OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rectoria de Llampaies

La Rectoria de Llampaies és un edifici de Saus, Camallera i Llampaies (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada dins del petit nucli urbà de la població de Llampaies, al bell mig del terme, a la part de llevant, al carrer de Ponent.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular format per tres cossos adossats, amb coberta de teula de dues vessants i distribuït en planta baixa i pis. El cos central presenta un passadís obert a la part inferior, pel qual discorre el carrer de Ponent. Està cobert amb una gran volta d'arc rebaixat, bastida amb maons disposats a pla, amb els dos arcs laterals amb maons a sardinell. A la façana nord del cos situat a llevant hi ha dos cossos circulars, amb cobertes de teula, que podrien correspondre a un forn i un pou.
Les obertures presents a la construcció són totes rectangulars, algunes emmarcades amb maons i d'altres amb carreus de pedra. Les portes d'accés als dos cossos laterals de l'habitatge estan situades sota la volta del cos central. Presenten les llindes planes gravades, tot i que les inscripcions són pràcticament il·legibles, tot i que s'intueix l'any 1587. De l'interior de l'edifici destaca la sala, situada damunt del passadís, coberta amb volta de maó pla a quatre vents. També hi ha tres voltes de pedra treballada, amb decoració senzilla i inscripcions.
La construcció és bastida amb pedruscall i fragments de maons, lligat amb morter.

## Història

El conjunt de la Rectoria és el producte de diverses etapes constructives, que han modificat al llarg del temps la seva fesomia. La construcció original es va fer el segle xiii (1276), al costat de Can Gener. L'any 1514 va construir-se un paller a l'altra banda del carer, que posteriorment, durant el segle xviii, va comunicar-se amb l'habitatge primitiu. A les darreries del segle xix (1899) l'antic paller va ser habilitat com a habitatge. Finalment, el 1972, es va fer la reconstrucció que ha configurat la imatge actual del conjunt.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Rectoria de Llampaies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Can Selleres

Can Selleres és una casa de Llampaies, al municipi de Saus, Camallera i Llampaies (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat dins del petit nucli urbà de la població de Llampaies, al bell mig del terme, al carrer de l'Església.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres de planta rectangular, amb coberta de teula de dues vessants i distribuït en planta baixa i pis. Presenta un cos adossat a la façana, cobert amb eixida al pis i dues grans arcades de mig punt, amb pedres disposades a sardinell, a la planta baixa. Estan bastides amb pedruscall i morter. L'eixida presenta el sostre embigat i dos pilars quadrats, un central i l'altre a la cantonada, que el sostenen. El portal d'accés és d'arc de mig punt adovellat, amb la inscripció "PERE BARO A 17 DE JULIOL DE 1636". Està situat sota l'arcada sud. A la nord hi ha una finestra rectangular modificada. Al pis, les finestres són rectangulars i algunes estan emmarcades amb carreus de pedra.
La construcció és bastida amb pedra desbastada i morter.

## Història

Construcció del segle xvii amb remodelacions i ampliacions posteriors, tal com ho testifica la data gravada a la portalada: PERA BARO AL 7 DE JULIO DE 1636

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Selleres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Sant Vicenç de Castellar del Riu

