OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Regadenoson

El regadenoson és un fàrmac vasodilatador coronari selectiu, utilitzat en la prova d'esforç farmacològica que permet fer estudis d'imatge de perfusió miocardíaca (MPI) amb radionúclids en pacients adults que no es poden sotmetre a una adequada prova d'esforç amb exercici.
Permet identificar la presència de coronariopatia, dilatant les artèries del cor i augmentant el flux sanguini per tal de facilitar la detecció de bloquejos o obstruccions en les artèries del cor. Aquest medicament està indicat únicament per a ús diagnòstic.

## Farmacologia

El regadenoson és un derivat del nucleòsid adenosina. El seu mecanisme d'acció, és similar al de l'adenosina i es basa en l'estimulació depenent d'AMP. És un agonista de baixa afinitat (Ki ≈ 1,3 µM) pel receptor A2A de l'adenosina, amb una afinitat 10 vegades menor pel receptor A1 (Ki > 16,5 µM) i una afinitat pràcticament nul·la pels receptors A2B i A3. Així doncs, a diferència de l'adenosina es considera un agonista selectiu dels receptors A2A coronaris. L'activació d'aquests receptors produeix vasodilatació coronària i augmenta el flux sanguini coronari (FSC). El regadenoson augmenta la freqüència cardíaca a través d'una estimulació directa de l'activitat simpàtica cardíaca i/o mitjançant una resposta indirecta simpàtica reflexa (o retirada vagal) a una disminució en la resistència vascular perifèrica.
En ser un agonista selectiu dels receptors A2A es pot utilitzar en pacients amb hiperactivitat bronquial, asma lleu i moderat, i broncopneumopatia crònica obstructiva (BNCO), situacions en què no es pot utilitzar dipiridamol ni adenosina, els altres fàrmacs amb indicació de diagnòstic en prova d'esforç farmacològica.

## Reaccions adverses

Les reaccions adverses (RA) en la majoria de pacients que van rebre regadenoson en els assaigs clínics van ser lleus i transitòries (habitualment es van resoldre en els 30 minuts posteriors a l'administració del fàrmac) i no van requerir intervenció mèdica. Les reaccions adverses que s'han comunicat amb major freqüència durant el desenvolupament clínic en un total de 1651 pacients/voluntaris són: dispnea (29%), cefalea (27%), rubor (23%), dolor toràcic (19%), alteracions en el segment ST de l'electrocardiograma (18%), molèsties gastrointestinals (15%) i mareigs (11%).

## Comercialització

Una de les marques comercials és Rapiscan i la seva presentació són vials de 5ml que contenen 400mcg de principi actiu. La posologia recomanada consisteix en una injecció ràpida de 400 micrograms (5 ml) en una vena perifèrica. No és necessari realitzar un ajust de la dosi en funció del pes corporal. Immediatament després de l'administració de regadenoson s'han d'administrar 5 ml de solució injectable de clorur sòdic al 0,9%. A continuació, 10-20 segons després, s'administra el radiofàrmac per a l'estudi de perfusió miocardíaca.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Roch Santed, Maria; Juárez-Giménez, Joan Carles «Regadenoson. Informe a la Comissió Farmacoterapèutica Vall d'Hebron». Hospital de la Vall d'Hebron, 6-2014.
* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2014.
# Tobias Ludvigsson

Tobias Ludvigsson (22 de febrer de 1991) és un ciclista suec, professional des del 2011 al 2024. El seu darrer equip va ser el Q36.5 Pro Cycling Team. En el seu palmarès destaca la victòria a l'Étoile de Bessèges de 2014 i la segona posició als Tres dies de Flandes Occidental de 2013 i el Campionat de Suècia en contrarellotge del mateix any.
El seu germà Fredrik també es dedica al ciclisme professionalment.

