OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les Tres Fonts

Les Tres Fonts és una obra de Prats de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Les tres fonts es troben al capdavall del carrer de la Font, a l'encreuament amb el carrer Josep Cirera, al peu del torrent Merdinyol que prové de les fonts del Ti i Xambó i continua direcció a Sorribes. El seu nom es deu a la confluència de tres fonts en un mateix espai. A més de font pública per a les persones servia com abeurador pels animals.
Una construcció quadrada de pedra irregular amb carreus treballats a les cantonades que forma una porxada amb dos arcs carpanells acull la font pròpiament dita. La clau de l'arc del cantó nord presenta la inscripció 1746. S'hi accedeix baixant una escala de graons de pedra i trobem tres brocs de metall en forma de caps d'animal. A la dreta hi ha un banc de pedra. Damunt dels sortidors trobem la imatge de Sant Ramon nonat dins una fornícula tancada amb un vidre.
A la part exterior hi ha un mur de pedra que separa el rec de la font i tanca un espai al sud amb un llarg obi i una paret de pedra amb uns forats quadrangulars.

## Història

La font va ser construïda l'any 1746.

## Referències

* 1 2 3 4 «Les Tres Fonts». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].
# Casa al carrer Major, 81 (Cervera)

La Casa al carrer Major, 81 és una obra de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Situada al carrer Major, eix vertebrador del nucli antic del municipi. Casa entre mitgeres, amb planta baixa i dos pisos, força renovada -sobretot pel que fa al parament arrebossat de la façana. En destaquem, però, la porta d'accés amb arc rebaixat i la clau de l'arc treballada en forma d'acant o voluta invertida. Les dues obertures del primer pis, unides per una balconada, evidencien carreus ben treballats a tot volt, mentre les del segon pis són de menors dimensions amb un petit balcó cada una.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer Major, 81». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2021].
# Cal Delfín

Cal Delfín és una obra de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Cal Delfín és una casa situada a la cantonada entre el carrer Combat i el carrer Burgos, al centre del municipi. L'edifici està dividit en dos cossos verticals -separats visualment per una canalera- amb planta baixa, dos pisos i galeria superior. A la planta baixa s'obren dues portes amb dos finestrals al costat, mentre les obertures dels dos pisos no són simètriques. El primer pis presenta una sola finestra al cos de l'esquerra, i un balcó i una finestra al de la dreta, mentre el segon pis presenta una finestra al cos de l'esquerra i un balcó a la dreta. La part més homogènia la constitueix la galeria d'arcs de mig punt rebaixats, situada a la part més alta de l'edifici, amb dues arcuacions a cada un dels cossos -quatre en tota la façana. Finalment, la façana lateral també presenta obertures menors a la part alta. Val a dir que tot l'edifici presenta un parament arrebossat -exceptuant alguns carreus de pedra picada descoberts a la part inferior de la cantonada amb el carrer Burgos- que fa pocs anys fou pintat de color salmó. La coberta és de dos aiguavessos amb el carener paral·lel a la façana principal.

## Història

Els baixos de la casa, utilitzats com a cafeteria, tenen al seu interior les restes d'un antic forn de pa, conegut com Cal Delfin.

## Referències

* 1 2 «Cal Delfín». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Habitatge al carrer Victòria, 7 (Cervera)

Habitatge al carrer Victòria, 7 és una obra de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, situat al carrer Victòria, al nord del municipi. L'habitatge es desenvolupa en planta baixa i tres pisos, amb una composició de tres eixos vertical. La planta baixa presenta tres obertures -la central d'accés als pisos- i les laterals destinades a botiga. Les tres obertures estaven pensades per ésser cobertes amb arc rebaixat, però la de l'esquerra ha sobreposat un rètol que impedeix veure aquest perfil. La porta central en canvi, conserva encara la reixa superior que contribuïa a il·luminar l'interior de l'escala, amb un laboriós treball de forja. El primer pis presenta tres obertures de llinda plana, unides per una sola balconada -amb una reixa de separació que delata el caràcter plurifamiliar de l'edifici. El segon i tercer pis presenten igualment tres obertures simètriques, però cada una amb el seu propi balcó -les llosanes dels quals estan sostingudes per sengles permòdols. Una cornisa motllurada i amb cartel·les inferiors culmina l'edifici i, al seu torn, protegeix el terrat que s'obre davant la coberta de l'edifici. El parament de l'immoble està configurat a partir de grans carreus, regulars i ben escairats, d'arrebossat simple a la planta baixa i d'encoixinat amb plaques de morter d'imitació a la pedra, a la resta de l'edifici. La coberta de l'edifici és a dues aigües amb el carener paral·lel a la façana principal.