Sant Vicenç de Castellar del Riu és una església de Castellar del Riu (Berguedà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Es troba al sector central del terme municipal, a la caseria de Castellar del Riu que cedí el nom al municipi. S'aixeca a la dreta del torrent dels Porxos, uns cinquanta metres per sota de la masia del Riu. Està amagada dins d'un espès bosc mixt a llevant d'un prat. Les capçades dels arbres arriben a tapar el campanar de l'església.
S'hi accedeix des de la carretera BV-4243 (de Berga als Rasos de Peguera). Al km. 4,9 (42° 06′ 38″ N, 1° 47′ 28″ E﻿ / ﻿42.110486°N,1.791186°E﻿ / 42.110486; 1.791186), després del trencall d'Espinalbet, es pren la pista asfaltada de l'esquerra, senyalitzada direcció "Castellar del Riu". Al cap d'1,8 km. es deixa l'asfalt i s'agafa la pista de la dreta també senyalitzada "Castellar del Riu". Recorreguts 300 metres i deixat el trencall de Can Rebeu, es troba el pas barrat. Caldrà deixar el vehicle en una vora i continuar a peu 1,3 km. fins a la masia del Riu. Per arribar a Sant Vicenç, es continua per la pista que passa per darrere, al nord, dels edificis del mas fins a trobar, després d'uns 500 metres un trencall que baixa als prats. Durant aquest últim tram es pot entreveure el cap del campanar de l'església.

## Descripció

Església d'una sola nau coberta amb volta de canó lleugerament apuntada, acabada a llevant amb un absis semicircular. Les capelles laterals són d'època posterior, cobertes amb volta de canó. Al sud-oest trobem una torre campanar de base quadrada. La porta d'entrada actual està oberta a l'absis, on també trobem una finestra a un nivell superior. L'absis exteriorment està a la mateixa alçada que la nau. La coberta és a dues aigües de teula àrab. El parament és de carreus de pedra, més o menys de la mateixa mida, ben escairats, disposats en filades i units amb morter. El conjunt està envoltat per antics conreus, avui prats de pastura, i boscos.
L'edifici està molt malmès. La teulada està esfondrada des de l'absis fins a l'arc presbiteral que encara es manté. El campanar es veu també mig enderrocat. No obstant encara es pot contemplar la volta apuntada de la resta de la nau.

## Història

La primera menció data del 839. El 15/12/900 consagra l'església el bisbe Nantigís, segons consta a l'arxiu de la catedral d'Urgell.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* 1 2 «Sant Vicenç de Castellar del Riu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Molí de la Sénia

El molí de la Sénia és un edifici de la Sénia (Montsià) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una construcció vora el riu Sénia per aprofitar el seu cabal com a força motriu. És un edifici de dimensions considerables, amb murs de maçoneria ordinària, amb alguns contraforts i carreus a les bases i distribució irregular dels buits. Actualment en mal estat i amb reformes recents que l'enlletgeixen força. Cobertes de teula àrab a dos vessants.

## Història

Els molins vora el riu Sénia van tenir força importància econòmica i són l'origen del desenvolupament industrial del poble. El molí de la Sénia junt amb el molí de la Vella és un dels més antics del terme. Apareix en una setència de 1762 donada per D. Miguel de Cortiada, regent de l'Audiència de Mallorca pel repartiment de les aigües entre Ulldecona i la Sénia. Primer fou molí de farina i després d'oli.

## Referències

* 1 2 «Molí de la Sénia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Sant Josep de Fontdepou

Sant Josep és una església al nucli urbà de Fontdepou (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
L'antiga església parroquial era dedicada a Sant Macari, i és ja esmentada el 1048. Edifici de planta rectangular que té el portal dovellat, amb fornícula a la clau, a la façana de ponent. Un forat com a rosassa il·lumina el cor i l'espadanya amb una campana presideix aquesta façana principal, que s'ha tornat a arrebossar últimament. La coberta actual de teula àrab se superposa sobre l'anterior, recreixent els murs de carreus de pedra reblats.
El juny de 2023 es va anunciar que l'Ajuntament invertirà 65.687 euros en la rehabilitació de dos esglésies del municipi, incloent la de Sant Josep.

