OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santandreu (Avià)

Santandreu és una masia del terme municipal d'Avià (Berguedà), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia orientada a llevant, estructurada en planta baixa i dos pisos superiors, amb força modificacions respecte de la construcció original. El parament és a base de grans pedres de diverses mides sense treballar i unides amb molt de morter. A les cantonades o envoltant les obertures s'hi troben alguns carreus de dimensions més grans i ben escairats. La façana està parcialment arrebossada i la coberta és a dues aigües amb teula àrab. Els baixos han estat força alterats; possiblement ja hi havia el balcó del primer pis i el que es feu fou tapar parcialment els baixos amb maó deixat a la vista. A un dels costats llargs hi ha una paret feta amb pedres també sense treballar però unides amb molta menys argamassa. Actualment funciona com a cobert i té algunes construccions annexes amb fusta en força mal estat.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «Mas Sant Andreu». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 desembre 2014].
# Cal Quel (Torà)

Cal Quel és una casa de Torà, a la comarca del Solsonès inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa de Cal Quel està ubicada en una de les vies més transitades de Torà, que es va començar a edificar a principis del segle xx. És un edifici de dues plantes amb golfa.
A la planta baixa apareixen tres portes: les dues laterals són més petites i presenten un lluernari amb les arestes trencades, mentre que la central és una porta de garatge amb les arestes també trencades. En aquesta planta baixa hi ha un sòcol que juga amb uns marcs que entren i surten del mur.
Al primer pis observem un balcó corregut de forja amb dues portes balconeres, damunt les quals apareixen uns frontons triangulars que se sustenten damunt una motllura llisa. Aquesta primera planta guanya moviment amb un aparell de filades de carreus regulars i una cornisa dentada.
Al capdamunt trobem un frontó amb petites incisions decoratives i un floró a cada vèrtex.
La façana lateral de l'edifici és d'una gran senzillesa. Està formada per una finestra rectangular a la planta baixa, tres finestres amb barana de forja al primer pis i una finestra rectangular que il·lumina la golfa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Quel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].
# Casa Massana (Torà)

La casa Massana, més coneguda a la vila com Cal Guatlles, és una casa de Torà, a la comarca del Solsonès, inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Forma part del conjunt de cases que tanquen la plaça de la Font pel nord.

## Descripció

Antiga casa senyorial de pedra amb tres pisos d'alçada.
A la planta baixa una portada dovellada d'arc de mig punt, utilitzada al dia d'avui com a porta de garatge, porta a la clau de l'arc la inscripció "MASSA-NA"
Al primer pis trobem dues portes balconeres amb motllura amb els seus respectius balcons i baranes de forja. El segon pis repeteix el mateix patró que el primer però el balcó és corregut. Per acabar, hi ha una planta superior amb dues finestres amb llinda i ampit
L'aparell és força regular i està format per filades de carreus mitjans molt ben treballats.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Massana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 130. ISBN 84-607-0408-4.
# Pont de les Merites

El pont de les Merites és una obra de Torà (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El pont fou construït per salvar el pas d'una riba a l'altra del riu Llanera.
Presenta dos ulls d'arcs de mig punt dovellats: un de principal més gran i l'altre de secundari. A banda i banda de la riba hi trobem uns murs de contenció que reforcen l'estructura.
Presenta dos desnivells amb un punt màxim al centre del mateix pont i s'ha de passar a peu pel fort desnivell i la seva estretor. Una barana d'1,20 ressegueix tot el perfil del pont per les dues bandes.
L'aparell és molt regular, ja que els carreus que formen les filades estan molt ben escairats.
A la banda oest del pont, la que dona a la baixada del castell, trobem un pilonet que indica la data en què es va construir aquesta obra d'enginyeria civil, "1724".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Pont de les Merites». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 148-149. ISBN 84-607-0408-4.
# Les Feixes de Cellers

Les Feixes de Cellers és una masia de Torà (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

La masia està situada a llevant del nucli urbà de Torà, a la vall de la riera de Cellers. Per anar-hi cal prendre la carretera-pista que surt del darrere de les piscines municipals (41° 48′ 34.09″ N, 1° 24′ 25.76″ E﻿ / ﻿41.8094694°N,1.4071556°E﻿ / 41.8094694; 1.4071556﻿ (Inici ruta)) i mena al nucli de Cellers i el seu Monestir. Al cap de 5 km. s'arriba al trencall de les Feixes(41° 48′ 25.6″ N, 1° 27′ 45.31″ E﻿ / ﻿41.807111°N,1.4625861°E﻿ / 41.807111; 1.4625861﻿ (Fi ruta)) que està ben senyalitzat.

