OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Planelló

El Planelló és una masia barroca i cabanya de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La tipologia del Planelló és singular, puix que reflecteix l'evolució que ha seguit la masia al llarg dels temps. Inicialment era una masia que ocupava només la part meridional. Podem dir que seria una masia de planta rectangular, coberta a doble vessant, amb la porta de testera recta on hi ha una llinda amb la data de construcció gravada (1630). Més tard, s'hi adossaria una altra masia, per la banda occidental, de la mateixa estructura, però inversa, amb el portal dovellat, i una era davant la porta. La llinda de la porta d'accés a la lliça conserva gravada la data de 1786. Durant anys, a cada casa hi habitava una família i, les cases s'anomenaven Planelló de Dalt i Planelló de Baix. A més el Planelló de Dalt tenia una masoveria que era l'actual cabanya. Actualment torna a ser un sola casa. El parament és molt irregular i l'única gran diferència entre una i altra masia és que en el Planelló de Dalt hi ha trossos de tàpia a la part alta del mur.

### Cabanya

La majoria de les masies tenien una cabanya on emmagatzemaven la palla, els farratges o les eines. És molt interessant la tècnica constructiva de l'aparell. A les filades més properes als fonaments, l'aparell és de grans carreus de pedra, que s'assenten sobre una massa de pedra i terra, a manera de rasa. Després l'aparell és de carreuons irregulars agafats amb morter de calç i disposats en filades també irregulars. A la part més alta de la cabanya, el mur és de tàpia, culminant amb una filada de carreuons plans que sostenen la coberta de lloses de pedra.

## Història

En el testament de Joan Planell (1227) consta com a marmessor Girbau de Planelló. Els hereus varen adquirir, dels amos de Vall-llobera, una extensió d'unes vint quarteres, la majoria lloc de bosc i pastures amb alguns nuclis de terra de cultiu. Era el lloc conegut com a Puig de St. Valentí perquè pagaven censos i rèdits a beneficis de Sant Valentí, de l'església de Tona. Un dels límits era el camí de Vic a Moià. Alguns membres de la família foren batlles de Tona (1841, 1846, 1855, 1856).

## Referències

* 1 2 3 4 «El Planelló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# Cal Queu

Cal Queu és una masia de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa d'un sol cos, de planta rectangular i coberta a dues vessants. Totes les obertures són de testera recta i emmarcades per carreus de pedra ben tallats. Conserva la seva estructura original malgrat que sembla que sofrí una ampliació important que modificà l'orientació de la façana principal, i s'hi han anat construint diverses habitacions adossades al cos principal, destinades al bestiar. L'entorn ha estat molt modificat degut a la construcció de la nova carretera.

## Història

El 22 de maig de 1346 consta en un document de la casa d'Eures (sala d'Heures) de la parròquia de Santa Eugènia de Berga, que el castlà Pere de Santa Eugènia va vendre al ciutadà de Vic, Bernat Moscors, el mas Vendrell (ara Cal Queu) que tenien els pagesos Bernat de Vendrell, casat amb Elisendis. El mas era de la baronia de Montcada, ara del rei, i el castlà els posseïa pel castell de Tona. El dia 13 d'agost de 1349 va passar en poder de Pere Milany, amb el consentiment del rei Pere, senyor del castell de Tona, i el 1384 va ser adquirit pel mas Planell.

## Referències

* 1 2 «Cal Queu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# Tartarus Scopulus

Tartarus Scopulus és una formació geològica de tipus scopulus a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -2.86 latitud N i 178.5 ° longitud E, que fa 251.31 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1985 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Tartarus Scopulus". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Batrachuperus pinchonii

Batrachuperus pinchonii és una espècie d'amfibi urodel que mesura uns 14 cm. La seva pell és de color grisenca amb tons verd oliva. Presenta motas grogues esquitxades pel cos. Té potes petites amb quatre dits en cadascuna. És d'hàbits nocturns i viu en rierols freds a grans altures. La hi troba en l'est del Tibet, a la província xinesa de Sichuan.
Els Batrachuperus pinchonii s'utilitzen per a la medicina tradicional xinesa i per a l'alimentació. La recollida excessiva n'amenaça l'espècie.