## Notes

* ↑ «ESGLÉSIA PARROQUIAL DE SANT JOSEP - SANT DE FONTDEPOU». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 octubre 2015].
# Valasna

Valasna fou un estat tributari protegit de cinquena classe, de l'agència de Mahi Kantha a la presidència de Bombai. La superfície era de 54 km². Estava format per 10 pobles, amb 2.749 habitants el 1901. Els seus ingressos s'estimaven en 5.953 rúpies el 1900, pagant un tribut de 280 rúpies al Gaikwar de Baroda. El thakur era un rajput rathor descendents dels rathors de Kanauj.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Alice Fenyves-Rosenberg

Alice (Aliza) Fenivesh-Rosenberg (Budapest (Hongria), 19 de març de 1912 o 1914 - 19 de març, 1973), va ser una violista, violinista i professora israeliana.

## Biografia

Alice Fenyves (Fenyves) va néixer a Budapest, on va completar els seus estudis a l'Escola Superior de Música d'Hongria, avui anomenada Acadèmia de Música Franz Liszt Durant un breu temps va tocar a l'orquestra municipal de Budapest, i el 1936 va emigrar a Israel com a part del projecte de contractació de Bronislaw Huberman per a "The establishment of the Israel Philharmonic Orchestra" i va tocar a la secció de viola de La Filharmònica des del seu primer any fins a 1951. Alice Panivash va ser la primera violinista de l'orquestra i va actuar amb ella i amb les principals orquestres d'Europa.
L'any 1938 es va unir com a segon violí a un quartet de corda, el Quartet israelià, fundat pel seu germà, el violinista Laurent Panivash, juntament amb Aden Partosh (viola) i Laszlo Vienza (violoncel) (el lloc de Vienza el va ocupar posteriorment la violoncel·lista Thelma Yelin), i el 1957 Alexander Tal Laurent Panibus com a primer violinista, quan Panibus va emigrar a Suïssa), el 1946, aquest grup es va unir al compositor Alexander Boskovich i a la pianista Ilona Vincze-Krausz per establir el Conservatori de Música de Tel Aviv Israel.
S. Panivash va ser professora de violí i viola i també va ensenyar solfeig al Conservatori de Música del qual va ser sòcia fundadora. Entre els seus alumnes hi ha Kinneret Miriam Fried.
Panibus es va casar amb Rudolf Rosenberg abans d'immigrar a Israel. Van viure primer a Tel Aviv i després a Ramat Gan. Va morir l'any 1973 i va ser enterrada al cementiri el sud.

## Referències

* ↑ על פי אתר חברה קדישא ת"א–יפו.
* ↑ על פי 'פניבש-רוזנברג עליזה', ערך בתוך: "אישים בישראל", כרך ו, מ' 228; וכן 'Fenyves, Alice,' in: Who's who in the State of Israel
* ↑ מיכאל אוהד, הפילהרמונית: התזמורת הפילהרמונית הישראלית, ירושלים: כתר, 1986, נספח, עמ' 203.
* ↑ אישים בישראל, כרך ו, עמ' 228.
* ↑ Alice Panibus-Rosenberg al lloc web de GRAVEZ
# Ca l'Aguilar

Ca l'Aguilar és una masia situada al municipi de Castellnou de Bages a la comarca catalana del Bages.
# Ratpenat de nas tubular de l'illa Malaita

El ratpenat de nas tubular de l'illa Malaita (Nyctimene malaitensis) és una espècie de ratpenat de la família dels pteropòdids. És endèmic de Salomó. El seu hàbitat natural són els boscos humits tropicals primaris. Es desconeix si hi ha factors que amenacin la supervivència d'aquesta espècie, que només es troba a les illes de Makira i Malaita.

