OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Evaristo de Churruca y Brunet

Evaristo de Churruca y Brunet, primer comte de Motrico (Izu, 26 d'octubre de 1841 – Bilbao, 3 d'abril de 1917), va ser un enginyer espanyol, conegut principalment per haver construït el Port Exterior de Bilbao.
Va néixer al poble navarrès d'Izu, prop de Pamplona, encara que la seva família era oriünda de la localitat guipuscoana de Mutriku on es traslladaria amb la seva família als pocs anys. Estava emparentat amb el famós marí Cosme Damián Churruca, heroi de la batalla de Trafalgar. Va fer estudis mitjans en el Reial Seminari de Bergara i universitaris a Madrid, on cursaria brillantment la carrera d'Enginyer de Camins, Canals i Ports.
En 1863, acabada la carrera, va ser destinat al Llevant. Va dirigir diverses obres en la província de Múrcia, on va construir els fars de Cap de Palos i Portmán; i València, on va fer tasques relacionades amb la hidrologia. Després de passar per Biscaia, on va canalitzar la ria de Gernika-Lumo, va ser transferit a Puerto Rico en 1866.
A Puerto Rico va estar a càrrec de la instal·lació de la xarxa de telègrafs de l'illa i va dur a terme un estudi per millorar el port de San Juan. En 1870 va ser nomenat inspector general d'obres públiques de l'illa. Va construir nombrosos edificis públics i civils i va canalitzar els rius Bucaná i Jocaguas. Abans de tornar a la península va viure un temps en l'Havana i va realitzar un llarg viatge pels Estats Units.
De retorn a Espanya en 1873 i després de treballar durant diversos anys per a la secció de carreteres i ferrocarrils de la Junta Consultiva de Camins, Canals i Ports, es va fer càrrec en 1877 de la construcció del port exterior de Bilbao i de la canalització del riu Nervión. Les obres van finalitzar en 1904 i van convertir al Port de Bilbao en un dels millors i més segurs d'Espanya. Aquestes obres van permetre el desenvolupament industrial d'aquesta ciutat.
En 1908 el rei d'Espanya Alfons XIII li va nomenar comte de Motrico. Va ser guardonat amb la Creu de Carles III, la Gran Creu d'Isabel la Catòlica i la Legió d'Honor francesa entre altres reconeixements.
Un monument va ser erigit en el seu honor en la localitat de Getxo, en la desembocadura de la ria de Bilbao. Hi ha carrers en el seu honor a Mutriku (Carrer Comte de Motrico) i Portugalete (Moll Churruca).

## Referències

* ↑ «Evaristo de Churruca y Brunet». A: Enciclopedia Auñamendi.
# Pedro Ricardo Barreto Jimeno

Pedro Ricardo Barreto Jimeno, SJ (Lima, 12 de febrer de 1944) és un religiós peruà de la Companyia de Jesús, arquebisbe metropolità de Huancayo i Vicepresident primer de la Conferència Episcopal Peruana.

## Biografia

Pedro Barreto Jimeno va néixer a Lima el 12 de febrer de 1944. Va realitzar els seus estudis al Col·legi de la Immaculada de Lima, pertanyent a la Companyia de Jesús (Promoció Sant Ignasi de Loiola 1960).
El 30 de maig de 1961 ingressà al noviciat de la Companyia de Jesús, sent ordenat prevere el 18 de desembre de 1971. El juliol de 1967 culminà els seus estudis filosòfics a la Facultat de Filosofia de la Companyia de Jesús d'Alcalá de Henares i, el 1972, els estudis de teologia a la Facultat Pontifícia i Civil de Lima. També estudià educació a la universitat privada "Marcelino Champagnat".
De tornada al Perú va ser nomenat rector del seminari diocesà "Corazón de Cristo", va fer tasques pastorals, va ser assessor de la comissió diocesana de laics, membre del consell presbiteral i del col·legi de consultors de la diòcesi de Callao.
Va ser secretari adjunt de la Conferència Episcopal Peruana, membre del comitè jurídic i elegit el seu primer Vicepresident pels anys 2006-2009. Va ser nomenat vicari general del bisbe de Callao i vicepresident del Consell pastoral diocesà el 2000.

### Episcopat

El 21 de novembre de 2001 el Papa Joan Pau II el nomenà bisbe vicari apostòlic de Jaén i titular d'Acufida, prenent possessió del vicariat apostòlic de San Francisco Javier el 6 de gener de 2002.
El 17 de juliol de 2004 Joan Pau II el nomenà arquebisbe metropolità de Huancayo, prenent possessió de la catedral de Huancayo el 5 de setembre de 2004. Rebé el pali arquebisbal de mans del Papa Benet XVI el 29 de juny de 2005.
Va ser representant del Perú al Sínode de bisbes a Roma a l'octubre de 2005. Al maig de 2007 participà en la V Conferència de l'Episcopat Llatinoamericà i del Carib, celebrat a la ciutat d'Aparecida (Brasil), amb l'assistència de Benet XVI.
Va presidir la comissió episcopal d'Acció Social. És president del departament de justícia i solidaritat del Consell episcopal Llatinoamericà i del Carib, i també és vicepresident de la Conferència episcopal peruana (2012-15), elegit a la 99a Assemblea d'aquest organisme. El març de 2018 va ser elegit primer vicepresident de la Conferència episcopal peruana.

### Cardenalat

El 20 de maig de 2018, en acabar la pregarà del Regina Coeli a la plaça de Sant Pere, el Papa Francesc anuncià l'ingrés al Col·legi de Cardenals de Pedro Barreto. Serà creat cardenal en el consistori a celebrar el 29 de juny al Vaticà.

## Premis i reconeixements

* Medalla del Congrés en grau de Cavaller - Congrés de la República del Perú, 2011.
* PremioNacional dels Drets Humans (2010).
* Personatge Regional - Radio Programas del Perú.

## Referències

* ↑ Catholic Hierarchy
* ↑ «Anuncio del consistorio del 29 de junio para la creación de nuevos cardenales» (en castellà). , 20-05-2018 [Consulta: 24 maig 2018].
* ↑ «CNDDHH entregó premios de derechos humanos 2010 | Coordinadora Nacional de Derechos Humanos – Perú». [Consulta: 24 maig 2018].
# Cal Tena

Cal Tena és una masia de finals de s. XVII, ampliada al s. XVIII al terme municipal de Castell de l'Areny (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Cal Tena centra un petit veïnat al sud-est del castell de l'Areny, prop del conegut el Pla del Monjo i de la capella del s. XVIII advocada a Sant Ramon. Malgrat pertànyer a castell de l'Areny la seva proximitat a Vilada, la relaciona directament amb aquest darrer municipi.
Masia de planta estructurada en planta baixa i dos pisos superiors cobert a dues aigües amb els dos vessants irregulars i el carener perpendicular a la façana, orientat a ponent i fet amb teula àrab. El parament és de pedres de grans dimensions irregulars unides amb morter. Les obertures són allindanades, petites i distribuïdes de forma aleatòria a la façana. Destaquem un cos annex a la zona central de la façana principal on hi ha balcons a cada pis, l'últim, de barana balustrada.

## Notes

* 1 2 «Cal Tena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Coll de la Lombarde

El coll de la Lombarde (en francès col de la Lombarde, en italià Colle della Lombarda) és un port de muntanya alpí fronterer que uneix les valls del Tinée, als Alps Marítims de França i la Val d'Estura, al Piemont, Itàlia. Amb una altitud de 2.351 metres, el coll domina sobre l'estació d'esquí d'Isola 2000. Presenta uns desnivells sostinguts durant una vintena de quilòmetres pels dos vessants, arribant en algun punt al 10% de desnivell. El coll es troba entre el cim de la Lombarde (2.800 m) i la Tête de l'Adrech (2.475 m).
Antigament era conegut com a coll de la Brasca, mentre el nom actual deriva del provençal loumbardo, vent del nord-est.

## Ciclisme

El Tour de França va superar per primera i única vegada aquest port, de categoria especial, el 21 de juliol de 2008 en la 16a etapa del Tour de 2008, en una etapa entre Cuneo i Jausiers. L'alemany Stefan Schumacher fou el primer en corononar-lo.
El Giro d'Itàlia va passar pel coll en la 20a etapa del Giro de 2016, el 28 de maig de 2016, en una etapa entre Guillestre i Vinadio. L'estoni Rein Taaramae fou el primer en coronar-lo.

## Referències

* 1 2 (francès) Michelangelo Bruno, Cols des Alpes de Provence, Prouvenço Presso, 2001, p 116
* ↑ (francès) Le dico du Tour - Le col de la Lombarde dans le Tour de France depuis 1947
* ↑ Giro d'Italia - Stage 20 » Guillestre › Sant'Anna di Vinadio
# Casa Salieti

La Casa Audouard o dit també Palau Salieti és un casal del segle XIV ubicat al centre de Girona, al carrer ciutadans, 8, que Rafael Masó va reformar entre 1910 i 1911 per encàrrec de Joan Salieti (1835-1928), un empresari de la indústria del paper molt influent en la societat gironina de l'època i client habitual de Masó. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El conjunt de la resta del Palau, hi ha una altra restauració molt important, encarregada a l'emblemàtic arquitecte rus Coronel Nicolai Voevodsky, per Lluís Audouard i María Arboix, descendents dels quals encara avui són propietaris de l'edifici.

## Descripció

El casal disposa de planta baixa i dos pisos. S'accedeix a l'interior per un gran portal forà. Tota la façana està realitzada amb carreus de notables dimensions que li atorguen un caràcter senyorívol. En el primer pis una gran balconada, sostinguda per tres mènsules, abraça dos finestrals; emmarcat les llindes d'aquests darrers apareixen trencaaigües, un element habitual en molts edificis del carrer Ciutadans. Els balcons del segon pis, individuals i més petits, pertanyen a la mateixa tipologia. La cornisa, de gran volada, disposa de diferents plans fets amb teules. L'interior de l'edifici té encara una major interès. En ell s'utilitzen nombrosos materials: ceràmica vidriada, ferro, vitralls, etc., seguint sempre els criteris de l'estètica neomedieval en voga a finals del segle XIX-inicis del segle xx. Una gran escala amb claustres a la barana, el revestiment de ceràmica que cobreix una part dels murs i els interessants treballs de ferro forjat a les finestres són els elements més destacats. L'excel·lent làmpada de ferro i vidre emplaçada a l'ull de l'escala, es pot indicar com un dels molts elements decoratius, de forja o ceràmica, que embelleixen l'habitatge.

## Història

L'edifici fou construït al segle xiv. Com la majoria d'habitatges del carrer Ciutadans, es tracta d'una construcció senyorial. L'any 1905 va ser adquirida pel fabricant Joan Salieti, qui va encarregar a Rafael Masó la restauració i reforma de tot l'edifici (1911). Dins del període modernista de Masó, aquesta obra no deixa de ser un cas aïllat respecte a les altres del seu catàleg. La casa per dins, té diferents restauracions atribuïdes al Coronel Veowedowski, propietari i arquitecte del Castell de Cap Roig, per encàrrec de la família Audouard Arboix, que ha viscut en aquest Palau, durant tres generacions. En la part del darrere hi ha un jardí d'estil romàntic dissenyat per María Arboix, àvia de l'actual propietari del casal

## Referències

* ↑ Llista d'obres de Masó
* ↑ La Fundació Rafael Masó diposita un paraigüer a la col·lecció del MNAC
* 1 2 3 «Casa Salieti». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Reforma de la Casa Salieti a la Fundació Rafael Masó.
# Saïm (grup)

Saïm és un grup de música mallorquí.Son un grup de Felanitx i Manacor format per Joan Roig i els dos germans Daniel Gómez i Natàlia Gómez. La música que estan disposats a fer està entre el punk-rock i el hardcore,a ells l'agraden bandes com Hüsker Dü,Nueva Vulcano,Hot snakes,etc.
Les seves cançons son gravades a Palma amb en Michael Mesquida,seguidament duen les pistes a Santi García i al seu germà,aquests feien les mescles amb totes les parts instrumentals.
Les seves cançons son publicades per el segell discogràfic Bubota Discs. La cançó més coneguda és AUTUMNE, que pertany a l'àlbum fràgil publicada 2021.
Les seves lletres estan en català.

