OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Petros Mavromikhalis

Petros Mavromikhalis (en grec:Πετρόμπεης Μαυρομιχάλης) (Limeni, Península de Mani, 6 d'agost de 1765 - 17 de gener de 1848 Atenes, Grècia) també conegut com a Petrobey (Πετρόμπεης) fou un polític grec. La seva família tenia una llarga història de revoltes contra l'Imperi Otomà, que va governar la major part del que avui és Grècia.

## Biografia

El seu avi Georgakis Mavromikhalis i el seu pare Pierros "Mavromikhalis" Pierrakos eren entre els líders de la revolta d'Orlov. La revolta va ser seguida per un període de lluites internes entre els líders de la Península de Mani, i aviat, el jove Petros va guanyar una sòlida reputació per la seva mediació en els conflictes i aconseguir la reunió de les famílies enemigues. Durant aquest període, possiblement, va fer alguna aliança amb Napoleó Bonaparte, qui estava lluitant a Egipte; Napoleó volia atacar l'Imperi Otomà, en coordinació amb la revolta grega. El fracàs de Napoleó a Egipte va condemnar aquest pla.
Petros es va convertir en membre del primer senat grec, sota el lideratge de Ioannis Kapodístrias. Els dos homes aviat es van enfrontar a propòsit de la insistència de Kapodístrias «en l'establiment d'una administració regional centralitzada basada en els nomenaments polítics, en substitució del sistema tradicional de lleialtats familiars». El germà de Petros, Tzanis va liderar una revolta contra el governador designat de Lacònia, Kapodístrias va invitar els dos germans per negociar i aconseguir una solució, però quan s'hi van presentar, van ser arrestats. Des de la seva cel·la, Petros va tractar de negociar un acord amb Kapodístrias; aquest s'hi va negar. Després, el germà de Petros i el seu fill Georgios Mavromikhalis assassinar Kapodístrias el 9 d'octubre de 1831. Kapodístrias va ser succeït pel rei Otó I de Grècia, l'actitud del qual envers Mavromikhalis era molt més amigable. Petros es va convertir en vicepresident del Consell d'Estat, i més tard senador. També va ser un dels pocs grecs que se li va atorgar la Gran Creu de l'Orde del Redemptor. Va morir a Atenes el 17 de gener de 1848, i va ser enterrat amb grans honors.

## Referències

* ↑ Verzijl, J.H.W.. International Law in Historical Perspective (en anglès). vol.6. Brill, 1968, p. 462–463.
* ↑ Kladis, A.I. «Κεφάλαιον Όγδοον. Περί της συστάσεως Τάγματος Αριστείας δια το Βασίλειον της Ελλάδος.». A: Βασιλική Τυπογραφία και Λιθογραφία. ΕΦΕΤΗΡΙΣ (Almanach) του Βασιλείου της Ελλάδος δια το έτος 1837, 1837, p. 123–136.

## Bibliografia

* Κ. Ζησίου, Οι Μαυρομιχάλαι. Συλλογή των περί αυτών γραφέντων, (K. Zisiou, The Mavromichalai. Collection of their own scripts, Athens,1903)
* Ανάργυρου Κουτσιλιέρη, Ιστορία της Μάνης, (Anargiros Koutsilieris, History of Mani, Athens, 1996)
* Αγαπητός Σ. Αγαπητός (1877). Οι Ένδοξοι Έλληνες του 1821, ή Οι Πρωταγωνισταί της Ελλάδος σελ. 40-47. Τυπογραφείον Α. Σ. Αγαπητού, Εν Πάτραις -ανακτήθηκε 13 Αυγούστου 2009-. (Agapitos S. Agapitos, The 1821 Glorious Greeks, The Protagonists of Greece, pg 40-47. A.S. Agapitou Press, Patras -1877 - reimpression 8.13.2009)
# Kitsos Tzavelas

Kitsos Tzavelas (en grec: Κίτσος Τζαβέλας) (Souli, Imperi Otomà, 1800 - Atenes, 21 de març de 1855) va ser un polític grec, combatent de la Guerra d'independència de Grècia i Primer Ministre entre 1847 i 1848.

