OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Serrat de Puigvaquer

El Serrat de Puigvaquer és una muntanya de 504 metres que es troba al municipi de Gurb, a la comarca d'Osona.
El turó està situat a uns 600 metres del riu Ter, prop de l'aiguabarreig amb el Gurri, i a la mateixa distància de la carretera B-522. El punts geogràfics més rellevants en aproximadament 1 km a la rodona són el Serrat de l'Horta (478 m), el Serrat de Vilagelans (477 m.), el Serrat de Carboneres (479 m) i el Puigsabró (504 m), on hi trobem ubicat un vèrtex geodèsic.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Serrat de Puigvaquer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Puig Torrat (Pontons)

El Puig Torrat és una muntanya de 678 metres que es troba al municipi de Pontons, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra dels Hespitalets

La Serra dels Hespitalets és una serra situada entre els municipis d'Alpens i de Lluçà a la comarca del Lluçanès, amb una elevació màxima de 856 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Cucutera

La Cucutera és una serra situada al municipi d'Oristà a la comarca del Lluçanès, amb una elevació màxima de 565 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Matagalls Xic

El Matagalls Xic és una muntanya de 1.069 metres del Montseny que es troba al municipi de Seva (Osona), tocant al terme del Brull.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Montdois

El Montdois és una muntanya de 928 metres que es troba entre els municipis de Rupit i Pruit, a la comarca d'Osona i de Susqueda, a la comarca de la Selva. Al seu vessant nord es troba el santuari de la Mare de Déu de Montdois, conegut popularment com la catedral de les Guilleries.
Al cim s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 297098001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Santuari de Montdois. Ajuntament de Rupit i Pruit». Arxivat de l'original el 2017-12-26. [Consulta: 25 desembre 2017].
# Puig Cubell (Vilanova de Sau)

El Puig Cubell és una muntanya de 1.005 metres que es troba al municipi de Vilanova de Sau, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roca del Migdia (Tavèrnoles)

La Roca del Migdia és una muntanya de 766 metres que es troba entre els municipis de Tavèrnoles i de Vilanova de Sau, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó de les Cabrades

El Turó de les Cabrades és una muntanya de 905 metres que es troba al municipi de Viladrau, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Montmany

La Serra de Montmany és una serra situada al municipi de Taradell a la comarca d'Osona, amb una elevació màxima de 764 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de la Garrafa

El Serrat de la Garrafa és una serra situada al municipi de Santa Maria de Besora a la comarca d'Osona, amb una elevació màxima de 1.091 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de la Pedregosa

El Serrat de la Pedregosa és una serra situada entre els municipis d'Oristà i de Prats de Lluçanès a la comarca del Lluçanès, amb una elevació màxima de 686 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat Alt (Olost)

El Serrat Alt és una serra situada al municipi d'Olost a la comarca del Lluçanès, amb una elevació màxima de 693 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Sant Jaume (Sant Bartomeu del Grau)

El Serrat de Sant Jaume és una serra situada al municipi de Sant Bartomeu del Grau a la comarca d'Osona, amb una elevació màxima de 835 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cap de la Baga de la Roca

El Cap de la Baga de la Roca és una muntanya de 996 metres que es troba entre els municipis de Borredà, a la comarca del Berguedà i de les Llosses, a la comarca catalana del Ripollès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cap de la Creu (Gósol)

El Cap de la Creu és una muntanya de 1.496 metres que es troba al municipi de Gósol, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cap dels Banyadors

El Cap dels Banyadors és una muntanya de 1.429 metres que es troba al municipi de Sant Julià de Cerdanyola, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal d'Orriols

El Tossal d'Orriols és una muntanya de 1.913 metres que es troba al municipi de Castellar de n'Hug, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó dels Empedrissats

El Turó dels Empedrissats és una muntanya de 1.563 metres que es troba al municipi de Castellar de n'Hug, a la comarca catalana del Berguedà.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 286084001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pietro Rimoldi

Pietro Rimoldi (Sacconago, Busto Arsizio, Llombardia, 5 de novembre de 1911 – Busto Arsizio, 14 de novembre de 2000) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1933 i 1942.
En el seu palmarès destaca una victòria a la Coppa Bernocchi de 1934 i el Giro del Piemont de 1938. A banda d'aquestes victòries destaquen diversos places d'honor en curses com la Milà-Sanremo, tercer el 1933 i segon el 1940, i la Volta a Llombardia, tercer el 1933.