## Palmarès en ruta

* 2008
** Campió de Suècia júnior en contrarellotge
* 2009
** Campió de Suècia júnior en contrarellotge
* 2011
** 1r a la Hammarö 3-dagars i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa al Tour de Normandia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Turíngia sub-23
* 2012
** Campió de Suècia sub-23 en ruta
** Campió de Suècia sub-23 en contrarellotge
* 2013
** 1r a Västboloppet
** Vencedor de la classificació dels joves als Tres dies de Flandes Occidental
** Vencedor de la classificació dels joves al Circuit de La Sarthe
* 2014
** 1r a l'Étoile de Bessèges i vencedor d'una etapa
* 2017
** Campió de Suècia en contrarellotge
* 2018
** Campió de Suècia en contrarellotge
* 2019
** Campió de Suècia en contrarellotge

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2013. 112è de la classificació general
* 2014. Abandona (12a etapa)
* 2015. 83è de la classificació general
* 2016. 51è de la classificació general
* 2017. 85è de la classificació general
* 2019. 82è de la classificació general
* 2022. 102è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2014. 62è de la classificació general
* 2016. 52è de la classificació general
* 2017. 59è de la classificació general
* 2019. 44è de la classificació general
* 2021. 99è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2018. 74è de la classificació general

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 2009
** Campió d'Europa en Camp a través per relleus (amb Emil Lindgren, Matthias Wengelin i Alexandra Engen)

## Referències

* ↑ «Tobias Ludvigsson met un terme à sa carrière» (en francès). Velo-Club, 03-01-2025. [Consulta: 3 gener 2025].
* ↑ Farrand, Stephen. «New Q36.5 ProTeam reveals riders and ambitions for 2023». cyclingnews.com, 04-11-2022. Arxivat de l'original el 28 març 2024. [Consulta: 28 març 2024].
* ↑ EFE «Tobias Ludvigsson, primer sueco que gana la Estrella de Besseges». El Mundo Deportivo. EFE, 09-02-2014 [Consulta: 11 març 2014].
* ↑ Woodpower, Zeb. «Fredrik Ludvigsson hoping Twitter call out can land him a WorldTour contract for 2017». cyclingnews.com, 02-11-2016. Arxivat de l'original el 28 març 2024. [Consulta: 28 març 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Tobias Ludvigsson a ProCyclingStats
# Parc 9 d'octubre

El Parc 9 d'octubre és una àrea verda que es troba a la ciutat de Petrer, Vinalopó Mitjà.
Inaugurat en la dècada de 1990 i de planta irregular, és el més extens de la població.
Té una superfície de vora 24.700 metres quadrats de sòl i equipament públic (sense comptar el bar-restaurant).
Compta amb un llac amb una font tipus guèiser, un escenari a l'aire lliure amb una gran graderia que s'utilitza en la celebració de concerts durant les festes patronals i els Concerts d'Estiu (entre altres esdeveniments), i un bar-restaurant, a més de zones de jocs infantils, enjardinades i d'esplai i un carril bici. Cal destacar que durant la seua construcció es van respectar els desnivells del recinte, la qual cosa va fer possible la construcció de la graderia aprofitant antics bancals de cultiu.

## Referències

* ↑ «Cerca - Mesura de distàncies». Google Maps. [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ Vázquez, M. «Petrer vive unos días muy especiales» (en castellà). Diario Información, 04-10-2019. [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «Los "Concerts d'estiu" llevan la música a Petrer durante el verano». [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «El restaurante-cafetería ‘Sucre’ que se está construyendo en el parque 9 d'Octubre ultima su apertura» (en castellà). [Consulta: 9 maig 2020].
# Skarsvåg

Skarsvåg és un llogaret al municipi de Nordkapp al comtat de Finnmark, Noruega. El poble es troba al llarg de la costa nord de l'illa de Magerøya, i té la distinció de ser el poble pesquer més septentrional del món. La flota pesquera local pesca principalment bacallà a les aigües al nord de Magerøya. Hi ha uns 60 residents a Skarsvåg i es troba a 14 km del famós Cap Nord.
El poble és aparentment l'assentament més septentrional del món accessible a través d'una important xarxa de carreteres, la ruta europea E69.

