OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cabana de volta II (Guissona)

La Cabana de volta II és una obra de Guissona (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Cabana de volta construïda amb pedra i fusta. S'ha emprat petits carreus de pedra picada disposats en filades. La façana d'ingrés, orientada a sud, presenta una entrada amb brancals i llinda de pedra. A l'interior s'observa la coberta amb mitja volta de canó. S'ha de destacar també el mal estat de conservació de la construcció. Sobretot la part posterior de la façana està ensorrada.
La cabana és una construcció característica que es trobava a les finques allunyades del poble, donava cobert al pagès i a la mula a l'hora de descansar al migida i servia d'aixopluc en cas de mal temps.
S'arriba a la cabana per la carretera L-313, direcció a Ponts. Passat el Km 16, s'ha d'agafar un camí a l'esquerra i en uns 500 m trobes la cabana.

## Referències

* 1 2 3 «Cabana de volta II». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2021].
# Pou de gel d'Alcarràs

El Pou de gel d'Alcarràs és una obra d'Alcarràs (Segrià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El pou de gel d'Alcarràs és de planta circular de 7 m diàmetre, una profunditat aproximada de 9 m i està excavat al subsòl geològic, folrat després amb carreus de pedra ben tallats lligats amb argamassa. La volta que el cobria no s'ha conservat i el pou s'ha trobat ple de material, ja que es va emprar com abocador. S'hi ha trobat blocs de pedra procedents de la coberta –incloses les claus de volta-, fragments de ceràmica, restes de fauna, peces metàl·liques, entre altres coses.
En el pou s'emmagatzemaven les peces de gel que hi podia haver a la séquia o d'alguna bassa propera i també s'aprofitava la neu. El pou conserva l'accés format per un corredor en zig-zag i tres portes. Aquest corredor, construït en el subsòl geològic, i està fet amb pedres escairades lligades amb morter de calç. Al final del corredor hi hauria la porta d'accés al pou, situada just al punt on arrancaria la volta.
Aquest pou conserva –in situ- al fons de l'estructura el sistema d'embigat de fusta sobre el que es col·locava el gel. L'embigat, l'únic documentat fins al moment a Catalunya, està format per 17 troncs d'alguna espècie d'arbre de ribera. Aquests descansen sobre grans blocs de pedra, separats uns 0,20?m, sense estar vinculats a l'estructura del pou pròpiament dita.
Segons la documentació el pou es devia emprar com abocador fins a principis del segle xx.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pou de gel d'Alcarràs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Pou de la Vila (Almatret)

El Pou de la Vila és una obra d'Almatret (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Pou de la vila se situa prop del Camí de les Planes dels Quadrats. Es tracta d'una estructura arquitectònica feta amb pedra tallada i morter. El pou consisteix en una gran cavitat de planta rectangular paredada i unes escales que donen accés directament al nivell de l'aigua. A fora hi ha una sèrie de piques o safareigs.
L'aparell emprat en la construcció és de carreus irregulars. El seu estat de conservació és bo tot i que pràcticament la meitat de la seva superfície està coberta per vegetació.

## Història

Segons la informació proporcionada pel cos d'Agents Rurals (2013), consta informació del pou a les ordenances municipals des de 1558. Sembla que la tradició l'atribueix als sarraïns, però podria ser anterior.
Es diu també que els 11 safareigs o piques que se situen a fora del pou pertanyien a les 11 famílies que van poblar Almatret.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pou de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Perlada de l'esbarzer

La perlada de l'esbarzer (Brenthis daphne) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels nimfàlids (Nymphalidae) present als Països Catalans.

## Distribució

Es distribueix pel sud d'Europa, nord-est de Turquia, Irak, l'Iran, sud dels Urals, nord-oest del Kazakhstan, sud de Sibèria, Mongòlia, Xina i Japó. A la península Ibèrica es troba a la Serra de Gredos, Serra de Guadarrama, Catalunya, Pirineus, Monts Universals i Serralada Cantàbrica.

## Hàbitat

Zones amb flors i arbustos, freqüentment en clars de bosc. L'eruga s'alimenta de diferents espècies del gènere Rubus.

## Període de vol i hibernació

Una generació a l'any entre finals de maig i començaments d'agost. Hibernació com a ou o larva jove.

## Referències

* ↑ «Brenthis daphne» (en castellà). Catalogue of Life. Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 3 febrer 2014].
* 1 2 «Proposta de noms comuns per a les papallones diürnes (ropalòcers) catalanes». Butlletí de la Societat Catalana de Lepidopterologia. Arrizabalaga et al., 01-12-2012. [Consulta: 2 febrer 2014].
* ↑ «Noms de papallones | TERMCAT». [Consulta: 30 desembre 2024].
* 1 2 3 4 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual (castellà)
* European Butterflies (anglès)
# Proverbi

Un proverbi (del llatí proverbium) és un tipus de parèmia, una màxima o sentència moral i didàctica, de caràcter erudit o popular, d'origen conegut i sovint amb autoria, i amb un ús preferentment culte.
Alguns exemples històrics de proverbis són els els llibres sapiencials bíblics, en especial els proverbis de Salomó d'Israel, preceptes del Nou Testament, dites atribuïdes a filòsofs clàssics, com la poesia gnòmica, o els anomenats proverbis orientals, o el Pantxatantra hindú i els proverbis cristians a l'edat mitjana. També es pot anomenar al Hávamál escandinau o les Tríades gal·leses. Aquests proverbis han estat transmesos per reculls i antologies, concretament, la literatura proverbial fou molt conreada a l'edat mitjana com a gènere i influí en altres aspectes literaris.
Pel que fa a Catalunya, alguns exemples de literatura proverbial són:
* Proverbis de Guillem de Cervera
* Llibre de paraules o dits de savis e filòsofs, de Jafudà Bonsenyor
* Llibre de saviesa, falsament atribuït a Jaume I
* Proverbis de Ramon, Llibre dels mil proverbis i Proverbis d'ensenyament, de Ramon Llull
* Llibre des bons ensenyaments, de Mossen Arnau
* Doctrina Moral del mallorquí en Pacs
* Llibre de tres, anònim, atribuït a Anselm Turmeda
* Llibre de bons amonestaments, d'Anselm Turmeda
En la pintura podem destacar els Proverbis neerlandesos del pintor flamenc Pieter Brueghel el Vell.

## Referències

* 1 2 3 «Proverbi». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 18 març 2024].
* 1 2 ««Las paremias y su clasificación»» (en es, fr, en). Sevilla Muñoz, Julia; Crida Álvarez, Carlos, 2013. [Consulta: 18 març 2024].
Viccionari
# The Price to Pay

El preu a pagar (The Price to Pay) és una autobiografia del 2012 de Joseph Fadelle, un iraquià que es va convertir de l'islam al catolicisme. Es va publicar per primera vegada el 3 d’octubre de 2012 a través d’Ignatius Press.

## Sinopsi

El llibre ressegueix la conversió de Joseph Fadelle al catolicisme. Fadelle, que abans es deia Mahoma, va començar a mostrar interès pel catolicisme després de ser reclutat a l'exèrcit de Saddam Hussein i allotjar-se amb Massoud, un cristià. Mahoma veu el cristianisme de Massoud com a impactant i desagradable, però a mesura que passa el temps, Mahoma troba que el cristianisme li intriga i, al final, es converteix al cristianisme juntament amb la seva dona. Mahoma, que va rebre el bateig i va escollir canviar-se el nom de Josep, sofreix una gran quantitat de persecucions per part dels membres de la família, que van culminar amb la presència de diverses amenaces de mort contra ell.
The New Oxford Review va donar una revisió favorable a The Price to Pay i va elogiar Fadelle per incloure les seves lluites personals amb el perdó per als altres, ja que sentien que "diu molt sobre ell i les pèrdues que han patit ell i la seva dona". El president de CatholicCulture.org, Jeff Mirus, també va elogiar la feina i la va recomanar.

## Referències

* ↑ A Muslim's Remarkable Conversion to Catholicism. TFP.
* ↑ «Because I Had To». RNW, The State We're In. Arxivat de l'original el 11 d’agost 2014. [Consulta: 2 agost 2014].
* ↑ Hanink, Elizabeth. «The Price to Pay: A Muslim Risks All to Follow Christ». New Oxford Review. Arxivat de l'original el 8 d’agost 2014. [Consulta: 2 agost 2014].
* ↑ Mirus, PhD, Jeff. «Paying the Price of Faith: Muhammad Fadel-Ali Becomes Joseph Fadelle». CatholicCulture.org. [Consulta: 2 agost 2014].
# Jaume Cortada

Jaume Cortada (Terrassa, Barcelona, 1645 - Montserrat, Barcelona, 7 de març de 1720). Comença els estudis musicals a l'escolania de Montserrat, i l'any 1661 va prendre els hàbits de monjo al monestir. Fou un destacat organista, i romangué en el càrrec fins a la mort. Es distingí, segons cita Saldoni: "tant per les seves virtuts com pel seu talent musical".

## Referències

* ↑ Dulín Iñíguez, Ana. «Cortada, Pablo». A: Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. vol. 4. Madrid: SGAE, 1999, p. 96.
# Sofia Crespo

Sofia Crespo (Argentina, 7 d'abril de 1991) és una artista visual pionera en explorar la vida orgànica i la seva evolució mitjançant la intel·ligència artificial (IA). Resident a Lisboa, actualment forma part del duet artístic Entangled Others.

## Biografia

El seu treball explora també el potencial de la IA a la pràctica artística i la seva capacitat per remodelar la nostra concepció de la creativitat, reflectint el canvi dinàmic en el paper dels artistes que treballen amb tècniques d'aprenentatge automàtic.
La seva obra ha estat exhibida en institucions com Kunstverein Hannover (Alemanya) i Fotomuseum Winterthur (Suïssa), i en espais públics com Times Square.
El 2022 Swim (2022) d'Entangled Others es va afegir a la col·lecció permanent del Buffalo AKG Art Museum. L'obra pren la noció bàsica de "prendre la línia per caminar" de Klee i la porta més a l'àmbit del digital.
El 2024, Crespo va ser convidada per la Casa Batlló a fer un mapping a la seva façana inspirant-se amb l'univers creatiu de la casa. Titulat Structures of Being, presenta la natura com un procés evolutiu d'una creativitat infinita mostrant-nos com va inspirar Gaudí.
Ha impartit conferències a institucions com el MIT i la Societat d'Intel·ligència Artificial d'Oxford.

## Premis

Ha rebut múltiples guardons, com el Falling Walls – Art & Science (2022), el RE:HUMANISM (2021) i l'AI Newcomer Award.

## Referències

* ↑ «Sofia Crespo’s Speculative Nature» (en anglès). Art in America, 2021. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «AI-generated creatures that stretch the boundaries of imagination». TED. [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ «Artistic Intelligence». Contemporary Art Library. [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ «Kunstverein Hannover’s exhibition »Artistic Intelligence«». [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ «Sofia Crespo. Trauma Doll.». [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ «Sofia Crespo» (en anglès). Times Square Arts.
* ↑ «Swim 2022» (en anglès). Buffalo AKG Art Museum, 2022. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «Swim» (en anglès). Entangled Others Studio, 2022. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «Structures of Being de Sofia Crespo». Casa Batlló, 2024. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «Lunch Lectures: Generative AI and Artistic Practice» (en anglès). MIT Media Lab, 2023. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «Art for our sake: artists cannot be replaced by machines – study» (en anglès). University of Oxford, 2022.
* ↑ «Falling Walls» (en anglès). Falling Walls, 2022. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «Beneath the neural waves 2.0» (en anglès). RE:HUMANISM, 2021. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «Ausgezeichnet: Das sind die innovativsten KI-Talente bis 35 Jahre» (en alemany). Gesellschaft für Informatik (GI), 2021.
# Leuchtenbergia principis

Leuchtenbergia principis és una espècie de cactus, l'única del gènere Leuchtenbergia.

## Descripció

Leuchtenbergia principis és de creixement molt lent, creix de forma individual, brota només de tant en tant i pot arribar a fer als 20 a 70 cm d'alçada, amb una tija cilíndrica que es torna nua i surada a la base amb l'edat, brota només de tant en tant i pot arribar a fer als 20 a 35 cm (rarament pot arribar a fer fins a 70 cm). Les arrels són grans i carnoses, els brots són esfèrics a breument cilíndrics. Té un tubercle llarg, esvelt, de color verd grisenc de 6–12 cm de llarg, amb taques de color vermell violaci a les seves puntes. Els tubercles estan coberts amb espines semblants al paper, la qual cosa fa que la planta s'assembla a un agave; els tubercles basals vells s'assequen i cauen. Si fa no fa, al cap de quatre anys les flors grogues, fragants i en forma d'embut, de 5 a 6 cm de diàmetre, es poden portar a les puntes dels tubercles a l'extrem de les arèoles prop del cos i s'obren durant el dia. El seu hipant és escamat. Els fruits en forma d'ou o oblongs estan secs quan estan madurs. El fruit és llis i verd, fa 3 cm de llarg i 2 cm d'ample. Té una arrel pivotant gran i tuberosa. Contenen llavors ovalades, de color negre a marró, de 2,4 mm de llarg i 2 mm de diàmetre.
* Planta
* Leuchtenbergia principis vist des de dalt
* La flor
* El fruit
* Les llavors

## Distribució

Leuchtenbergia principis es distribueix als estats mexicans de Coahuila, Guanajuato, Hidalgo, Nuevo León, San Luis Potosí, Tamaulipas i Zacatecas.

## Taxonomia

Tant el gènere Leuchtenbergia com l'espècie Leuchtenbergia principis van ser descrits per William Jackson Hooker i publicat a Botanical Magazine 74: , pl. 4393, a l'any 1848.

### Etimologia

Leuchtenbergia: rep el nom en honor al 3r duc de Leuchtenberg Maximilian de Beauharnais.
principis: epítet llatí que significa "primer, cap, il·lustre, noble".<ref>«Dictionary of Botanical Epithets |primulaceus - pruinosus» (en anglès). bothanicalepithets.net, 2019. [Consulta: 15 maig 2024].</ref<

## Miscel·lània

Està relacionat amb el gènere Ferocactus, i s'han creat híbrids entre aquests dos gèneres.
Leuchtenbergia principis es troba a les col·leccions europees des de 1846. Poc després de la descripció de Hooker, sembla que no es cultivava durant algun temps i es considerava una raresa. Leuchtenbergia principis va tornar a estar força estesa a Europa. Leuchtenbergia principis es va incloure a l'apèndix I de la Convenció sobre el comerç internacional d'espècies amenaçades de fauna i flora silvestres l'any 1992.

## Referències

* ↑ Anderson, Edward F.; Eggli, Urs. Das grosse Kakteen-Lexikon (en alemany). Stuttgart (Hohenheim): Ulmer, 2005, p. 358. ISBN 3-8001-4573-1.
* ↑ «Leuchtenbergia». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 15 maig 2024].
* ↑ «Leuchtenbergia principis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 15 maig 2024].
* Huxley, A., ed. (1992). New RHS Dictionary of Gardening. Macmillan.

## Vegeu també

* Agave
# Doctrina Monroe

La doctrina Monroe és un principi de política internacional, formulat pel president dels EUA James Monroe l'any 1823, que es resumeix en la seva cèlebre frase: Amèrica per als americans.
Aquest principi serví per la política nord-americana durant tot el segle xix i bona part del XX, i demostra la seva hostilitat a la intervenció europea en els afers del continent americà. Aquest mateix principi ha permès que els EUA desenvolupessin una política colonial en molts aspectes respecte als altres països del continent americà.

## Referències

* ↑ «The Monroe Doctrine (1823)». Basic Readings in U.S. Democracy. United States Department of State. Arxivat de l'original el 8 de gener 2012. [Consulta: 3 maig 2018].
# Jisr al-Choghour

Jisr al-Shughr (àrab: جسر الشغور, Jisr ax-Xuḡr), és una ciutat de Síria a la governació d'Idlib amb una població de 41.482 habitants. Està a la vora de l'Orontes.
Se suposa que podria ser l'antiga Selèucia del Belos esmentada per Ptolemeu o la Niaccuba esmentada a l'Itinerari d'Antoní. A l'època de les croades podria ser la fortalesa de Kashfahan. Fou conquerida per Saladí el 1188 i formà part del territori de l'aiubita d'Alep adh-Dhàhir ibn Salah-ad-Din (1186-1216). Sota els mamelucs fou centre d'un districte militar a la província d'Alep.
# Emanuel Berg

Emanuel Berg (28 de desembre de 1981) és un jugador d'escacs suec, que té el títol de Gran Mestre des de 2004.
A la llista d'Elo de la FIDE del juliol de 2016, hi tenia un Elo de 2579 punts, cosa que en feia el jugador número 3 (en actiu) de Suècia. El seu màxim Elo va ser de 2627 punts, a la llista de novembre de 2010 (posició 135 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El 2004 fou tercer a l'Obert de Badalona (el campió fou Chandran Panchanathan).
El 2007 va guanyar el Campionat Nòrdic. El setembre de 2007 fou subcampió de l'Obert Internacional de Liverpool després de fer taules a la darrera ronda contra Michael Adams. El novembre de 2007 participà en la Copa del Món on fou eliminat a la primera ronda per Ievgueni Naier.
El 2008 fou subcampió del Memorial Najdorf empatat de punts amb el Tomi Nybäck (el campió fou Krishnan Sasikiran).
Els anys 2009 i 2010 fou campió de Suècia.
El 2015 fou 1r-5è (segon en el desempat) de l'Obert de Västerås amb 7 punts de 9, els mateixos punts que Georg Meier, Hans Tikkanen, Aryan Tari i Martin Lokander.

### Participació en olimpíades d'escacs

Berg ha participat, representant Suècia, en set Olimpíades d'escacs entre els anys 2002 i 2014 (dos cops com a 1r tauler), amb un resultat de (+24 =21 –21), per un 52,3% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a l'Olimpíada del 2014 en puntuar 6 de 8 (+4 =4 -0), amb el 75,0% de la puntuació, amb una performance de 2529.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica d'Emanuel Berg» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 30 juliol 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Suècia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 30 juliol 2016].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo d'Emanuel Berg «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-08-18. [Consulta: 30 juliol 2016].
* ↑ «XXX Obert». Butlletí d'Escacs de FCE, 121, 10-2004, pàg. 36 [Consulta: 30 juliol 2016].
* ↑ «Campionat Internacional de Liverpool». Arxivat de l'original el 31 d'octubre 2010. [Consulta: 30 juliol 2016]. (anglès)
* ↑ «Khanty-Mansiysk: Favourites make it through, Nigel Short falters». chessbase.com. [Consulta: 30 juliol 2016]. (anglès)
* ↑ «Memorial Najdorf 2008: Classificació i partides» (en anglès). Chessgames.com, 2008. [Consulta: 30 juliol 2016].
* ↑ «Campionat de Suècia a Kungsor». [Consulta: 30 juliol 2016].
* ↑ «Västerås Open 2015». Arxivat de l'original el 2016-08-14. [Consulta: 30 juliol 2016].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Botifarra (gest)

El gest de botifarra o fer la botifarra és un gest que marca la burla, sent una manera grollera i obscena de mostrar desaprovació.
Consisteix en colpejar amb una mà el colze plegat de l'altre braç, que després es doblega dempeus l'avantbraç amb el puny tancat, o de vegades fent el senyal amb dit del mig .
L'expressió fer la botifarra També s'utilitza pictòricament, per assenyalar el desinterès per alguna cosa o per algú.

## Història

A la mitologia irlandesa, Nuada o Nuadu es representa fent la botifarra Està relacionat amb el déu gal i britònic Nodens. El seu equivalent en la mitologia gal·lesa és Nudd o Lludd Llaw Eraint.
Un gest similar existeix al Iemen, la diferència és que el braç roman estès en lloc de doblegar-se. ; representa un fal·lus.
En l'expressió d'una negativa indignada, hi ha als països eslaus el gest de la figa.

## Casos famosos

Un famós gest de botifarra és el realitzat per Władysław Kozakiewicz durant els Jocs Olímpics d'estiu de 1980. Després d'haver guanyat la medalla d'or i establert el rècord mundial de salt amb perxa, va ser xiulat i esbroncat pel públic de Moscou. En resposta a les provocacions, va realitzar un gest de botifarra que va generar un incident diplomàtic entre la Polònia i la URSS.
La pilot ucraïnesa Nadia Savchenko també va fer un gest de botifarra, el 9 de març de 2016, al tribunal rus que l'acusava de ser responsable de la mort de dos periodistes russos, que l'acusada qüestionava.
Joan Laporta Estruch, president del FC Barcelona, va realitzar el gest de la butifarra el 8 de gener de 2025 en senyal de celebració després que el Consell Superior d’Esports resolgués, a favor del club, la inscripció de Pau Víctor i Dani Olmo. El gest, que va generar controvèrsia, es va interpretar com una expressió espontània d’alleujament i victòria davant les tensions institucionals.

## Referències

* ↑ Victor Eve. «Rugby : le bras d'honneur de TF1». Marianne 2, 08-10-2007. Arxivat de l'original el 2016-03-27. [Consulta: 26 octubre 2021].
* ↑ Michel Temman. «Le bras d'honneur de la Corée du Nord». Libération.fr, 10-10-2006. Arxivat de l'original el 3 de desembre 2008. [Consulta: 26 d’octubre 2021].
* ↑ Vincent Battesti «Esquisse d’une communication gestuelle yéménite (Taezz et Sanaa)» (pdf). Chroniques yéménites, 9, 2001, pàg. 204–223.
* ↑ esport3. «L'eufòria amb "botifarra" de Laporta celebrant la cautelaríssima a Olmo i Víctor», 08-01-2025. [Consulta: 9 gener 2025].

## Vegeu també

* Polze cap amunt
* Fer punyetes
* Figa (signe)
* Dit del mig (gest)

## Enllaços externs

* French gestures, archived from About.com=
* Rude Hand Gestures
* Wikinapoli, Hand Gestures
* A Cactus on Your Palm
# Estrigòpids

Els estrigòpids (Strigopidae) són una família de lloros nadius de l'àrea de Nova Zelanda, formada per tres espècies vives i dues extintes en època històrica. Els seus noms comuns prevenen del maorí. Tradicionalment aquestes espècies s'han considerat part de la família dels psitàcids.
La família va divergir de la resta de lloros fa uns 82 milions d'anys, quan Nova Zelanda es va separar de Gondwana. La separació entre els dos gèneres actuals es va produir fa entre 60 i 80 milions d'anys.

## Taxonomia

Fins fa poc no hi havia consens respecte de la taxonomia dels psitaciformes i, per tant, les espècies de nestòrids o estrigòpids s'han classificat de diferents maneres. Avui, en general, es considera que aquesta és una de les tres famílies dels Psitaciformes (Psittaciformes), essent les altres dues els Cacatuidae (Cacatues) i les Psittacidae (lloros típics i afins). Alguns autors però, opinen que haurien de ser classificats en dues famílies diferents (Nestoridae i Strigopidae). Aquest tàxon s'ha denominat sovint Nestoridae, però la denominació Strigopidae és anterior. Normalment són subdividides en dues tribus:
* Tribu Nestorini
** Gènere Nestor
*** Nestor notabilis. Kea
*** Nestor meridionalis. Kaka de Nova Zelanda
*** Nestor productus (extint). Kaka de l'illa de Norfolk
*** Nestor sp. (extint). Kaka de Chatham
* Tribu Strigopini
** Gènere Strigops
*** Strigops habroptila. Kakapo.

## Referències

* ↑ «kaka». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Snyder, Noel F. R.. Parrots: Status Survey and Conservation Action Plan 2000-2004. IUCN, 2000, p.49. ISBN 2831705045.
# Holger Norman-Hansen

Holger Norman-Hansen (2 de gener de 1899 – 26 de març de 1984) fou un mestre d'escacs danès.
Norman-Hansen va jugar representant Dinamarca a les Olimpíades d'escacs següents:
* A la 1ra Olimpíada a Londres 1927 (+11 -2 =2);
* A la 2a Olimpíada a La Haia 1928 (+4 -7 =5);
* A la 3a Olimpíada no oficial a Múnic 1936 (+8 -6 =5).
A l'Olimpíada de 1927 a Londres, hi va guanyar la medalla d'or individual i la medalla de plata per equips. Va fer 12 punts en quinze partides, igualat amb George Alan Thomas.
Fou també Campió danès el 1939 després d'un desempat. També va acabar 1r ex aequo el 1936 però va perdre el desempat.

## Referències

* ↑ Fitxe de Norman-Hansen a olimpbase.org.

## Bibliografia

* Giffard, Nicolas; Biénabe, Alain. Le Nouveau Guide des échecs. Traité complet. Pars: Robert Laffont, 2009. ISBN 978-2-221-11013-3.