## Descripció

Edifici que forma part d'una explotació agrícola i ramadera.
Consta de quatre façanes i tres plantes. A la façana principal (sud), hi ha l'entrada en arc carpanell molt rebaixat. A cada banda se situa una petita finestra en carreus ben tallats. Al següent pis hi ha tres balcons, el del centre duu la data de 1917 a la llinda. Al centre del darrer pis se situa un balcó interior, té una finestra a cada banda. A la façana oest, a la planta baixa hi ha dues obertures, a la planta següent, hi ha quatre finestres contornejades amb maó, a la darrera planta hi ha dues de les mateixes característiques que les anteriors. A la façana nord, hi ha dues finestres a les dues darreres plantes. A la planta baixa hi ha un llenyer que s'annexa és una construcció molt senzilla, només té la coberta a un vessant i diverses pilastres de suport. A la façana est, hi ha dues petites finestres a la planta baixa, tres a la segona i dues a la darrera.
La coberta és a quatre vessants (un corresponent a cada façana), acabada amb teules.
Altres coberts de nova construcció s'annexen a la part lateral dreta i per darrere d'aquest.

## Referències

* 1 2 3 4 «Les Feixes de Cellers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].
# Castell de l'Aguda

El castell de l'Aguda és un castell de Torà (Solsonès) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Construcció pràcticament desapareguda al punt més elevat de l'Aguda, des d'on es té un domini total de Torà i del seu terme.
Només el basament d'una torre testimonia l'emplaçament de l'antic castell de l'Aguda, que avui ocupa una casa unifamiliar moderna, que ha adherit una torre de comunicacions a les poques restes que queden en peus d'aquest castell. El pla d'aquest castell s'estenia d'orient a ponent i és només en aquests dos extrems on encara avui es presencia quelcom més que runa i pedres, ja que trobem dos túmuls de tres i quatre metres aproximadament. Aquest castell estava format per filades de petits carreus irregulars de pedra.
Les restes ens ajuden a confirmar la importància que tenia l'Aguda a principis de segle xi, gràcies a la seva estratègica ubicació.

## Història

Un document de 1024 anomena l'Aguda, topònim que evidentment adquireix valor orogràfic. De la segona meitat del mateix segle se'ns representa el nom personal de Ramon Mir d'Aguda, personatge de prestigi en l'esfera comtal barcelonina. Un document del 1179 diu que Marquesa, la muller de Gombau de Ribelles, disposava dels "castrum de Zaguda et de Tora" com a propis. El 1190 els senyors de l'Aguda i Torà, Ponç de Cervera i la seva muller, assistiren a la consagració de l'església de Sant Salvador de l'Aguda. Al segle següent el títol de comte de l'Aguda era a la línia familiar dels Cervera. En documents del 1314 consta que "Çaaguda" passa a dependre del vescomte Hug de Cardona. Entre el 1365-1370 se sap que el "Castell de Ceguda" posseïa 9 focs. L'Aguda depengué del casal de Cardona fins a l'extinció dels senyorius.

## Referències

* 1 2 3 4 «Castell de l'Aguda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].

## Bibliografia

Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 63-64. ISBN 84-607-0408-4.
# Perxe de Ca Pere Sans

El Perxe de Ca Pere Sans és una obra d'Ascó (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat sota la casa de Ca Pere Sans, entre els carrers de l'Hospital i el carrer Trinquet. Els perxes són trams de carrer coberts mitjançant embigats amb arcades de pedra que es van formar al créixer les cases damunt dels carrers.