## Referències

* ↑ «Skarsvåg» (en noruec). yr.no. Arxivat de l'original el 2017-12-29. [Consulta: 29 desembre 2017].
* ↑ «Skarsvåg». Nordkapp.no. Arxivat de l'original el 2012-07-06. [Consulta: 29 desembre 2017].
# Margalida Ramis

Margalida Ramis (Sa Pobla, 1976) és una activista ecologista i articulista mallorquina. Portaveu del Grup Balear d'Ornitologia i Defensa de la Naturalesa (GOB). Llicenciada en Física per la Universitat de les Illes Balears, des del 2007 treballa al GOB com a responsable i portaveu de l'àrea de campanyes de territori i recursos naturals. Anteriorment havia treballat al Grup d'Investigació Sostenibilitat i Territori de la UIB i havia fundat Enginyeria Sense Fronteres a les Illes.

## Referències

* ↑ «Autora: Margalida Ramis». dBalears. [Consulta: 1r març 2020].
* ↑ «Articles de Margarida Ramis a l'Ara». Arxivat de l'original el 2019-11-16. [Consulta: 1r març 2020].
* ↑ «Cal evitar futures urbanitzacions com "petit Deià"». Canal4, 08-08-2018. Arxivat de l'original el 2020-03-01. [Consulta: 1r març 2020].
* ↑ «La amenaza del turismo a los recursos naturales. Nos lo cuenta Margalida Ramis, del GOB, el principal grupo ecologista balear». RTVE, 10-11-2018. [Consulta: 1r març 2020].
* ↑ «Entrevista amb Margalida Ramis». Sa Pobla Ràdio, 17-05-2019. [Consulta: 1r març 2020].
* ↑ «Margalida Ramis Archives». Directa. [Consulta: 1r març 2020].

## Enllaços externs

* Biografia i articles de Margalida Ramis a Crític
* Articles d'opinió de Margalida Ramis a Ara Balears
* «¿PODEMOS CONTINUAR? El blog de Margalida Ramis», a Alba Sud. Investigación y comunicación para el desarrollo (castellà)
* Articles de na Margalida Ramis a Directe.cat
# Celedones

Les celedones eren estàtues d'or en forma de dona forjades per Hefest, que les va dotar de vida i d'un bell cant.
Comparades amb les sirenes, encantaven els fidels del temple d'Apol·lo a Delfos. En algunes descripcions apareixen amb ales i urpes d'au, en d'altres tenen una gran bellesa. Aquestes descripcions de les celedones han portat diverses discussions entre els experts per aclarir si es refeien a les sirenes descrites per Homer. Per la descripció que en fa Píndar s'interpreta que eren les acroteri del temple.

## Referències

* ↑ Les celedones a Theoi
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, X, 5, 12
* ↑ Píndar. Pean, VIII, 68-69
* ↑ Skempis, M «Pindar's Celedones (Paean 8.68–79)». The Classical Quarterly, 6, 2, 2016, pàg. 437-445. DOI: https://doi.org/10.1017/S000983881600063X.
# Guerra d'Abkhàzia (1998)

La Guerra d'Abkhàzia va tenir lloc entre el 20 i 26 de maig del 1998 al districte de Gali, Abkhàzia. Es tracta d'un conflicte armat entre rebels georgians contra el govern separatista abkazi. La guerra també és coneguda com a Guerra d'Abkhàzia dels Sis Dies perquè són els dies que s'entenen entre el 20 i 26 de maig, tot i que hi havia hagut insurgències molt més abans. Els combats són els més intensos des del final de la Guerra d'Abkhàzia del 1993. Se salden amb un alto al foc entre abkhazis i georgians per iniciativa d'Eduard Xevardnadze, presidient georgià, el 26 de maig.

## Atacs guerrillers esporàdics

Les infructíferes conversacions de pau de cinc anys entre abkhazs i georgians fracassen, amb el sollevament armat dels georgians. Petites unitats guerrilleres s'uneixen gradualment i en el 1996 formen la Legió Blanca. Sukhumi, capital d'Abkhàzia, denuncia que prop de 300 guerrillers georgians s'han introduït al districte d'Abkhàzia i que està iniciant preparatius per una missió de rebel·lió a gran escala.
La primavera arriba llavors amb l'empitjorament de la situació a Abkhàzia. Els grups rebels intensifiquen els seus atacs contra l'exèrcit abkhaz, que perd finalment el control de la regió de Gali. En l'atac més pesat, el del 18 de maig del 1998, guerrillers d'ètnia georgiana envaeixen una estació de la milícia abkhaz de Repi, matant-hi 17 milicians.

