OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Donges

Donges (en bretó Donez) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 6.338 habitants. Limita al nord-oest amb Crossac, al nord amb Besné, al nord-est amb Prinquiau, a l'oest amb Montoir-de-Bretagne, a l'est amb La Chapelle-Launay, al sud amb Paimboeuf, al sud-est amb Saint-Viaud i al sud-oest amb Corsept.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 6.231 | 6.458 | 6.280 | 6.726 | 6.377 | 6.157 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-1990 | Jean Pauchard | |
| 1990-1995 | Alexandre Gravelle | |
| 1995-2008 | René Drollon | |
| 2008- | Annette Auffret | Divers gauche |
# Santa Caterina (Riga)

L'Església de la Santa Caterina (en letó: Svētās Katrīnas Romas katoļu baznīca) és una església catòlica romana a la ciutat de Riga, capital de Letònia. L'església està situada al Carrer Šķūņu, 9/11.

## Referències

* ↑ Banga, Vita. Rīgas dievnami: Arhitektūra un māksla. Riga's Churches: Architecture and Art (en letó). Riga: Zinātne, Apgads Mantojums, 2007. ISBN 978-9984-823-00-3.
# Castilla-La Mancha Fútbol Sala

El Castilla-La Mancha Fútbol Sala fou un club de futbol sala espanyol de la ciutat de Talavera de la Reina, Castella-La Manxa. Jugava al Pavelló Municipal 1r de Maig.
El club va ser fundat l'any 1984 a la ciutat de Toledo. Ascendí a la divisió d'honor de la LNFS la temporada 1989-90. Hi jugà de forma ininterrompuda fins a la temporada 1999-00. En finalitzar aquesta temporada, el propietari del club va tenir desavinences amb el batlle de Talavera i decidí vendre la plaça de l'equip al Azkar Lugo FS.
Evolució del nom:
* 1984: Toledo FS
* 1990: Caja Toledo
* 1992: Caja Castilla-La Mancha
* 1995: Toledart
* 1996: Castilla-La Mancha Talavera

## Palmarès

* Lliga espanyola de futbol sala masculina:
** 1991-92, 1996-97
* Copa espanyola de futbol sala masculina:
** 1990-91
* Supercopa espanyola de futbol sala masculina:
** 1996-97
* Campionat d'Europa de clubs de futbol sala:
** 1997-98
* Copa Ibèrica de futbol sala:
** 1992-93

## Referències

* ↑ Profile on LNFS.es
* ↑ Former unofficial website
* ↑ «Liga Nacional de Fútbol Sala». Arxivat de l'original el 2009-12-22. [Consulta: 15 maig 2009].
* ↑ «El Talavera de fútbol sala puede salvarse». Mundo Deportivo, 24-06-2000. [Consulta: 31 març 2024].
* ↑ «Futbol Sala». Mundo Deportivo, 01-07-2000. [Consulta: 31 març 2024].
* ↑ Vázquez, Joaquín. «Homenaje al campeón europeo» (en castellà). El Mundo Deportivo. [Consulta: 19 gener 2010].
* ↑ «Deportes en breve» (en castellà). ABC, 08-06-1992. [Consulta: 19 gener 2010].
# 108

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu cent vuit. Per al grup musical, vegeu 108 (grup musical).

## Esdeveniments

* Sorgeix la consulta mèdica a Roma que substitueix la visita del metge a domicili
* Historiarum libri de Tàcit
# Anunciació de Maria (Riga)

L'Anunciació de Maria (en letó: Vissvētās Dievmātes Pasludināšanas pareizticīgo Baznica) és una Església Ortodoxa a la ciutat de Riga capital de Letònia, està situada al carrer Gogoļa 9. Posseeix la iconòstasi de 1859, per la qual cosa és el més antic de la ciutat. L'església té icones que daten dels segles XVI al xix.
Aquesta església d'estil neoclàssic va ser construïda el 1814-1818, d'acord amb el disseny de l'arquitecte alemany bàltic Theodor Gottfried Schultz i finançat pels comerciants russos Mukhin de la ciutat, avis de l'escultora Vera Múkhina que va ser batejada en aquesta església.