## Referències

* 1 2 «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* ↑ Frost, Darrel R.. «Batrachuperus pinchonii (David, 1872)». Amphibian Species of the World 5.6, an Online Reference. American Museum of Natural History, 2013. [Consulta: 24 novembre 2013].
# Mas Hostalot

El Mas Hostalot és una masia de Rupit i Pruit (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de petites dimensions, de planta rectangular, coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. Consta de planta baixa i primer pis. La façana presenta un portal rectangular amb llinda datada i petites finestres.
A la part dreta s'hi adossa un cos amb coberta a una vessant i el portal rectangular amb llinda de fusta.
És construïda amb pedra sense polir, els carreus dels escaires i llindes són de pedra picada.

## Història

L'Hostalot fou un antic hostal, posada dels carreters que anaven de Vic a Olot. Es troba al peu de l'antic camí ral que comunicava les dues poblacions i entrà en una època pròspera des del moment en què el Grau (també Hostal) va tancar.
El mas conserva la data de 1831 a la llinda del portal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mas Hostalot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Museu de la Casa de la Vila

El Museu de la Casa de la Vila és una obra de la Vajol (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat al centre del poble, de planta rectangular orientat a migdia. Disposa de planta baixa i dos pisos. La major part del seu volum es troba adossat a l'església de Sant Martí, de forma que esdevé una mena de contrafort per gairebé tota la zona de migdia del temple (fins i tot compten amb un mateix tipus de ràfecs de quatre fileres). L'accés a la segona planta del museu és exterior, i es fa mitjançant una llarga escala de pedra de dos trams. L'aparell és de pedra i pedruscall, encara que es fa notar la utilització de grans carreus, alguns ben treballats, a les cantonades i els emmarcaments de les obertures. Malgrat no disposar d'elements que ens indiquin un caràcter defensiu, cal comptar que aquests deurien existir en el seu temps, doncs la construcció s'aixeca en un clau estratègic del poble, al costat de l'església i formant part del nucli més antic de la Vajol.

## Referències

* ↑ «Museu de la Casa de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Can Brugués (Vilamalla)

Can Brugués és una obra de Vilamalla (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici cantoner, situat al centre del poble, a davant de l'edifici de l'Ajuntament. És una casa de planta baixa i un pis amb coberta a dues vessants. Aquesta casa ha estat restaurada recentment, durant el qual es va arremolinar la façana, tot i que es va deixar a la vista una part del paredat original de la part baixa de l'edifici, un paredat de pedres de reduïda dimensió sense escairar. També s'han conservat les obertures originals, amb els carreus ben tallats, de la qual destaca la porta d'accés a l'edifici (encara que han substituït part de les dovelles), i sobretot, la finestra del primer pis, amb una llinda amb una inscripció il·legible, amb un element decoratiu al centre i la data 1573.

## Referències

* ↑ «Can Brugués». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Antiga església de Sant Joan d'Avinyonet

L'Antiga església de Sant Joan d'Avinyonet és una obra d'Avinyonet de Puigventós (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a pocs metres de l'església parroquial de Sant Esteve. És un edifici de planta rectangular, allargada, amb vessants sobre les façanes laterals. Les obertures són totes d'època moderna i l'interior ha estat dividit en diferents estances. A la porta i a les cantonades encara es poden veure els carreus, a diferència de la resta de la construcció que ha estat totalment arremolinada.

## Història

En la visita que va fer a la comanda l'any 1661 el comissari hospitaler, li va manifestar el notari Roc Franc, com a procurador del comandador Arnau de Serralta, que la capella de Sant Joan d'Avinyonet estava en bon estat i que en aquesta església "lo senyor bisbe de Girona noy té res a veure"

## Referències

* 1 2 «Antiga església de Sant Joan d'Avinyonet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 maig 2020].
# Forn de calç (Gelida)

El Forn de calç de Gelida (Alt Penedès) és una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un forn de calç situat al terme municipal de Gelida al costat de la carretera BV-2425 a l'alçada de la Serra de Sant Miquel. El seu estat de conservació és molt precari, podríem dir ruïnós. Alhora, el 90% de la seva superfície està cobert per vegetació, sobre tot heura.
El diàmetre del forn és de 5 metres aproximadament, amb una alçada de 2,75 metres. La boca és d'arc de mig punt i encara es conserva bé la seva estructura. El parament és de carreus irregulars.