## Palmarès

* 1934
** 1r a la Coppa Bernocchi
** 1r al Circuito Emiliano a Bologna
* 1935
** 1r a la Coppa Collecchio
* 1936
** 1r a la Gènova-Niça
** 1r a la Copa Ciutat de Busto Arsizio
* 1937
** 1r a la Copa Ciutat de Busto Arsizio
* 1938
** 1r al Giro del Piemont

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1933. 35è de la classificació general
* 1934. Abandona
* 1936. 38è de la classificació general
* 1937. 30è de la classificació general
* 1938. 34è de la classificació general
* 1939. 47è de la classificació general
* 1940. 43è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1935. Abandona (15a etapa)

## Referències

* ↑ «RIMOLDI Pietro». Arxivat de l'original el 2024-12-18. [Consulta: 30 desembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Pietro RIMOLDI» (en italià). [Consulta: 30 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a museociclismo.it
# Can Coll (Hostalric)

Can Coll és un edifici entre mitgeres del nucli urbà d'Hostalric (Selva), al carrer Verge dels Socors número 3. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici, amb soterrani, planta baixa i dos pisos, està cobert per una teulada irregular a dos vessants que a la façana principal desaigua a través d'una canal que hi ha adossada a la façana. A la planta baixa trobem el portal d'accés a l'habitatge, en arc de llinda, amb els brancals i la llinda de pedra. Al costat esquerre de la porta, una finestra també en arc de llinda amb els brancals, la llinda i l'ampit de pedra, que està protegida per una reixa de ferro forjat. El sòcol que hi ha als peus de la façana s'acaba just a l'altura de la llosana de la finestra. Sota la finestra, lleugerament desplaçada a l'esquerra, hi ha una petita obertura quadrangular, protegida per una reixa, que és un respirall del soterrani.
Al primer pis, un balcó corregut, amb llosana de pedra amb les cantonades arrodonides i barana de ferro forjat que s'adapta a la forma de la llosana. Dues obertures en arc de llinda, amb brancals i llinda de pedra, hi permeten l'accés. Al segon pis, dos balcons independents, amb llosana arrodonida a les cantonades (igual que el balcó corregut del primer pis) amb la barana de ferro forjat que s'adapta a la forma de la llosana. Les portes que permeten accés als balcons són iguals que les del balcó del primer pis. Corona la façana una cornisa contínua, sota la qual i a la façana, hi ha uns respiralls. Tota la façana està arrebossada (a la planta baixa l'arrebossat imita un encoixinat) i presenta evidents signes de presència d'humitat.

## Història

El casal de Can Coll, igual que Can Fortuny del carrer Major, fou utilitzat com a caserna durant la Guerra Civil Espanyola. Durant la Guerra del Francès (1808-1814) Hostalric va tenir un important paper donant suport a l'entrada de queviures a la Girona assetjada i destorbant el pas a les tropes enemigues gràcies a la seva situació estratègica en una zona de pas. Per això als francesos els convenia prendre la vila. El primer atac va arribar el 7 de novembre del 1809 i només trobaren resistència a la Torre dels Frares i a l'església, on un grup de gent s'hi havia fet fort. Alguns habitants es van poder refugiar al Castell d'Hostalric; d'altres van haver de fugir, ja que els francesos van cremar el poble. Això explica que la majoria dels habitatges siguin posteriors, com és el cas de Can Coll.
El carrer de la Verge del Socors, on se situa l'edifici, puja des de la plaça de la Vila fins a l'església. Era conegut com el carrer de les Ànimes, perquè conduïa directament al cementiri de l'església.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «Can Coll». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 novembre 2014].
# Que no surti d'aquí

Que no surti d'aquí és un programa de ràdio emès per Catalunya Ràdio que tracta la crònica social i cultural del país, amb un estil informal i humorístic. S'emet cada dia, de dilluns a divendres de 12h a 13h del matí en directe a Catalunya Ràdio. El programa és presentat pels periodistes i comunicadors Roger Carandell, Marta Montaner i Juliana Canet juntament amb col·laboradors que aporten informació detallada i opinió. El programa va començar a emetre's el setembre del 2023 i ja porta dues temporades en funcionament.