## Biografia

Tzavelas va néixer a Souli, Epir, l'any 1800, fill de Fotos Tzavelas i net de Lambros Tzavelas, tots dos famosos per les seves gestes a la comunitat guerrera de la zona de Souliot en les seves lluites contra Alí Paixà Tepedelenli, el paixà de Ioànnina. Es va criar a l'exili a l'illa de Corfú. Tenint un paper destacat en la Guerra d'Independència grega el 1821, juntament amb Geórgios Karaiskakis, distingint-se especialment durant el Messolonghi. Després de l'arribada a Grècia de Ioannis Kapodístrias, durant l'última part de la guerra, Tzavelas es va fer el responsable de l'alliberació d'una gran part de Grècia central.
Després de la Independència, Tzavelas es va convertir en un defensor de Kapodístrias i, finalment, un líder en el partit rus que va ser la facció política conservadora i ortodoxa a l'època del rei Otó. Acusat de planejar una rebel·lió contra el rei el 1834, Tzavelas va ser empresonat pel cap del Consell de Regència von Armansperg junt amb altres polítics del Partit rus. Quan el rei Otó va assolir la majoria d'edat i es va fer el càrrec de les regnes del govern, Tzavelas va ser alliberat i més tard va ser nomenat ajudant de camp del rei.
Posteriorment va ser ministre de la Guerra el 1844 i, entre 1847-1848, primer ministre. Al febrer de 1854 es va convertir en el líder de la revolta d'Epir, juntament amb els revolucionaris exigint la unió amb Grècia.

## Vegeu també

* Primer Ministre de Grècia
* Guerra d'independència de Grècia

## Referències

* ↑ Baumgart nom=Winfried. Englische Akten zur Geschichte des Krimkriegs Oldenbourg Wissenschaftsverlag, 2006, p. 262. ISBN 978-3-486-57597-2.
* John A. Petropulos; Politics and Statecraft in the Kingdom of Greece; Princeton University Press, 1968
# Casa al carrer Serra Bullones, 13 (Sant Pere Pescador)

La Casa al carrer Serra Bullones, 13 és una obra de Sant Pere Pescador (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Sant Pere Pescador, a poca distància al sud de l'antic recinte medieval de la vila. Forma cantonada amb el carrer de Sant Antoni.
Edifici cantoner format per diversos cossos adossats, amb pati posterior. Les dues construccions principals tenen la planta rectangular i estan disposades formant cantonada. Presenten les cobertes disposades a un sol vessant i estan distribuïdes en dues i tres plantes. Totes les obertures són rectangulars, destacant les que es troben emmarcades amb carreus de pedra i amb les llindes planes: a la planta baixa, el portal d'accés, i al pis tres finestres amb l'ampit motllurat, amb dues llindes gravades amb l'any 1591 i el nom de “PERE BORRASSA”. Al costat del portal hi ha un contrafort adossat a la façana. Una motllura de maó recorre la divisòria entre els diferents nivells de l'edifici. El parament original està revestit amb un placat de pedra desbastada, exceptuant el cos superior, arrebossat i pintat, amb algunes pedres integrades al parament.

## Història

En el nucli antic de Sant Pere Pescador hi ha algunes cases dels segles XVI, XVII i XVIII amb interessants elements arquitectònics. Amb l'acabament de les guerres remences la vila de Sant Pere Pescador s'expandí més enllà del nucli fortificat al centre, on hi havia l'església i la casa Caramany, sobretot vers migdia on es formà un extens barri entre la muralla i el riu. L'habitatge del carrer Serra Bullones 13 és possiblement del segle xvi amb reformes posteriors, com ho testimonia la data de 1591 que s' aprecia inscrita a dues llindes.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer Serra Bullones, 13». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Carena del Camí Ral

La carena del Camí Ral és una serra situada al municipi de Rellinars, a la comarca del Vallès Occidental, amb una elevació màxima de 742 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Calvin Jong-a-Pin

Calvin Jong-a-Pin (18 de juliol de 1986) és un futbolista neerlandès.

## Selecciódels Països Baixos

Va formar part de l'equip olímpic neerlandès als Jocs Olímpics d'estiu de 2008.

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2017-11-15. [Consulta: 17 novembre 2017].
# Pont de la Barca

El Pont de la Barca és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un pont de ferro amb una estructura principal formada per tres trams continus de bigues tipus gelosia, de 3mts de cantell. Hi ha dos trams de 35mts i un de 28mts de longitud. Presenta una amplada de 6, 47mts (4,47mts d'alçada i voreres d'1mt). Les voreres són de planxa metàl·lica i les baranes de malla decorada. El paviment es troba a 7mts per sobre del llit del riu. Els estreps i pilars són de fàbrica de carreus.