## Referències

* 1 2 «Forn de calç». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
# Team SD Worx-Protime

El SD Worx-Protime (codi UCI: SDW) és un equip ciclista femení neerlandès. Creat al 2010, té categoria UCI Women’s WorldTeam des del 2011.

## Principals resultats

* A les proves de la Copa del món i de l'UCI Women's WorldTour:
** Tour de Drenthe: Elizabeth Armitstead (2014), Chantal Blaak (2016), Amalie Dideriksen (2017), Amy Pieters (2018)
** Tour de Flandes: Ellen van Dijk (2014), Elizabeth Armitstead (2016), Anna van der Breggen (2018), Chantal Blaak (2020), Lotte Kopecky (2022, 2023)
** Trofeu Alfredo Binda-Comune di Cittiglio: Elizabeth Armitstead (2015, 2016)
** Philadelphia Cycling Classic: Elizabeth Armitstead (2015), Megan Guarnier (2016)
** Gran Premi de Plouay Bretagne: Elizabeth Armitstead (2015, 2017), Amy Pieters (2018), Anna van der Breggen (2019)
** Strade Bianche: Elizabeth Armitstead (2016), Anna van der Breggen (2018), Chantal Blaak (2021), Lotte Kopecky (2022), Demi Vollering (2023)
** Gant-Wevelgem: Chantal Blaak (2016), Jolien D'Hoore (2020), Marlen Reusser (2023)
** Volta a Califòrnia: Megan Guarnier (2016), Anna van der Breggen (2017, 2019)
** The Women's Tour: Elizabeth Armitstead (2016), Demi Vollering (2021)
** Giro d'Itàlia: Megan Guarnier (2016), Anna van der Breggen (2017, 2020, 2021)
** Open de Suède Vårgårda TTT: (2016, 2017, 2018)
** Amstel Gold Race: Anna van der Breggen (2017), Chantal Blaak (2018), Demi Vollering (2023)
** Fletxa Valona: Anna van der Breggen (2017, 2018, 2019, 2020, 2021), Demi Vollering (2023)
** Emakumeen Saria: Anna van der Breggen (2018)
** Lieja-Bastogne-Lieja: Anna van der Breggen (2017, 2018), Demi Vollering (2021, 2023)
** Omloop Het Nieuwsblad: Chantal Blaak (2019), Anna van der Breggen (2021), Lotte Kopecky (2023)
** Simac Ladies Tour: Anna van der Breggen (2019), Chantal Blaak (2021)
** La Course by Le Tour de France: Demi Vollering (2021)
** Ronde van Drenthe: Lorena Wiebes (2023)
** Volta al País Basc: Demi Vollering (2022), Marlen Reusser (2023)
** Volta a Burgos: Demi Vollering (2023)
** Tour de França: Demi Vollering (2023)
** Tour de Romandia: Demi Vollering (2023)
* Altres:
** Campionat del món en contrarellotge per equips: (2016)
** Tour de França femení: classificació per equips (2023)

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
Del 2011 al 2015 l'equip va participar en la Copa del món
A partir del 2016, l'UCI Women's WorldTour va substituir la copa del món

## Composició de l'equip

2025 :
2024 :
2023 :
2022 :
2021 :
2020 :
2019 :
2018 :
2017 :
2016 :
2015 :
2014 :
2013 :
2012 :

## Referències

* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2018-01-11 a Wayback Machine.
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Team Visma - Lease a Bike (femení)

L'equip de ciclisme femení Jumbo-Visma és un equip de ciclisme femení neerlandès creat el 2021. És la secció femenina del equip homònim masculí. Té categoria UCI Women’s WorldTeam, la màxima del ciclisme.

## Història de l'equip

La contractació del 2021 és ambiciosa amb Marianne Vos com a líder.

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
La taula següent mostra el rànquing de l'equip a la UCI World Tour femení, així com la seva millor ciclista en el rànquing individual.