## Membres
### Membres actuals

* Joan Roig (guitarra i veu)
* Dani Gómez (bateria)
* Natàlia Gómez (baix i veu)

### Membres anteriors

* Macià Vives (baix)
* Jorra Santiago (baix)

## Enregistraments

* Fràgil (BCore Disc, Bubota Discos, Saltamarges, 2021)
* Accidents (Bubota Discos, 2017)
* Qwerty (autoeditat, 2015)

## Referències

* ↑ «Saïm: melodies pop tocades amb mala llet». [Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ «Saïm». [Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ «Els grups de les Balears Jansky, Saïm i Da Souza participen a Sevilla a Monkey Week SON Estrella Galícia». [Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ «Saïm: “Al final, la vida és com passem el temps ”». [Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ «"Saïm. Entrevista MondoSonoro"». [Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ «'Fràgil' de Saïm, cançó per cançó». [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ «https://www.viasona.cat/grup/saim». [Consulta: 11 juliol 2019].
# Mercat Torner

El Mercat Torner, conegut popularment com la Plaça Nova, que la diferencia de la Plaça Vella, més antiga, és un mercat al barri del Progrés de la ciutat de Badalona a la comarca del Barcelonès. Es va construir pel creixement demogràfic i urbanístic de la ciutat, i va ser el segon mercat de Badalona. L'edifici està protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Construcció dins de l'anomenada arquitectura del ferro, de començament de segle xx. És a la coneguda com plaça de Torner, que està envoltada pels carrers Alfons XII, Güell i Ferrer i Providència.
Es tracta d'una àmplia superfície rectangular, ocupa un total de 1.650 metres quadrats, i mesura 33 metres d'amplada i 50 de llargada. Està coberta per una interessant estructura metàl·lica composta per sis armadures en forma d'airosos arcs semicirculars, que sostenen les bigues de la coberta rematada amb una claraboia. Les testeres són transparents, un fet que li dona molta claror, si bé la construcció està orientada a Llevant i Ponent, fugint de l'excés de sol. No obstant això, la diafanitat de l'espai, molt lluminós, s'ha reduït quan es va cobrir les façanes amb planxes de fibrociment (uralita). L'interior està ben conservat, i manté gran part del seu antic caràcter.

## Història

La història del mercat està lligada a la de l'eixample que va créixer amb la primera expansió industrial. L'augment demogràfic registrat a finals del segle xix, va fer que el Mercat Maignon, al centre de la ciutat, no cobrís les necessitats de tota la població, la major part de la qual vivia en zones allunyades del centre.
El mercat va ser una de les diverses obres públiques que va realitzar el batlle Pere Sabaté i Curto, durant la dictadura de Primo de Rivera. El projecte el va realitzar l'arquitecte municipal Josep Fradera i Botey i l'enginyer municipal Enric Casas i Casals. La memòria de l'edifici conservada esmenta la necessitat de construcció d'aquesta infraestructura, però comenta que existia un joc d'interessos o unes circumstàncies que en van impedir o retardar la construcció. Lladó i Padrós creuen que l'oposició venia, naturalment, dels comerciants del Mercat Maignon.
Finalment, l'edifici va ser erigit entre el maig de 1925 i el setembre de 1926. Mitjançant subhasta pública, les obres es van adjudicar a Esteve Munné i Sala, el cost total de les quals va ser de 588.275,54 pessetes; l'adjudicatari dels frigorífics va ser Josep Vidal i Trullàs, i van costar 689.446,40 pessetes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Lladó, Francesc; Padrós, Joan Antoni. «Mercat Torner». Pla de Protecció de Patrimoni. Ajuntament de Badalona, 1980. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2013. [Consulta: 27 agost 2015].
* 1 2 3 4 Sadurní i Puigbó, Núria. L'Abans: Badalona. Recull gràfic 1888-1965. El Papiol: Editorial Efadós, 2005, p. 508-509.
* 1 2 «Mercat Torner». Pat.mapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2015].
# Pukerua Bay