## Història

Aquest havia estat un lloc de pas des de molt antic. Anteriorment hi havia funcionat una barca per travessar el riu. L'any 1902 s'inicià la construcció del primer tram de la carretera de Girona a Les Planes i del pont de la Barca. Sembla que era projectat com una continuació de la Ronda Ferran Puig, lligant el pont en projecte del Güell fins al pont que comenten en el Ter. El pont fou construït per "La Maquinista Terrestre y Marítima" de Barcelona. A més hi va col·laborar per la seva col·locació el contractista Simó Batlle de Sant Gregori, acabant-se les obres abans de 1905. L'any 1965 el MOPU construí un altre pont a 100mts més avall quedant considerablement alleugerit de tràfic aquest pont de ferro.

## Referències

* 1 2 «Pont de la Barca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Comissió Prodi

La Comissió Prodi és la Comissió Europea presidida per l'antic primer ministre d'Itàlia Romano Prodi que va estar en el càrrec entre el 16 de setembre de 1999 i el 21 de novembre de 2004.

## Nomenament

La Comissió va iniciar el seu mandat el 13 de setembre de 1999 després de l'escàndol, que acabà amb la subsegüent renúncia, de la Comissió Santer i que propicià l'establiment de la Comissió Marín de forma interina.
Amb l'ampliació de la Unió Europea (UE) l'any 2004 la Comissió passà de 20 a 25 membres, tants comissaris com estats membres de la Unió, sent així mateix l'última Comissió en tenir dos comissaris d'un mateix país. Gràcies al Tractat d'Amsterdam la Comissió veié incrementada el seu poder i influència, sent descrit Prodi en alguns mitjans com el primer "Primer Ministre de la Unió Europea". Gràcies al Tractat d'Amsterdam i l'ampliació dels seus membres la Comissió va considerar la firma i l'apliciacó del Tracatat de Niça com el veritable adveniment d'una Unió Europea forta i consistent, sobretot amb l'objectiu de la signatura d'una Constitució Europea per a tots els estats membres.
La Comissió finalitzà el seu mandat el 31 d'octubre de 2004, però degut a l'oposició del Parlament Europeu a la Comissió proposada per José Manuel Durão Barroso, estengué el seu mandat fins al 21 de novembre del mateix any.

## Llista de Comissaris

Quan la Comissió va iniciar el seu mandat el setembre de 1999 tingué 20 Comissaris, un per cada estat excepte els 5 estats més poblats (Alemanya, Espanya, França, Itàlia i el Regne Unit) que en tenien dos.
L'any 2004 es realitzà una remodelació de la Comissió i entraren a formar part d'aquesta 15 nous comissaris, 5 que reemplaçaren els comissaris que dimitiren abans de finalitzar el seu mandat i 10 dels nous Estats que passaren a formar part de la Unió Europea aquell mateix any. Els comissaris dels nous estats van començar compartint una cartera amb un comissari existent, i rarament es creà un nou càrrec.
La taula següent indica el nombre de comissaris segons la seva alineació política al principi de la Comissió, els que van passar a formar part de la Comissió després de l'ampliació i els que van finalitzar el mandat.
| Afiliació | Esquerra (PSE) | Centre (ALDE) | Dreta (PPE-DE) | Verds (Els Verds-ALE) | Independent |
| període 1999-2003 | Onze | Dos | Sis | Un | Un |
| comissaris entrants maig de 2004 | Cap | Dos | Tres | Cap | Cinc |
| novembre de 2004 | Nou | Cinc | Nou | Un | Sis |

### Remodelació de 2004

    remodelació reatitzada per Romano Prodi a conseqüència de l'ampliació de la Unió Europea (UE) i de la dimissió de diversos comissaris

## Vegeu també

* Comissió Europea
* Unió Europea
* Tractat pel qual s'establix una Constitució per a Europa

## Referències

* ↑ Prodi to Have Wide, New Powers as Head of the European Commission iht.com 16/04/1999
* ↑ Commentary: Romano Prodi: Europe's First Prime Minister? (int'l edition) Businessweek.com 1999

## Enllaços externs

* (castellà) La Comissió Prodi al Portal de la Comissió Europea
# Eleccions regionals de Sicília de 2001

