OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ranxeria Jackson

La ranxeria Jackson és la reserva índia de la ranxeria Jackson d'indis Me-Wuk de Califòrnia, una tribu reconeguda federalment de miwok de la sierra, situada a la vora de Jackson (Califòrnia). Es troba al comtat d'Amador, a mig camí entre Jackson i Pine Grove. La reserva gestiona el Casino i Resort Jackson Rancheria, situat al seu territori.

## Història

Margaret L. (Hughes) Dalton nasqué a Tuolumne, Califoòrnia de mare ameríndia, Tessie Jeff, i de pare no amerindi, Clyde Hughes. Deixà el Calaveras High School i es casà amb Earl Dalton, Sr. en 1956, quan tenia 16 anya. Margaret i Earl es traslladaren a la ranxeria Jackson on van tenir quatre fills, Earl Jr., Dennis, Robert, i Adam, així com els germans de Margaret, Irvin “Bo,” Clarence, Gary, i Donna. La tribu convocà una trobada en 1979 i establí un govern formal. Margaret fou elegida cap tribal, una posició que va mantenir sense oposició durant 30 anys.
Earl Sr., el marit de Margaret, va morir en 1980. Quatre anys més tard es va iniciar la recerca d'inversors privades per ajudar a la seva tribu a obrir una sala de bingo. La tribu va obrir la seva primera sala de bingo en 1985, però es va obrir i va tancar tres vegades. El Govern Tribal li va permetre una oportunitat més en l'èxit amb la sala de bingo i, el 1991, el Jackson Indian Bingo va obrir les portes novament.

## Desenvolupament econòmic

La tribu ara posseeix i opera el Jackson Rancheria Casino Resort, situat a Jackson (Califòrnia).
La ranxeria Jackson ha crescut fins a esdevenir un complex de casino que inclou diversos restaurants, un hotel, RV Park, supermercat i gasolinera, i el primer edifici certificat LEED al país. La tribu també ha construït nous habitatges per als seus residents, una clínica mèdica i dental, plantes de tractament d'aigües residuals, un taller mecànic d'automòbils, un centre de cura infantil per a fills d'empleats i un complex d'apartaments fora de la reserva.
La tribu està ara dirigida pel seu fill Adam Dalton, qui va ser escollit President Tribal el gener de 2013, i el vicepresident és el seu net Earl Dalton. El consell tribal també inclou el secretari/tresorer Derik Dalton i els representants del Consell General Robert Dalton Sr. i Dennis Dalton.

## Notes

* ↑ «History of Jackson Rancheria Band of Miwuk Indians». [Consulta: 24 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Jackson Rancheria Casino Resort
# 33

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu trenta-tres.

## Esdeveniments

* Galba és Consol romà.
* Tiberi funda un crèdit bancari a Roma.
* Una crisi financera accessos a Roma, donat a les polítiques fiscals mal escollides. El valor de la terra va caure en picat i el crèdit va augmentar. Aquestes accions va conduir a una falta d'efectiu, una crisi de confiança i molta especulació del sòl. Les primeres víctimes va ser els senadors, els cavallers i els rics. Moltes famílies aristocràtiques es van arruïnar.

## Naixements

* Gaius Rubellius Plautus, fill de Gaius Rubellius Blandus i Júlia Drusa

## Necrològiques

* 3 d'abril, Jerusalem (Palestina) - Jesús de Natzaret, crucificat per la cohort de Ponç Pilat a instàncies del Sanedrí (data més probable).
* Agripina I dona de Germànic Cèsar (suïcidada per inanició).
* Marc Emili Lèpid cònsol de Roma.
# Ratpenat frugívor de Borneo

El ratpenat frugívor de Borneo (Aethalops aequalis) és una espècie de ratpenat de la família dels pteropòdids. Viu a Brunei, Indonèsia i Malàisia. El seu hàbitat natural són els boscos primaris de l'estatge montà per sobre de 600 msnm. Està amenaçat per la tala d'arbres. Tot i que molts científics pensen que es tracta d'una subespècie d'A. alecto, l'any 2000 fou elevat al rang d'espècie per Kitchener i col·laboradors.