## Descripció

El perxe es troba centrat a la façana d'una casa entre mitgeres de tres nivells d'alçat. Al carrer Hospital s'obre un gran arc de mig punt ceràmic, amb la base de més amplada. El sostre és sostingut per un embigat de fusta, amb una mènsula a la part central. Els murs són fets de carreus escairats, excepte algun tram de paredat comú. Sota la part coberta són visibles un portal tapiat d'arc de mig punt ceràmic amb brancals de pedra, i un portal d'arc pla de pedra acarada, així com restes d'obertures parcialment tapades pel morter de calç que revestia l'edifici.

## Història

Aquesta porta tancava la vila d'ençà que s'ajuntaren les dues comunitats, la cristiana i la mahometana, a les acaballes del segle xvi. De Ca Pere Sans en tenim referència l'any 1289, on tingué una reunió per deliberar si devien guardar o no les ordres imposades pel rei referent a la guerra amb els Entença de Mora: "...casa Pere Xenç..." L'any 1693 al Llibre de Judicatura d'Ascó, diu: "... La casa de Pere Sans...amb un corral fins al camí de Flix, dit lo corral Llarg, que es de casa, y travesse un perche...".

## Referències

* 1 2 3 «Perxe de Ca Pere Sans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2015].
# Capella del Portal

La capella del Portal és un edifici de Batea (Terra Alta) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici fet amb carreus situat a l'encreuament dels carrers Major i d'en Perera. Ocupa un solar irregular on s'inscriu la seva planta regularitzada, que és en forma de creu grega amb uns braços molt petits. És quasi quadrada amb pilars als angles, que sostenen una cúpula sobre el cimbori per mitjà de petxines.
El cimbori és circular i ple d'obertures intercalades entre pilastres toscanes lligades per un entaulament també circular que serveix de basa a la cúpula.
A l'interior hi ha un cor sobre l'entrada i fins al nivell de l'entaulament tot són línies verticals que després es tornen corbes passant d'una zona massissa i tancada a una altra dinàmica i molt lluminosa. L'exterior és pesat i llis, tot de carreu, de poques i petites obertures, ja que la llum penetra pel cimbori.
La portalada dona al carrer Major i té tres parts: la primera la porta de mig punt entre mitges pilastres toscanes amb bases; la segona l'entaulament amb cornisa i fris; i la tercera, una fornícula amb els mateixos elements repetits culminats per un petit frontó corbat i trencat, amb la data d'acabament.

## Història

La construcció d'aquesta capella va significar trencar el porxo del carrer Major. És veïna de la casa Català. Sobre la portalada hi ha la data de "1698".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Capella del Portal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].

## Enllaços externs

* «Capella de la Mare de Déu del Portal». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Casa Falgarona

Casa Falgarona és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat al centre històric molt a prop de la Rambla i l'Ajuntament. Edifici entre mitgeres amb façanes als carrers St. Pere i Portella compostes de forma molt semblant. A la planta baixa es troba el local comercial que comprèn també un altell tot realitzat en època recent i sobreposat a l'estructura original. El primer pis amb una finestra a cada façana, on anteriorment hi havia balcons, com els que hi ha al segon pis. Destaca una tribuna que en origen podia haver estat un balcó i que presenta rajols en la seva part inferior. Les obertures dels dos pisos superiors presenten emmarcaments i frisos ornamentals amb motius florals. A nivell del primer pis es troba una inscripció amb l'any 1927, any de la reforma de la casa. Als laterals, franges verticals d'imitació de carreus en arrebossat, que moren a la cornisa superior. Està cobert per terrassa.

## Història

La casa va ser comprada l'any 1930 per la família Falgarona. La façana va ser reformada l'any 1927 per Emili Blanch.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Falgarona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Teatre del Mar

El Teatre del Mar és un espai escènic situat a la zona d'El Molinar (Palma), carrer del Capità Ramonell Boix i gestinat per la Fundació Teatre del Mar. Anteriorment, l'espai havia estat una sala parroquial on es representaven obres de teatre. Després es convertí en la Sala Rex on es projectava també cinema. En la dècada dels anys 80 del segle XX tancà les portes. L'any 1990, el grup Iguana Teatre el convertí en el Teatre del Mar i el 1992 es creà la Fundació del Teatre del Mar.
El Teatre, finançat pel Govern de les Illes Balears, el Consell Insular de Mallorca, l'Ajuntament, i per socis privats, va haver de reduir la seva activitat el 2010, quan a causa de la crisi econòmica general, el seu pressupost anual es va reduir un 22,5%.