## Referències

* ↑ Banga, Vita; Levina, Marina. Rīgas dievnami: Arhitektūra un māksla. Riga's Churches: Architecture and Art (en letó). Riga: Zinātne, Apgads Mantojums, 2007. ISBN 978-9984-823-00-3.
# Cinclosoma occidental

El cinclosoma occidental (Cinclosoma marginatum) és un ocell de la família dels cinclosomàtids (Cinclosomatidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides amb matolls en zones sorrenques o pedregoses, boscos de mulga i Spinifex a la Austràlia central, al centre d'Austràlia Occidental cap a l'oest fins a la Badia dels Taurons i també a l'extrem sud-oest del Territori del Nord i l'extrem nord-oest d'Austràlia Meridional. .

## Referències

* ↑ «Cinclosoma occidental». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2021 (català)
# Maurice Schilles

Maurice Schilles (Puteaux, 25 de febrer de 1888 - Suresnes, 22 de desembre de 1950) va ser un ciclista francès, que va córrer durant el primer quart del segle XX.
Especialitzat en proves de pista, va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres de 1908, en què guanyà la medalla d'or en la prova de tàndem, junt a André Auffray, i la de plata en la de 5000 metres. En aquests mateixos jocs va prendre part en altres proves. En la d'esprint, com la resta de ciclistes, va sobrepassar el temps màxim establert i, per tant, quedà eliminat. En la de 660 iardes també fou eliminat en la primera ronda, de la mateixa manera com en la de persecució per equips.
Schilles era mecànic i construïa bicicletes lleugeres. Va començar a córrer l'any 1905, sobretot a l'esprint, i el 1907 va guanyar el seu primer campionat de París. El 1909 va guanyar una medalla de bronze al Campionat del Món en pista. Va córrer professionalment entre 1919 i 1928 i va guanyar el títol nacional d'esprint el 1923, així com dues medalles als campionats mundials de 1924 i 1925. A més del ciclisme, va competir a nivell nacional en natació, boxa i cros.

## Palmarès

* 1908
** 1r en la prova de tàndem dels Jocs Olímpics
** 2n en la prova dels 5000 metres dels Jocs Olímpics
* 1909
** 1r al Gran Premi de París, amateur
* 1923
** Campió de França d'esprint
* 1924
** 1r al Gran Premi d'Angers, esprint
** 1r al Gran Premi de París, esprint
* 1925
** 1r al Gran Premi de París, esprint

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Maurice Schillès». [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «SCHILLES Maurice». [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ Maurice Schillès. cyclingarchives.com

## Enllaços externs

* Fitxa de Maurice Schilles a sitiodeciclismo.netRegistres d'autoritat BNF (1)
# Casa Plantalamor

Casa Plantalamor és una obra amb elements romànics i renaixentistes de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa senyorial de planta poligonal, amb la façana N seguint el traçat itinerant del carrer vers de muralla de Santa Eulàlia. La resta de l'edifici, de poca profunditat, queda per la resta de la cases que l'envolten. L'edifici consta de planta baixa i dos pisos, coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana orientada al nord. Aquesta, presenta a la planta, un portal d'arc rebaixat i dues finestres esculpides: dos àngels, un home i un dona. Al primer pis s'hi obre una finestra geminada sostinguda per una columna central amb fulles d'acant i a cada costat s'hi obren balcons amb llosanes de pedra que descasen damunt carteles. El ràfec presenta colla de biga de fusta i rajoleta. L'estat de conservació de l'estuc de la façana és força precari i caldria restaurar-lo.

## Història

La casa Plantalamor, situada a l'interior de l'antiga muralla, és un exemple de la transformació de la ciutat medieval en ciutat barroca. Al segle xviii es va obrir el cinyell de les muralles i es va urbanitzar el circuit de les rambles. El 1694 havien quedat en desús les muralles, els corredors interiors que les aïllaven i els terrenys van passar a ésser propietat particular. El 1775 va desaparèixer el Portal de Santa Eulàlia, del qual només en quedà una part de la torre poligonal que encara avui es conserva. Les reformes urbanes d'aquesta època són obra de la família Morató, que van contribuir a donar fesomia barroca a la ciutat. Susdita casa és obra de diversos autors i, per tant, abasta diferents èpoques constructives: vegeu els distants elements decoratius.

