OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cobert a la Figuerosa

Cobert a la Figuerosa és una cabana de volta de la Figuerosa, al municipi de Tàrrega (Urgell), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cabana de volta utilitzada com a cobert i d'altres finalitats agrícoles. Està bastida a recer d'un marge aprofitant l'alçada perfecta per a crear-hi la volta.
La cabana segueix bastant fidelment els paràmetres constructius d'aquest tipus d'arquitectura popular, és a dir, de planta rectangular, amb coberta de volta de canó més o menys acurada, parets de pedra irregular amb rejuntament de terra i falcada amb resquills també de pedra formant aparell rústic. La seva cara no presenta cap tancament, sinó que és totalment descoberta, amb la presència d'una gran arcada de mig punt, formada per carreus de pedra estrets i allargats col·locats de manera alineada per a crear la volta de canó interior.
La coberta és a base de grans lloses de pedra unides fins a arribar a cobrir tot l'espai de la volta intentant tapar la mínima obertura que es pugui produir.

## Referències

* 1 2 3 «Cobert a la Figuerosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Cop d'estat búlgar de 1944

El Cop d'estat búlgar de 1944 també conegut com el cop d'estat del 9 de setembre va ser un cop d'estat a Bulgària protagonitzat per el Front de la patria durant la Segona guerra mundial. El cop d'estat també va ser ajudat amb recursos i força militar de l'Unió soviètica.

## Antecedents

Durant la Segona Guerra Mundial, Bulgària tenia un govern feixista i era part de les forces de l'Eix. Un grup antifeixista, el Front de la Pàtria, es va formar amb 20.000 guerrillers i 200.000 simpatitzants. El 5 de setembre de 1944, l'Exèrcit Roig va declarar la guerra a Bulgària.
Mentrestant, els treballadors van realitzar diverses accions en suport a la insurrecció, incloent vagues generals i manifestacions a diferents ciutats. Els soldats es van negar a seguir ordres a l'Exèrcit.

## Cop d'estat

El 26 d'agost, el Front de la Pàtria va decidir iniciar una insurrecció general que va començar el 9 de setembre a Sofia. Es van dur a terme coordinacions, es van prendre presons, es van alliberar presos polítics i es va destituir l'administració col·laboracionista. El 18 de setembre, l'Exèrcit Roig va entrar a Sofia.
El Front de la Pàtria es va convertir en el nou govern i va declarar la guerra a l'Eix, unint-se als Aliats. Aquest nou govern va fer purgues de col·laboradors, va integrar guerrillers a l'exèrcit i va crear un Tribunal Popular per jutjar els crims del feixisme.
Al setembre de 1946, bulgaria es proclam república. A l'octubre d'aquest mateix any es van celebrar unes eleccions en què el Front de la Pàtria va obtenir el 71% dels vots i es va fundar la nova República Popular de Bulgària.

## Referències

* ↑ Gehler, Michael; Schriffl, David; Schriffl, David; Dickson, Keith; Mertelsmann, Olaf. Violent Resistance: From the Baltics to Central, Eastern and South Eastern Europe 1944–1956. Brill | Schöningh, 2020-09-04. DOI 10.30965/9783657703043_019. ISBN 978-3-657-70304-3.
* ↑ «9 de septiembre de de 1944: fecha polémica en la historia búlgara» (en castellà). [Consulta: 14 gener 2025].
Segona Guerra Mundial :
Europa Occidental  · Europa Oriental  · Àfrica  · Mediterrània  · Àsia i el Pacífic  · Atlàntic :
Participants :
Cronologia de la Segona Guerra Mundial :
Aspectes :
Categoria  ·  llibres de text  ·  dites  ·  texts  ·  arxius  ·  notícies :
# Laestrygon

Laestrygon és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 0 ° latitud N i 160 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència alslestrígons, poble de gegants antropòfags.

## Referències

* ↑ "Laestrygon". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Samuel Kahanamoku

Samuel Kahanamoku (Honolulu, 4 de novembre de 1902 - Honolulu, 26 d'abril de 1966) va ser un nedador estatunidenc que va competir durant la dècada de 1920. Era germà del també nedador Duke Kahanamoku.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va guanyar la medalla de bronze en els 100 metres esquena del programa de natació.

## Referències

* 1 2 «Sam Kahanamoku Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d'agost 2011. [Consulta: 20 juny 2018].
# Doriclides

Doriclides (grec antic: Δορυκλείδας, llatí: Dorycleidas) va ser un escultor espartà germà del també escultor Medó.
Va esculpir una estàtua de la titànide Temis en or i ivori que es trobava al temple d'Hera a Olímpia. Va ser deixeble de Dipè i Escil·lis i, per tant, va viure cap a la meitat del segle vi aC, tal com diu Pausànias.

## Notes

* ↑ Segons la forma del nom que proposen el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ Dorycleidas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1070
# Eli Nicó

Eli Nicó (en llatí: Aelius Nico), dit també Nicó de Pèrgam (en grec antic: Νίκων ὁ Περγαμηνός), fou un arquitecte i geòmetra natural de Pèrgam que va viure al segle ii. Era el pare del metge Galè, i va dirigir i supervisar ell mateix l'educació del seu fill.
Era molt considerat pels seus coneixements d'astronomia, gramàtica, aritmètica i algunes branques de la filosofia, i també per la seva paciència, justícia, benevolència i altres virtuts. Galè en parla en diverses de les seves obres.
Va morir el 148 o el 149, quan el seu fill tenia 20 anys.

## Referències

* ↑ Pearcy, Lee. «Galen: a Biographical Sketch». Medicina antiqua. University College London, 2004. Arxivat 2007-12-29 a Wayback Machine.
* 1 2 Nicon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1199
# Libya (albedo)

Libya és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 0 ° latitud N i 90 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Líbia, a l'època clàssica indicava una àrea més gran que l'estat actual de Líbia, corresponent aproximadament al Magrib actual.

## Referències

* ↑ "Libya (albedo)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Daniel Rye

Daniel Rye Ottosen (Give, 1989) és un fotògraf autònom danès que va ser retingut com a ostatge per Estat Islàmic durant 13 mesos entre el 2013 i el 2014. Va ser alliberat el juny de 2014 després de pagar un rescat de 15 milions de corones. Havia viatjat a Síria per fer un reportatge fotogràfic sobre els refugiats sirians a Turquia i el nord de Síria. Les seves experiències com a ostatge són el rerefons del best-seller de Puk Damsgård del 2015 Ser du månen, Daniel i una adaptació cinematogràfica d'aquest, que es va estrenar el 29 d'agost de 2019. La pel·lícula, titulada El segrest de Daniel Rye, està dirigida per Niels Arden Oplev i amb Esben Smed en el paper de Daniel Rye.

## Referències

* 1 2 «Dansker holdt som gidsel af IS - nu filmatiseres hans mareridt». , 12. maj 2018.
* ↑ «Dansk gidsel frigivet efter 13 måneders fangenskab i Syrien». berlingske.dk, 19-06-2014.
* ↑ «Et grumt og følelsesladet mareridt: Anmelder rørt over ny film om dansk gidseldrama». , 29-08-2019.
# Albert Vanhoye

Albert Vanhoye (Hazebrouck, 24 de juliol de 1923 - Roma, 29 de juliol de 2021) va ser un prevere jesuïta i un exegeta. Va ser ordenat cardenal el 2006.
Albert Vanhoye ingressà el 1941 a la Societat de Jesús i estudià a l'escolàstica jesuïta a França i a Bèlgica, obtenint una llicenciatura i el doctorat en Sagrades Escriptures amb una tesi sobre l'Epístola als Hebreus, de l'Institut Bíblic Pontifici (el Biblicum) de Roma. Va ser ordenat prevere el 25 de juliol de 1954.
Després d'una estada a la casa d'estudis dels jesuïtes a Chantilly, va ser reclamat a Roma el 1963 per ser Professor d'Escriptura a l'Institut Pontifici Bíblic, on durant 6 anys va fer de rector (1984-1990). Es retirà el 1988. La seva recerca tractà principalment amb les Cartes del Nou Testament, en particular l'Epístola als hebreus, de la que és considerat possiblement el principal expert al món. Durant els seus anys al Biblicum dirigí 29 tesis sobre aquest camp. Va ser degà de la Facultat Bíblica (1969-75) i director de la revista Biblica (1978-1984). A partir de 1980 dirigí la col·lecció de monografies bíbliques Analecta Biblica .
Durant diversos anys també va ser Secretari de la Comissió Pontifícia Bíblica, sota el llavors president cardenal Ratzinger. Després de 1998 seguí com a Consultor en diversos dicasteris de la Cúria Romana fins a ser nomenat al Col·legi de Cardenals.
Va ser creat cardenal diaca pel Papa Benet XVI al consistori del 24 de març de 2006, quan ja tenia 82 anys i, per tant, no podia votar als conclaves. Va obtenir la dispensa de l'obligació de ser consagrat bisbe en el moment de la seva elevació a cardenal.
Entre el 10 i el 16 de febrer de 2008 predicà els exercicis espirituals de la Cúria Romana, amb la presència del Papa Benet XVI.
Al novembre del 2010 el cardenal Vanhoye va ser nomenat pel Príncep Carlo, Duc de Castro com a Conseller Eclesiàstic de la Casa Reial de Borbó-Dues Sicílies, havent servit prèviament com a Gran Prior de l'Orde Sagrat Militar Constantinià de Sant Jordi.

## Obres principals

* La structure littéraire de l'Epître aux Hébreux, Desclée de Brouwer, Tournai, 1963.
* Situation du Christ. Epître aux hébreux 1 et 2, Paris, 1969.
* Prêtres anciens, prêtre nouveau selon le Nouveau Testament, Paris, 1980.
* La lettre aux Hébreux: Jésus-Christ, médiateur d'une nouvelle alliance, Paris, 2002.

## Referències

* ↑ Catholic Hierarchy
* ↑ Holy See Press Office
# Sant Miquel de Puigverd d'Agramunt

Sant Miquel de Puigverd d'Agramunt és una església de Puigverd d'Agramunt (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita ermita que comparteix advocació de Sant Miquel i la Mare de Déu de Gràcia. És un petit temple de planta basilical d'una sola nau coberta amb volta de canó amb arcs de reforç interiors. Algun d'aquests arcs finalitza amb una mènsula figurada. Dues són busts masculins barbats, una altra és un cavaller i una quarta és de difícil interpretació. És capçada per un absis poligonal. Externament es troba cobert per un sostre a dues aigües i els murs són a base de carreus de pedra regulars. La façana és de formes senzilles amb una entrada resolta amb un arc de mig punt dovellat amb l'anagrama de la Verge Maria al centre. Sobre l'entrada s'aixeca un campanar d'espadanya amb dues obertures i una sola campana.

## Referències

* ↑ «Sant Miquel de Puigverd d'Agramunt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Casa Gabaldà

La Casa Gabaldà és una obra amb elements renaixentistes d'Arnes (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de gran superfície, amb planta baixa i dos pisos, coberta de teula amb aleró de fusta, murs de pedra amb façana principal al carrer dels dolors i altra, secundària, al carrer major.
Entrada amb espai de doble alçada, escales amb barana de fusta treballada com a zona per a guardar grà i útils. Als pisos superiors d'habitatge hi ha al primer, balcons volats posteriors, els superior original, les llindes de les obertures són de fusta i l'espai de l'entrada està ple de tines, d'èpoques diverses, per guardar el grà.

## Referències

* 1 2 «Casa Gabaldà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Casa Gabaldà». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Mare Serpentis

Mare Serpentis és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -29.71 ° latitud N i 40 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència al mar Austral, mar del Sud.

## Referències

* ↑ "Mare Serpentis". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Herluf Bidstrup

Herluf Bidstrup (Berlín, 10 de setembre de 1912 - Lillerød, 26 de desembre de 1988) va ser un dibuixant i il·lustrador danès.
Bidstrup va ser instruït com a pintor a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Dinamarca i durant la seva carrera va dibuixar més de 5.000 historietes. Va ser un comunista molt preocupat amb els assumptes internacionals del seu temps i sàtira social. Així i tot, no tot el seu treball gira al voltant de política i ideologia.

## Obra d'art

Bidstrup va publicar els seus primers dibuixos en el seu aniversari de 20 anys en un diari danès notable, però havia exhibit ja en l'edat de 14 en l'exposició d'art d'uns nens a Copenhaguen.
Com a comunista, Bidstrup va dibuixar moltes historietes sobre política internacional i temes socials, així com els assumptes relacionats a l'efecte de Segona Guerra Mundial.
Bidstrup viatjava extensament durant la seva carrera, en particular als països socialistes del Bloc Oriental, més notablement Alemanya de l'Est i la Unió soviètica on ell producció pel·lícules animades i va exhibir les seves obres. Durant l'ocupació alemanya de Dinamarca en la Segona Guerra mundial vivia als EUA, i en aquest temps era entre els més populars artistes danesos sabuts a l'estranger. Els seus treballs són encara molt populars a Rússia i Xina avui.
A més de la seva producció prolífica d'historietes, Bidstrup també va produir cartells i va il·lustrar llibres, incloent els llibres dels nens, material educatiu i el seu propi travelogues. El seu llibre "Kinarejse" (1956) sobre els seus viatges a la Xina ha estat traduït en rus, xinès, alemany i anglès ("Herluf Bidstrup a la Xina").
Algunes de les seves obres d'art estan exhibides en el Museu del Treballador a Copenhaguen.

## Referències

* ↑ Jyllands-Posten: Fra bidsk satire til erotisk glød (en danés)

## Fonts

* Kunstindeks Danmark: Herluf Bidstrup ((en danès))
* Bidstrup (rus)

## Enllaços externs

* Historietes de Bidstrup
# Amid-al-Mulk al-Kundurí

Abu-Nasr Muhàmmad ibn Mansur Amid-al-Mulk al-Kundurí (àrab: أبو نصر محمد بن منصور بن محمد عَميد المَلك الكُنْدُري, Abū Naṣr Muḥammad b. Manṣūr ʿAmīd al-Mulk al-Kundurī) fou visir del primer sultà seljúcida Toghril Beg (1055 - 1063). Juntament amb el visir Nidham-al-Mulk, que va servir a Alp Arslan i a Malik Shah I, fou el visir més important del període seljúcida.
Toghril el va enviar per contractar un matrimoni i el visir el va negociar al seu propi benefici; per aquesta causa el sultà el va fer castrar; després va complotar contra el seu senyor per deposar-lo i posar al tron a Anushirwan ibn Toghril, fill d'una esposa del sultà de nom Khatun; aquest complot es va organitzar en el moment que Toghril estava a punt de combatre a Mossul al seu rival el turc al-Basasiri, favorable als fatimites; quan el sultà va sortir al combat el visir només li havia preparat dos mil homes; quan va arribar a Hamadan va demanar al seu visir i a la seva esposa d'enviar forces per combatre a Ibrahim Inal, germà de Toghril que s'havia revoltat; però al-Kunduri en lloc d'això, va donar diners a la tropa per obtenir el seu suport per Anushirwan, rebent també diners del califa per aquesta finalitat; però els general Umar i Inandjil es van oposar a Anushirwan i no el van voler reconèixer i, per tant, el califa no el va voler nomenar sultà; llavors Khatun se'n va anar a reunir-se amb el seu marit i el pla es va enfonsar. Al-Kunduri i Anushirwan van córrer a reunir-se amb Toghril per lluitar contra al-Basasiri.
En tres anys de negociacions (1060-1063) va aconseguir finalment arranjar el matrimoni de Toghril amb la filla del califa al-Kaim, però es va guanyar l'enemistat d'aquest.
A la mort de Toghril (4 de setembre del 1063) havia designat successor al seu nebot (i probable fill adoptiu) Sulayman ibn Čaghri Beg. El visir va fer llegir la khutba a Rayy en nom de Sulayman i va escriure en to amenaçant a Alp Arslan, que des d'una data entre 1059 i 1061 era malik de Khurasan (on havia succeït al seu pare Čaghri Beg) i ja havia començar a moure les seves forces cap a l'oest disposat a oposar-se al seu germanastre. Alguns amirs de Toghrul, encapçalats per Erdem o Irdim al-Hadjib, van negar el seu reconeixement a Sulayman i es van pronunciar per Alp Arslan. El mateix al-Kunduri va canviar de bàndol, i va proclamar a Alp Arslan, deixant a Sulayman com presumpte hereu.
Alp Arslan va contemporitzar un temps i va fingir donar confiança al visir. El 1064 quan al-Kunduri va fer llegir la khutba a Bagdad en nom d'Alp Arslan (març/abril de 1064) el califa va demanar al sultà l'eliminació del visir. Un temps després, segurament el mateix 1064, Alp Arslan li va confiscar les seves riqueses i poc després el va fer matar.

## Referències

* Cambridge History of Iran, Cambridge 1968
# Cal Cabaler del Ros

Cal Cabaler del Ros és una obra de la Guàrdia d'Urgell, al municipi de Tornabous, (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta quadrangular, tres plantes i golfes, cobert a doble vessant de teula àrab i acabat en frontó triangular perquè els aiguavessos escupen els costats.
Els murs de l'habitatge presenten diferents paraments assenyalant diversos moments constructius: parament de carreus irregulars, de carreus regulars arrebossat i altres petites parts cobertes amb totxanes. Els murs estan en mal estat de conservació. La planta baixa presenta la porta d'ingrés allindada. A la llinda s'ha de destacar el camp epigràfic amb bordura remarcada en baix relleu, on es llegeix: "Pere Soler Any 1762" al voltant d'una simple forma geomètrica coronada amb una creu.
La primera i la segona planta són les destinades a habitació i es tradueixen a l'exterior amb petites finestres a les quatre façanes. A la façana principal només hi ha una balconada tot justa a sobre de la porta allindanada de l'entrada. La resta d'obertures són en forma de petites finestres quadrades, moltes de les quals estan actualment tapiades amb petites pedres. Just sota la teulada hi ha les golfes, que tenen poca llum, ja que solament hi ha una o dues obertures quadrades minúscules.
Aquest edifici és de l'any 1762, però Cal Ros té una segona fase de construcció posterior en la qual s'afegeixen altres estructures annexes, com un corral al costat lateral dret i un petit cos davanter adjunt a la façana principal. El corral és format per un mur baix amb aparell regular i presenta una gran obertura en forma de porta. És de grans dimensions i adopta una estructura quadrangular.
El petit cos annex a la façana principal és de l'any 1884, tal com assenyala la llinda de la porta d'accés. És de planta quadrada amb una coberta lleugerament inclinada, de teula àrab i aparell molt irregular lligat amb morter. A la cara est hi ha la porta d'entrada, formada per pedres de grans dimensions que dissenyen els costats suportant la llinda. Més amunt s'obre una finestra quadrangular.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Cal Cabaler del Ros». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Bruixa (papallona)

La bruixa (Brintesia circe) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels nimfàlids (Nymphalidae) present als Països Catalans.

## Distribució

Es distribueix pel centre i sud d'Europa (incloent les illes de Còrsega, Sardenya, Sicília, Tasos i Lesbos; absent a les Balears), Turquia, Iran i fins a l'Himàlaia. A la península Ibèrica es troba arreu exceptuant la costa cantàbrica.

## Descripció

Als Països Catalans es pot confondre amb Hipparchia fagi i Hipparchia alcyone, però es pot diferenciar fàcilment gràcies a la taca blanca a la zona discal del revers de les ales posteriors.

## Hàbitat

Normalment habita zones seques, arbustives i herboses. L'eruga s'alimenta de gramínies tals com Bromus, Festuca, Brachypodium phoenicoides, Carex, etc.

## Període de vol

Vola en una sola generació entre començaments de juny i mitjans de setembre, segons la localitat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.
* ↑ «Noms de papallones | TERMCAT». [Consulta: 14 gener 2025].

## Enllaços externs

* Asturnatura (castellà)
Viccionari
# Aurora (albedo)

Australia és una característica d'albedo a la superfície de Mercuri, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 45 ° latitud N i 90 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1976 i fa referència a una característica d'albedo del quadrangle Victoria (H-2).

## Referències

* ↑ "Aurora (albedo)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Mapa de Mercuri». Google Mercury.