## Referències

* ↑ Bates, P.; Francis, C.; Kingston, T.; Maryanto, I. Aethalops aequalis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 4 gener 2009.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Rampura (jagir)

Rampura fou un estat tributari protegit, un jagir feudatari al districte de Jalaun a les Províncies Centrals avui Madhya Pradesh.
L'ancestre de la família fou Raja Nal (Duleh Rai), Raja d'Ayodhya, que va abandonar i es va establir a Narvar o Narwar (Dausa) on va fundar una fortalesa i va governar fins al 1129. Un fill el va succeir a Narvar i un altre va abandonar el país i es va establir a Amber i fou l'ancestre de la branca kachhwaha de Rajputana.
El successor a Narvar, Baikul Dev es va traslladar a Indurkhi i més tard a Biswari on van tenir residència els següents rages fins a Bhuwan Pal que es va establir a Lahar (avui dia a Madhya Pradesh); els seus successors van restar a la ciutat fins que Ram Shah va construir la fortalesa de Rampura al segle XVI després de derrotar els meos, habitants originals de la zona. L'estat original el formaven 48 pobles principalment en els moderns districtes de Jalaun i Etawah. Rampura fou considerada històricament la seu del clan kachhwaha dels rajputs i la comarca fou anomenada Kachhwagarh. L'origen del clan era Kush, fill del mític Rama, i van governar Narvar (més tard Lahar i finalment Rampura) i Amber (després Jaipur).
El 1619 Raja Jaswant Singh va obtenir de l'emperador mogol un jagir addicional de 52 pobles al modern districte de Jalaun però la major part del jagir fou ocupat al segle XVIII pels Sindhia marathes.
Quan el 1844 la pargana de Jalaun fou cedida per Sindhia als britànics, el raja de Rampura fou confirmat en la seva propietat. Raja Man Singh va conquerir Gwalior i va ajudar els britànics en el motí del 1857; el juny de 1858 el seu domini fou saquejat pels rebels i el raja es va lliurar per poc de morir; després els britànics el van compensar amb un khilat de 5.000 rupies i un sanad autoritzant l'adopció, dret que va exercitar i va adoptar a Kunwar Ram Singh de Mai.
La família de Ranpura tenia el títol hereditari de raja i la nissaga s'anomenava Surajbansi i es consideraven de la raça solar descendent de l'il·lustre clan Kachhwaha a través de les cases successives de Narwar i Lahar.

## Llista de rages

* Raja Nal
* Raja Baikul Dev (fill) 1129-?
* Raja Indra Pal (fill)
* Raja Girdhar Pal (fill)
* Raja Udal Brahm (fill)
* Raja Hans Rao (fill)
* Raja Ram Pal (fill)
* Raja Bir Pal (fill)
* Raja Rup Pal (fill)
* Raja Bhuwan Pal (fill)
* Raja Bhupal Man (fill)
* Raja KARAN SHAH (fill)
* Raja RUDRA SHAH (fill)
* Raja BIRAM DEO (fill)
* Raja NARHAR DEO (fill)
* Raja Harisingh DEO (fill)
* Raja Birsingh DEO (fill)
* Raja DHARMANGAD (fill)
* Raja BHARAMJIT (fill)
* Raja MAKAT MAN (fill)
* Raja RAM SHAH (fill) segle XVI
* Raja PARBAT Singh (fill)
* Raja GAJ Singh (fill)
* Raja JASWANT Singh (fill) vers 1619-?
* Raja CHHARTAR Singh (fill)
* Raja FATEH Singh (fill)
* Raja MADHO Singh (fill) encara regnava el 1844
* Raja MAN Singh vers 1845-1873 (fill)
* Raja Ram Singh 1873-1915 (fill adoptiu)
* Raja Chittar Singh 1915-1953 (fill) (+1976)

## Referències

* Genealogia Arxivat 2010-07-28 a Wayback Machine.
# Can Crivillers (Sant Sadurní d'Osormort)

Can Crivillers és una masia de Sant Sadurní d'Osormort (Osona) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia de planta rectangular, coberta a dos vessants, amb el vessant oest més alt i prolongat que l'est. Consta de planta baixa, dos pisos i golfes. La façana, a l'oest, presenta dos portals rectangulars, dues finestres que corresponen directament al primer pis i tres finestretes al segon pis. En aquest sector hi ha una cabana, l'era enllosada, un mur que tanca l'horta i un portal amb barri que tanca a la lliça. A la part nord s'hi adossa un cos de planta, cobert a dos vessants, sense obertures. El cos principal només té una finestra a la part alta. La façana est, on es veuen els diversos nivells de la teulada, presenta quatre finestres a cada pis i les del primer; aquestes són protegides per forjats. Al sud hi ha diverses construccions formant la lliça i cal remarcar uns porxos al primer i segon pis, orientat a la mateixa direcció de la façana i un coll de pou circular que fa costat al portal de la lliça.

## Història

Antic mas que el trobem entre la documentació de l'arxiu capitular de Vic (Cal 6 Docs 220,227,724...). Aquesta documentació fa referència a la parròquia de Sant Sadurní i es comença a trobar entre la documentació del "castrum Sti. Laurenti" de l'any 937 on s'esmenten diverses viles i llocs i entre ells hi trobem "villa Criviller". Després de la població de la pesta negra tornem a trobar el mas en els fogatges de 1553 de la parròquia i terme d'Espinelves on hi consta un tal Salvi Crivalles que forma part de les 16 famílies que existien al terme. El mas actual deu ser producte de les diverses reformes i ampliacions produïdes al llarg del mil·lenni de la seva existència. Això no obstant, no disposem de dades constructives que ens permetin ubicar-ho cronològicament. A la llinda de la façana hi ha una data il·legible, ni tan sols les centenes.

## Referències

* 1 2 «Can Crivillers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# El Castell (Tavertet)

El Castell és una masia de Tavertet (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia ampliada i restaurada a finals del segle xx. És de planta rectangular, i està coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana situada a migdia. El vessant oest de la coberta és més prolongada. Presenta un annex modern amb una galeria a la façana nord. A la façana oest hi ha un porxo al primer pis. Algunes finestres tenen els emmarcaments de pedra picada.

## Història

Masia situada prop del possible castell dels Tavertet, en el Puig de la Fossa. Hi ha notícies que els senyors de Tavertet hi havia residit al segle xiv, fugint de les incomoditats del castell. La trobem registrada en els fogatges del "Castell y terme de Tavertet foguejat a 5 de octubre 1553 per Joan Montells balle, Pere Closes y Climent Parareda promens com apar en cartes 223" on consta un tal "Miguell Castell alias Torrent".

## Referències

* 1 2 «El Castell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# Tapacul de Perijá

El tapacul de Perijá (Scytalopus perijanus) és una espècie d'ocell de la família dels rinocríptids (Rhinocryptidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva de muntanya i zones més obertes de la serralada de Perijá, tant en el vessant de Veneçuela com la de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Tapacul de Perijá». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
# Carrer del Sindicat

El Carrer del Sindicat és un carrer comercial de la ciutat de Mallorca. Se situa al centre de la ciutat, i recorre 500 metres en direcció oest entre l'Avinguda d'Alexandre Rosselló i la Plaça Major.
És un carrer per a vianants on abunden els comerços, amb la qual cosa és un dels carrers més populars de la capital mallorquina, així com un reclam per als turistes. Històricament, era una de les vies més importants de la ciutat, carrer major durant el període musulmà i continuador del camí que duia de la ciutat romana a la porta de Sant Antoni i continuava per la carretera d'Inca, l'antic camí romà i camí reial, fins a Pol·lència / Alcúdia.
Pren el nom del Sindicat de Fora, la casa del qual estava situada en aquest carrer, entre els carrers d'en Móra i de Can Espanya. Abans de 1862, aquesta via tenia tres noms: de la porta de Sant Antoni fins al carrer de Sant Andreu rebia el nom de carrer de Sant Silvestre i Santa Coloma, per una antiga capella dedicada a aquests dos sants; del carrer de Sant Andreu fins al carrer d'en Rubí rebia el nom de carrer del Sindicat, del dit sindicat de Fora; i del carrer d'en Rubí al de la Bosseria rebia el nom de carrer de la Capelleria, pel fet que hi havia força botigues que venien capells.
Fins a començament del segle xx, aquest carrer no començava al carrer de la Bosseria ans un pèl més amunt, atès que a la placeta que formen aquests dos carrers en el seu encreuament hi hagué fins a 1902 una illeta, dita de Sant Cristòfol pel fet que hi havia hagut una capella dedicada en aquest sant. A la capella de Sant Cristòfol de la Bosseria s'hi digué missa tots els dies de precepte fins a l'any 1774, quan el bisbe la hi prohibí segons sembla per causa del fet que molts de veïns oïen la missa de casa seva estant, d'on es veia l'altar de la capella; de llavors ençà, només el dia de Sant Cristòfol s'hi deia missa. A mitjan segle xix la capella fou venuda a un particular i substituïda per habitatges, enderrocats el 1902 per formar la placeta actual, sense nom.

## Referències

* 1 2 Bibiloni, 2012, p. 724.
* ↑ Aquesta capella ha de tenir relació amb el fet que per aquest carrer passava la Colcada de la festa de l'Estendard, que tenia lloc dia trenta-u de desembre, dia de Sant Silvestre i de Santa Coloma. És mal de saber si la diada va motivar la dedicació de la capella i el nom del carrer per separat o si un dels dos va donar nom a l'altre després d'haver-lo rebut de la festa. Vid. Alomar Canyelles, Antoni Ignasi. L'Estendard, la festa nacional més antiga d'Europa (s. XIII-XXI). Palma: Documenta Balear, 1998, p. 42.
* ↑ Penya, Pere d'Alcàntara «Sant Cristòfol de la Bosseria». La Roqueta : Ilustració Mallorquina, 7, 15-04-1902 [Consulta: 29 setembre 2021].

## Bibliografia

* Bibiloni, Gabriel. Els carrers de Palma. Palma: Gabriel Bibiloni, 2012. ISBN 978-84-616-2222-1.
# Columbita-(Mn)

La columbita-(Mn), manganocolumbita o manganotantalocolumbita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la columbita. Forma serie amb la columbita-(Fe).

## Característiques

La columbita-(Mn) és un òxid de fórmula química (Mn,Fe)(Nb,Ta)₂O₆. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la columbita-(Mn) pertany a «04.DB - Metall:Oxigen = 1:2 i similars, amb cations de mida mitja; cadenes que comparteixen costats d'octàedres» juntament amb els següents minerals: argutita, cassiterita, plattnerita, pirolusita, rútil, tripuhyita, tugarinovita, varlamoffita, byströmita, tapiolita-(Fe), tapiolita-(Mn), ordoñezita, akhtenskita, nsutita, paramontroseïta, ramsdel·lita, scrutinyita, ishikawaïta, ixiolita, samarskita-(Y), srilankita, itriorocolumbita-(Y), calciosamarskita, samarskita-(Yb), ferberita, hübnerita, sanmartinita, krasnoselskita, heftetjernita, huanzalaïta, tantalita-(Fe), tantalita-(Mn), columbita-(Mg), qitianlingita, columbita-(Fe), magnocolumbita, tantalita-(Mg), ferrowodginita, litiotantita, litiowodginita, titanowodginita, wodginita, ferrotitanowodginita, wolframowodginita, tivanita, carmichaelita, alumotantita i biehlita.

## Formació i jaciments

S'ha descrit en prop de 300 localitats de tots els continents exeptuant l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Columbite-(Mn)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Manganocolumbite: Manganocolumbite mineral information and data.». [Consulta: 26 maig 2017].
* ↑ «Manganotantalocolumbite: Manganotantalocolumbite mineral information and data.». [Consulta: 26 maig 2017].
# Francesc Domingo i Segura

Francesc Domingo i Segura (Sants, 1893 - São Paulo, 1974) fou un pintor i gravador català, vinculat a la segona generació del noucentisme.

## Biografia

Va estudiar a l'Escola de Bells Oficis de la Mancomunitat de Barcelona. Fou un dels membres fundadors de l'Agrupació Courbet. Durant la dècada dels anys 20 visqué a París i a Bretanya, per retornar a Barcelona el 1931, on estigué fortament vinculat a l'activitat cultural de la ciutat durant la guerra civil.
El 1951 marxà a viure a Buenos Aires i més endavant a São Paulo, on va impartir classes de gravat a l'escola de Belles Arts, obrí una galeria d'art i fundà el Grupo Bisonte.
Durant aquests anys realitzà exposicions per Europa, Amèrica del Sud i els Estats Units.
La seva obra Els Jugadors es pot veure al Museu Nacional d'Art de Catalunya.
Altres obres es poden veure a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, al Museu Abelló de Mollet del Vallès, a la Galeria de Catalans Il·lustres (Retrat d'Antoni Gaudí, 1967).
L'any 2008, es va fer una exposició itinerant pels Museus de la Diputació de la seva obra d'avantguarda, comissariada per Natàlia Barenys, que en va escriure el llibre El plasticisme espiritual de Francesc Domingo Arxivat 2022-09-30 a Wayback Machine., ed. Mediterrània, Barcelona, 2008.

## Referències

* ↑ Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. pàgina 286. Editat pel MNAC, 2004. ISBN 84-8043-136-9
* ↑ «Francesc Domingo i Segura». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Pla, Jaume. Francesc Domingo, Sants 1893-Sâo Paulo 1974. Sabadell: Editorial Ausa, 1992. ISBN 84-86329-87-6.
# Clément Champoussin

Clément Champoussin (Niça, 29 de maig de 1998) és un ciclista francès, professional des del 2020. Actualment corre a l'equip XDS Astana Team.
En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 2021.

## Palmarès

* 2019
** 1r al Giro del Friül-Venècia Júlia i vencedor d'una etapa
** 1r a la Transversale des As de l'Ain
** 1r a la Cirié-Pian della Mussa
* 2021
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 2023
** Vencedor d'una etapa a l'Arctic Race of Norway
* 2024
** 1r al Giro de Toscana

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2020. 31è de la classificació general
* 2021. 16è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2022. 32è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2021. Abandona (9a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 2023. 51è de la classificació general
* 2024. 101è de la classificació general

## Referències

* ↑ Weislo, Laura. «How the latest moves in the transfer market have shaped the relegation battle in 2025». CyclingNews, 21-10-2024. [Consulta: 4 gener 2025].
* ↑ «Champoussin roba la cartera a los cuatro magníficos de La Vuelta en una etapa de traca» (en castellà), 04-09-2021. [Consulta: 18 setembre 2023].

## Enllaçox externs

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a cqranking.com
* Clément Champoussin a ProCyclingStats
* Fitxa a siteducyclisme.net
# Osroene (província romana)

Osroene fou una província romana a l'est de l'Eufrates. Durant la guerra civil del 193-194 el regne d'Osroene va donar suport a Pescenni Níger, governador de Síria, que va signar un tractat de pau amb els parts, però fou derrotat seguidament per Septimi Sever (emperador 193-211). Llavors amb els territoris conquistats a l'est d'Osroene i probablement una part del regne es va formar la província d'Osroene (Septimi Sever va crear dos províncies més enllà de l'Eufrates), mentre el rei Agbar VIII el gran va conservar el poder a la resta, als territoris que els romans anomenaren regne d'Agbar. El límit del regne devia estar, segons una inscripció, a la fortalesa de Eski Hasr a 70 km al nord-oest d'Edessa.
El 244 o 249 els romans van annexionar el regne que fou incorporat a la província d'Osroene. A Notitia Imperiatorum, la província és esmentada com governada per praeses
Vers el 294, a la reforma de Dioclecià, fou inclosa a la Diòcesi d'Orient i a la Prefectura d'Orient, essent governada per un dux amb títol de vir spectabilis que avançat el segle IV tenia el comandament de les següents forces militars:
* Equites Dalmatae Illyriciani, estacionats a Ganaba.
* Equites promoti Illyriciani, estacionats a Callinico.
* Equites Mauri Illyriciani, estacionats a Dabana.
* Equites promoti indigenae, estacionats a Banasam i Sina Iudaeorum,
* Equites sagittarii indigenae, estacionats a Oraba i a Thillazamana
* Equites sagittarii indigenae Medianenses, estacionats a Mediana.
* Equites primi Osrhoeni, estacionats a Rasin.
* Legio IV Parthicae, estacionada a Circesio.
* Legio III Parthica, estacionada a Apatna (el nom de la legió és dubtós)
* Ala septima Valeria praelectorum, estacionada a Thillacama.
* Ala prima Victoriae, estacionada a Tovia
* Ala secunda Paflagonum, estacionada a Thillafica.
* Ala prima Parthorum, estacionada a Resaia.
* Ala prima nova Diocletiana, estacionada a Thannurin i Horobam.
* Cohors prima Gaetulorum, estacionada a Thillaamana.
* Cohors prima Eufratensis, estacionada a Maratha.
* Ala prima salutaria
A començaments del segle VII va passar dels romans d'Orient als sassànides i encara que fou recuperada poc després va caure en mans dels àrabs.
# Paflagònia (tema)