## Història

El programa "Que no surti d'aquí" rau de la necessitat que la CCMA comptés amb un programa del cor en la seva programació.
Al 2018 es començà a emetre a l'emissora iCat el programa de ràdio "Adolescents iCat", presentat per Roger Carandell, Juliana Canet i Joan Gribé dedicat al públic jove, a partir dels 14 anys. Aquest programa tractava temes socials i culturals que afectaven al seu públic amb un caràcter fresc i desenfadat.
Al 2021 el programa va fer el salt a l'emissora Catalunya Ràdio sota el nom "XL". En aquest salt Joan Gribé va ser substituït per la periodista Marta Montaner i es va substituir i sumar nous col·laboradors. El programa s'emetia de 23h a 00h cada dia, de dilluns a divendres i seguia conservant uns continguts similars a Adolescents iCat, essent aquests els predecessors dels continguts del "Que no surti d'aquí".
Per a la temporada 2023, Catalunya Ràdio va fer una aposta per aquest programa com a programa del cor de Catalunya, fent el salt al nom actual, "Que no surti d'aquí", i buscant arribar al conjunt de la població.

## Contingut

El programa aborda una gran varietat de temes, tots entorn una crònica social. Aprofita els temes, novetats i safaretjos de personalitats conegudes tant a nivell de la CCMA, nacionals i internacionals per generar debats i converses socialment rellevants amb humor, transparència i sense complexos.
El programa també té una presència important en les xarxes socials, té comptes oficials a Instagram, X i TikTok on es publiquen actualitzacions, curts del programa i s'interactua amb l'espectador. A més el programa té un canal de YouTube on es publiquen fragments, entrevistes i continguts relacionats. També compta amb un número telefònic on els oients pot enviar informació i participar amb els continguts del programa.
"Que no surti d'aquí" es pot escoltar en directe a través de l'emissora de ràdio Catalunya Ràdio. Posteriorment a l'emissió, el programa és publicat a les plataformes Podcasts d'Apple, Ivoox, Radio.es, Amazon Music i amb la incorporació del vídeo a les plataformes 3Cat i Spotify.

## Referències

* ↑ CCMA. «Que no surti d'aquí». [Consulta: 21 desembre 2024].
* 1 2 3 «Catalunya Ràdio anuncia un nou programa de cor i safareig: "Que no surti d'aquí"», 31-08-2023. [Consulta: 21 desembre 2024].
* ↑ «Adolescents.cat» (en català), 16-09-2015. [Consulta: 22 desembre 2024].
* ↑ CCMA. «Més info - XL». [Consulta: 22 desembre 2024].
* 1 2 3 CCMA. «Més info - Que no surti d'aquí». [Consulta: 22 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Que no surti d'aquí - Lloc web oficial
* Compte de TikTok
# Can Margarins

Can Margarins és una masia del veïnat de Vallroja i el Pla, a Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
Està situada en el veïnat de Vallroja i el Pla, al nord-oest del Rieral de Bigues, a llevant del Pla del Vermell. És la casa situada més al sud-est del veïnat. Format aquest veïnat amb les masies de Can Benet, Can Joan, Can Lleuger, Can Lluís, i Ca l'Oncle, quasi agrupades, Can Vermell i les restes de Can Puça una mica més al sud, i Can Piler, més al nord-est.
# Ca l'Astruc

Ca l'Astruc és una masia situada al municipi de Navars, a la comarca catalana del Bages.
# Cal Reixes

Cal Reixes és una masia situada al municipi de Navars, a la comarca catalana del Bages. Es troba a la vora de la confluència de la riera de Taulet amb la riera d'Hortons.
# Cal Berengueres

Cal Berengueres és una masia situada al municipi de Sallent a la comarca del Bages.
# Cal Fèlix (Castellgalí)

Cal Fèlix és una masia situada al municipi de Castellgalí, a la comarca catalana del Bages.
# Cal Coll (Castellnou de Bages)

Cal Coll és una masia situada al municipi de Castellnou de Bages a la comarca catalana del Bages.
# Cal Rotllan (l'Estany)

Cal Rotllan és una masia del terme municipal de l'Estany, a la comarca catalana del Moianès.
Està situada a l'extrem nord-oest del Raval del Prat, a tocar del límit municipal i del del veí terme de Moià. És al costat nord-oest de Cal Xipiró
# Bosc del Salamó

El Bosc del Salamó és un bosc del terme municipal de Granera, de la comarca del Moianès.
Està situat en el sector meridional del terme, al sud-oest de la masia del Salamó. És al nord i damunt de la Cinglera del Salamó, a la capçalera del torrent del Salamó.
Aquest va rebre estralls importants en el gran incendi forestal de l'agost del 2003.
# CV-425

La CV-425 és una carretera local del País Valencià que comunica Bunyol amb Cortes de Pallars i la N-330, amb una extensió de 45 quilòmetres.

## Nomenclatura

La CV-425 és una carretera secundària que pertany a la Xarxa de carreteres de la Diputació de València. La seua denominació prové de CV, que indica que és una carretera autonòmica del País Valencià i el 425, el número que rep la via en l'ordre de nomenclatura de les carreteres secundàries valencianes.

## Història

La CV-425 va substituir a la carretera provincial VP-3031, que tenia el mateix traçat i servia de by-pass de la connexió de la N-III amb la N-330 a l'altura d'Utiel.

## Traçat actual

La CV-425 inicia el seu recorregut com a carretera convencional a la sortida 316 de l'Autovia A-3 i recorre els termes municipals de Bunyol (a la qual serveix de circumval·lació mentre que el traçat antic de la VP-3031 ha estat redenominat com CV-4250), Macastre i de Cortes de Pallars passant per urbanitzacions com Venta de Gaeta, Los Herreros o Viñuelas finalitzant el seu recorregut a la N-330.
# Oscar Gelbfuhs

Oscar Gelbfuhs (Šternberk, Moràvia, 9 de novembre de 1852 - Cieszyn, Silèsia austríaca, 27 de setembre de 1877) va ser un mestre d'escacs d'Àustria-Hongria.
Va ocupar l'11è lloc al torneig d'escacs de Viena de 1873 (Wilhelm Steinitz i Joseph Henry Blackburne en foren els guanyadors). En aquest torneig Gelbfuhs va inventar i va proposar un mètode auxiliar de puntuació per al desempat (Sonnenborn–Berger). Posteriorment una versió més senzilla, la "Puntuació de Neustadtl", es va fer àmpliament.

## Referències

* ↑ Schulz, André. «150 years ago: The Vienna Chess Tournament 1873». Chessbase. [Consulta: 23 desembre 2024].
* ↑ «Archived copy». www.geocities.com. Arxivat de l'original el 28 octubre 2009. [Consulta: 12 gener 2022].
# Louis Paulsen

Louis Paulsen (Gut Nassengrund, a prop de Blomberg, Principat de Lippe, 15 de gener de 1833 - 18 d'agost de 1891), fou un mestre d'escacs alemany. Era el germà petit del també jugador d'escacs Wilfried Paulsen.
Fou un dels millors jugadors del món durant la segona meitat del segle xix, i en particular, un dels cinc millors entre els 1860 i els 1870.

## Contribucions a la teoria dels escacs

Paulsen fou un dels primers jugadors a predicar la noció que un atac cal construir-lo a partir de bases posicionals. Va establir la idea que qualsevol atac, per brillant que sigui, fallarà contra la defensa correcta. Les seves idees foren aprofitades per Wilhelm Steinitz, qui va establir que l'atac i la defensa tenien un estatus semblant, i en particular, per Aron Nimzowitsch, qui va incloure en Paulsen entre els seus sis més grans "jugadors purament defensius".
Paul Morphy i Paulsen foren també dels primers mestres en el joc a la cega; eren capaços de jugar 10 partides a la cega al mateix temps sense cometre errades importants. El 1862 Paulsen va jugar contra Adolf Anderssen pel Campionat del món. El matx a vuit partides acabà empatat, i Anderssen va romandre com a Campió del món no oficial. El 1870 fou cinquè al Torneig de Baden-Baden, considerat el més fort de la història fins al moment (el campió fou Adolf Anderssen). Fou cinquè també al gran Torneig de Viena 1873 (guanyat per Wilhelm Steinitz). Paulsen va derrotar Anderssen en matxs el 1876 i el 1877. Fou vuitè al gran Torneig d'escacs de Viena de 1882, el torneig més fort de la seva època (guanyat conjuntament per Winawer i Steinitz).

## Referències

* ↑ World Chess Championship : 1862 Anderssen vs. Paulsen
* ↑ «Torneig de Baden-Baden (1870), classificació i partides». chessgames.com. [Consulta: 4 juny 2018].
* ↑ Schulz, André. «150 years ago: The Vienna Chess Tournament 1873». Chessbase. [Consulta: 23 desembre 2024].
* ↑ Partides de Louis Paulsen
* ↑ «Torneig d'escacs de Viena de 1882» (en anglès). chessgames.com. [Consulta: 28 abril 2020].
# Amfidamant (fill de Licurg)

Segons la mitologia grega, Amfidamant (en en grec antic: Ἀμφιδάμας, llatí: Amphidamas) va ser un príncep arcadi, fill del rei Licurg i de Cleòfile o d'Eurínome.
Era germà d'Anceu, Èpoc i Iasos. Segons la Biblioteca d'Apol·lodor, Amfidamant va tenir dos fills, Hipòmenes, el marit d'Atalanta, i Antimaquis que es va casar amb el rei Euristeu de Tirint.
Segons Pausànias i Apol·loni de Rodes era fill d'Àleu i, per tant, germà de Licurg, Cefeu i Auge. Higí afegeix que va participar en l'expedició dels argonautes.

## Referències

* ↑ Apol·lodor. Biblioteca, III, 9, 10
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VIII, 4, 6
* ↑ Apol·loni de Rodes. Les Argonàutiques, I, 163
* ↑ Higí. Faules, 14
# Bovins

Els bovins (Bovinae) són una subfamília diversa de deu gèneres d'ungulats de mida mitjana a gran, incloent-hi els les vaques, els bisons, el búfal africà, el búfal aquàtic, el iac i els antílops de quatre banyes i de banyes espirals. Les relacions evolutives entre els membres del grup són obscures i la seva classificació en tribus laxes en lloc de subgrups formals reflecteix aquesta incertesa. Les característiques generals el grup inclouen els unglots i habitualment com a mínim un dels dos sexes de l'espècie té banyes autèntiques. En la majoria de països, els bovins són utilitzats com a aliment. Les vaques són consumides gairebé a tot arreu, tret d'algunes parts de l'Índia, on els bovins són considerats sagrats pels hindús.

## Referències

* ↑ Entrada «Bovinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «bovins». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 30 setembre 2022].
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Afusellades de Sainte-Gemmes-sur-Loire

Els afusellaments a Sainte-Gemmes-sur-Loire van tenir lloc del 27 de desembre de 1793 al 12 de gener de 1794, durant la guerra de Vendée.

## Procés

Sainte-Gemmes-sur-Loire és un dels llocs d'execucions massives durant el regnat del terror. S'hi van produir quatre afusellaments entre el 27 de desembre de 1793 i el 12 de gener de 1794 en un lloc anomenat "la Grande Prée".
A continuació, de l'afusellament els cossos de les víctimes són llençats al Loira. Tres cadàvers llençats aigües avall a Ingrandes estan enterrats a les sorres de l'illa de Mesurage.

## Pèrdues humanes

L'any 2007, Jacques Hussenet va indicar que tots els autors consultats van reportar entre 1.500 i 1.800 morts. Considera que "aquesta valoració requeriria, però, un nou examen exhaustiu".

## Referències

* 1 2 3 4 Hussenet 2007, p. 464.
* ↑ Les mémoires de Julien Pierre SOUDRY - Partie 2 : La virée de Galerne (octobre-mars 1793) [archive] », sur www.cousinsdelamarquise.org (consulté le 12 août 2022)

## Bibliografia

* Jacques Hussenet (dir.), «Détruisez la Vendée !» Regards croisés sur les victimes et destructions de la guerre de Vendée, La Roche-sur-Yon, Centre de Recerca Històrica de la Vendée, 2007, 634 p.