## Referències

* ↑ «Habitatge al carrer Victòria, 7». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# El client

El client (títol original en anglès: The Client) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Joel Schumacher, estrenada el 1994 i doblada al català.

## Argument

El jove Mark Sway és testimoni del suïcidi d'un advocat deshonest que se li confessa abans de morir. Mark és aleshores festejat tant per la policia com pels mafiosos. Es nega a parlar però, conscient del perill que corre, es decideix tanmateix a contractar una advocada, Reggie Love, que accepta defensar-lo per a un dòlar simbòlic.

## Repartiment

* Susan Sarandon: Reggie Love
* Tommy Lee Jones: Roy Foltrigg
* Mary-Louise Parker: Dianne Sway
* Anthony LaPaglia: Barry Muldano
* J.T. Walsh: Jason McThune
* Anthony Edwards: Clint Von Hooser
* Brad Renfro: Mark Sway
* Will Patton: sergent Hardy
* Bradley Whitford: Thomas Fink
* Anthony Heald: Larry Trumann
* Kim Coates: Paul Gronke
* Kimberly Scott: Doreen
* David Speck: Ricky Sway
* William H. Macy: el doctor Greenway
* Ossie Davis: el jutge Harry Roosevelt

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge s'ha desenvolupat d'agost a octubre de 1993 a Clinton, Memphis (Tennessee) i Nova Orleans.
* Una sèrie de televisió The Client, sèrie derivada de la pel·lícula, va sortir el 1995.
* El client és la primera pel·lícula de l'actor Brad Renfro.

## Banda original

* Heartbreak Hotel, interpretada per Steve Tyrell
* St. Louis Blues, interpretada per Preservation Hall Jazz Band of New Orleans
* Bourbon Street Parade, interpretada per Jimmy Maxwell i la seva Orquestra
* She Said, interpretada per Tri-Samual Soul Champs

## Premis i nominacions
### Premis

* BAFTA a la millor actriu per Susan Sarandon, 1995.

### Nominacions

* Oscar a la millor actriu per Susan Sarandon
* Millor actriu en una pel·lícula de suspens, als Blockbuster Entertainment Awards el 1995.
* Millor actriu al Screen Actors Guild Award per Susan Sarandon el 1995.

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* ↑ «The client». The New York Times.
# Edifici a l'avinguda Onze de Setembre, 36 (Guissona)

Edifici a l'avinguda Onze de Setembre, 36 és una obra de Guissona (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici arrebossat de tres plantes. S'accedeix a l'interior per una porta d'arc de mig punt flanquejada per una finestra a banda i banda, emmarcada amb carreus de pedra que continuen format el sòcol. La planta primera presenta un balcó central amb barana de ferro forjat i una finestra d'arc de mig punt a cada costat, també amb una barana de forja. Totes les finestres presenten motllures llises, el balcó central es recolza sobre dues mènsules de pedra amb volutes ornamentals i és coronat per un entaulament ornamental. El tercer pis només ocupa la franja central de la planta i té una obertura amb dos arcs de mig punt. L'edifici és coronat per un ràfec en totes les seves façanes.