Les eleccions regionals per a renovar l'Assemblea Regional de Sicília se celebraren el 24 de juny de 2001.
| Regió | Candidats | Candidats | Candidats | Candidats | President sortint |
| Regió | L'Olivera | Casa de les Llibertats | Democràcia Europea | Altres | President sortint |
| Sicília | Leoluca Orlando 972.010 (36,6%) | Salvatore Cuffaro 1.572.178 (59,1%) | Sergio D'Antoni 114.799 (4,3%) | | Vincenzo Leanza |
← Eleccions regionals de Sicília, 2001 → :
| Partits | vots | % | escons |
| Casa de les Llibertats | | | |
| Forza Italia (FI) | 628.020 | 25,1% | 20 |
| Alleanza Nazionale (AN) | 281.704 | 11,3% | 8 |
| Centre Cristià Democràtic (CCD) | 223.420 | 8,9% | 6 |
| Cristians Democràtics Units (CDU) | 215.047 | 8,6% | 6 |
| Nova Sicília | 101.368 | 4,1% | 3 |
| Partit Socialista - Nou PSI | 69.697 | 2,8% | 2 |
| Biancofiore | 54.550 | 2,2% | 1 |
| Liberalsocialisti | 24.110 | 1,0% | 1 |
| Partit Republicà Italià (PRI) | 22.110 | 0,9% | 1 |
| Fiamma Tricolore | 9.224 | 0,4% | 0 |
| Llistes majoritàries | | | 9 |
| Total Casa de les Llibertat | 1.962.250 | 65,3% | 57 |
| L'Unione | | | |
| Demòcrates d'Esquerres (DS) | 253.522 | 10,3% | 10 |
| La Margherita (DL) | 199.303 | 8,0% | 7 |
| La Margherita Sicilia | 107.516 | 4,3% | 4 |
| Rifondazione Comunista (PRC) | 61.068 | 2,4% | 3 |
| Socialistes Democràtics Italians (SDI) | 46.903 | 1,9% | 1 |
| Primavera Siciliana | 29.564 | 1,2% | 1 |
| Partit dels Comunistes Italians (PdCI) | 28.826 | 1,2% | 1 |
| Llista Di Pietro | 25.888 | 1,0% | 1 |
| Noi Siciliani | 2.382 | 0,1% | 0 |
| Llista majoritària | | | 1 |
| Total L'Unione | 501.450 | 30,4% | 29 |
| Democràcia Europea | 113.664 | 4,5% | 4 |
| Total | 2.498.244 | | 90 |
* ↑ Comprèn el President electe Salvatore Cuffaro
* ↑ Compren el candidat president segon classificat Leoluca Orlando
Fonts: Ministeri del l'Interior, ISTAT i Assemblea Regional Siciliana
# Ciudad Guayana

Ciudad Guayana és una ciutat d'Estat Bolívar a Veneçuela.
S'estén per 40 quilòmetres per la riba sud del riu Orinoco, en el punt on s'uneix amb el seu principal afluent, el riu Caroní. El Caroní travessa la ciutat de sud a nord, dividint-la en les seves meitats predominants: el nucli antic de San Félix, a l'est, i la zona més nova de Puerto Ordaz, a l'oest.
Ciudad Guayana es va fundar oficialment el 2 de juliol de 1961 per la unificació de dos antics assentaments, però la història moderna de San Félix es remunta al segle XVIII. Dins dels límits de la ciutat es troben les cascades de Cachamay i les cascades de Llovizna.
Amb aproximadament un milió de persones a la gran àrea metropolitana, Ciudad Guayana és la ciutat de més ràpid creixement de Veneçuela amb la seva important siderúrgia, siderúrgia, alumini i indústries hidroelèctriques.
* Ciutat Guayana des del cel
* Cascada La Llovizna
* Estadi Polideportivo Cachamay
* Cascada Cachamay falls al riu Caroní
* Pont d'Orinokia

## Referències

* ↑ «La Guayana de Antaño». guayanahistorica. [Consulta: 9 abril 2024].
* ↑ «Guayana City, (Puerto Ordaz & San Felix». VenezuelaTuya.
* ↑ Dydyński, Krzysztof, & Beech, Charlotte (2004). Venezuela, p. 293. Lonely Planet.
* ↑ «Guyana City, Venezuela / Guyana». GuyanaPNC.org. [Consulta: 8 desembre 2023]. «Guyana City is consistently one of the fastest growing cities in the world. It is said that the population should reach 2.5 million people by the year 2020.»
* ↑ «General Interest».
* ↑ «Puerto Ordaz aluminium plant». BBC.
# Carl Sundquist

Carl Sundquist (Indianapolis, Indiana, 24 de novembre de 1961) va ser un ciclista nord-americà que s'especialitzà amb la pista, on va guanyar una medalla als Campionats del món de persecució per equips. També participà en els Jocs Olímpics de Seül i en els de Barcelona.

