de garatge rectangulars emmarcades per una motllura llisa. Al centre de la façana del primer pis hi ha una obertura semicircular amb motllura d'arc de mig punt i ampit, flanquejada per dues finestres rectangulars amb una motllura de pedra llisa, i dues portes balconeres semicirculars amb motllura d'arc de mig punt i baranes de forja. Damunt d'aquest primer pis trobem un frontó trencat i una línia d'imposta que divideix horitzontalment la resta de la façana, on només apareixen dues petites obertures rectangulars als laterals i una quadrangular al centre, que formen part de la golfa.
La façana del C/ Notari Roca Sastre és molt més senzilla que l'anterior; presenta una porta de garatge i una finestra rectangular amb motllura de pedra llisa a la planta baixa, una finestra rectangular amb motllura llisa i un balcó de forja amb porta semicircular al primer pis, i una obertura rectangular a la golfa.
Al capdamunt de l'edifici hi ha una cornisa sustentada per mènsules, que segueix tot el perfil de les façanes sense que es produeix cap trencament, ja que el l'angle entre aquestes dues façanes està resolt amb una corba.

## Notes

* 1 2 3 4 «Cal Marsol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Sant Romà de Guissona

Sant Romà de Guissona és una església de Guissona (Segarra) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Construcció d'una sola nau dedicada a Sant Romà. La seva tipologia és romànica i està construïda amb carreus de pedra regulars. El seu estat actual és molt dolent, ja que la volta ha desaparegut, els murs es troben en molt mal estat i la vegetació ha envaït tota la nau. A l'interior de l'edifici podem endevinar l'arrencada de la volta de canó que cobria la nau i una petita motllura a les paretes laterals. La façana principal estava formada per una portada dovellada amb dues finestres quadrangulars a banda i banda, que per la seva tipologia semblen posteriors a la construcció de l'ermita.

## Història

Aquesta ermita s'erigeix al costat d'un antic camí romà, que es trobava dins el terme del Castell de Rubiol. Originàriament va pertànyer a un particular. Anys més tard es va convertir en l'església del petit nucli de població de Rubiol, del qual en tenim constància l'any 1040, fins que el 1147 es va cedir al prior de Guissona.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Romà de Guissona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Can Quintana (Cànoves)

Can Quintana és una obra de Cànoves i Samalús (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa està situada al costat de l'ermita de Sant Salvador de Terrades, també anomenada de Quintanilla. És un edifici aïllat d'estructura complexa. L'edifici principal aprofita el desnivell de la muntanya. A la banda esquerra té diversos cossos annexes. La façana principal, orientada a migdia, és asimètrica i està coberta a dues aigües. El portal adovellat és d'arc de mig punt i al damunt té dues finestres emmarcades per grans carreus i amb ampit. A l'interior conserva encara el sostre de fusta.

## Història

En el fogatge de 1553 apareix esmentat Jaume Bassa, alies Quintana. La casa no té cap característica particular que permeti donar una datació amb certesa però possiblement va ser aixecada als segles XVI o XVII. Va passar a mans de la família Volart a començaments dels anys 40 del segle xx.

## Referències

* 1 2 «Can Quintana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Plaça Major (la Llacuna)

La Plaça Major és una plaça porticada de la Llacuna (Anoia) documentada a partir del segle xiv, amb la finalitat d'aixoplugar el mercat. inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Plaça porticada, ubicada a l'extrem NE del poble de la Llacuna. Al sector de ponent hi han dos arcs apuntats de pedra i un de rebaixat construït amb maó; les entrades són a base d'un arc de mig punt de pedra i un de rebaixat de maons; també hi ha dos contraforts, un interior i l'altre exterior. Les voltes de baix estan forma de per tres arcs peraltats de pedra tallada, una arcada d'arc rebaixat de pedra i maó i tres arcades d'arc rebaixat de totxo; les entrades són una a base de carreus amb arc de mig punt i l'altra amb arc rebaixat de maó. les voltes de dalt; una arcada de carreus d'arc rebaixat; dues de mig punt, una de carreus i l'altra combinada, carreus i l'altra combinada, carreus amb maons;una arcada peraltada de pedra i dues amb llinda a base de bigues de fusta; a la part interior hi ha un arc apuntat; amb tres contraforts exteriors. Està pavimentada modernament amb lloses i en pendent cap a sol ixent. Iniciada en el segle xiv i continuà amb diferents etapes de construcció fins i tot en el segle xviii i d'altres posteriors.

## Notes

* 1 2 «Plaça porticada de la Llacuna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Casa Ramonet (Salàs de Pallars)

La Casa Ramonet és una obra de Salàs de Pallars (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga casa pairal de tres plantes d'alçada, cellers i golfes. És un edifici entre mitgeres, ampliat posteriorment, amb façana a la vella plaça medieval, destacant l'antiga porta dovellada deformada per una nova porta rectangular. Les obertures han estat sotmeses a la renovació de la façana de carreus de pedra reblats pintada a sobre del nou arrebossat.
Forma part de l'antiga vila medieval que conserva la tipologia del segle xv.

## Referències

* 1 2 «Casa Ramonet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].