## Referències

* ↑ «Edifici a l'avinguda Onze de Setembre, 36». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2021].
# Çò des de Lòi

Çò des de Lòi és una obra a Salardú, al municipi de Naut Aran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa situada a la cantonada entre el carrer Major i la Plaça Major, justa darrera de l'anomenada "Font de la Pica", en un terreny amb desnivell.
Construcció del segle xix amb elements típics d'una "borda aranesa". De planta quadrangular i coberta de dos vessants amb carener perpendicular a la façana principal i ràfec molt volat. El parament és de maçoneria de carreus irregulars i cadena cantonera en la façana principal, deixats a la vista, i en la façana lateral remolinats i pintats. Al centre del frontispici, hi destaca una galeria coberta, delimitada i balustrada en fusta. A la part superior d'aquesta, hi ha l'humarau, protegit per una coberta de lloses de pissarra. Tanmateix, com és propi de les cases araneses, a la façana principal, s'hi observa una estructura semicircular que correspondria al forn. Pel que fa a la façana lateral, hi destaquen quatre obertures disposades a dos nivells diferents i decorades amb baranes en ferro forjat que presenten motius de flora i fauna.
Les obertures presenten tancament en fusta, a la porta d'accés, calada i a les finestres, amb porticons a la francesa de dos vents.

## Referències

* 1 2 3 «Çò des de Lòi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2021].
# Teuleria de la Grallera (la Granja d'Escarp)

La Teuleria de la Grallera és una obra de la Granja d'Escarp (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una teuleria en estat mitjà de conservació. La planta és quadrada i el parament és de maons disposats en filades en el canó i de carreus de mida irregular disposats de manera més desendreçada en la part exterior. No es conserva la coberta, però segurament seria a dos aiguavessos.
Les diverses obertures que presenta són allargades i amb forma d'arc apuntat una mica tosc. L'arc està fet de maó a tall de plec de llibre. El resultat és una pseudovolta de carreuons que connecta l'exterior de la teuleria amb el canó.
Els elements que conformaven el cobert per a guardar els feixos i altres cossos exteriors són els que més han patit el deteriorament.

## Referències

* 1 2 3 «Teuleria de la Grallera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Molí fariner de Siscars (Torrebesses)

El Molí fariner de Siscars és una obra de Torrebesses (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Restes d'un molí fariner en mal estat de conservació i cobert de vegetació. Es conserven alguns murs de l'estructura, fets amb carreus irregulars. La bassa està coberta de vegetació.

## Referències

* ↑ «Molí fariner de Siscars». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Can Gifreu (Palol de Revardit)

Can Gifreu és una obra de Palol de Revardit (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, desenvolupat en planta baixa i un pis, la coberta és de teula àrab a dues vessants. Les parets estructurals són de maçoneria emmarcades per carreus. És interessant destacar la porta principal de mig punt amb grans dovelles i sobre d' ella una finestra gòtica amb motllures i nervadures.

## Referències

* ↑ «Can Gifreu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 agost 2021].
# Ca l'Estrada (Porqueres)

Ca l'Estrada és una obra de Porqueres (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular que consta de planta baixa, pis i golfes. La coberta és a dos vessants amb teula àrab. Hi ha una sèrie d'obertures disposades regularment a la façana, totes tenen llindes i estan emmarcades per carreus de pedra ben escairats. Els murs són de pedres sense escairar de diferents dimensions unides amb morter.

## Referències

* ↑ «Ca l'Estrada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 agost 2021].
# Mas Pons (Golmés)

El Mas Pons és una obra de Golmés (Pla d'Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular amb el cos central elevat, de tres plantes. En façana, les portes s'obren a banda i banda, amb estructura d'arc de mig punt adovellat. La distribució és simètrica.
La construcció està feta amb maó, mentre que les portes i algunes finestres són emmarcades amb carreus de pedra.

## Referències

* 1 2 «Mas Pons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 agost 2021].
# Renart (les Masies de Voltregà)

Renart és una casa de les Masies de Voltregà (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, de planta baixa, un pis i golfes. A la planta baixa hi ha un portal rectangular, de brancals fets de carreus de pedra desiguals i llinda de pedra d'un sol carreu on apareix inscrita la data de 1749. Al seu costat es troba una obertura de factura moderna, és l'accés al garatge. Al primer pis hi ha dues finestres iguals: amb brancals de carreus ben escairats però desiguals, ampit motllurat reforçat amb una simple barana de ferro i una llinda decorada a base de motllures còncaves i convexes en baix relleu, emmarcant una roseta esculpida al centre.
Al pis superior s'hi obre una petita finestra quadrada amb ampit. La façana acaba amb una barbacana sostinguda per mènsules de fusta.
Tret dels brancals i llindes, la resta de la façana és arrebossada amb un sòcol pintat.
A l'interior hi ha una porta que comunica a una botiga, protegida per una altra porta també de fusta, tancant d'aquesta manera l'espai entre el carrer i la botiga. Amb dues fulles i tipologia quadrangular, està muntada sobre un bastiment molt prim, fet també de fusta. Les dues fulles estan decorades amb motius curvilinis, ondulants, en relleu i treballats al cisell sobre vidre.

## Història

Aquesta casa, construïda al segle xviii, forma part d'un conjunt d'habitatges vinculats al Santuari de la Gleva i al camí real que anava de Barcelona a Puigcerdà. És una botiga de queviures artesans, segurament seguint la tradició de l'antiga casa. La botiga, i la seva porta, es van fer amb posterioritat a la casa perquè estan basats en una tradició modernista.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Renart». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 agost 2021].
# Casa a la plaça Vella, 8

La Casa a la plaça Vella, 8 és una obra de Calldetenes (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres, de planta baixa i dos pisos superiors, coberta a dos aigües. Les obertures s'organitzen en tres eixos verticals. Són de llinda plana amb brancals de carreus de pedra. Destaca la llinda del portal d'entrada, on hi apareix la data "1681" inscrita.

## Referències

* ↑ «Casa a la plaça Vella, 8». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 agost 2021].
# Molí de Can Feliu

Molí de Can Feliu és una obra de Navès (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Al municipi de Navès, a prop de l'inici de la pista forestal de la Vall d'Ora, es troba el Molí de Can Feliu que funcionava com a molí i habitatge. La masia aïllada consta de dos cossos rectangulars disposats transversalment en forma pràcticament de L, amb planta baixa i dos pisos. El mur és de paredat amb carreus més grans i escairats als angles i presenta restes d'arrebossat. El cos més gran té la coberta a doble vessant amb carener perpendicular a la façana principal, i el més petit, a una vessant. La façana principal dels dos cossos presenta múltiples obertures i aquestes són més grans i nombroses que a les altres façanes. Les obertures són de diferent mida i tipologia i estan distribuïdes de manera irregular. Les finestres dels diferents nivells tenen diferents tipus d'emmarcament amb pedra o maons. Destaca al segon pis de la façana del cos a doble vessant un parell de finestrals d'arc rebaixat de maó de pla amb impostes que reposen als extrems sobre brancals de pedra i enmig sobre un pilar de maons. Aquestes obertures a l'altra façana han estat tapiades i s'ha obert en el seu lloc sengles finestres rectangulars més petites. A la planta baixa del cos a doble vessant trobem dos portals un amb llinda i brancals de pedra que al pis superior té una finestra amb una llosana motllurada, i un altre amb arc rebaixat i brancals de pedra que al pis superior té un balcó. També en aquest primer pis es distingeix un nínxol amb arc rebaixat amb una estructura de fusta que podria correspondre a una capelleta. A la part posterior de la masia es troba la bassa que a través de la força hidràulica feia funcionar el molí.

## Història

Els molins hidràulics fariners són un referent de l'activitat econòmica i social del passat dels masos i nuclis rurals escampats entre el Berguedà i el Solsonès. Hi ha documentació del segle XII que ja parla de l'aprofitament de l'energia hidràulica per moure molins, serradores i ferreries a la Vall d'Ora (Navès) mencionant els molendini accionats per la força del riu Aiguadora. També es troben altres molins fariners del riu Aiguadora com el de Ca l'Ambròs, cal Guirre, el de Moscavera, el vell de Canaleta i el Nou de Postils. Sovint aquests molins tenien serradores i ferreries annexes.

## Referències

* 1 2 «Molí de Can Feliu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 agost 2021].
# Pont antic de Malagarriga

El Pont antic de Malagarriga és un pont sobre el riu Cardener de Pinós (Solsonès) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Restes d'un pont que passava sobre el riu Cardener i que pertanyen als dos municipis de Cardona i Pinós. El pont està situat a l'extrem sud de Cardona, en un terreny erm i envoltat de zones boscoses. Per arribar-hi, cal agafar la C-1410 i, al km. 26, prendre el camí de terra que passa per sota la nova carretera; està a uns 150 metres del nou pont de Malagarriga.
Només en resten els estreps a banda i banda del riu, així com una petita part de la caixa. Originalment era un pont amb dos arcs -un de 112 m de llum i l'altre de 96 m- i una longitud de 380 metres i 21'5 metres d'alçada. El parament exterior és fet amb carreus molt ben treballats lligats amb morter de calç.

## Història

Els orígens del pont es remunten al segle xiii, tot i que al segle xv fou reconstruït. Va ser enderrocat amb explosius el 1939 per l'exèrcit republicà quan les tropes nacionals avançaven cap a Cardona.

## Referències

* 1 2 3 «Pont antic de Malagarriga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 agost 2021].
# Mas de Lluneta

El Mas de Lluneta és una obra de la Sénia (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat, semienrunat, la part posterior estava feta amb murs de pedra en sec. La part davantera conserva la façana, de dos pisos. Planta baixa amb porta apuntada, amb carreus de pedra petits en forma de dovelles, a la seva dreta hi ha un forn exterior; la segona planta conserva la finestra quadrada amb llinda de fusta. A l'interior s'observen els forats dels cabirons que aguantaven un tercer pis.

## Referències

* ↑ «Mas de Lluneta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 agost 2021].
# Casa Burló

Casa Burló és una obra de Tàrrega (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de planta baixa, dos pisos i golfes i coberta a dues aigües amb carener paral·lel a la façana principal. Aquesta última està articulada en dos eixos de composició vertical. A la planta baixa es troba la portada d'accés, d'estructura rectangular i amb un emmarcament de pedra. Al costat hi ha una finestra protegida per barrots, també rectangular, amb emmarcament i un ampit de pedra. Totes les obertures són idèntiques i se situen de manera simètrica: dues al primer pis i altres dues a la planta superior, totes elles d'arc a nivell i amb brancals i llinda de pedra, amb balcons individuals -els del segon pis, però, no sobresurten tant de la façana com els del pis inferior. Al mig dels dos balcons del primer pis hi ha un medalló ovalat. El nivell de les golfes presenta dues finestres quadrades, emmarcades i de petites dimensions. Corona la façana un ràfec de dues fileres, una de les quals és de dents de serra.
El parament és fet a base de carreus irregulars arrebossats i pintats, tot i que en algunes zones l'arrebossat ha desaparegut, tot deixant a la vista el paredat.

## Referències

* 1 2 «Casa Burló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 setembre 2021].
# Casa al carrer Sant Pere, 1 (Tàrrega)

Casa al carrer Sant Pere, 1 és una obra al Talladell, al municipi de Tàrrega (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta rectangular, planta baixa, dos pisos i golfes. La porta d'accés a l'immoble està situada en un dels extrems de la façana, d'arc a nivell amb un emmarcament de pedra. A sobre hi ha, disposades de manera simètrica, tres obertures amb emmarcament -una a cadascun dels pisos: aquelles del primer i segon pis presenten persianes de llibret, són d'estructura rectangular i s'obren a balcons independents amb baranes molt senzilles, sense cap mena d'ornamentació; al nivell de les golfes s'ubica la tercera finestra, també amb una persiana a l'anglesa i de petites dimensions. La resta d'obertures, emmarcades en pedra, són de petites dimensions i es distribueixen de manera irregular al llarg de tota la façana principal; algunes d'elles presenten un ampit.
Destaquen, a la planta baixa de la façana principal, les restes d'un arc de mig punt amb dovelles irregulars, amb una petita finestra tot tocant la contraclau. Corona la façana un ràfec de dues filades.
El parament de l'immoble és fet a base de carreus irregulars sense escairar.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer Sant Pere, 1». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 setembre 2021].