OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Turdina de kakamega

La turdina de kakamega (Kakamega poliothorax) és una espècie d'ocell de la família dels modulatrícids. És l'única espècie del seu gènere. Es troba a la línia del Camerun, a l'oest de Kenya i a la selva montana de la falla Albertina. El seu hàbitat natural són els boscos humits de muntanya subtropicals i tropicals.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 715. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Collar, N. J. & Robson, C. 2007. Family Timaliidae (Babblers) pp. 70 – 291 in; del Hoyo, J., Elliott, A. & Christie, D.A. eds. Handbook of the Birds of the World, Vol. 12. Picathartes to Tits and Chickadees. Lynx Edicions, Barcelona.
# Turdina d'ulleres

La turdina d'ulleres (Modulatrix stictigula) és un ocell de la família dels modulatrícids (Modulatricidae). Es troba a Tanzània i al nord de Malawi. El seu hàbitat natural són els boscos humits de muntanya subtropicals o tropicals.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 715. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International (2016). "Modulatrix stictigula". IUCN Red List of Threatened Species. 2016: e.T22715779A94468819. Consulta 16 Novembre 2021.
# Saxicola sibilla

Saxicola sibilla és un ocell endèmic de Madagascar i pertanyent a la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És un ocell petit, molt semblant al bitxac africà tant pel seu plomatge com pel seu comportament, però que es distingeix d'ell pel negre més extens a la gola i un mínim taronja-vermell a la part superior del pit dels mascles.
Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.2, juliol 2021) aquest tàxon tindria la categoria d'espècie, basant-se en evidències genètiques. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), el consideren encara una subespècie del bitxac africà (Saxicola torquatus sibilla).

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 710. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Urquhart, E., & Bowley, A. (2002): Stonechats. A Guide to the Genus Saxicola. Christopher Helm, London. ISBN 0-7136-6024-4
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ Woog, F.; Wink, M.; Rastegar-Pouyani, E.; Gonzalez, J.; Helm, B. «Distinct taxonomic position of the Madagascar stonechat (Saxicola torquatus sibilla) revealed by nucleotide sequences of mitochondrial DNA». Journal of Ornithology, 149, 3, 2008, pàg. 423–430. DOI: 10.1007/s10336-008-0290-1.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 710. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Cútia de l'Himàlaia

La cútia de l'Himàlaia (Cutia nipalensis) és una espècie d'ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae). El seu nom científic significa "el khutya del Nepal", ja que Cutia es deriva del nom nepalès d'aquests ocells, i nipalensis significa "del Nepal" en llatí.
Aquesta espècie habita la regió de l'Himàlaia, des de l'Índia fins al nord de Tailàndia. Una subespècie també es troba a la Malàisia peninsular. Anteriorment, el gènere Cutia era monotípic, però la cútia del Vietnam, que va ser considerada durant molt de temps una subespècie de la cútia de l'Himàlaia, ha estat recentment elevada a l'estatus d'espècie com a C. legalleni.
* Des del Parc Nacional de Neora Valley, Bengala Occidental, Índia
* Un grup format per dos mascles i una femella al Parc Nacional de Neora Valley a Bengala Occidental, Índia.
* A Mizoram, Índia.
* Al Pabyuk-Naitam, Sikkim, Índia.
El seu hàbitat natural són els boscos de muntanya humits tropicals i subtropicals. No obstant això, no és un ocell d'alta muntanya, sinó que habita boscos de fulla – ex. roures i alzines (Quercus) – dels peus de muntanya de més de 1.500 m d'altitud o més, però rarament puja per sobre dels 2.500 m.
La cútia de l'Himàlaia no es considera amenaçada per la UICN, conservant el seu estatus previ a la divisió com a espècie en situació de risc mínim; a Bhutan, per exemple, és un resident amb força freqüència.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia Consulta en: 13 desembre 2021
* ↑ Pittie, Aasheesh (2004): un diccionari de noms científics d'ocells originaris de la regió índia. Buceros: Butlletí ENVIS Avian Ecology & Inland Wetlands 9 (2): 1-30. PDF text complet
* ↑ BirdLife International (BLI) (2008a) Himalayan Cutia Species Factsheet. Consulta 27 maig 2008.
* ↑ Inskipp et al. (2000), Collar & Robson (2007)
* ↑ Inskipp, Carol; Inskipp, Tim i Sherub (2000): La importància ornitològica del parc nacional de Thrumshingla, Bhutan. Forktail 14 : 147–162. PDF text complet
# Cistícola xerraire

La cistícola xerraire (Cisticola anonymus) és una espècie d'ocell de la família dels cistícolis. Es troba a Angola, Camerun, República Centreafricana, República del Congo, República Democràtica del Congo, Guinea Equatorial, el Gabon, Nigèria i Sierra Leone. Els seus hàbitats naturals són la sabana seca i els pantans.