## Palmarès

* 1985
** Campió dels Estats Units amateur en persecució
** Campió dels Estats Units amateur en puntuació
** Campió dels Estats Units en persecució per equips
* 1986
** Campió dels Estats Units amateur en persecució
** Campió dels Estats Units amateur en puntuació
* 1987
** Medalla d'or als Jocs Panamericans en persecució per equips
** Campió dels Estats Units amateur en persecució
** Campió dels Estats Units amateur en puntuació
** Campió dels Estats Units en persecució per equips
* 1995
** Campió dels Estats Units en persecució per equips

## Referències

* ↑ «Carl Sundquist» (en anglès). Museo del ciclismo. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Carl Sundquist» (en anglès). olympedia. [Consulta: 29 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# RC6

En criptografia, RC6 (Rivest cipher 6) és un xifratge de blocs de clau simètric derivat de RC5. Va ser dissenyat per Ron Rivest, Matt Robshaw, Ray Sidney i Yiqun Lisa Yin per complir els requisits de la competició Advanced Encryption Standard (AES). L'algoritme va ser un dels cinc finalistes, i també es va presentar als projectes NESSIE i CRYPTREC. Era un algorisme propietari, patentat per RSA Security.
RC6 pròpiament dit té una mida de bloc de 128 bits i admet mides de clau de 128, 192 i 256 bits fins a 2040 bits, però, com RC5, es pot parametritzar per suportar una gran varietat de longituds de paraules, mides de clau i nombre de rondes. RC6 és molt semblant a RC5 en l'estructura, utilitzant rotacions dependents de dades, addició modular i operacions XOR; de fet, RC6 es podria veure com entrellaçant dos processos de xifratge RC5 paral·lels, tot i que RC6 utilitza una operació de multiplicació addicional no present a RC5 per tal de fer que la rotació depengui de cada bit d'una paraula, i no només dels pocs bits menys significatius.

## Xifratge/desxifrat

Tingueu en compte que l'algoritme d'expansió de claus és pràcticament idèntic al de RC5. L'única diferència és que per a RC6, es deriven més paraules de la clau subministrada per l'usuari.

## Possible ús en "implants" de la NSA

L'agost de 2016, es va revelar el codi que es coneixia com a "implants" d'Equation Group o NSA per a diversos dispositius de seguretat de xarxa. Les instruccions adjuntes van revelar que alguns d'aquests programes utilitzen RC6 per a la confidencialitat de les comunicacions de xarxa.

## Llicència

Com que RC6 no es va seleccionar per a l'AES, no es va garantir que RC6 estigui lliure de drets d'autor. A Gener 2017 </link></link> , una pàgina web del lloc web oficial dels dissenyadors de RC6, RSA Laboratories, afirma el següent:
    "Destaquem que si se selecciona RC6 per a l'AES, RSA Security no requerirà cap llicència o pagament de drets d'autor per als productes que utilitzen l'algorisme".
L'èmfasi a la paraula "si" suggereix que RSA Security Inc. pot haver requerit llicències i pagaments de drets d'autor per a qualsevol producte que utilitzi l'algorisme RC6. RC6 era un algorisme de xifratge patentat; no obstant això, les patents van caducar entre el 2015 i el 2017.

## Referències

* ↑ «RC6 encryption and decryption» (en anglès americà), 07-07-2002. [Consulta: 30 setembre 2024].
* ↑ «The RC6 Block Cipher: A simple fast secure AES proposal» (en anglès). [Consulta: 30 setembre 2024].
* ↑ «These instructions guide the INSTALLATION of BLATSTING using ELIGIBLEBACHELOR via NOPEN tunnel.» (en anglès). GitHub. [Consulta: 16 agost 2016].
* ↑ «3.6.4 What are RC5 and RC6?» (en anglès). RSA Laboratories. Arxivat de l'original el 2017-07-06. [Consulta: 2 agost 2015].
# Rimma Xumskaia

Rimma Xumskaia (Moscou, 1920) va ser una atleta russa, especialista en el llançament de disc, que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1940 i 1950.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en la prova del llançament de disc al Campionat d'Europa d'atletisme de 1950, rere la seva compatriota Nina Dumbadze una medalla de bronze al Festival Mundial de la Joventut i els Estudiants de 1951 i el subcampionat nacional de disc de 1947 i la tercera posició el 1950 i 1952.