## Referències

* 1 2 «Casa Plantalamor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 octubre 2017].
# Gogol Bordello

Gogol Bordello és un grup nord-americà de punk romaní-gità originari del barri de Lower East Side a Nova York. Els seus trets més característics són les seves frenètiques posades en escena i el seu so inspirat en la música gitana.

## Membres
### Membres actuals

En ordre d'entrada al grup:
* Eugene Hütz (cantant, guitarra acústica, percussió, fire bucket) - Ucraïna (1999-avui)
* Serguei Riàbtsev (violí, segones veus) - Rússia (2000-avui)
* Pedro Erazo (ragga, percussió, MC) - Equador (2007-avui)
* Boris Pelekh (guitarra, segones veus) – Russia (2015–present)
* Ashley Tobias "TOBI" (segones veus, ball, percussió) – EUA (2017–avui)
* Korey Kingston (bateria) - EUA (2020–avui)
* Gil Alexandre (baix, segones veus) - Brasil (2021–avui)
* Erica Mancini (acordió, segones veus) - EUA (2023-avui)

### Antics membres

En ordre de l'any en que van entrar al grup:
* Pamela Jintana Racine (percussió, segones veus, ball) - EUA (1999–2017)
* Eliot Ferguson (bateria, segones veus) – Florida, EUA (1999–2009)
* Sasha Kazatchkoff (acordió) (1999)
* Vlad Solovar (guitarra) (1999)
* Oren Kaplan (guitarra, segones veus) (no s'ha de confondre amb l'Ori Kaplan mencionat més avall) - Israel (2000–2012)
* Iuri Lémeixev (acordió, segones veus) - Rússia (2001–2013)
* Ori Kaplan (saxofon, segones veus) (no s'ha de confondre amb l'Oren Kaplan mencionat més amunt) – Israel (2001–2004)
* Katheryn McGaffigan (percussió, segones veus, ball) – EUA (2002)
* Susan Donaldson (percussió, segones veus, ball) (2002–2003)
* Andra Ursuta (percussió, segones veus, ball) – Romania (2003–2006)
* Chris Tattersall (bateria, segones veus) – Regne Unit (2004)
* Elizabeth Sun (percussió, segones veus, ball) - Xina i Escòcia (2004-2016)
* Rea Mochiach (baix, percussió, electrònica i programació de ritmes a l'estudi, segones veus) – Israel (2005)
* Karl Alvarez (baix) – EUA (2006)
* Thomas "Tommy T" Gobena (baix) - Etiòpia (2006–2021)
* Oliver Charles (bateria) – EUA (2009–2016)
* Michael Ward (guitarra) – EUA (2011–15)
* James Ward (acordió) – Escòcia (2012-2015)
* Pasha Newmer (acordió; segones veus) – Belarus (2013–2018)
* Vanessa Walters (percussió, segones veus) - EUA (2016–2017), col·laboració
* Alfredo Ortiz (bateria) (2016–2020)
* Kristian Mangieri (harmònica) (dates?)

### Cronologia dels membres
## Discografia
### Àlbums

| Any | Àlbum | Discogràfica |
| 1999 | Voi-La intruder | Rubric Records |
| 2002 | Multi Kontra Culti vs. Irony | Rubric Records |
| 2005 | Gypsy Punks: Underdog World Strike | SideOneDummy Records |
| 2007 | Super Taranta! | SideOneDummy Records |
| 2010 | Trans-Continental Hustle | American Recordings |

### Projectes Paral·lels

Gogol Bordello vs. Tamir Muskat - 2004. Col·laboració entre Gogol Bordello i membres de Balkan Beat Box, sota el nom J.U.F., acrònim de Jewish-Ukrainian Freundschaft (amistat judeo-ucraïnesa).

## Enllaços externs

* Perfil a MySpace
* Lloc web official
# 205

El 205 (CCV) fou un any comú començat en dimarts del calendari julià.

## Esdeveniments

* Reconstrucció del Mur d'Adrià en resposta a la devastació del nord de Britànnia per les incursions dels caledons.

## Naixements

* Plotí (segons el seu deixeble Porfiri)
* Erupció del Vesuvi
# Església de Sant Joan Baptista (Riga)

L'Església de Sant Joan Baptista (en letó: Sveta Jāņa Priekšteča pareizticīgo Baznica) és una Església Ortodoxa a la ciutat de Riga capital de Letònia, està situada al carrer Kalna, 21. És l'església del Cementiri Sant Joan

## Història

L'any 1866 en el cementiri va ser construït una capella de fusta dedicada a Sant Joan Baptista. Des del principi, tanmateix, era massa petita per servir plenament les necessitats de la comunitat ortodoxa al districte de Riga, i hi havia necessitat de construir un nou temple més gran, així es va planejar una nova edificació en maó l'any 1882, però finalment es va creure més prudent el trasllat de l'església ja existent en fusta de Tots Sants, malgrat existir controvèrsies, es va efectuar el trasllat i la unió amb l'antiga capella, també de fusta, de Sant Joan Baptista i l'11 de setembre de 1883 es va consagrar l'església. La construcció d'un nou edifici en maó es creu que va ser prop de l'any 1893 per uns documents existents de dissenys sobre l'església, la qual es va consagrar a la tardor de l'any 1929.

## Referències

* ↑ Banga, Vita; Levina, Marina. Rīgas dievnami: Arhitektūra un māksla. Riga's Churches: Architecture and Art (en letó). Riga: Zinātne, Apgads Mantojums, 2007. ISBN 978-9984-823-00-3.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en rus). [Consulta: 26 gener 2015].
# Clinoferrosuenoïta

La clinoferrosuenoïta, coneguda fins al 2012 com a manganogrunerita, és un mineral de la classe dels silicats.
En ser descoberta va ser anomenada dannemorita, ja que havia estat trobada a la mina Dannemora, a Uppland (Suècia), i va ser reanomenada el 1997 a manganogrunerita, en al·lusió a la seva composició, que conté manganès, i per la seva relació amb la grunerita. Va mantenir aquest segon nom fins a la reestructuració del supergrup dels amfíbols de l'any 2012, en que va rebre el nom actual de clinoferrosuenoïta.

## Característiques

La clinoferrosuenoïta és un silicat de fórmula química ☐{Mn²⁺₂}{Fe²⁺₅}(Si₈O₂)(OH)₂. Tot i ser coneguda des del segle XIX, no va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional fins al mes d'agost de l'any 2024, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.DE - Inosilicats amb 2 cadenes dobles periòdiques, Si₄O$_{11}$; clinoamfíbols». L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Suec d'Història Natural, situat a Estocolm (Suècia), amb el número de col·lecció: GEO-NRM 19191754.

## Formació i jaciments

Les primeres mostres van ser trobades a la mina Dannemora, a la localitat homònima dins el municipi d'Östhammar, a la província d'Uppland, a Suècia. Tot i no ser gens abundant ha estat descrita en altres indrets, sent present a tots els continents d'arreu del planeta excepte a l'Antàrtida. Als territoris de parla catalana només ha estat descrita a la mina Serrana, a El Molar, a la comarca del Priorat (Tarragona). El material que va servir per determinar l'espècie va ser trobat a la mina Hillängs, situada a la localitat de Ludvika, dins el comtat de Dalarna (Suècia).

## Referències

* ↑ «Clino-ferro-suenoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 octubre 2024].
* ↑ «Manganogrunerite». Mindat. [Consulta: 24 octubre 2024].
* ↑ Hawthorne, F. C.; Oberti, R.; Harlow, G. E.; Maresch, W. V.; Martin, R. F.; Schumacher, J. C.; Welch, M. D. «Nomenclature of the amphibole supergroup». American Mineralogist, 97, 11-12, 01-11-2012, pàg. 2031–2048. DOI: DOI:10.2138/am.2012.4276 [Consulta: 20 juny 2022].
* 1 2 Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 81». European Journal of Mineralogy, 36, 5, 21-10-2024, pàg. 917–923. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-917-2024 [Consulta: 24 octubre 2024].
# Cianip

Cianip (en grec antic Κυάνιππος) va ser, segons la mitologia grega, un fill d'Egialeu i, per tant, net d'Adrast. Va ser rei d'Argos, que en aquell moment estava dividida en tres parts.
Era menor d'edat quan el seu pare va morir en la batalla dels epígons contra la ciutat de Tebes i va ser educat per Diomedes i Euríal. Diomedes va ocupar el tron d'Argos mentre Cianip era menor d'edat. Va participar en la guerra de Troia i va ser un dels herois que van entrar a la ciutat en el cavall de fusta. Tornà a Argos, on actuava com a regent Cometes, però expulsat aquest per Diomedes, va ser rei de la ciutat. Va morir sense descendència, i el regne va passar, unificat, a mans de Cilàrabes, fill d'Estènel.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 100. ISBN 9788496061972.
# Maximal i minimal (elements)

En matemàtiques, especialment en teoria de l'ordre, un element maximal d'un conjunt parcialment ordenat P és un element de P que no és menor que cap altre. El terme element minimal es defineix de manera dual.

## Definició

Sigui ( P , ≤) un conjunt parcialment ordenat; m ∈ P és un element maximal de P si l'únic x ∈ P tal que m ≤ x és x = m .
La definició d'element minimal s'obté reemplaçant ≤ per ≥.

## Propietats

A primera vista semblaria que m hauria de ser un element màxim, el que no és sempre cert: la definició d'element maximal és una mica més feble. De fet, poden existir elements maximals sense que hi hagi un màxim. La raó és que, en general, ≤ és només un ordre parcial en P ; si m és un maximal i p ∈ P , hi ha la possibilitat que ni p ≤ m ni m ≤ p , de manera que m no seria màxim. Això permet, a més, que hi hagi més d'un element maximal en un conjunt.
No obstant això, si m ∈ P és maximal i P té un màxim, es complirà que màx ( P ) ≤ m , per definició de màxim s'ha de tenir m ≤ màx ( P ) i, per tant, m = màx ( P ), en altres paraules, un màxim, si existeix, és també l'únic maximal.
No és difícil veure que si ≤ és un ordre total en P , les nocions de màxim i maximal coincideixen: siguin m ∈ P un element maximal, i p ∈ P arbitrari, per la condició d'ordre total, o bé p ≤ m o bé m ≤ p , en el segon cas s'hauria p = m per definició de maximal, amb la qual cosa p ≤ m , i per tant, m = màx ( P ).
No sempre hi ha els elements maximals, ni tan sols en el cas en què P estigui totalment ordenat.

## Exemples

* Sigui P = [0, ∞ [⊆ R . Per tot m ∈ P s'ha x = m +1 ∈ P però m < x , de manera que cap m pot ser maximal.
* Sigui P ={ q ∈ Q |1 ≤ q ² ≤ 2}, ja que l'arrel quadrada de 2 no és racional, aquest conjunt no té element maximal.
* Sigui A un conjunt amb almenys dos elements, i sigui P ={ a }| a ∈ A }, parcialment ordenat per inclusió. Tot element de P és alhora maximal i minimal, i per a qualssevol{ a },{ b }∈ P diferents, ni{ a }⊆{ b }, ni{ b }⊆{ a }(amb el que no hi ha element màxim).
* Sigui P ={( x , i ) ∈ R |0 ≤ x ≤ 4, 0 ≤ i ≤ 4}, prenent ( a , b ) ≤ ( c , d ) si a ≤ c i b ≤ d . Llavors P té un únic element maximal, (4,4), que alhora és màxim.

## Vegeu també

* Element major i menor
* Element màxim i mínim
* Majorant i minorant

## Bibliografia

* Birkhoff, Garrett (en anglès) Lattice Theory. American Mathematical Society, Colloquium Publications [Estats Units], 2a, 1967, pàg. 423. ISSN: 0065-9258 [Consulta: 21 novembre 2010].
# Casa del Músic

La Casa del Músic era una masia de l'antic nucli dels Masions, de l'antic terme de Fígols de Tremp, pertanyent actualment al municipi de Tremp. Estava situada a la part oriental dels Masions, a llevant de la Masia del Rei i al sud-sud-est de lo Masió. És a la dreta del barranc del Músic.
Es tracta d'una antiga masia amb edificacions annexes. La casa consta de planta, pis i golfes. Està construïda amb pedra del país sense tallar i rejuntada amb fang. El parament està a la vista. La façana principal està gairebé derruïda i, per tant, no sabem quina era la distribució de les obertures. La coberta era a dues aigües i actualment està pràcticament esfondrada.

## Referències

* ↑ «Mas del Músic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Casa del Músic al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# 232

El 232 fou un any de traspàs començat en diumenge segons el calendari modern, tot i que era conegut com a 985 Ab urbe condita a la seva època.

## Esdeveniments

* Orígenes funda una escola a Palestina
* Alexandre Sever inicia una campanya contra els perses

## Naixements

* Marc Aureli Probe

## Necrològiques

* Cao Hong, militar xinès
* Cao Zhi, poeta
# Brīvā Latvija (1943-1944)

Brīvā Latvija. Latvju Raksti era el nom d'una publicació de la resistència antialemanya a Letònia mentrestant fou ocupada pels nazis durant la Segona Guerra Mundial. Els seus primers quatre números van aparèixer sota el títol Vēstījums. L'editor i autor principal del diari va ser el letó Gustavs Celmins. Quan el diari i les seves xarxes de distribució van ser descoberts per la Gestapo, Celmins i d'altres van ser arrestats i enviats a presons o camps de concentració.

## Referències

* ↑ Anderson i Siliņš, 2002, p. 29-30.

## Bibliografia

* Anderson, Edgars; Siliņš, Leonīds. Latvija ONU Rietumi: Latviešu Nacionālā pretestības kustība 1943-1945 (en letó/anglès/alemany). Riga: Latvijas universitates žurnāla fonds "Latvijas vestidura", 2002. OCLC 51901206. ISBN 9984-643-39-5.
# Corriol de Sibèria

El corriol de Sibèria (Anarhynchus mongolus) és una espècie d'ocell de la família dels caràdrids (Charadriidae).

## Hàbitat i distribució

Habita aiguamolls, platges, llacs i estepes asiàtiques, criant a Sibèria oriental fins Kamtxatka i les illes del Comandant, arribant esporàdicament fins l'oest d'Alaska, i a Siberia sud-oriental, des del Mar d'Okhotsk, fins al Krai de Primórie. Migren cap al sud en hivern, arribant a les illes Ryukyu i des de Taiwan i Vietnam fins a la zona de Nova Guinea i Austràlia.

## Taxonomia

En època recent s'ha separat l'espècie Charadrius atrifrons, arran treballs com ara Wei et al. 2022.

## Referències

* ↑ «Corriol de Sibèria». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12 gener 2025(català)
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Buttonquail, thick-knees, sheathbills, plovers, oystercatchers, stilts, painted-snipes, jacanas, Plains-wanderer, seedsnipes» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 12 gener 2025].
* ↑ Wei, Chentao; Schweizer, Manuel; Tomkovich, Pavel S; Arkhipov, Vladimir Yu; Romanov, Michael; Jonathan Martinez, Xin Lin, Naerhulan Halimubieke , Pinjia Que, Tong Mu, Qin Huang , Zhengwang Zhang, Tamás Székely, Yang Liu «Genome-wide data reveal paraphyly in the sand plover complex (Charadrius mongolus/leschenaultii)». Ornithology., 139, 2, 8 [Consulta: 12 gener 2025].
# 276
## Esdeveniments

* El xa Bharam II succeeix Bharam I.
* Marc Aureli Probe és proclamat emperador de Roma.

## Necrològiques

* Marc Claudi Tàcit, emperador romà.
* Florià, emperador romà.
* Mani, savi i religios persa, fundador del maniqueisme.