## Referències

* ↑ «Cistícola xerraire». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 06/11/2022(català)
# Cistícola borana

La cistícola borana (Cisticola bodessa) és una espècie d'ocell de la família Cisticolidae.

## Hàbitat i distribució

Es localitza a la banya d'Àfrica (Etiòpia, Kenya i Uganda). L'hàbitat natural són els boscos àrids subtropicals, sabanes i zones àrides tropicals i subtropicals de matolls.

## Referències

* ↑ «Cistícola borana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/11/2022(català)
# Cistícola cendrosa

La cistícola cendrosa (Cisticola cinereolus) és una espècie d'ocell passeriforme de la família Cisticolidae endèmica de la Banya d'Àfrica.

## Descripció

És un ocell petit amb la majoria de les plomes de les parts superiors amb el centre gris fosc o negre i les vores del davant, cosa que li dona un aspecte vetejat o escamat. Les parts inferiors són blanquinoses, encara que la gola és blanca i els costats tenen certa tonalitat canyella.

## Hàbitat i distribució

Es localitza a Etiòpia, Kenya, Somàlia, Sudan del Sud i Tanzània.
L'hàbitat natural és la sabana àrida, matollars àrids tropicals o subtropicals i planures de pastures tropicals o subtropicals.

## Referències

* ↑ «Cistícola cendrosa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 24/11/2022(català)
# Cistícola dorsigrisa

La cistícola dorsigrisa (Cisticola subruficapilla) és un petit ocell passeriforme. Aquesta cistícola és resident a la zona més meridional d'Angola, Namíbia i l'oest de Sud-àfrica.

## Hàbitat i distribució

La cistícola dorsigrisa es troba al sud de Namíbia i Sud-àfrica i és un ocell molt comú de fynbos costaners, arbustos del Karoo i zones herbades a les planures d'estuaris.

## Descripció

La cistícola dorsigrisa és un ocell petit, de 13 a 14 cm de llarg, vocal i de color apagat, amb una cresta de color vermell fosc i el vermellós. Té una franja vermellosa a l'ala plegada. El bec gris és curt i recte, i els peus i les potes són de color marró rosat. L'ull és marró clar.
Té un dors gris molt vetat de negre. Les parts inferiors són de color blanc grisenc. Tot i que les cistícoles poden ser molt semblants en plomatge, aquesta subespècie grisenca és força distintiva. La subespècie del nord té un dors marró molt ratllat amb les parts inferiors negres. És molt semblant a la cistícola ploranera (Cisticola lais), de l'est de Sud-àfrica, però aquesta espècie té les parts inferiors més càlides i no es superposa en la que habiten.
No presenta dimorfisme sexual si bé els ocells joves són de colors més apagats i amb la cara groga.
La crida és un suau prrrrt seguit d'un agut wheee phweee.

## Comportament

Construeix un niu en forma de bola amb una entrada lateral feta d'herba seca, teranyines i planta de feltre.
Sol veure's en parelles o individualment, revolant en un arbust o en l'herba de la base d'un arbre mentre busca insectes petits.

## Estat de conservació i estatus

Aquesta espècie comuna té una àmplia distribució amb una extensió estimada de 820.000 km². Es creu que el nombre d'individus és gran i no es creu que l'espècie s'acosti als llindars del criteri de disminució de la població de la Llista Vermella de la UICN (és a dir, que disminueixi més d'un 30% en deu anys o tres generacions). Per aquests motius, l'espècie s'avalua com a risc mínim.

## Referències

* ↑ «Cistícola dorsigrisa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 26/11/2022(català)
* ↑ «Cisticola subruficapilla». The IUCN Red List of Threatened Species. [Consulta: 26 novembre 2022].
* Ian Sinclair, Phil Hockey and Warwick Tarboton, SASOL Birds of Southern Africa (Struik 2002) ISBN 1-86872-721-1

## Enllaços externs

* Grey-backed cisticola (anglès) - Species text in The Atlas of Southern African Birds.
# Cistícola robusta

La cistícola robusta (Cisticola robustus) és una espècie d'ocell passeriforme de la família Cisticolidae pròpia d'Àfrica central i Àfrica oriental.

## Hàbitat i distribució

L'habitat principal són els herbassars i zones de matoll montans, encara que també es pot trobar en riberes i aiguamolls.
Es distribueix principalment per les muntanyes d'Àfrica central i oriental.