## Bibliografia

Mas i Vives, Joan. Diccionari del teatre a les Illes Balears, Volum 1. L'Abadia de Montserrat, 2003. ISBN 8484154777, 9788484154778.

## Referències

* ↑ «El Teatre del Mar se convierte en laboratorio de ideas a causa del recorte presupuestario» (en castellà). Diario de Mallorca, 31-08-2010. [Consulta: 21 juny 2011].

## Enllaços externs

* Teatre del Mar - Lloc web oficial
* http://www.diariodemallorca.es/sociedad-cultura/2013/01/10/decadas-llevando-delantera/819313.html
# Casal dels Sant-romà

El Casal dels Sant-romà és una obra de Vilanova de Sau (Osona) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Les restes que es veuen actualment corresponen a un mas que es va construir sobre les restes de l'antiga domus. De la qual encara són visibles algunes filades de carreus a la part inferior dels murs. El parament és de petits carreus de pedra rogenca.
L'estat de conservació de les restes era bastant deficient al començament de la intervenció de 2008. Aquesta actuació es va centrar en la neteja exterior de l'estructura i l'estudi murari per tal de realitzar una primera caracterització. La presumpta existència de tres pisos (planta baixa i dues plantes) només s'evidencia al pany de paret nord, fet d'aparell regular en carreus de pedra rogenca lligats amb ciment blanquinós. S'observa en general l'alternança de paraments amb tècniques constructives diferents i materials de procedència diferent que suggereixen l'existència de diverses fases i ampliacions. El cos principal i original de la domus és un edifici rectangular de 13,80x5,70m, orientat segons l'eix est-oest, fet amb carreus regulars ben escairats de gres vermell i calcària del qual resten intactes i visibles en alçat el mur nord i el mur oest, amb una porta a la cara nord i una altra possiblement a la cara sud. El tram est només és visible actualment en planta. La porta d'accés de la façana nord té 1,70m d'amplada, tot i que s'intueix per les corbes de nivell dels estrats d'enderroc que l'obertura principal es trobava a la façana sud. Aquesta base original de l'edifici es relaciona provisionalment amb la domus de la família de cavallers Sant-Romà de principis de segle xiv.
A sobre d'aquest rectangle original fet en carreus de gres, s'hi sobreposa un mur fet amb pedres calcàries irregulars de mida mitjana i petita, amb un acabat arrebossat a l'interior, i a l'exterior una composició de blocs irregulars que recorda un opus spicatum. L'alçada conservada d'aquest mur que correspon segons indiquen les restes d'embigat, a dos pisos, és de 5,8m en el sector NW. Aquests dos pisos superiors es poden relacionar amb la masia coneguda com a Castell Sessola que van ocupar la família de forners a finals de segle xix.
A la zona sud de les parets del casal es va documentar un tancament murari molt arrasat, format per pedres locals d'una factura descuidada. Sota del mur meridional es troba un pou-sitja que no s'ha pogut relacionar amb la domus.

## Història

Aquest casal es trobava dins del terme del castell de Cornil i era la residencia de la família de cavallers anomenada Sant-romà. Apareix documentat per primera vegada l'any 1326. La família al segle xiv es va traslladar a Olost i van vendre tots els béns que tenien a Sau.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casal dels Sant-romà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].

## Enllaços externs

* «Casal dels Sant-romà». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# La Torreforta (Tarragona)

La Torreforta és una obra de Tarragona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa fortificada que dona nom al barri, tardogòtica, rectangular, aproximadament de 12 x 9 m i 12 m d'alçada. Exterior de maçoneria i carreus a les cantonades i obertures. Coberta de teula. Conserva a l'interior part de les escales originals i dues grans arcades de mig punt. Restaurada a partir de 1986 per l'arquitecte Sardà, allotja un centre de serveis socials públic.

## Referències

* ↑ «La Torreforta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].
# Ca Poldo (Corbera d'Ebre)

Ca Poldo és una obra de Corbera d'Ebre (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de forma poligonal irregular, de planta baixa, dues plantes i golfa. Rehabilitada íntegrament els últims any resta en molt bon estat de conservació, excepte la coberta és de fibrociment. L'estructura de la planta baixa és de carreus i d'arc apuntats i les entrades són mitjançant arcs de mig punt.

## Referències

* ↑ «Ca Poldo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].

## Enllaços externs

* «Ca Poldo». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Casanova de la Pedregosa

Casanova de la Pedregosa és una masia de Prats de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia construïda a principis del segle xix de planta baixa i un pis. Està feta de grans pedres irregulars, sense treballar, unides amb morter. A les cantonades l'angle està fet amb maó i els marcs de les obertures amb grans carreus de pedra ben escairats. Està cobert a dues aigües amb teula àrab i desaigua en la façana principal. A la porta hi figura la data de 1819. La casa ha estat construïda sobre la roca viva. També hi ha altres edificacions posteriors però de menor rellevància.

## Història

Aquesta masia de principis del segle xix era masovera de l'antiga casa de la Pedragosa.

## Referències

* 1 2 «Casanova de la Pedregosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].

## Enllaços externs

* «Casanova de la Pedregosa». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Mas Cellers

El Mas Cellers és una masia de Matadepera (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia aïllada amb jardí envoltada d'una closa situada a la urbanització de Les Pedritxes de Matadepera. La masia consta de tres cossos adossats de planta rectangular de diferent dimensió i altura. L'accés a l'edifici es practica a través d'una portalada d'arc escarser de maó a sardinell amb teuladet a dues aigües. L'edifici principal presenta planta baixa i pis amb coberta a doble vessant amb el carener perpendicular a la façana principal. A la façana principal les obertures es distribueixen en eixos verticals. Una mica descentrat es troba el portal d'arc de mig punt adovellat amb brancals de pedra tallada flanquejat a cada costat per una finestra allindada amb brancals i ampit de pedra tallada. Al pis s'obren tres finestres de la mateixa factura. El parament és arrebossat i pintat amb els carreus que emmarquen les obertures i conformen les cadenes cantoneres a la vista.

## Història

Hi ha una primera referència documental d'aquesta masia l'any 1490 a l'Speculo de Sant Llorenç del Munt amb el nom de Mas Cellés. Es tracta d'un exemple de masia en estat ruïnós que es va recuperar i reformar per a ús particular conservant part dels elements originals.

## Referències

* 1 2 «Mas Cellers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# Mare de Déu del Carme de Cervera

La Mare de Déu del Carme de Cervera és una església barroca de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Petita església amb portada barroca, esculpida en carreus de marès, d'arc de mig punt amb columna lateral sobre base quadrada i una mènsula al centre. Una gran motllura protegeix l'escut de Berenguer de Castelltort. La rematen dos gerros i un rosetó. També presenta un campanar de cadireta amb dos cossos.

## Història

Berenguer de Castelltort, testamentàriament fundà l'hospital, que dugué el seu nom. Aquest volia que l'hospital amb capella fos instituït a la casa que ell habitava al carrer Major. L'execució del testament oferí dificultats perquè la casa no estava en bones condicions. Els paers de la Vila i els marmessors decidiren adquirir un pati i fer les construccions de bell nou. El lloc escollit fou el barri capcorral. En aquesta obre intervingueren els picapedrers Jaume Mestre, Guillem de la Força i el Mestre Major, Pere Areny. La capella era sumptuosa i ben construïda i l'Hospital era sobri a causa del concepte de l'època "pobres amb poca cosa en tenien prou". L'Hospital va ser traslladat posteriorment al monestir de monges clarisses. Al segle xviii fou enderrocat per edificar la Universitat i es construí al lloc on es troba actualment. L'any 1806 van arribar les monges que substituïen els antics hospitalers en la cura de l'Hospital. El 1835 foren adjudicats a l'Hospital els béns dels convents desapareguts.
Actualment està molt reformat i només es veuen pedres de l'antiga institució en un mur lateral.

## Referències

* 1 2 3 «Mare de Déu del Carme de Cervera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 maig 2021].