## Millors marques

* Llançament de javelina. 48,85 metres (1952)

## Referències

* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «World Student Games (UIE)». [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ DD.AA. Лёгкая Aтлетика: энциклопедия А-Я в 2-х томах. T. 2: О–Я. Moscou: Txelovek, 2013, p. 791. ISBN 978-5-904885-81-6.
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Coral Universitària

La Coral Universitat de les Illes Balears, popularment coneguda com a Coral Universitària és una agrupació musical fundada a Palma el 1977 pel seu director Joan Company Florit i per un grup de professors i estudiants de la Universitat de les Illes Balears.
És composta per setanta cantaires i el seu repertori abasta tot el camp de la literatura coral universal, amb atenció especial a l'obra dels compositors mallorquins. Ha fet concerts a diverses comunitats autònomes i a Bèlgica, Àustria, Hongria i Suïssa. El 1979, obtengué el primer i segon premis a l'XI Certamen de Cançó i Polifonia Basques per a masses corals (Tolosa, País Basc). Ha enregistrat tres discs, Encontre de Compositors Mallorquins II (1980), Música Coral Mallorquina I (1982) i Música de Compositors Mallorquins (1985). Ha realitzat el muntatge d'obres simfòniques i ha fet col·laboracions amb diverses orquestres simfòniques com la de Balears, la de Barcelona i la d'Astúries.
És membre fundador de la Federació de Corals de Mallorca. Pertany a l'Aula de la Música de la Universitat de les Illes Balears i a la Federació Europea de Joves Corals. El 2002 va rebre el Premi Ramon Llull.

## Referències

* ↑ Programa de la Coral Universitària amb biografia de Joan Company
* ↑ «Premis Ramon Llull 2002». Arxivat de l'original el 2011-11-10. [Consulta: 27 novembre 2010].

## Enllaços externs

* Coral Universitària al web de la Universitat de les Illes Balears
# Ocults

Ocults és un grup mallorquí que neix el 1985 a Manacor, equidistant de les arrels mediterrànies i del rock anglosaxó.
El seu nom original és Ocultos (així signen el seu primer àlbum, Ocultos, del 1987), i comencen a donar-se a conèixer el 1990 amb un àlbum titulat Pa amb oli nacional que inclou una versió de "La Balanguera" i una altra de "Mi carro" de Manolo Escobar.
Posteriorment van publicar els següents discos: Mallorca sempre (1991, àlbum d'ideologia clarament nacionalista, i partidària de la unitat dels Països Catalans que inclou una versió de "País Petit" enregistrada amb la col·laboració de Lluís Llach), A contravent (1993), Viure més (1994), el recopilatori Ses millors cançons (1985-1996) (1996) i Petites Coses (1998).

## Discografia

* Ocults (Blau, 1987) Mini LP
* Pa amb oli nacional (Blau/Discmedi, 1990)
* Mallorca sempre amb tu (Blau/Discmedi, 1991)
* A contravent si (Al·leluia Records, 1993)
* Viure més (Al·leluia Records, 1994)
* Ses millors cançons (1985-1996) (Al·leluia Records, 1996) Recopilatori
* Petites coses (Al·leluia Records, 1998)
* Això va així (Discmedi/Blau, 2001)
* Vine aquí que te rebentaré (Blau, 2012)

## Referències

* ↑ Pujadó i García, Miquel: Diccionari de la Cançó: D'Els Setze Jutges al Rock Català. Enciclopèdia Catalana, Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-412-0467-5, plana 209.

## Enllaços externs

* Plana oficial d'aquest grup mallorquí
* Biografia musical d'Ocults
* Biografia musical d'Ocults
Viccionari
# Sòsies

Sòsies o Sòsias (grec antic: Σωσίας, Sosias) fou un pintor de gerres de l'antiga Grècia, el nom del qual apareix en un famós cílix que fou descobert a Vulcos el 1828 i que després va passar a l'Antikensammlung de Berlín. És un dels objectes greco-etruscs més valorats, i s'ha comparat amb la producció de Polignot. N'hi ha que pensen que era un grec sicilià, però això no passa de ser una hipòtesi.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Sosias». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 880.