El tema de Paflagònia en grec medieval θέμα Παφλαγονίας, va ser una província o tema de l'Imperi Romà d'Orient situada a la regió homònima al llarg de la costa nord d'Anatòlia, a l'actual Turquia.

## Història

Es menciona per primera vegada el tema i l'estrateg que la dirigia el novembre del 826 i sembla que s'havia creat al voltant de l'any 820. El territori del tema correspondria amb l'antiga província de Paflagònia que es va incorporar als temes d'Opsícion i dels Buccel·laris. La seva capital administrativa i eclesiàstica va seguir sent la mateixa que durant l'antiguitat, és a dir Gangra. Warren Treadgold (que sobretot destaca que Paflagònia pertanyia al tema dels Armeníacs i no al dels Buccel·laris) suggereix que la reaparició de Paflagònia com a província independent estava lligada a l'aparició de l'amenaça per l'activitat naval de la Rus' a la mar Negra. Segons els geògrafs àrabs Ibn Khurradàdhbih i Ibn al-Faqih, la província comptava amb 5.000 soldats i cinc llocs fortificats. La notable excepció a l'organització tradicional d'un tema era l'existència d'un catepanat responsable d'un esquadró naval amb seu a Amastris d'Heracleia.
Després de la batalla de Mantziciert, la major part de la regió va caure en mans dels seljúcides. Les campanyes de Joan II Comnè a la dècada del 1130 van permetre als romans d'Orient ocupar la costa, però l'interior va seguir controlat pels turcs. Després de la Quarta Croada, Paflagònia va quedar sota el control de David Comnè de l'Imperi de Trebisonda, però, el 1214, l'emperador de Nicea Teodor I Làscaris va conquerir la part occidental de la regió fins a Amastris. Va seguir en mans dels romans d'Orient fins a finals del segle xiv quan va caure sota el control dels turcs o dels genovesos.

## Referències

* ↑ Nesbitt, John; Nicolas Oikonomides. Catalogue of Byzantine seals at Dumbarton oaks and in the Fogg Museum of art, vol. 2: South of the Balkans, the Islands, South of Asia Minor. Washington: Dumbarton Oaks Research Library and Collection, 1994, p. 25. ISBN 9780884021940.
* ↑ Oikonomides, Nicolas. Les listes de préséance byzantines des IXe et Xe siècles. París: Editions du Centre National de la Recherche Scientifiques, 1972, p. 394.
* 1 2 3 Kajdan, A.P. (ed.). The Oxford Dictionary of Byzantium. Nova York; Oxford: Oxford University Press, 1991, p. 1579. ISBN 9780195046526.
* 1 2 Pertusi, A. Constantino Porfirogénito de thematibus. Ciutat del Vaticà: Biblioteca Apostolica Vaticana, 1952, p. 136-137.
* 1 2 Treadgold, Warren. Byzantium and its army, 284-1081. Stanford, Calif.: Stanford University Press, 1995, p. 31, 69. ISBN 9780804731638.