## Principals victòries

Carretera
* A les proves de l'UCI Women's WorldTour:
** Gent–Wevelgem: Marianne Vos (2021)
** Amstel Gold Race femenina: Marianne Vos (2021)
Ciclocròs
* Campionats del món de ciclocròs: Marianne Vos (2022)

## Composició de l'equip

2025 :
2024 :
2023 :
2022 :
2021 :

## Notes i referències

* ↑ «El Jumbo-Visma tendrá equipo femenino en 2021 con Marianne Vos». Biciclismco.com, 19-10-2020. [Consulta: 29 octubre 2022].
* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Vegeu també

* Equip de ciclisme Jumbo-Visma masculí
# Can Tasi

Can Tasi, també escrit Can Tassi, és un mas uns quants centenars de metres al nord del veïnat del Molí d'en Llorenç al terme municipal de Maià de Montcal (la Garrotxa). Actualment, Can Tassi s'utilitza coma a casa d'estiueig i ha estat objecte d'una gran restauració. A la façana de tramuntana es pot veure l'antic forn, penjat a l'exterior gràcies a una arca de mig punt.
Gran casal de planta rectangular i teulat a dues aigües amb els vessaments vers a les façanes laterals. Disposa de baixos i dos pisos superiors. Cal destacar la façana de migdia, possiblement bastida en època posterior a la resta del mas. En aquesta, hi veiem la porta d'accés de mig punt adovellada, amb finestra menuda de carreus ben tallats a cada costat. Al primer pis tenim quatre finestres rectangulars de diverses mides. Al pis superior s'hi obren sis finestres d'arc de mig punt.

## Referències

* 1 2 «Masia de Can Tassi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2020].
# Rec de Sant Llorenç

El Rec de Sant Llorenç és un pont de Canet d'Adri (Gironès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont sobre el rec de Sant Llorenç fet a partir de carreus de pedra irregulars i amb una obertura en arc de mig punt per on passaria l'aigua. La part inferior està coberta per vegetació, mentre que la part superior està asfaltada i hi passa la Crta. d'Adri a Collsacarrera. El camí està protegit per una barana metàl·lica amb petites reixes. Sobre un dels murs del pont hi penja una canonada.

## Referències

* ↑ «Rec de Sant Llorenç». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2020].
# Cal Calderó (Moià)

Cal Calderó és una obra de Moià protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Antiga casa situada entre mitgeres al carrer Sant Sebastià. Només es conserva la façana, de pedra irregular i morter. Destaquen les obertures emmarcades per carreus i l'emplaçament d'alguns arcs sardinells.

## Història

Els incendis del 1839, durant les Guerres Carlines, afectaren a Cal Calderó.

## Referències

* 1 2 «Cal Calderó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 juny 2020].
# Casa Castellà Beltran

La Casa Castellà Beltran és una obra de la Ràpita (Montsià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici amb planta baixa i dos pisos, amb tres façanes. La façana té maçoneria revocada, amb carreus emmarcant les obertures, les bases i les cantonades. El capcer és de perfil mixtilini.
La part que dona al carrer de Sant Francesc té l'accés per un portal amb arc rebaixat amb clau i brancals de carreus, amb dues finestres amb trencaaigües i reixes de forja. Al primer pis presenta un balcó corregut de pedra amb tres finestrals i barana de ferro. Al segon pis, tres balcons, també fets amb pedra i forja.
La façana lateral té porta i finestra amb forja a la planta baixa i un balcó a cada pis.
La cara que dona al carrer Sant Joan presenta un portal amb arc rebaixat amb clau -on hi ha escrit "MC 1885" en relleu sobre la pedra- i dues finestres amb trencaaigües i reixats. Al primer pis un ample balcó central i dos als costats. Al tercer pis hi ha tres balcons i una finestra asimètrica.
Els tres eixos de composició vertical es repeteixen a dues de les tres façanes. L'edifici està cobert a dos vessants amb teules.

## Història

Fou una rica casa pairal i, avui dia, és un restaurant.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa Castellà Beltran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].

## Enllaços externs

* «Casa Castellà Beltran». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Casablanca (la Ràpita)

Casablanca és una obra de la Ràpita (Montsià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici d'obra vista, amb planta rectangular i teulada a doble vessant. L'alçat es compon de planta baixa -amb gran porta central amb muntants i llanda fets amb rajola pintada de blanc i dues finestres del mateix tipus- i un primer pis amb cinc finestres rectangulars amb muntants i llinda com a l'anterior.
Els vèrtex de l'edifici estan fets amb rajola pintada de blanc imitant carreus de pedra. A les façanes laterals la forma de la teulada es remarca amb tres motllures-cornisa.

## Història

La creació d'aquest mas està relacionada amb les grans explotacions agrícoles de finals del segle passat. A aquesta finca passà part de la seva infantessa en Sebastià Juan Arbó (1902-1984), on els seus pares eren masovers, experiència que queda reflectida a la seva obra "La Masia". És el lloc del final del viatge que inspirà la pel·lícula "Una nit a Casablanca".
Actualment, al costat hi ha uns magatzems d'arròs. El mas no està habitat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casablanca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].

## Enllaços externs

* «Casablanca». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Sant Mateu d'Agulló

Sant Mateu d'Agulló és una església d'Àger (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Temple de planta rectangular amb porta a ponent, d'arc de mig punt. Òcul d'il·luminació del cor, campanar de cadireta de dues plantes amb tres obertures i dues campanes a la façana principal, que ha estat arrebossada i blanquejada.
La coberta superior de teula àrab i la part superior van ser reconstruïts.
Els murs són de carreus reblats.

## Història

A finals del segle xix el creixement urbà ultrapassà les muralles del castell.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Mateu d'Agulló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Torre Roqueta (Tona)

La Torre Roqueta és una obra modernista de Tona (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici format per tres cossos adossats. Hi ha un primer cos d'una planta, amb coberta a dues aigües; el cos principal amb dues plantes, golfes i cobert també a dos aiguavessos, i la torre, de tres pisos, de forma poligonal i una coberta a quatre vents. La façana principal de la torre està arrebossada i a les cantonades són visibles els carreus. La planta baixa t de la torre presenta diverses finestres rectangulars amb reixes.

## Referències

* ↑ «Torre Roqueta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# El Vilar (Vilanova de Sau)

El Vilar és una masia de Vilanova de Sau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular amb el carener perpendicular a la façana, la qual s'orienta a tramuntana on hi ha un bonic portal dovellat i tot i que resta descentrat. Al damunt hi ha una finestra amb decoracions conopials. Consta de planta baixa, primer pis i golfes. A la part de migdia hi ha un porxo que està situat sota el ràfec de la teulada, reformada recentment. A llevant hi ha una edificació de nova construcció, adossada el mas, que desmereix la fesomia de la masia, així com algunes construccions fetes al davant de la façana. És bastida amb carreus irregulars i morter, mentre els elements de ressalt són de pedra picada. L'estat de conservació és mitjà.

## Història

Antic mas que es troba dins de la demarcació de la parròquia de Sant Andreu de Bancells. En el fogatge de 1553 de la parròquia i demarcació de Sant Andreu trobem registrat a Miquel Vilar, habitant del mas. El mas fou reformat i ampliat al segle xvi (1576). Està situat a prop del faig verd, conegut com el Faig General, el qual té 184mts d'alt. És un dels pocs masos que es troba habitat.

## Referències

* 1 2 «El Vilar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Pedró de Sant Francesc

El Pedró de Sant Francesc és una obra de Vilanova de Sau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Estranya construcció que presenta una base de 3 x 3 m amb un pilar a sobre de 2 m d'alçada i base quadrada d'un metre de costat. El suport del pilar és atalussat. A la part superior del pilar s'hi ha construït una fornícula que ubica la imatge del Sant.
El monument és cobert per una mena de teulat a dues vessants.
Materials constructius: carreus de pedra unida amb morter de calç i teulat de teules.
La imatge de Sant Francesc es troba representada en unes rajoles de ceràmica que han estat col·locades recentment.

## Història

Per la situació del pedronet, al peu del camí ral de Vic a Girona, es pot deduir que anava dedicat als vianants i que fou erigit per tal que Sant Francesc els protegís durant el camí.
El pedronet s'està restaurant. La obra corre a càrrec dels habitant de les masies properes, que malgrat el deteriorament que aquest element oferia, han volgut renovellar el seu culte amb una restauració poc fidel.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Pedró de Sant Francesc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].