## Referències

* ↑ Hamilton, S. Nyctimene malaitensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 4 gener 2009.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Serrat del Bosc de Burg

El Serrat del Bosc de Burg és una serra situada al municipi de Farrera a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.205 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Vasavad

Vasavad o Wasavad o Wassawad fou un estat tributari protegit a l'agència de Kathiawar, prant de Sorath, presidència de Bombai. Està format per 4 pobles amb 8 tributaris propietaris separats. La superfície era de 176 km² i la població el 1881 de 3.833 habitants.
Els ingressos estimats eren de 2000 lliures i pagava un tribut de 76 lliures al govern britànic.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Sant Pere de Millà

Sant Pere de Millà és l'església parroquial de Millà, al municipi d'Àger (Noguera), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una església de planta rectangular amb una nau principal i capelles laterals amb cor sobre la porta, arc de mig punt sobre impostes, il·luminat per una rosassa. La coberta de dues vessants, més baixa als laterals, està rematant amb un arc de rajols i teules la façana principal, coronada per una espadanya on hi havia una campana, que va ser salvada abans de caure debut al mal estat de l'església. Actualment la campana es conserva al campanar del Monestir de les Avellanes. El mur de l'epístola va enrunar-se i fou reconstruït més baix que el primer. Els murs són de filades de carreus regulars de pedra.

## Història

El castell i el lloc foren conquerits per Arnau Mir de Tost. A partir del segle xiii la senyoria de Millà canvià de propietari. El 1414 és presa per Ferran d'Antequera.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere de Millà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Lancelot Royle

Lancelot Royle (Barnet, 31 de maig de 1898 - Londres, 19 de juny de 1978) va ser un atleta anglès, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1920. Posteriorment va ser un dels principals comerciants minoristes britànics del segle xx, president i conseller delegat d'Allied Suppliers Ltd., Home & Colonial Stores Ltd., Lipton Ltd. i NAAFI.
El 1916 s'incorporà a la Royal Field Artillery i va ser enviat a França per lluitar en la Primera Guerra Mundial. Hi va romandre fins a l'armistici de 1918. En acabar la guerra va continuar a l'exèrcit i començà a practicar l'atletisme. Ràpidament va destacar en les curses de velocitat i el 1920 i 1921 es proclamà campió d'esprint de l'exèrcit britànic. El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Va guanyar la medalla de plata en els 4x100 metres relleus, formant equip amb Harold Abrahams, Walter Rangeley i Wilfred Nichol. En aquests mateixos Jocs quedà eliminat en sèries dels 100 metres.
Royle va començar la seva carrera d'empresari a Unilever, ingressant a Home and Colonial Stores el 1928. Al començament de la Segona Guerra Mundial era considerat un dels millors executius minoristes del país. Es va unir a la Royal Artillery, però Winston Churchill li va demanar que fos copresident del Comitè d'Hisenda Macharg/Royle i després assumí la presidència de la NAAFI. En va ser president durant 12 anys. Com a president i conseller delegat va transformar Home and Colonial Stores en una de les primeres destinacions de compres minoristes del Regne Unit. Va formar part de nombroses juntes d'accionistes. El 1944 va ser nomenat Cavaller Comandant de l'Orde de l'Imperi Britànic (KBE).

## Millors marques

* 100 iardes. 10.1" (1922)
* 4x100 metres llisos. 41.2" (1924) Rècord d'Europa

## Referències

* 1 2 3 4 «Lance Royle Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 17 octubre 2018].
* ↑ Lancelot Royle a trackfield.brinkster.net
# Cal Ticó

Cal Ticó és una masia situada al municipi de Castellnou de Bages, a la comarca catalana del Bages. És envoltat per tres cursos d'aigua diferents, incloent-hi la riera de Sant Cugat i la riera de Tordell.
# Serrat dels Forats

El Serrat dels Forats és una serra situada al municipi de Soriguera a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 1.759 metres. Es troba dins del Parc Natural de l'Alt Pirineu.
Durant la Guerra Civil espanyola, les forces rebels franquistes hi van establir una línia de front per tal de barrar el pas a les forces legals de la República que s'havien establert a la Serra de Gavernet. En queden traces visibles.

