OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Çò des de Lacao

Çò des de Lacao és una obra a Vila, al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Çò des de Lacao és un antic habitatge del qual només resta pendent la casa. Aquesta segueix el model habitual de dues plantes i "humarau" sota una coberta d'encavallades de fusta i llosat de pissarra. La façana paral·lela a la "capièra" s'orienta a migdia, i presenta tres obertures resoltes amb fusta a cada pis, entre l'arrebossat emblanquinat. Hi destaca la porta d'accés amb el marc bastit amb carreus ben treballats que presideix la següent inscripció gravada en la llinda: I[sidre?]D[e]L[a]C[au]166[5/9] i amb dues fulles que presenten una delicada talla i picaporta. A l'exterior, hi ha la pedra del "rusquèr"

## Història

Al segle xix el nucli de la vila tenia 42 cases cobertes de pissarra i en l'interior de fusta. Joan dera Cau destacà a notari de Vila (1670) Al segle xix una Lacau figura com a rector de Vilac

## Referències

* 1 2 «Çò des de Lacao». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 setembre 2021].
# Vrienden van het Platteland

El Vrienden van het Platteland (codi UCI: VVP) va ser un equip ciclista femení neerlandès. Creat al 2000, va aconseguir categoria UCI Women's Team l'any següent. Va desaparèixer el 2008.
Plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2000 | - | Sandra Rombouts (164a) |
| 2001 | 17è | Tanja Schmidt-Hennes (51a) |
| 2002 | 20è | Loes Gunnewijk (91a) |
| 2003 | 18è | Loes Gunnewijk (75a) |
| 2004 | 11è | Chantal Beltman (32a) |
| 2005 | 13è | Chantal Beltman (30a) |
| 2006 | 12è | Chantal Beltman (30a) |
| 2007 | 23è | Ellen van Dijk (37a) |
| 2008 | 19è | Liesbet De Vocht (73a) |
Del 2005 al 2009 l'equip va participar en la Copa del món. Abans de la temporada 2006 no hi havia classificació per equips, i es mostra la millor ciclista en la classificació individual.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2001 | - | Edith Klep-Moerenhout (36a) |
| 2002 | - | - |
| 2003 | - | - |
| 2004 | - | - |
| 2005 | - | Loes Gunnewijk (79a) |
| 2006 | 27è | Ellen van Dijk (51a) |
| 2007 | 25è | Anita Valen (44a) |
| 2008 | 10è | Liesbet De Vocht (34a) |

## Composició de l'equip

2006 :
2007 :
2008 :

## Referències

* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Pas cobert del tren de Sant Guim de la Rabassa

El pas cobert del tren de Sant Guim de la Rabassa és una obra de Sant Guim de Freixenet (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un túnel que discorre per sota de la via del tren de la línia Barcelona-Saragossa, en sentit perpendicular. Es tracta d'una estructura amb volta que discorre coberta uns 100 metres a partir d'una obra realitzada amb carreus disposats a filades. Ambdues boques d'accés presenten un estructura d'arc de mig punt adovellat i el pas cobert, una estructura amb volta de canó.

## Referències

* ↑ «Pas cobert del tren de Sant Guim de la Rabassa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Ivan Iàkovlev

Ivan Iàkovlevitx Iàkovlev (en txuvaix: Иван Яковлевич Яковлев) (1848-1930). Lingüista i pedagog txuvaix, col·laborador de Nikolai Ilminski. El 1868, amb l'ajuda d'Ilià Uliànov, fundà a Simbirsk la primera escola txuvaixa, de què fou el primer director, i que va esdevenir l'embrió d'una xarxa que va impulsar en els següents anys i que el 1905 comptava amb dotze escoles. El 1877 fundà l'Escola Central de Mestres Txuvaixos, i el 1890 el Centre Cultural Txuvaix. Paral·lelament, el 1871 proposà una ortografia per al txuvaix, emprant l'alfabet ciríl·lic i amb una base fonològica, la qual va ser la forma utilitzada fins al 1933 i segueix sent, en bona part, la base de l'ortografia actual de la llengua.
# Michitoshiïta-(Cu)

La michitoshiïta-(Cu) és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el nom en honor a Michitoshi Miyahisa (1928–1983), antic professor de la Universitat d'Ehime.

## Característiques

La michitoshiïta-(Cu) és un mineral de fórmula química Rh(Cu$_{1-x}$Ge$_x$). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, i va ser publicada a la revista internacional Bulletin of the National Museum of Nature and Science. Series C (Geology & Paleontology) per Takahiro Tanaka et al. en el mes de desembre de 2024 amb el títol «Michitoshiite-(Cu), a new Ge-containing platinum-group mineral from Kumamoto Prefecture, Japan». Cristal·litza en el sistema isomètric.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu Nacional de la Natura i la Ciència de Tòquio (Japó), amb els números d'espècimen: nsm-46298 i nsm-16299.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Haraigawa, a la localitat de Misato del districte de Shimomashiki (Prefectura de Kumamoto, Japó), sent aquest indret l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Michitoshiite-(Cu)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 març 2022].
* 1 2 Tanaka, Takahiro; Shinmachi, Tadashi; Kataoka, Kota; Nishio-Hamane, Daisuke «Michitoshiite-(Cu), a new Ge-containing platinum-group mineral from Kumamoto Prefecture, Japan». Bulletin of the National Museum of Nature and Science. Series C (Geology & Paleontology), 50, 2024, pàg. 1–6. DOI: https://doi.org/10.50826/bnmnsgeopaleo.50.0_1 [Consulta: 5 gener 2025].
# Rectoria de Tavertet

La Rectoria és una antiga rectoria reconvertida en museu de Tavertet (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Rectoria de planta rectangular, assentada sobre el desnivell del terreny i orientada a ponent, i unida a l'església a través d'un pont per la part de tramuntana. Per les característiques constructives s'hi endevinen clarament dues edificacions que pels carreus que feien d'escaire deixen entreveure una edificació que pertanyia pròpiament a la rectoria i una altra a la casa contigua. La façana presenta un gran portal adovellat i una finestreta, al primer pis hi ha una finestra amb la llinda datada, ampit i espiera (sector de la rectoria) on s'hi obren dues finestres més. A l'altra part hi ha dues finestres al primer i al segon pis. A la part de tramuntana té diverses obertures, la de migdia és unida a una altra casa i al NE hi ha un portalet, que pel desnivell correspon al primer pis, i que des de la part posterior de la casa dona accés a l'atri de l'església.

## Història

La història de la rectoria va lligada a la de l'església, les primeres notícies de la qual daten del 1070 a través d'un document en què els vescomtes d'Osona- Cardona (senyors de Rupit) donen com a feu Robert Umbert dues cavalleries de terra que tenia Ramon Miró de Tavertet excepte l'església.
Per la dada constructiva que conserva l'edificació (1708 VERNEDA RECTOR), es pot suposar que l'habitatge del rector fou reformada o ampliada ensems que l'església quan s'hi bastí la sagristia i un altar o capella a la part de migdia. Queda però sense documentar l'altra part de l'edificació que avui està convertida en MUSEU a la part baixa i dona testimoni d'haver estat una casa important.

## Referències

* 1 2 3 «Rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# Hesperia Planum

Hesperia Planum és una formació geològica de tipus planum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -7.99 latitud N i 121.42 ° longitud E, que fa 1.601,73 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1973 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Hesperia Planum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Lorcan Finnegan

Lorcan Finnegan és un cineasta irlandès. És conegut per dirigir The Surfer (2024). També va dirigir les pel·lícules Vivarium (2019) i Nocebo (2022).

## Filmografia com a director

* Without Name (2016)
* Vivarium (2019)
* Nocebo (2022)
* The Surfer (2024)

## Referències

* ↑ Kay, Jeremy (May 22, 2023). «‘Vivarium’ director Lorcan Finnegan taking Cannes meetings on dystopian project ‘Goliath’ (exclusive)». Screen Daily. Consulta: November 15, 2024.
* ↑ Bleasdale, John (July 20, 2024). «‘The Surfer’ Director Lorcan Finnegan on Why Nicolas Cage Kept a Rat in His Pocket, and Why You Shouldn’t Tickle a Snake». Variety. Consulta: November 15, 2024.
* ↑ Balaga, Marta (May 18, 2024). «Director Lorcan Finnegan Talks ‘The Surfer’: ‘You Can’t Surf if You Don’t Suffer’». Variety. Consulta: November 15, 2024.
* ↑ Nemiroff, Perri. «'Vivarium' Director's Yonder Explanation Makes the Movie Even More Chilling». Collider, 03-04-2020. [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ Ortiz Garcia, Eric. «VIVARIUM Interview: Director Lorcan Finnegan On His Thought-Provoking Sci-Fi Horror Allegory Of Suburban Life Monotony». ScreenAnarchy, 28-03-2020. [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ Mahler, Matt. «Exclusive: Nocebo Director Lorcan Finnegan on the Politics of His Horror Movie». MovieWeb, 03-11-2022. [Consulta: 15 novembre 2024].
# Xavier Llimona i Pagès

Xavier Llimona i Pagès (Barcelona, 1 de febrer de 1943) és un biòleg català. Estudià al Liceu francès de Barcelona. El 1965 es llicencià en biologia en la Universitat de Barcelona, en la que des de 1965 n'ha estat vinculat com a professor. De 1977 a 1982 fou catedràtic de la Universitat de Múrcia i des de 1982 catedràtic de botànica a la Universitat de Barcelona.
Ha publicat més de cent seixanta treballs, principalment sobre líquens i fongs mediterranis. Ha estat impulsor dels estudis de criptogàmia als Països Catalans i redactat la part corresponent a aquesta en els volums 4 i 5 de la Història natural dels Països Catalans, pels que ha rebut el Premi Prat de la Riba de l'Institut d'Estudis Catalans.
Ha estat president de la Institució Catalana d'Història Natural i de la Societat Catalana de Micologia. També és membre de la Societat Espanyola de Liquenologia, del consell de redacció de la Revista Catalana de Micologia i del consell assessor d'altres periòdics de micologia. És membre de l'Institut d'Estudis Catalans i de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona (des de 2009). El 2004 ha estat guardonat amb la medalla de plata de l'Optima i el 2006 amb la Medalla Narcís Monturiol al mèrit científic i tecnològic de la Generalitat de Catalunya.
La comunitat científica li ha dedicat diverses espècies, entre elles: la Xanthopsorella llimonae i la Llimoniella scabridula.
Ha impulsat els estudis sobre criptogàmia, i ha coordinat i redactat els volums 4 i 5 de la Història Natural dels Països Catalans. Pel primer d'aquests se li ha atorgat el Premi Prat de la Riba de l'Institut d’Estudis Catalans.

## Obres

* Hongos de España y de Europa (2000)
* Bolets dels Països Catalans i Europa (2000) amb Gehrard Ewalt i Jordi Garcia Vila.

## Referències

* 1 2 «Xavier Llimona liquenólogo» (en castellà). Universidad Complutense Madrid. [Consulta: 4 gener 2018].
* 1 2 «Llimona i Pagès, Xavier» (en català). Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona, 28-12-2024.
* ↑ «Xavier Llimona i Pagès» (en català). IEC. [Consulta: 28 desembre 2024].
# Anortoroselita

L'anortoroselita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la collinsita. Rep el nom per la seva relació amb la roselita. Fins al mes de setembre de 2022 s'anomenava β-roselita, canviant el nom a l'actual degut a les noves directrius aprovades per la CNMNC per a la nomenclatura de polimorfs i polisomes.

## Característiques

L'anortoroselita és un arsenat de fórmula química Ca₂Co(AsO₄)₂·2H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3,5 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz la pertany a «08.CG - Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, RO₄:H₂O = 1:1» juntament amb els següents minerals: cassidyita, col·linsita, fairfieldita, gaitita, messelita, parabrandtita, talmessita, hillita, brandtita, roselita, wendwilsonita, zincroselita, rruffita, ferrilotharmeyerita, lotharmeyerita, mawbyita, mounanaïta, thometzekita, tsumcorita, cobaltlotharmeyerita, cabalzarita, krettnichita, cobalttsumcorita, niquellotharmeyerita, manganlotharmeyerita, schneebergita, niquelschneebergita, gartrellita, helmutwinklerita, zincgartrel·lita, rappoldita, fosfogartrel·lita, lukrahnita, pottsita i niqueltalmessita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Schneeberg, dins el districte d'Erzgebirge (Saxònia, Alemanya). També ha estat descrita en altres indrets del país, així com a d'altres de França, el Marroc, Namíbia, Austràlia i Xile.

## Referències

* ↑ «Anorthoroselite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 agost 2024].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 80». European Journal of Mineralogy, 36, 4, 15-08-2024, pàg. 599–604. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-599-2024 [Consulta: 18 agost 2024].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «Newsletter 69». Mineralogical Magazine, 10-2022, pàg. 1–5. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2022.115 [Consulta: 22 octubre 2022].
# Birgerbohlinia

Birgerbohlinia és un gènere extint de giràfid. Fou descrit per Crusafont Pairó i Villalta el 1951. Se n'han trobat restes fòssils al municipi anoienc de Piera.

## Referències

* ↑ «Paleoidb.com» (en anglès). [Consulta: 13 gener 2018].
* ↑ Gosàlbez, 1987, «Els mamífers fòssils» (J. Agustí).

## Bibliografia

* Gosàlbez, J. Història natural dels Països Catalans. Volum 13: Amfibis, rèptils i mamífers. Enciclopèdia Catalana, 1987. ISBN 84-7739-005-3.
# Constantí Licudes

Constantí Licudes o Constantí III Leicudes (en llatí: Constantinus Lichudes, en grec antic: Κωνσταντίνος Λειχούδης) va ser un religiós romà d'Orient (Constantinoble, segle xi - 1063 o 1066), arquebisbe ortodox i patriarca de Constantinoble de l'any 1059 al 1063. És venerat com a sant a l'Església Ortodoxa i se'l commemora el 29 de juliol.
Va ser company d'estudis de Miquel Psel·los i de Joan Xifilí. Va tenir càrrecs importants a la cort, com el de protovestiari i pròedre (president) del Senat romà d'Orient. Va ser conseller dels emperadors Miquel V i Constantí IX. Abat del monestir de Màngana, el 1059, després de la dimissió de Miquel Cerulari, se'l va nomenar patriarca de Constantinoble. Va morir el 1063. Es conserven un parell de decrets sinodals escrits per ell.

## Referències

* ↑ Grumel, Venance. Traité d'études byzantines. 1, La chronologie. París: Presses universitaires de France, 1958, p. 436.
# Alauda Ruiz de Azúa

Alauda Ruiz de Azúa Arteche (Barakaldo, 1978) és una directora de cinema i guionista basca.

## Trajectòria

Nascuda a Barakaldo, va estudiar Comunicació Audiovisual en la UPV i Filologia Anglesa s la Universitat de Deusto i és diplomada en direcció s l'Escuela de Cinematografía y del Audiovisual de la Comunidad de Madrid (ECAM). És cofundadora de la productora Igloo Films.
Ha compatibilitzat la direcció de projectes personals amb la realització publicitària. Els seus curtmetratges han estat seleccionats en més de 400 festivals nacionals i internacionals i han obtingut més d'un centenar de reconeixements.
El febrer de 2022 va estrenar el seu primer llargmetratge, Cinco lobitos a la Secció Panorama del Festival Internacional de Cinema de Berlín. La pel·lícula, protagonitzada per Laia Costa, Susi Sánchez, Ramón Barea i Mikel Bustamante va ser rodada durant cinc setmanes l'estiu de 2021 entre Bakio i Mundaka. Ha explicat que sorgeix de la seva experiència personal de la seva primera maternitat. Al Festival de Màlaga al març de 2022 la pel·lícula va aconseguir diversos premis entre ells el de la Bisnaga d'Or, el premi al millor guió i el premi del públic.

## Premis i reconeixements

Per Cinco lobitos
* Bisnaga d'Or a la millor pel·lícula espanyola en el Festival de Màlaga 2022 a més del premi al millor guió, de la mateixa Ruiz de Azúa, Biznaga de Plata a Millor Interpretació Femenina i el premi del públic.
* Pel·lícula preseleccionada a l'agost del 2022 per a representar a Espanya en l'edició 95 dels premis Oscar en la categoria Millor Pel·lícula Internacional.
* "Cinco lobitos" es va estrenar internacionalment en la secció Panorama de Berlinale 2022.
* En 2023 va rebre el Premi Feroz al millor guió d'una pel·lícula.
* Millor Direcció Novell als Premis Goya 2023.

## Filmografia

* Clases particulares (curt, 2005)
* Lo importante (curt, 2006)
* Dicen (curt, 2011)
* Nena (curt, 2014)
* No me da la vida (curt, 2021)
* Cinco lobitos (2022) llargmetratge. Direcció i guió

## Referències

* ↑ «Alauda Ruiz de Azúa: «Las mujeres no lo tenemos más fácil en el cine español»» (en castellà), 27-03-2022. [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ «Alauda Ruiz de Azúa» (en castellà). [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ Belinchón, Gregorio. «El día en que la Berlinale habla español» (en castellà), 11-02-2022. [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ «Alauda Ruiz de Azúa, directora de 'Cinco lobitos': "Entro en la Berlinale por la puerta grande, con una ópera prima intimista"» (en castellà). [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ «Entrevista con Alauda Ruiz de Azúa, en el programa ‘DAMA habla’ – CIMA – Asociación de mujeres cineastas y de medios audiovisuales» (en castellà). [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ «'Cinco lobitos', de Alauda Ruiz de Azúa, mejor película española en Málaga». [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ «'ALCARRÀS', 'CINCO LOBITOS' Y 'AS BESTAS', LAS PELÍCULAS ESPAÑOLAS PRESELECCIONADAS PARA LOS OSCAR», 25-08-2022.
* ↑ «¿Quiénes han sido los ganadores de los Premios Feroz 2023?» (en castellà), 28-01-2023. [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ «Alauda Ruiz de Azúa gana el Goya a Mejor Dirección Novel 2023 » Premios Goya 2023». [Consulta: 12 febrer 2023].
# Adrià Figueras Trejo

Adrià Figueras Trejo, (Barcelona, 31 d'agost de 1988) és un jugador d'handbol català que juga com a pivot.
Va debutar amb el Fraikin BM Granollers la temporada 2014-2015, equip amb qual ha jugat 5 temporades. Va ser nomenat MVP de la Lliga ASOBAL 2015-16 i de la 2017-2018 i millor pivot d'aquestes dues temporades, així com de la 2016-17. Amb aquest club ha tingut la oportunitat de jugar a la Copa EHF durant unes quantes temporades, arribant a assolir la tercera posició d'aquesta competició en la Final Four jugada al 2016.
A principis de la temporada 2019-2020, el pivot català va anunciar que deixava el club vallesà després de 5 anys, i que firmava per un any amb el conjunt francès del HBC Nantes.
Malgrat ser internacional juvenil en 32 ocasions i 42 en júnior, no va arribar a la selecció absoluta fins als 28 anys i el seu primer gran campionat amb la selecció va ser el Campionat Mundial d'Handbol Masculí de 2017. Amb la selecció ha guanyat dues medalles d'or, als Campionats d'Europa d'Handbol Masculí de 2018 i 2020.

## Clubs

* Balonmano Ciudad de Almería (2007 - 2009)
* FC Barcelona (2013 - 2014)
* Club Balonmano Granollers (2014 - 2020)
* HBC Nantes (2020 -)

## Palmarès
### Internacional

* Medalla d'or en el Campionat Europeu d'Handbol Masculí de 2018
* Medalla d'or en el Campionat Europeu d'Handbol Masculí de 2020

### Consideracions individuals

* MVP de la Lliga ASOBAL (2): 2016 i 2018
* Millor Pivot de la Lliga ASOBAL (3): 2016, 2017 i 2018

## Referències

* ↑ «Liga ASOBAL de Balonmano». [Consulta: 2 abril 2020].
* ↑ «Debut con la selección, MVP de la Liga en 2016 y mejor pívot». Marca, 09-11-2016.
* ↑ «Liga ASOBAL de Balonmano». [Consulta: 2 abril 2020].
* ↑ «Adrià Figueras nombrado MVP de la Liga Asobal 2015-16». Marca, 03-09-2016.
* ↑ «European Handball Federation - Oliveira de Almeida launches Granollers to bronze / Article» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-06-24. [Consulta: 2 abril 2020].
* ↑ «Adrià Figueras (Granollers), al Nantes en 2020» (en castellà), 06-12-2019. [Consulta: 2 abril 2020].
* ↑ Escudero, Víctor. «Adrià Figueras». [Consulta: 2 abril 2020].
* ↑ «Convocatoria para el Mundial de balonmano 2017». hand-station.
* ↑ «Convocatoria para el Europeo 2018». Marca.
* ↑ «España vence a Suecia y logra su primer Europeo». Marca, 28-01-2018.
* ↑ Otero, Jorge «España, campeona del Europeo de balonmano tras vencer a Croacia (22-20)» (en castellà). El País [Madrid], 26-01-2020. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Adrià Figueras ficha por el Granollers». balonmano.mforos.mobi.
# Això no és Suècia

Això no és Suècia és una sèrie de televisió de comèdia dramàtica creada per Aina Clotet, Daniel González i Valentina Viso per a TV3, RTVE Play i Sveriges Television. És protagonitzada per Clotet al costat d'un repartiment coral format per Marcel Borràs, Liv Mjönes, Tomàs del Estal, Nora Navas, Maria Langhammer, Enric Auquer, Pol López, Mabel Rivera, Anna Moliner, Nausicaa Bonnín, August Wittgenstein i Violeta Sanvisens en el seu debut com a actriu. A causa de la seva naturalesa multicultural, la sèrie de vuit capítols de 40 minuts va ser rodada en quatre idiomes: català, castellà, anglès i suec.
Això no és Suècia es va estrenar a la desena edició del festival Serielizados Fest a Barcelona el 17 d'octubre del 2023, com a sèrie d'obertura del festival. Aquell mateix mes, la sèrie va presentar el seu cartell. El novembre de 2023, RTVE Play va treure el tràiler complet de la sèrie i va programar la seva estrena al complet a la plataforma per al 28 de novembre del 2023. Alhora, també es va anunciar que TV3 estrenaria el primer capítol de la sèrie un dia abans, el 27 de novembre, per a després emetre la resta de la sèrie de forma setmanal.

## Argument

Per a educar les seves criatures des d'un lloc més autèntic i lluny de les seves respectives i doloroses infàncies, Mariana (Aina Clotet) i Samuel (Marcel Borràs) es traslladen a Vallvidrera, un barri de muntanya de Barcelona, on troben una comunitat de gent amb les mateixes aspiracions. Però quan una tragèdia sacseja el barri, desmuntant el seu ideal de vida, les certeses de Mariana i Samuel comencen a trontollar i la por s'instal·la en la parella, apropant-se perillosament a tot allò del que intentaven fugir.

## Referències

* ↑ Navarro, Jennifer. «La criança perfecta no existeix a Suècia, ni aquí ni enlloc». El Món, 26-11-2023. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ «"Això no és Suècia", la primera sèrie catalana que opta al certificat Green Film». 324cat, 11-04-2023. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ «‘Esto no es Suecia’ será la primera ficción original de RTVE Play». Audiovisual451, 28-11-2022. [Consulta: 16 novembre 2023].
* ↑ «RTVE Play arranca el rodaje de 'Esto no es Suecia', primera serie original de la plataforma». Vertele, 09-03-2023. [Consulta: 16 novembre 2023].
* ↑ Rodera, Alejandro. «Arranca el rodaje de 'Esto no es Suecia', la primera ficción original de RTVE Play». Formula TV, 09-03-2023. [Consulta: 16 novembre 2023].
* ↑ «‘Esto no es Suecia’ inaugurará el Serielizados Fest 2023». Cine con Ñ, 08-09-2023. [Consulta: 16 novembre 2023].
* ↑ «Dirigir 'Això no és Suècia' neix de voler compartir dubtes i pors, evitant donar respostes». Diari de Barcelona, 17-10-2023. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ «'Esto no es Suecia' presenta su cartel». Butaca y Butacón, 14-10-2023. [Consulta: 16 novembre 2023].
* ↑ «'Esto no es Suecia', la primera serie original de RTVE Play, lanza su tráiler y confirma su fecha de estreno». Formula TV, 14-11-2023. [Consulta: 16 novembre 2023].
* ↑ Oller, Xavi. «'Esto no es Suecia' ya tiene fecha de estreno en RTVE Play y TV3». TVienes, 13-11-2023. [Consulta: 16 novembre 2023].