Pukerua Bay és un petit poble costaner a l'extrem sud de la costa de Kapiti a Nova Zelanda. Pel que fa als governs locals, És el barri més septentrional de la ciutat de Pari-ā-Rua (en anglès Porirua City) del qual el centre es troba a 12 km a la carretera estatal 1 (SH1), i 30 km al nord del centre de Wellington.
En maori, Pukerua prové de puke rua que significa literalment dos turons, però no és clar a quins turons es refereix. Tenia 2.120 habitants el 2022 i havia 89 empreses, principalment de serveis de proximitat. Té un jardí d'infants i una escola primari.
Pukerua Bay té una estació de tren, a la línia Kapiti de Wellington a Waikanae. Una segona estació de Muri es va tancar el 2011.

## Llocs d'interés

* Reserves naturals
* El sender Escarpment Track, un tram de deu km del sender Te Araroa d'un 3000 km
* Parc de patinatge sobre rodes, inaugurat el 1976 i modernitzat el 2009, un dels primers de l'hemisferi sud.

## Personatges

* Peter Jackson

## Referències

* ↑ «Subnational population estimates (RC, SA2), by age and sex, at 30 June 1996-2022 (2022 boundaries)» (en anglès). Govern de Nova Zelàndia, 2022. [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ «Pukerua Bay skate park rebuild». Porirua City Council. Arxivat de l'original el 2013-02-09. [Consulta: 10 març 2009].

## Enllaços externs

* «Pukerua Bay Residents’ Association».
# Turó de Fleco

El Turó de Fleco és una muntanya de 1.497,1 metres d'altitud que es troba a cavall dels termes municipals d'Alins i de la Vall de Cardós (antic terme de Ribera de Cardós), a la comarca del Pallars Sobirà.
És a la zona de llevant del terme de Vall de Cardós i a la de ponent del d'Alins, al nord del Roc de Sant Miquel, a l'extrem meridional de la Serra de Niarte. És bastant a prop, a l'oest-nord-oest, del poble d'Araós.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Léré

El cantó de Léré és un cantó francès del departament del Cher, situat al districte de Bourges. Té 7 municipis i el cap és Léré.

## Municipis

* Belleville-sur-Loire
* Boulleret
* Léré
* Sainte-Gemme-en-Sancerrois
* Santranges
* Savigny-en-Sancerre
* Sury-près-Léré

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | Charles Maudry | SFIO |
| 1964-1949 | Dominique Bulteau | Divers droite |
| 1970-1994 | Raymond Goudou | CD, després divers droite |
| 1994-2008 | Dominique Bulteau | Divers droite |
| 2008- | Pascal Viguiét | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 4.528 | 4.758 | 4.499 | 4.840 | 5.855 | 6.122 | 6.076 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó d'Amilly

El cantó d'Amilly és un cantó francès del departament de Loiret, situat al districte de Montargis. Té 9 municipis i el cap és Amilly.

## Municipis

* Amilly
* Chevillon-sur-Huillard
* Conflans-sur-Loing
* Lombreuil
* Mormant-sur-Vernisson
* Saint-Maurice-sur-Fessard
* Solterre
* Villemandeur
* Vimory

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-2001 | Daniel Point | Divers droite, després RPR |
| 2001- | Christian Bourillon | Divers droite, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 10.340 | 12.493 | 15.216 | 17.783 | 19.985 | 21.468 | 22.836 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Beaune-la-Rolande

El cantó de Beaune-la-Rolande és un cantó francès del departament de Loiret, situat al districte de Pithiviers. Té 18 municipis i el cap és Beaune-la-Rolande.

## Municipis

* Auxy
* Barville-en-Gâtinais
* Batilly-en-Gâtinais
* Beaune-la-Rolande
* Boiscommun
* Bordeaux-en-Gâtinais
* Chambon-la-Forêt
* Courcelles
* Égry
* Gaubertin
* Juranville
* Lorcy
* Montbarrois
* Montliard
* Nancray-sur-Rimarde
* Nibelle
* Saint-Loup-des-Vignes
* Saint-Michel

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1964 | Émile Bertrand | UDSR, després radical |
| 1964-1970 | Jean Delaplanche | Divers droite |
| 1970-1998 | René Chatel | app. MRG |
| 1982- | Michel Grillon | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 8.616 | 8.141 | 7.747 | 7.689 | 8.161 | 9.073 | 10.315 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Châtillon-Coligny

El cantó de Châtillon-Coligny és un cantó francès del departament de Loiret, situat al districte de Montargis. Té 12 municipis i el cap és Châtillon-Coligny.

## Municipis

* Aillant-sur-Milleron
* Châtillon-Coligny
* Cortrat
* Dammarie-sur-Loing
* La Chapelle-sur-Aveyron
* Le Charme
* Montbouy
* Montcresson
* Nogent-sur-Vernisson
* Pressigny-les-Pins
* Sainte-Geneviève-des-Bois
* Saint-Maurice-sur-Aveyron

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | M. Lavie | radical |
| 1951-1965 | Maurice Charpentier | RI |
| 1965-2008 | Hubert Frémy | Divers droite, després UDF |
| 2008- | Alain Grandpierre | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 8.207 | 8.202 | 8.254 | 9.096 | 9.381 | 9.904 | 10.635 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Cléry-Saint-André

El cantó de Cléry-Saint-André és un cantó francès del departament de Loiret, situat al districte d'Orleans. Té 5 municipis i el cap és Cléry-Saint-André.

## Municipis

* Cléry-Saint-André
* Dry
* Jouy-le-Potier
* Mareau-aux-Prés
* Mézières-lez-Cléry

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-19.. | M. de Courson | Divers droite |
| 19..-1970 | M. Montigny | RGR |
| 1970-198. | Jacques de Tristan | Divers droite |
| 198.-1996 | Michel Bridart | Divers droite |
| 1996- | Clément Oziel | divers droite, després DL, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 4.314 | 4.427 | 4.718 | 5.461 | 6.393 | 6.978 | 7.993 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Jargeau

El cantó de Jargeau és un cantó francès del departament de Loiret, situat al districte d'Orleans. Té 10 municipis i el cap és Jargeau.

## Municipis

* Darvoy
* Férolles
* Jargeau
* Neuvy-en-Sullias
* Ouvrouer-les-Champs
* Sandillon
* Sigloy
* Tigy
* Vannes-sur-Cosson
* Vienne-en-Val

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Delahais | SFIO |
| 1949-1967 | Jacques Piédon | Divers droite |
| 1967-1985 | André Degraeve | Divers droite, després RPR |
| 1985-1994 | Ivan Sorgniard | RPR |
| 1994-1998 | François Landré | UDF |
| 1998-2011 | Ivan Sorgniard | RPR, després UMP |
| 2011- | Gérard Malbo | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 8.834 | 8.943 | 9.642 | 13.058 | 14.567 | 16.071 | 18.312 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Creu de l'Encontrella

La Creu de l'Encontrella és una obra de Lladurs (Solsonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

De la creu de l'Encontrella, situada al terme de Llera, i propietat de la Confraria de la Mare de Déu del Claustre en queden escassos vestigis: una base de pedra circular amb una incisió de secció quadrangular que acollia el fust de la creu.
Està previst refer-la.

## Referències

* 1 2 «Creu de l'Encontrella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 agost 2021].