## La "Guerra dels Sis Dies"

El 20 de maig del 1998, tropes abkhazs fortament armades, amb tancs blindats, entren al districte de Gali. Guerrillers georgians amb falta d'armament, ajudats per llança-granades i metralladores únicament, comencen una guerra de trinxera per defensar els pobles de Geòrgia.
El 26 de maig del 1998, forces abkhazs prenen el control de quasi tot el districte de Gali. Les delegacions de Geòrgia i Abkhàzia arriben llavors a una treva el 25 de maig del 1998, a Gagra. Segons l'acord, les dues parts han de retirar les seves respectives forces armades del districte de Gali, a data del 26 de maig del 1996. Una comissió especial composta per representants de l'Organització de les Nacions Unides i altres organitzacions internacionals és creada per tal de supervisar l'alto-al-foc.

## Referències

* ↑ Cheterian, Vicken. «Ethnic conflict in Georgia» (en anglès). Le Monde Diplomatique, 01-12-1998. [Consulta: 15 novembre 2020].
* ↑ «[ Mai 1998 : à propos du nouveau conflit en Abkhazie - COLISEE ]». [Consulta: 2 octubre 2024].

## Vegeu també

* Conflictes al Caucas
# Rugrats (pel·lícula)

Rugrats: La pel·lícula - Aventures en bolquers (títol original en anglès: The Rugrats Movie) és pel·lícula estatunidenca d'animació dirigida per Norton Virgien i Igor Kovalyov, estrenada l'any 1998. És el primer llargmetratge adaptat de la sèrie televisiva d'animació Quatre grapes difosa des de 1991 a Nickelodeon. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

La família Pickles acaba de fer-se més gran amb l'arribada d'un bebè anomenat Jules. Si Papà i Mama Pickles estan encantats, no és el cas de Tommy, fins llavors fill únic, que troba que la seva vida és massa trastocada per la irrupció d'aquest nounat. Ajudat dels seus companys i del seu autoreptil, decideix raptar el petit. Els Pickles es llancen llavors valentament a l'aventura però s'extravien pel camí i es troben al bell mig d'un immens bosc omplert d'ombres amenaçadores.

## Repartiment

| Personatge | Veu original | Veu catalana |
| Tommy Pickles | E.G. Daily | Núria Domènech |
| Dylan "Dil" Pickles | Tara Strong | – |
| Charles "Chuckie" Finster, Jr. | Christine Cavanaugh | Belén Roca |
| Phillip "Phil" i Lillian "Lil" DeVille | Kath Soucie | Marta Barbarà |
| Angelica Pickles | Cheryl Chase | Geni Rey |
| Stu Pickles | Jack Riley | Pep Anton Muñoz |
| Didi Pickles | Melanie Chartoff | – |
| Chas Finster | Michael Bell | Pep Sais |
| Drew Pickles | Michael Bell | Quim Roca |
| Charlotte Pickles | Tress MacNeille | Alicia Laorden |
| Lou Pickles | Joe Alaskey | Xavier de Llorens |
| Avi Boris | Michael Bell | Emili Freixas |
| Àvia Minka | Melanie Chartoff | Carme Contreras |
| Tieta Miriam | Andrea Martin | Aurora García |
| Dra. Lucy Carmichael | Hattie Winston | Marta Ullod |
| Susie Carmichael | Cree Summer | – |
| Rex Pester | Tim Curry | Albert Mieza |
| Ranger Franklin | David Spade | Antoni Forteza |
| Ranger Margaret | Whoopi Goldberg | Rosa Pastó |

## Box-office

Quan es va estrenar als Estats Units, la pel·lícula es va estrenar amb 27.321.470 dòlars i va acumular 100.439.328 dòlars als Estats Units. La pel·lícula va recaptar 140.839.328 dòlars a tot el món.

## Referències

* 1 2 «Rugrats». esadir.cat.
* ↑ «Avui. 26/6/1999.». [Consulta: 3 gener 2025].
* ↑ «Avui. 26/6/1999.». [Consulta: 3 gener 2025].
* ↑ Gates, Anita «FILM REVIEW; A Sibling Takes a New Rival for a Ride» (en anglès). The New York Times, 20-11-1998. ISSN: 0362-4331.
# Teoduí de Baviera

Teoduí o Dietwinus (nascut ? – mort el 24 de maig de 1075) fou príncep-bisbe del principat de Lieja de 1048 al 1075.
A la mort de Wazon, l'emperador Enric III del Sacre Imperi Romanogermànic va imposar el seu candidat Teoduí al capítol de Sant Lambert i asseure així el seu poder faç a l'església. Teoduí era originari de la casa dels ducs de Baviera. Ja al gener de 1049 va aliar-se amb els prínceps-bisbes d'Utrecht i Metz. Junts van partir a la guerra contra Teodoric IV d'Holanda, també anomenat Teodoric el Frisó, que cristianament van matar per tornar el Comtat d'Holanda sota dominació imperial.
El successor d'Enric III, Enric IV, va confirmar l'expansió del principat al comtat d'Hainaut, però aquest territori va passar al comtat de Flandes el 1051. Tot i ésser un home de l'emperador, va convidar el papa Lleó IX a Lieja i escortar-lo cap a Roma. A més de les seves activitats militars i diplomàtiques, a Lieja va continuar el desenvolupament de l'escola de la catedral va conèixer un èxit particular. Sota el seu regne, Frederic de Lotaríngia, el futur papa Esteve IX, va ser membre del capítol de la Catedral de Sant Lambert.
Després d'un regne llarg de 27 anys, morí al 23 de juny de 1075 i va ser sebollit a la col·legiata d'Huy, una església que va dotar generosament durant la seva vida.

## Referències

* 1 2 Rieckenberg, Hans Jürgen. «Dietwin». A: Neue Deutsche Biographie (en alemany). Vol. 3. (en línia). Múnic: Bayerische Staatsbibliothek, 1957, p. 703-704.
* ↑ van der Aa, A.J. «Theoduinus of Dietwinus». A: Biographisch woordenboek der Nederlanden (Diccionari biogràfic dels Països Baixos) (en neerlandès). vol. 18. Haarlem: J.J. van Brederode, 874, p. 96.
# Puig de sa Cigonya

El puig de sa Cigonya és un petit puig del massís de Randa, situat al terme municipal de Llucmajor, Mallorca, entre la possessió de Son Samar i la de Míner Vella. Forma una petita serra allargada en direcció sud-oest—nord-est juntament amb el puig de Son Samar i el puig de la Glòria, essent el que es troba al mig. Tot el puig es troba cobert de pinar i el seu cim està situat a 281 m sobre el nivell de la mar.

## Referències

* ↑ SITIBSA. Servei d'Informació Territorial de les Illes Balears. «IDEIB.Infraestructura de dades espacials de les Illes Balears». Direcció General d'Ordenació del Territori del Govern de les Illes Balears. Arxivat de l'original el 2014-06-22. [Consulta: 3 gener 2021].
# Kori

Kori és un riu de l'Índia a Gujarat, al Cutch. És el nom que es dona a la boca oriental de l'Indus.
Alexandre el Gran el 325 aC va ser a la zona. Claudi Ptolemeu l'esmenta com a Lonibare (vers 125) i la considerava la principal entrada de l'Indus, però vers el 1000 la principal entrada ja havia passat més a l'oest. En el segle XII, durant els canvis del riu Indus, la gran ciutat d'Alor i moltes altres, foren desplaçades pels nous corrents formats. No obstant això, fins al segle XVIII la branca Kori tenia prou aigua per a irrigar l'estat de Lakhpat i el riu era prou fondo per a tenir un port a Sindhi, 80 km més amunt, però va haver de ser traslladar a Lakhpat, a uns 30 km de la boca. El 1764 quan la zona fou conquerida per Ghulam Shah de Sind, es va construir una gran presa al Kori que va causar la pèrdua de reg a Lakhpat i la baixada dels ingressos del Kutch. L'antic port de Lakhat modernament va desaparèixer i es va establir un port més avall, a Koteshwar.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Domènec Buxeda i Crehuet

Domènec Buxeda i Crehuet (Camprodon, 12 de gener de 1823 - Barcelona, 1 de març de 1882) fou un industrial tèxtil català.

## Biografia

Anà de jove a Sabadell per a treballar com a jornaler i arribà a ser fabricant. Juntament amb el seu germà Miquel, fou el fundador del Vapor Buxeda Vell (conegut durant molts anys com a Cal Buxeda Vell), en el que hi van invertir el sogre i cunyat d'ambdós germans.
L'any 1863, va ser un dels dotze fundadors de l'Institut Industrial de Sabadell, dedicat a l'estudi de la indústria tèxtil.
A finals de la dècada dels 1870, va vendre la seva part de participació al seu germà (que en aquell moment va quedar com a únic propietari) i va començar a exercir de vaporista (lloguer d'espais i força motriu). Aquesta activitat la va iniciar amb els altres dos germans, en Valentí i en Patllari fent construir el que seria conegut com a Buxeda Nou, també al carrer de Sant Pau, però uns metres al sud.
Posteriorment, es va traslladar a Barcelona, on entre els anys 1877 i 1878 era propietari d'un edifici al carrer dels Tallers.
Va morir a Barcelona, però fou enterrat a Sabadell, i el setembre del 1884, l'ajuntament presidit per Joan Vivé va acordar donar el nom de Buxeda a un carrer de la ciutat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carrer de Buxeda». Nomenclàtor. Ajuntament de Sabadell.
* ↑ «Plaça Universitat 5». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).
# Puig Gros d'en Torroella

El Puig Gros d'en Torroella és una muntanya de 244 metres que es troba al municipi de Forallac, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roc Estret

El Roc Estret és una muntanya de 707 metres que es troba al municipi de Viver i Serrateix, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Molí Vell de Sant Gallard

El Molí Vell de Sant Gallard és un edifici del municipi de les Piles. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta rectangular i cobert amb una volta de canó lleugerament apuntada que arrenca directament dels murs laterals. La porta d'accés s'obre a la façana sud. En la totalitat de la fàbrica van emprar-se carreus de pedra, regulars i tallats amb cura pel que fa a la volta, més matussers a la resta de la construcció. Ultra que s'emprava com a sala de les moles, en el casal s'ha conservat el canal d'entrada d'aigua al cacau i amb dificultat pot ser determinada l'estructura de la bassa, situada a la banda nord. Rebia aigua del moliner fariner del Petronillo i la condueix fins al Molí Nou de Sant Gallard.

## Història

Dels molins de Sant Gallart (ultra el que es ressenya en aquesta fitxa hi ha el conegut com a "Molí Nou") se'n parla força durant els segles xiii i xiv, en la documentació. Van ser propietat de Santes Creus i el monestir els donava en emfiteusi. Són abundants les notícies en aquest sentit atès que hi ha molta mobilitat pel que fa al canvi de l'explotació d'unes mans a altres.
La primera notícia documental es remunta a 1273, quan el monestir de Santa Creus en cedeix l'explotació a Gener Loreta. Aquesta família ja en tenia l'explotació amb anterioritat i la mantindrà almenys fins a finals del segle XIV. El 1387 en té el domini Arnau Lloreta.

## Referències

* 1 2 «Molí Vell de Sant Gallard». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ Cases i Lloscos, Maria Lluïsa «Breus notes sobre els molins fariners d'aigua a la Conca Alta del Gaià. Segles XIII i XIV». Aplec de Treballs, n.3, 1981, pàg. 231.
* ↑ Cases i Lloscos, 1981, p. 231 i 232.

## Enllaços externs

* «Molí Vell de Sant Gallard». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Can Benetó (Sant Miquel Sesperxes)

Can Benetó és una masia del poble rural de Sant Miquel Sesperxes, en el terme municipal de Sant Martí de Centelles, a la comarca d'Osona.
Està situada a migdia de l'església parroquial de Sant Miquel Sesperxes, a l'extrem de ponent del Pla de Sant Miquel. El Camí de Sant Pere de Bertí discorre a ponent de la masia.

## Enllaços externs

* Can Benetó en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya