OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Syzygium

Syzygium és un gènere amb una 500 espècies de plantes fanerògames pertanyent a la família Myrtaceae. Es desenvolupen en regions tropicals i subtropicals del Vell Món.
La majoria de les espècies són arbres i arbustos perennes. Diverses espècies es conreen com a planta ornamental pel seu atractiu fullatge i altres espècies produeixen fruits comestibles per al seu consum en fresc o en compotes, encara que la més important espècie és el clau (Syzygium aromaticum), que és una espècia molt important.

## Espècies seleccionades

* Syzygium aqueum
* Syzygium australe
* Syzygium aromaticum
* Syzygium buxifolium
* Syzygium cordatum
* Syzygium cumini
* Syzygium curanii
* Syzygium eucalyptoides
* Syzygium fibrosum
* Syzygium forte
* Syzygium grandis
* Syzygium guineese
* Syzygium jambos
* Syzygium javanicum
* Syzygium luehmannii
* Syzygium malaccense
* Syzygium nervosum
* Syzygium oblatum
* Syzygium oleosum
* Syzygium paniculatum
* Syzygium polyanthum
* Syzygium polycephaloides
* Syzygium polycephalum
* Syzygium pycnanthum
* Syzygium samarangense
* Syzygium smithii
* Syzygium suborbiculare
* Syzygium tetragonum
* Syzygium zeylanicum

## Espècies australianes

* Syzygium australe
* Syzygium corynanthum
* Syzygium crebrinerve
* Syzygium francisii
* Syzygium hodgkinsoniae
* Syzygium luehmannii
* Syzygium moorei
* Syzygium oleosum
# Mare de Déu de les Pedreres

La Mare de Déu de les Pedreres o Mare de Déu de la Cova (en italià: Madonna delle Cave), és una pintura al tremp sobre taula (32 × 29,6 cm) del pintor italià renaixentista Andrea Mantegna, que data dels anys 1488 - 1490 i es conserva en la Galeria dels Uffizi de Florència.

## Història

La Mare de Déu amb l'Infant en els seus braços està asseguda en un primer pla, potser al cim del pujol Gòlgota, sobre un fons rocós, descrit per alguns com «un far de pedra d'esquist, durant la posta del sol». El nom prové de la pedrera que es veu en la llunyania a la dreta, on alguns treballadors tenen la intenció d'obtenir d'una llosa, un tros del fust d'una columna i el capitell; més endavant, una mica més avall d'altres treballen en un sarcòfag, una al·lusió a la tomba de Crist, que al·ludeix al destí de l'Infant. La meitat esquerra del fons mostra un camí on alguns personatges passegen i hi ha un pastor amb el seu ramat, un camp en què alguns agricultors estan collint el fenc i, en la llunyania, un castell i un camí que condueix una ciutat llunyana envoltada per una muralla.
La transició entre l'ombra de la meitat dreta del fons i la llum de la meitat esquerra, s'ha interpretat com una al·legoria de la Redempció, que passa a través de la mediació de Crist i de l'Església, simbolitzada per Maria. Alguns han volgut reconèixer un lloc precís, d'acord amb Fiocco Carrara i, segons Paul Kristeller és el pujol Bolca a Roncà, entre Vicenza i Verona.

## Referències

* ↑ Caamesasca, 2007, p. 380.

## Bibliografia

* Camesasca, Ettore. «Mantegna'». A: Scala. Pittori del Rinascimento (en italià), 2007. ISBN 888117099X.
* Gloria Fossi, Uffizi, Giunti, Firenze 2004. ISBN 88-09-03675-1
* Tatjana Pauli, Mantegna, serie Art Book, Leonardo Arte, Milano 2001. ISBN 9788883101878
* Alberta De Nicolò Salmazo, Mantegna, Electa, Milano 1997.

## Enllaços externs

* Fitxes del catàleg del museu
# Litoria mystax

Litoria mystax és una espècie de granota del gènere Litoria i de la família dels hílids. És endèmica d'Indonèsia. El seu hàbitat natural inclou boscos tropicals o subtropicals secs i a baixa altitud.

## Referències

* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
# La química de l'amor

La química de l'amor (títol original en anglès, The Female Brain) és una pel·lícula de comèdia estatunidenca del 2017 dirigida per Whitney Cummings i escrita per Neal Brennan i la mateixa Cummings. Es basa en el llibre de 2006 The Female Brain de Louann Brizendine. La pel·lícula és protagonitzada per Cummings, Sofía Vergara, Toby Kebbell, James Marsden, Deon Cole, Lucy Punch, Beanie Feldstein i Cecily Strong. S'ha doblat al valencià per a À Punt, i s'ha subtitulat al català oriental.
Es va estrenar al Festival de Cinema de Los Angeles el 17 de juny de 2017. Es va estrenar als cinemes el 9 de febrer de 2018 a càrrec d'IFC Films.

## Repartiment

* Whitney Cummings com a Julia Brizendine
* Sofia Vergara com a Lisa
* Toby Kebbell com a Kevin
* James Marsden com a Adam Simmons
* Lucy Punch com a Lexi Mercer
* Beanie Feldstein com a Abby
* Cecily Strong com a Zoe
* Blake Griffin com a Greg
* Deon Cole com a Steven
* Marlo Thomas com a Lynne Brizendine
* Jane Seymour com a Cheryl Mercer
* Will Sasso com a Dennis

## Referències

* ↑ Dave McNary. «Whitney Cummings to Direct ‘The Female Brain’ Movie Comedy». Variety.com, 23-05-2016. [Consulta: 9 novembre 2017].
* ↑ «La química de l'amor». À Punt, 05-02-2023. [Consulta: 22 febrer 2023].
* 1 2 The female brain a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Busch, Anita. «[WATCH]: ‘The Female Brain’ Clip: Whitney Cummings Stars and Directs». Deadline, 14-06-2017. [Consulta: 9 novembre 2017].
* ↑ Lang, Brent. «Whitney Cummings Comedy ‘The Female Brain’ Sells to IFC (EXCLUSIVE)». Variety, 14-11-2017. [Consulta: 15 novembre 2017].
# Molí de Xim

El molí de Xim és molí del segle XIX-principi del segle XX actualment reconvertit en restaurant dins del nucli urbà de la població de Miravet (Ribera d'Ebre), al bell mig del terme, formant cantonada entre el carrer de la Verge de Gràcia i el carrer Major. Edifici cantoner de planta rectangular, amb pati o terrassa a la part posterior. Presenta la coberta de teula de dues vessants i està distribuït en una sola planta i golfes. La façana orientada al carrer Verge de Gràcia presenta un gran portal d'arc rebaixat adovellat, amb els brancals bastits amb carreus de pedra ben desbastats. A banda i banda hi ha dos antics portals actualment tapiats, bastits en maons. La façana del carrer Major, en canvi, presenta dues finestres d'arc rebaixat, també bastides en maons. A l'extrem de migdia del parament es localitza l'actual porta d'accés a l'interior, de nova obertura. L'interior ha estat completament reformat i adequat al seu nou ús com a restaurant. La construcció està bastida en pedra desbastada i sense treballar de diverses mides, disposada en filades més o menys regulars, exceptuant les golfes, bastides en terra.

## Notes

* ↑ «Molí de Xim». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Thermae Romae (pel·lícula)

Thermae Romae és una pel·lícula d'imatge real adaptació del manga japonès Thermae Romae del 2012, que va ser produït per Fuji TV i es va estrenar el 28 d'abril de 2012. El 2014 es va estrenar una segona pel·lícula, Thermae Romae II.

## Repartiment

* Hiroshi Abe com a Lucius
* Aya Ueto com a Mami Yamakoshi
* Kazuki Kitamura com a Ceionius
* Riki Takeuchi com a Tateno
* Kai Shishido com a Antoninus
* Takashi Sasano com a Shūzo Yamakoshi
* Masachika Ichimura com a Hadrià
* Midoriko Kimura com a Yumi Yamakoshi
* Katsuya com a Marcus

## Recepció

El 29 de juliol, la pel·lícula tenia una recaptació de taquilla de 74.091.903 dòlars EUA. Va ser la segona pel·lícula nacional més taquillera a la taquilla japonesa el 2012 i, a partir del 5 de gener de 2015, és la 95a pel·lícula més taquillera del Japó, amb 5,98 mil milions ¥
Hiroshi Abe va guanyar la millor interpretació d'un actor en un paper principal per la pel·lícula a la presentació del 36ns Premis de Cinema de l'Acadèmia de Japó. Thermae Romae també va rebre una nominació per a la direcció d'art de Mitsuo Harada als mateixos premis.
Thermae Romae va guanyar 1.498.789 HK$ a les taquilles de Hong Kong.
La pel·lícula es va estrenar a Nord-amèrica el setembre de 2012 al Festival Internacional de Cinema de Toronto.

## Referències

* ↑ «Thermae Romae Bath Manga Gets Live-Action Film». Anime News Network, 12-03-2011. Arxivat de l'original el March 15, 2011. [Consulta: 12 març 2011].
* ↑ «Thermae Romae Bath Manga Gets TV Anime». Anime News Network, 09-12-2011. Arxivat de l'original el January 7, 2012. [Consulta: 10 desembre 2011].
* ↑ «Thermae Romae Manga Gets Live-Action Film Sequel». Anime News Network, 29-01-2013. Arxivat de l'original el February 3, 2013. [Consulta: 6 febrer 2013].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «テルマエ・ロマエ». Eiga.com, 31-08-2012. Arxivat de l'original el October 20, 2012.
* ↑ «Japanese Box Office, July 28–29». Anime News Network, 06-08-2012. Arxivat de l'original el August 18, 2012. [Consulta: 16 agost 2012].
* ↑ «ja:2012年（平成24年 ） 興行収入１０億円以上番組 ）» (en japonès). www.eiren.org. Arxivat de l'original el April 21, 2015. [Consulta: 8 gener 2015].
* ↑ «ja:歴代興収ベスト100» (en japonès). www.kogyotsushin.com, 05-01-2015. Arxivat de l'original el August 8, 2017. [Consulta: 8 gener 2015].
* ↑ «Thermae Romae». HK Neo Reviews, 11-09-2013. Arxivat de l'original el March 4, 2016. [Consulta: 4 març 2013].
* ↑ Toronto International Film Festival (July 24, 2012). "2012 Toronto International Film Festival Unveils Galas and Special Presentations". Nota de premsa.
* ↑ «Thermae Romae: Toronto Review». The Hollywood Reporter, 06-09-2012. Arxivat de l'original el September 12, 2012. [Consulta: 15 setembre 2012].
# Hyla hallowellii

Hyla hallowellii és una espècie de granota de la família dels hílids. És endèmica del Japó. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos tropicals o subtropicals secs i a baixa altitud, zones d'arbustos, prades parcialment inundades, pantans, aiguamolls d'aigua dolça, corrents intermitents d'aigua, plantacions, zones prèviament boscoses ara molt degradades, estanys, terres d'irrigació, canals i dics.
# Land grid array

Land grid array (LGA) és un tipus d'encapsulat de circuit integrat utilitzat com a interfície física dels microprocessadors Intel Pentium 4, Intel Xeon, Intel Core 2 Duo i AMD Opteron. A diferència de la pin grid array (PGA), interfície trobada en la majoria dels processadors AMD i Intel anteriors, no existeixen les branques al xip, en lloc de les clavilles són pastilles de nu de coure xapada en or que toquen les branques a la placa mare.
Si bé els sockets LGA han estat en ús des de 1996 a tecnologies de MIPS R10000, R12000 i processadors R14000 la interfície de no tenir un ús generalitzat fins que Intel va presentar la seva plataforma LGA començant amb el 5x0 i 6x0 seqüència nucli Pentium 4 Prescott l'any 2004. All Pentium D, i els processadors d'escriptori Core 2 Duo que actualment utilitzen un sòcol LGA.
Com de Q1 2006 Intel Xeon de commutació de la plataforma de servidor a partir de la LGA 5000-models de sèrie. AMD presenta el seu servidor LGA plataforma a partir de 2000-la sèrie Opteron En Q2 2006. AMD ofereix la placa mare Athlon 64 FX-74 de socket 1.207 FX a través de la ASUS L1N64 SLI WS com l'única ordinador d'escriptori amb solució LGA en el mercat d'ordinadors d'escriptori d'AMD actualment.
L'escriptori d'Intel socket LGA s'anomena socket 775 (socket T) mentre que la variant per servidor s'anomena socket 771 (socket J). Intel suposadament va decidir canviar a un sòcol LGA, ja que proporciona un major punt de contacte, el que permet, per exemple, freqüències de rellotge més altes. La configuració LGA disposa de major densitat de pin és, permetent major poder de contacte i, per tant, una font d'alimentació més estable per al xip. Els fabricants de placa mare s'han queixat que es va introduir l'encapsulat LGA únicament per passar la càrrega dels problemes de branques doblegades d'Intel als fabricants d'electrònica.
El servidor d'AMD socket LGA és designat socket 1.207 (socket F) similars als d'Intel, AMD va decidir utilitzar un sòcol LGA perquè permet major densitat de pins. La talla d'un PGA de 1207-pins seria simplement massa gran i consumiria molt d'espai a les plaques mare.

## Vegeu també

* Dual in-line package

## Enllaços externs

* Debut del Socket F Arxivat 2008-06-10 a Wayback Machine.
# Ca Ignasi Brull (Tivissa)

Ca Ignasi Brull, també coneguda com a Ca Ventura és un edifici de Tivissa (Ribera d'Ebre) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està situat al carrer del Castell, al centre històric de la vila. És un edifici entre mitgeres i de dues crugies que consta de planta baixa, dos pisos i golfes. Té la coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. En un extrem del frontis hi ha un portal d'arc de mig punt adovellat, sobre el qual hi ha una pedra amb relleu on hi ha inscrit un arbre amb les lletres "RE/ W..." intercalades, a sota l'anagrama de Crist i la data "1508". Al costat del portal, ja en el frontis de la següent casa, hi ha un petit portal de les mateixes característiques. Els finestrals dels pisos superiors són d'arc pla arrebossat, el de sobre el portal amb sortida a un balcó de baranes forjades i ampit motllurat. Les golfes queden obertes amb una galeria horitzontal de petits pòrtics d'arc de mig punt arrebossat amb brancals ceràmics. La façana queda rematada per un ràfec amb imbricació de rajols i teules ceràmiques. El parament dels murs és de carreus al primer nivell i paredat comú a la resta.

## Referències

* ↑ «Ca Ignasi Brull». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Ca Ignasi Brull». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Vittore Belliniano

Vittore di Matteo (Venècia, circa 1456 - després del 16 d'agost de 1529), va ser un pintor italià del Renaixement, actiu a Venècia. Va assumir el nom de Vittore Belliniano el 1516 en honor del seu finat mestre, Giovanni Bellini.

## Biografia

Format en el taller de Giambellino, va ser el deixeble més proper al mestre. Per recomanació d'aquest (1507), va obtenir al costat de Vittore Carpaccio l'encàrrec d'acabar els llenços per al Palau Ducal de Venècia, que Alvise Vivarini havia deixat sense finalitzar. El 1508 va formar part de la comissió de taxació dels frescs de Giorgione al Fondaco dei Tedeschi.
A la mort de Bellini va assumir el seu llegat artístic i es va fer càrrec del Martirio de Sant Marc per a la Scuola Grande de San Marco, encarregat al mestre el 1515. Vittore ho va concloure el 1526. Encara que sempre va ser molt fidel a l'estil del seu mestre, amb el temps va acceptar influències d'altres pintors, com les tonalitats romàntiques de Giorgione o la grandiositat de les figures típiques de Tizià. Algunes obres ens suggereixen la seva habilitat com a retratista.

## Obres destacades

* Concert (1505-15, Royal Collection, Londres)
* Sacra Conversazione (Església parroquial, Zero Branco)
* Dos homes amb robes de pells (Museum of Fine Arts, Boston)
* Dos homes amb robes de pells (Museu del Louvre, París), atribució dubtosa.
* Mare de Déu amb l'Infant, Sant Joan Baptista i Santa Elisabet (Galeria de l'Acadèmia de Venècia)
* Retrat d'home (Accademia Carrara, Bèrgam)
* Nativitat (1520, Museu Civico, Rovereto)
* Crist jacent (Scuola Grande de San Rocco, Venècia)
* Coronació de la Mare de Déu (1524, Santi Vito e Modesto, Spinea)
* Martiri de Sant Marc (1526, Galeria de l'Acadèmia, en dipòsit a l'Ospedale Civile, Venècia)

## Referències

* ↑ Le muse, 1964, p. 171.

## Bibliografia

* The Grove Dictionary of Art, MacMillan Publishers (2000). (anglès)
* Sydney Joseph Freedberg (1978). Pintura en Italia, 1500-1600. Editorial Cátedra, Madrid. ISBN 84-376-0153-3, p. 271 (castellà)
* Le muse. De Agostini. Le Muse Vol.II (en italià), 1964.
* Bryan, Michael. Robert Edmund Graves. Dictionary of Painters and Engravers, Biographical and Critical (Volume I: A-K). York St. #4, Covent Garden, London; Original from Fogg Library, Digitized May 18, 2007: George Bell and Sons, 1886, p. 108. (anglès)

## Enllaços externs

* Vittore Belliniano sul sito della Fondazione Zeri (italià)
# La Ventafocs (pel·lícula de 1973)

La Ventafocs (títol original en txec, Tři oříšky pro Popelku; títol original en alemany, Drei Haselnüsse für Aschenbrödel) és una pel·lícula de producció txecoslovaca i alemanya de l'Est de 1973 basada en el conte de fades de La Ventafocs. Es va doblar al català el 1977; va ser la primera vegada que un film infantil es doblava a aquesta llengua.
Va ser dirigit per Václav Vorlíček en una coproducció entre DEFA-Studio für Spielfilme i Barrandov Studios. La història es basava en el conte de fades O Popelce escrit per Božena Němcová (una variació bohèmia del clàssic conte de la Ventafocs). Amb els anys, s'ha convertit en una pel·lícula de vacances de Nadal popular a molts països europeus.
L'estrena de la pel·lícula va ser al cinema Sevastopol de Praga el 26 d'octubre de 1973. Després d'estrenar-se als cinemes de la Unió Soviètica l'1 de novembre de 1973 i a Txecoslovàquia el 16 de novembre, la pel·lícula es va estrenar al Berlín Oriental el març de 1974.

## Referències

* ↑ La Ventafocs a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Torna al cinema la primera pel·lícula infantil doblada al català». CCMA, 25-04-2015. [Consulta: 25 juliol 2020].
* ↑ «Drei Haselnüsse für Aschenbrödel: Die Schauspieler und ihre Schicksale» (en alemany). MDR.DE, 15-11-2023. [Consulta: 29 novembre 2023].
* ↑ «Soundtrack im Märchenfilm: Drei Haselnüsse für Aschenbrödel (ČSSR/DDR 1973)» (en alemany). Märchen im Film - Kritiken. Analysen. Interviews., 24-10-2023. [Consulta: 29 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Lawa

Lawa fou un principat de la Rajputana. El seu sobirà no tenia dret al tractament d'Altesa Reial i, per tant, era considerat un sobirà de segon orde.
La superfície de l'estat era només de 49 km², però era reconegut pels britànics com estat nadiu independent. Limitava per tots costats amb Jaipur excepte per l'est que limitava amb Tonk. La capital, Lawa, es troba a 72 km al sud-oest de Jaipur (ciutat) i a 32 al nord-oest de Tonk (ciutat). La població de l'estat era d'uns tres mil habitants (1901) i es distribuïen en un poble i quatre llogarets. La població era hindú en un 88%.

## Història

Les terres de Lawa pertanyien a Jaipur i foren concedides com a jagir a Nahar Singh un membre de la família regnat a Jaipur del clan kachwaha dels rajput (1772). Poc després van caure en mans dels marathes dirigits pel cap pindari Amir Khan, junt amb altres territoris de Jaipur, i finalment el 1817 va integrar l'estat de Tonk, fundat llavors.
Els thakurs de Lawa no estaven satisfets amb la dominació del darbar (govern) de Tonk, i aspiraven a major independència, just el contrari de les aspiracions de Tonk, el que va provocar diversos conflictes armats i el 1865 Tonk va enviar una força que va assetjar Lawa sense èxit deixant 300 morts i ferits a la lluita. El nabab de Tonk, Muhammad Ali Khan, va romandre però actiu contra el seu vassall i la situació va arribar a un punt de màxima tensió quan l'oncle del takhur i 14 companys foren assassinats a Tonk (1867). Es va saber que aquest crim havia estat perpetrat amb anuència del nabab i el governador general britànic va anunciar la seva deposició i la substitució pel seu fill. Lawa fou posada sota directe protecció britànica dependent del resident a Jaipur (1868) i el tribut que pagava abans a Tonk es va passar a pagar al govern britànic.
Els thakurs de Lawa pertanyien al grup naruka dels kachwaha rajputs. Mangal Singh va pujar al poder el 1892 i portava el títol de raja i rao bahadur.
# Sisu

Sisu és una pel·lícula d'acció finlandesa del 2022 escrita i dirigida per Jalmari Helander. La pel·lícula es va rodar el 2021 a Lapònia i es va estrenar al Festival de Cinema de Toronto el setembre de 2022. Al LV Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya, Sisu va guanyar els premis a millor pel·lícula, millor actor, millor fotografia i millor música. S'ha subtitulat al català.

## Argument

Durant la Guerra de Lapònia, un buscador d'or, interpretat per Jorma Tommila, ha d'escapar d'una patrulla nazi dirigida per un brutal Obersturmführer de la Schutzstaffel.

## Referències

* ↑ Kuivas, Eeva. «Toimintaelokuva Sisun kuvaukset alkoivat Lapissa» (en finès). Yle, 22-09-2021. [Consulta: 4 agost 2022].
* ↑ Moilanen, Emmi. «Hurja välikohtaus Jalmari Helanderin uutuuselokuvan kuvauksissa – näyttelijä vertavaluvana tikattavaksi» (en finès). Iltalehti, 25-10-2021. [Consulta: 4 agost 2022].
* ↑ Virranniemi, Greta. «Suomalaisten elokuvien maailmanvalloitus jatkuu: Jalmari Helanderin Sisu pääsee Toronton elokuvafestivaalille» (en finès). Yle, 04-08-2022. [Consulta: 4 agost 2022].
* ↑ «Current affairs - Finland abroad» (en anglès americà). [Consulta: 18 octubre 2022].
* ↑ Salvà, Bernat. «‘Sisu' guanya el Festival de Sitges». El Punt Avui, 15-10-2022. [Consulta: 18 octubre 2022].
* ↑ «La finlandesa 'Sisu' triunfa en el Festival de Sitges» (en castellà). RTVE, 15-10-2022. [Consulta: 18 octubre 2022].
* ↑ «Sisu». Goita què fan, ara!. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ Barraclough, Leo. «Jalmari Helander’s ‘Immortal’ Picked Up by Sony Pictures Worldwide Acquisitions». Variety, 14-06-2021. [Consulta: 4 agost 2022].
* ↑ Wiseman, Andreas. «Jalmari Helander’s ‘Immortal’ Begins Shoot; Sony-EbonyLife Writer Program; Sky Germany Slate; Daniel Bruhl Zurich Jury; Genghis Khan Feature — Global Briefs». Deadline Hollywood, 21-09-2021. [Consulta: 4 agost 2022].
# Ermita de Sant Blai (Tivissa)

Sant Blai és una ermita a 2,5 km a migdia de la vila de Tivissa, en un vessant del Coll del Ventall, que està coronat per les restes del castell de Sant Blai. Antigament, al lloc hi havia existit una capella, suposadament relacionada amb el castell al cim del turó, que rep el mateix nom. D'aquesta no en resta cap vestigi. Enlloc seu, l'any 1858 es va erigir una nova ermita, sota la direcció del llavors rector de Tivissa, Pere Rius.
Ermita de planta rectangular i una sola nau amb capelles laterals i absis semicircular. La nau està coberta amb volta ogival lleugerament apuntada, dividida per arcs torals que descansen sobre una cornisa, que envolta la nau, i pilastres. La volta canvia de dimensions en el presbiteri: es fa més estreta i queda flanquejada per dues portes, una de les quals de la sagristia. Les capelles laterals presenten voltes de canó i s'obren a la nau amb arcs formers de mig punt. Als peus del temple hi ha el cor, suportat per un arc lleugerament apuntat i delimitat per una senzilla barana de forja. La il·luminació de la nau es fa a través d'òculs situats als laterals de la nau i de la rosassa. S'hi accedeix per un portal de pedra acarada amb un arc de descàrrega que incorpora a la part central un rellotge de sol amb data de 1889. A sobre la porta hi ha una petita finestra de mig punt i la rosassa. La façana queda rematada per un campanar d'espadanya ceràmic d'un sol ull. La nau central està reforçada a l'exterior a través de contraforts. En un lateral de la façana posterior trobem adossada la rectoria. El parament dels murs és de maçoneria, amb les cantonades definides amb carreus escairats i els sòcols i cornises ceràmiques.

## Notes

* 1 2 «Ermita de Sant Blai». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Ermita de Sant Blai». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.