## Referències

* ↑ «Cistícola robusta». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 02/12/2022(català)
# Can Fusté (Cornellà del Terri)

Can Fusté és una masia de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia del segle xix de planta quadrangular, estructurada en tres crugies paral·leles perpendiculars a la façana. Parets de maçoneria amb carreus a les cantonades i obertures de la planta baixa i primer pis. La porta principal és amb arc rebaixat. La coberta és de teula a dues vessants. A la façana lateral hi ha una escala exterior adossada, molt recent, per accedir a la planta pis. Els baixos són coberts amb voltes. A la façana posterior hi ha adossat un cos més baix.

## Història

A l'arc rebaixat de la porta d'accés hi consta: "Jaume, 1845". L'edifici és dividit en tres estatges.

## Referències

* 1 2 «Can Fusté». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Mas Gomà

El Mas Gomà és una masia de les Cabanyes (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La masia data del segle xviii (1724), d'acord amb la inscripció que hi figura a la façana. No obstant això, hi ha elements d'etapes anterior. El 12 de setembre de 1846 hi va néixer Josep Torras i Bages, bisbe de Vic. Està situat a un extrem del nucli urbà de les Cabanyes. Té estructura basilical i consta de planta baixa, un pis i golfes. La porta d'accés és d'arc de mig punt. Té dovelles de pedra. Al pis principal s'obren dues finestres rectangular, emmarcades per carreus de pedra i ampits i a les golfes hi ha cinc obertures d'arc de mig punt, dues d'ells actualment tapiades. A la part davantera hi ha un jardí. L'interior conserva elements de gran interès.

## Notes

* ↑ «Mas Gomà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# El Pont de la Gleva

El Pont de la Gleva és un pont del monumentalisme academicista de les Masies de Voltregà (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un pont de sis arcades, quatre amb trams de volta més amples -al centre- i dues de tram més curt -als extrems- sostinguts per pilars, recoberts per una filada de carreus de pedra regulars i polits, assentats sobre unes bases de formigó que es recolzen en la roca del fons del riu. La calçada és asfaltada i de dos carrils, i està delimitada per una barana de brèndoles, també de formigó.

## Història

El Santuari de la Gleva està situat davant del riu Ter, i prop d'una important cruïlla de carreteres que porten a Vic, Manlleu, Sant Hipòlit de Voltregà i Torelló. El riu Ter es passava amb barca fins que el 1894, i degut a un greu accident en que va morir el barquer i sis persones que viatjaven amb ell a la barca, es va construir un pont que comunica per carretera la Gleva i Sant Hipòlit amb Manlleu. Aquest primer pont es destruí el 1939 i es va substituir per una passarel·la provisional que es va endur l'aiguat de 1940. Al final es va construir el pont actual el 1941. Construit per un grup de presos, dins un Batalló de Treball dirigit per militars.

## Referències

* 1 2 «El Pont de la Gleva». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 agost 2021].
# Lo Calvari (Falset)

Lo Calvari és una muntanya de 416 metres que es troba al municipi de Falset, a la comarca catalana del Priorat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Coll de les Comes (el Masroig)

El Coll de les Comes és una muntanya situada al municipi del Masroig a la comarca del Priorat, amb una elevació de 152 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Punta Alta del Boter

La Punta Alta del Boter és una muntanya de 1.007 metres que es troba al municipi de la Morera de Montsant, a la comarca catalana del Priorat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de la Cova Santa

La Serra de la Cova Santa és una serra situada entre els municipis de Bellmunt del Priorat i del Masroig a la comarca del Priorat, amb una elevació màxima de 243 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra del Tossal Clos

La Serra del Tossal Clos és una serra situada al municipi de Margalef a la comarca del Priorat, amb una elevació màxima de 885 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal Clos

El Tossal Clos és una muntanya de 885 metres que es troba al municipi de Margalef, a la comarca catalana del Priorat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó de la Torre (la Vall de Bianya)

El Turó de la Torre és una muntanya de 619 metres que es troba al municipi de la Vall de Bianya, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó de París

El Turó de París és una muntanya de 277 metres que es troba al municipi de Manresa, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó del Xato

El Turó del Xato és una muntanya de 289 metres que es troba al municipi de Manresa, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó del Marquès (Massanes)

El Turó del Marquès és una muntanya de 127 metres que es troba al municipi de Massanes, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Remei (Cardona)

El Remei és una muntanya de 675 metres que es troba entre els municipis de Cardona, a la comarca del Bages i de Montmajor, a la comarca catalana del Berguedà.
Al cim s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 277099001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Vallverdú

El Serrat de Vallverdú és una muntanya de 764 metres que es troba al municipi de Sant Mateu de Bages, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat del Senyoret

El Serrat del Senyoret és una muntanya de 318 metres que es troba entre els municipis de Castellbell i el Vilar i de Sant Vicenç de Castellet, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Caselles (Aguilar de Segarra)

Caselles és una muntanya de 695 metres que es troba al municipi d'Aguilar de Segarra, a la comarca catalana del Bages.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 276110001).

## Referències

* ↑ «caselles». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Puig Gili

La Serra de Puig Gili és una serra situada al municipi del Pont de Vilomara i Rocafort, a la comarca catalana del Bages, amb una elevació màxima de 623 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Riqueus

La Serra de Riqueus és una serra situada al municipi de Moià, a la comarca del Moianès, amb una elevació màxima de 744 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Salavés

La Serra de Salavés és una serra situada al municipi de Calders a la comarca del Moianès, amb una elevació màxima de 368 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Torribalta

La Serra de Torribalta és una serra situada al municipi de Sant Mateu de Bages, a la comarca catalana del Bages, amb una elevació màxima de 572 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serral de Coll Lligó

La Serral de Coll Lligó és una serra situada entre els municipis d'Avinyó i de Sant Feliu Sasserra, a la comarca catalana del Bages, amb una elevació màxima de 582 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig Pedrós (Aguilar de Segarra)

El Puig Pedrós és una muntanya de 638 metres que es troba al municipi d'Aguilar de Segarra, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Grony de la Torre

El Grony de La Torre o també senzillament anomenat El Grony és una serra situada al municipi de Moià, a la comarca del Moianès, amb una elevació màxima de 989 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Els Pivents

Els Pivents és una serra situada al municipis de Castellbell i el Vilar, a la comarca catalana del Bages i el de Rellinars a la comarca del Vallès Occidental, amb una elevació màxima de 421 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Caseta d'en Fermí (muntanya)

La Caseta d'en Fermí és una muntanya de 850 metres que es troba al municipi de Moià, a la comarca del Moianès.
Al cim podem trobar-hi el vèrtex geodèsic 287105001.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «La Caseta d'en Fermí (muntanya)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Fitxa de senyal geodèsic ICC: 287105001» (pdf). ICGC & IGN. [Consulta: 25 setembre 2020].
# La Torre de Santmartí

La Torre de Santmartí és una muntanya de 310 metres que es troba al municipi de Sant Fruitós de Bages, a la comarca catalana del Bages.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 282108001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Montgròs (el Pont de Vilomara i Rocafort)

El Montgròs és una muntanya de 584 metres que es troba al municipi del Pont de Vilomara i Rocafort, a la comarca catalana del Bages.
Al cim s'hi troba un vèrtex geodèsic (referència 283111001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra Borina

La Serra Borina és una serra situada al municipi de Santa Maria d'Oló, a la comarca del Moianès, amb una elevació màxima de 517 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Cal Nofre

La Serra de Cal Nofre és una serra situada al municipi de Castellnou de Bages, a la comarca catalana del Bages, amb una elevació màxima de 571 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat dels Estudis

El Serrat dels Estudis és una muntanya de 581 metres que es troba al municipi de Santa Maria d'Oló, a la comarca del Moianès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó de Manovens

El Turó de Manovens és una muntanya de 534 metres que es troba al municipi de Gaià, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de la Guineu

El Serrat de la Guineu és una muntanya de 617 metres que es troba al municipi de Gaià, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Vegeu també

* Serrat de l'Àliga (Gaià)
# Bernat (Bages)

El Bernat és una muntanya de 609 metres que es troba al municipi de Talamanca, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de les Bigues

La serra de les Bigues és una serra situada al municipi de Talamanca, a la comarca catalana del Bages, amb una elevació màxima de 609 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de la Llebre

El Serrat de la Llebre és una serra situada al municipi de Moià, a la comarca del Moianès, amb una elevació màxima de 787 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Llobatones

El Serrat de Llobatones és una serra situada al municipi de Sant Mateu de Bages, a la comarca catalana del Bages, amb una elevació màxima de 887 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Manovens

El Serrat de Manovens és una serra situada al municipi de Gaià, a la comarca catalana del Bages, amb una elevació màxima de 547 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Sant Pere (Navars)

El Serrat de Sant Pere és una serra situada al municipis de Navars, a la comarca catalana del Bages i el de Viver i Serrateix a la comarca del Berguedà, amb una elevació màxima de 637 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puiglafont

El Puiglafont és una muntanya de 716 metres que es troba al municipi d'Orís, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Puiglafont». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.