## Referències

* ↑ «Serrat dels Forats». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Gimeno i Llardén, Manel; González Arnalot, M. José. Del Montsec a les Valls d'Àneu: seguint els indrets d'una guerra. Profit Editorial, 2021, p. 98-99. ISBN 978-84-1846456-0.
# Ratpenat frugívor de nas curt petit

El ratpenat frugívor de nas curt petit (Cynopterus brachyotis) és una espècie de ratpenat de la família dels pteropòdids. Viu a Cambodja, la Xina, l'Índia, Indonèsia, Laos, Malàisia, Myanmar, Singapur, Sri Lanka, Tailàndia, Timor Oriental i el Vietnam. El seu hàbitat natural són els boscos, els jardins i els horts. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie en general, però les poblacions del sud d'Àsia estan amenaçades per la desforestació.

## Referències

* ↑ Csorba, G.; Bumrungsri, S.; Francis, C.; Bates, P.; Gumal, M.; Kingston, T.; Molur, S.; Srinivasulu, C. Cynopterus brachyotis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 4 gener 2009.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Ratpenat frugívor de Rickart

El ratpenat frugívor de Rickart (Dyacopterus rickarti) és una espècie de ratpenat de la família dels pteropòdids. Viu a les illes de Mindanao i Luzon (Filipines). El seu hàbitat són els boscos primaris o secundaris de l'estatge montà, a més de les selves molsoses. Encara no s'ha pogut determinar si aquesta espècie es troba en perill d'extinció.

## Bibliografia

* «Rickart's dyak fruit bat» (en anglès). Mammals' Planet. Arxivat de l'original el 2013-04-15. [Consulta: 6 juny 2012].
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Ratpenat frugívor de Nova Caledònia

El ratpenat frugívor de Nova Caledònia (Notopteris neocaledonica) és una espècie de ratpenat de la família dels pteropòdids. És endèmic de Nova Caledònia. El seu hàbitat natural són les coves de la part septentrional de l'arxipèlag. Està amenaçat per la pertorbació de les coves que habita, així com la caça pels humans.

## Referències

* ↑ Brescia, F.. Notopteris neocaledonica. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 4 gener 2009.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Ratpenat cuallarg del Pacífic

El ratpenat cuallarg del Pacífic (Mops bregullae) és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids. Viu a Vanuatu i Fiji. No se sap gaire cosa sobre el seu hàbitat natural, tot i que se l'ha observat buscant aliment en una gran varietat de biomes, incloent-hi boscos de cocoters, camps de conreu, boscos i fins i tot a sobre de les aigües costaneres. Està amenaçat per la caça i altres activitats humanes.

## Referències

* ↑ «ratpenat cuallarg del Pacífic». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 18 desembre 2024].
* ↑ «Chaerephon bregullae» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 5 febrer 2016].
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Guineu voladora de Macklot

La guineu voladora de Macklot (Acerodon mackloti) és una espècie de ratpenat de la família dels pteropòdids. És endèmica d'Indonèsia. El seu hàbitat natural són els boscos i jardins situats a les zones costaneres. Està amenaçada per la desforestació i la caça.

## Referències

* ↑ Hutson, A. M.; Suyanto, A.; Helgen, K. Acerodon mackloti. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 4 gener 2009.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Ratpenat llengut peruà

El ratpenat llengut peruà (Platalina genovensium) és una espècie de ratpenat de la família dels fil·lostòmids. Viu a l'oest del Perú. És l'única espècie del gènere monotípic Platalina.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Ratpenat cara-ratllat gros

El ratpenat cara-ratllat gros (Vampyrodes caraccioli) és una espècie de ratpenat de la família dels fil·lostòmids, ubicada dins del gènere monotípic Vampyrodes, i que viu des del sud de Mèxic fins a Panamà, a Centreamèrica, i al nord de Sud-amèrica, a Veneçuela, Colòmbia, l'Equador, el Perú, el Brasil i Bolívia, així com a Trinitat i Tobago.

## Subespècies

* Vampyrodes caraccioli caraccioli
* Vampyrodes caraccioli major

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :