OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Església blava de Bratislava

L'església de Santa Elizabet (eslovac: Kostol svätej Alžbety, hongarès: Szent Erzsébet templom), coneguda com a Església Blava (Modrý kostolík, Kék templom ), és una església catòlica hongaresa-secessionista (Jugendstil, Art Nouveau) situada a la part oriental del nucli antic de Bratislava, de l'actual Eslovàquia. Està consagrada a Elisabet d'Hongria, filla d'André II, que va créixer al castell de Pressburg (Pozsonyi vár) . Es coneix com "La Petita Església Blava" pel color de la seva façana, mosaics, majòliques i coberta de vidre blau. Inicialment formava part del gimnàs (institut) veí i servia com a capella de l'escola.

## Arquitectura

L'església d'una nau va ser construïda el 1908-1913, quatre anys després dels plans d'Ödön Lechner per construir una església a l'estil modernista hongarès. A l'església dominen les anomenades formes secessionistes hongareses. Lechner també va dibuixar els plànols del veí gymnázium (institut) i de la vicaria (també a l'estil secessionista hongarès).
La planta baixa de l'església és ovalada. En primer terme hi ha una torre de l'església cilíndrica de 36,8 metres d'alçada. Al principi, es va projectar una cúpula, però mai es va construir; en canvi, es va construir una volta de canó, rematada per un sostre d'anca. La coberta està tapada amb maons vidriats amb decoració, amb finalitats de separació.
Les entrades principals i laterals estan tancades amb pilars dobles romànics, que tenen una sensació oriental. Els pilars també es troben prop de les finestres.
La façana es va pintar en un principi amb colors pastel clars. Més tard l'església va adquirir el seu característic color blau. Una línia de rajoles blaves i una franja d'ones envolta l'església.
L'interior està ricament decorat amb retaules. A l'altar hi ha una il·lustració de Santa Elizabeth, representada donant almoina als pobres.
Una maqueta de l'església es troba en Mini-Europa a Brussel·les, representant Eslovàquia.

## Referències

* Part d'aquest article prové del seu equivalent alemany
# Fèrula de contenció

Una fèrula de contenció és un tipus d'aparell d'ortodòncia, fet de filferros metàl·lics o un producte plàstic transparent, per a mantenir les dents en la posició correcta després de cada tractament d'ortodòncia o cirurgia ortognàtica. La seva funció de contenció és fonamental en el tractament d'ortodòncia ja que els lligaments tenen una mena de "memòria" que els porta a la recurrència ortodòntica, és a dir, el retorn a la posició original.
Essencialment, els dispositius de contenció es divideixen en fixació fixa i contenció mòbil: actualment l'ús complementari de les dues tècniques és freqüent: la contenció fixa s'utilitza sovint per a l'arc inferior, mentre que la contenció mòbil es prefereix per a l'arc superior, atès que és el risc que la fèrula de retenció fixa desgasti l'arc inferior durant la masticació.

## Contenció fixa
### Ferulació

La contenció fixa consisteix en una ferulació, és a dir, un filferro d'acer d'ortodòncia trenat que es fixa amb una gota de resina a la paret interna de les dents del mateix arc, normalment entre les dues dents canines. A diferència de les restriccions mòbils, el pacient no pot treure's la fèrula. Generalment es recomana que es mantingui fins que s'extreuen les queixals del seny, però de vegades es conserva per a tota la vida.

## Contenció mòbil
### Placa de Hawley

La més antiga i famosa de les fèrules de contenció pren el nom del seu inventor, Charles Hawley, i envolta les sis dents frontals amb un fil metàl·lic per a mantenir-les en posició. S'ancora mitjançant un ganxo a les dents molars i una base de plàstic que es col·loca en continuïtat amb el paladar.

### Contenció mòbil transparent

A més, per motius estètics, hi ha fèrules de contenció transparents. Les més conegudes són les de marca Essix, produïdes en polipropilè o PVC, i les Zendura, produïdes en poliuretà.

## Vegeu també

* Ortodòncia
# International Amateur Radio Union

La IARU o International Amateur Radio Union (Unió Internacional de Radioaficionats ) és una confederació internacional d'organitzacions nacionals de radioaficionats que estableix un fòrum d'actualitat i representació col·lectiva dins de la Unió Internacional de Telecomunicacions (ITU). L'IARU sota el nom de Union Internationale des Amateurs de TSF es va formar el 18 avril 1925 durant el seu primer Congrés a París..Actualment, aquesta és la data (18 d'abril) en què se celebra el Dia de la Ràdio Amateur. El protocol va ser escrit en tres idiomes : anglès, francès i esperanto.

## Organització

L'IARU s'organitza en tres regions:
* Regió 1: Europa, Orient Mitjà occidental, Àfrica, nord d'Àsia.
* Regió 2: Amèrica i Groenlàndia.
* Regió 3: Oceania i la major part d'Àsia ( Austràlia, Illes del Pacífic i Hawaii ).

## Referències

* ↑ Congrès de l'Union Internationale des amateurs de TSF tenu à Paris du 14 au 19 avril 1925.
* ↑ «World Amateur Radio Day». iaru.org.
* ↑ Forster, Peter G. He Esperanto Movement (en anglès). Walter de Gruyter, 1982, p. 410.
# Llista de les persones vives més longeves

Aquesta és una llista de les persones vives més longeves amb les dates comprovades amb les fonts de suport citades. L'any 2015 es calculava que entre 150 i 600 persones vives havien arribat als 110 anys. El nombre real és incert, ja que no tots els supercentenaris són coneguts pels investigadors en un moment determinat, i algunes afirmacions no es poden validar o són fraudulentes.
El 17 de gener de 2023, la catalana Maria Branyas Morera va esdevenir la persona viva més vella del món l'edat de la qual ha estat validada. Va morir el 19 d'agost del 2024 amb 117 anys.

## Persones vives més longeves

Llista actualitzada a 6 de gener de 2025:
| Ordre | Nom | Sexe | Data de naixement | Edat L'6 de gener de 2025 | Lloc de naixement | Residència |
| 1 | Inah Canabarro Lucas | Dona | 8 de juny de 1908 | 116 anys, 212 dies | São Francisco de Assis, Rio Grande do Sul, Brasil | Porto Alegre, Rio Grande do Sul, Brasil |
| 2 | Elizabeth Francis | Dona | 25 de juliol de 1909 | 115 anys, 165 dies | Parròquia de St. Mary, Louisiana, Estats Units d'Amèrica | Houston, Texas, Estats Units d'Amèrica |

## Vegeu també

* Llista de les persones més longeves dels Països Catalans
* Supercentenaris americans
* Supercentenaris estatunidencs
* Supercentenaris japonesos

## Referències

* 1 2 Nuwer, Rachel «Keeping Track of the oldest People in the World». Smithsonian Magazine, 16-09-2015 [Consulta: 16 setembre 2015].
* ↑ Ballinger, Barbara «Q&A: Supercentenarian Vera Van Wagner On Living to a Really Ripe Old Age, Marrying the Love of Her Life and Waiting For a Big Birthday Bash». . Arxivat 2018-05-12 a Wayback Machine.
* ↑ Epstein, Louis. «GRG World Supercentenarian Rankings List». Gerontology Research Group, 05-11-2022. [Consulta: 6 novembre 2022].
* ↑ «La catalana Maria Branyas esdevé la persona més longeva del món a 115 anys». VilaWeb, 18-01-2023. [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «Una catalana de 115 anys, la més vella del món després de la mort d'una monja francesa de 118». 3/24, 17-01-2023. [Consulta: 18 gener 2023].
* 1 2 ; Young, Robert; Adams, Johnny«GRG World Supercentenarian Rankings List». Gerontology Research Group, 10-02-2023. Arxivat de l'original el 20 de març 2023. [Consulta: 10 febrer 2023].
# Pachydelphus

Pachydelphus és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Es pot trobar a l'Àfrica subsahariana.
Fou descrit per primera vegada per R. Jocqu i R. Bosmans l'any 1983.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Pachydelphus africanus (Simon, 1894)
* Pachydelphus banco Jocqué & Bosmans, 1983 (Espècie tipus)
* Pachydelphus coiffaiti Jocqué, 1983
* Pachydelphus tonqui Jocqué & Bosmans, 1983

## Referències

* ↑ «Gen. Pachydelphus Jocqué & Bosmans, 1983». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Jocqué, R.; Bosmans, R. «Linyphiidae (Araneae) from Ivory Coast, with the description of three new genera». Zoologische Mededelingen, vol. 57, 1, 1983, pàg. 1–18.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* A ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Premi Ratzinger

El premi Ratzinger de teologia és un premi anual atorgat pel Vaticà a contribucions al diàleg entre la fe i la raó. Va ser instituït per Benet XVI l'any 2010 i és atorgat a personalitats acadèmiques que ha contribuït a la teologia. Es considera el premi a la teologia acadèmica més prestigiós del món, considerat inoficialment com el Premi Nobel de teologia.
Intenta situar al centre de la reflexió la qüestió de Déu. La concessió del Premi Ratzinger vol cridar l'atenció de l'opinió pública sobre aquest tema i és una de les tres activitats d'lnstitut. Concedeix també beques als doctorats en teologia i organitza congressos científics.

## Premis Ratzinger

2014
* Anne-Marie Pelletier, primera dona guanyadora del Premi Ratzinger, que estudia hermenèutica i exègesi bíblica i es dedica també al tema de la dona en el cristianisme i a l'Església.
* Waldemar Chrostowski, sacerdot polonès, biblista que es dedica al diàleg catòlic-judaic.
2013
* Richard A. Burridge (pastor i biblista anglès, degà del King College de Londres i Ministre de la Comunió Anglicana) Christian Schaller (teòleg alemany laic, professor de teologia dogmàtica i vicedirector de l'Institut Papa Benet XVI, de Ratisbona, Alemanya).
2012
* Brian E. Daley, jesuïta nord-americà i professor de teologia a la Universitat de Notre Dame a Notre Dame a l'estat nord-americà d'Indiana. Actualment és secretari executiu de la Consulta Catòlico-Ortodoxa a Amèrica del Nord.
* Rémi Brague, professor emèrit de filosofia francesa medieval àrab a la Sorbona de París i professor de filosofia i de religió a la Universitat Ludwig-Maximilian de Múnic.
2011
* Olegario González de Cardedal, sacerdot espanyol i professor especialitzat en teologia dogmàtica ifonamental de la Universitat Pontifícia de Salamanca a l'estat espanyol Espanya.
* Maximilian Heim, sacerdot i abat del Monestir de Heiligenkreuz a Àustria. L'obra premiada és Joseph Ratzinger – Kirchliche Existenz und existentielle Theologie.
* Manlio Simonetti, sacerdot catòlic i professor d'història del cristianisme a Roma (Itàlia). És respectat com un expert en estudis cristians antics i d'interpretació bíblica patrística. És membre de l'Acadèmia Nacional dei Lincei.

## Referències

* ↑ Andrade, Gabriel «Can theology be a science? An epistemological reflection». Mètode Revista de difusió de la investigació, 12, 30-07-2021. DOI: 10.7203/metode.12.16612. ISSN: 2174-9221.
* ↑ Institut papa Benet XVI

## Enllaços externs

* Fondazione Vaticana Joseph Ratzinger - Benedetto XVI
# Sandro Gozi

Sandro Gozi (Sogliano al Rubicone, 25 de març de 1968) és un polític italià, antic subsecretari d'Estat per a Afers Europeus dels governs Matteo Renzi i Paolo Gentiloni.
A França, va ser assessor d'afers europeus al govern d'Édouard Philippe durant uns mesos. Des de l'1 de febrer de 2020, és membre del grup Renew Europe al Parlament Europeu, escollit a la circumscripció francesa de la llista del Renaixement promoguda pel president francès Emmanuel Macron i En Marche.
És president de l'Associació UE-Índia amb seu a Brussel·les i del Grup Spinelli. Des del 5 de maig de 2021 és secretari general de l'EDP.
És el representant de l'EDP a 'Team Europe', l'equip de tres que liderarà la campanya europea 'Renew Europe Now' a les eleccions europees de 2024.

## Referències

* ↑ CV ufficiale Arxivat January 26, 2016, a Wayback Machine.
* ↑ Toby Vogel (September 18, 2014), Sandro Gozi – accidental minister European Voice.
* ↑ «Spunta foto di Gozi nel Fronte della Gioventù. Ma lui: "Avevo 16 anni"». Adnkronos. [Consulta: 17 agost 2019].
# Wilhelm Stetter

Wilhelm Stetter (Estrasburg, 1487 $^{(Gregorià)}$ - Estrasburg, 1552 $^{(Gregorià)}$) va ser un pintor renaixentista alemany d'Alsàcia. Va néixer i va morir a Estrasburg.
Com a pintor, Wilhelm Stetter es va comprometre inicialment amb l'Escola del Danubi de l'edat mitjana, fins que el seu estil va ser influenciat per la pintura de Hans Baldung Grien. Després, es fa notar una influència de la pintura renaixentista.
Les obres de Stetter estan exposades al Museu de l'Œuvre Notre-Dame de la seva ciutat natal, al Museu Unterlinden de Colmar, al Museu d'Art Walters de Baltimore, al Germanisches Nationalmuseum de Nuremberg, al Museu Wallraf-Richartz de Colònia. i al Musée des Beaux-Arts de Nancy.
Al voltant de 25 pintures es van agrupar per primera vegada sota l'epígraf Mestre W. S. amb la creu de Malta, segons una llista d'obres de 1741. El pintor d'aquests quadres va ser identificat posteriorment com Wilhelm Stetter.
Wilhelm Stetter va entrar a l'orde de Sant Joan a Estrasburg el 1509 i va ser ordenat a Basilea el 1512. Les seves imatges estan signades W. S. i una creu de Malta. Moltes obres, inclosa la seva probablement primera de 1513, probablement van ser encarregades per a l'Orde. A més de la seva tasca com a sacerdot i religiós, no només va ser pintor, sinó també custodi dels nombrosos tresors d'art de la seva orde a Estrasburg des que va entrar a l'orde i hi va romandre fins a la seva mort.

## Referències

* ↑ S. Lüken: L'Anunciació a Maria als segles XV i principis del XVI. Göttingen 2000, pàg. 189
* ↑ W. Hugelshofer: El mestre W. S. amb la creu de Malta. Un pintor d'Alsàcia-Lorena del període Baldung. A: Oberrheinische Kunst 4, 1929/30, pp. 48–55.
* ↑ Jean Rott: Le maitre W. S. a la croix de Malte, Wilhelm Stetter
* ↑ E. M. Zafran: L'"Adoració dels Reis Mags" de Wilhelm Stetter i una consideració de la pintura de Stetter
# Hipòbotes

Els hipòbotes (grec antic: ἱπποβόται, literalment 'criadors de cavalls') eren la classe social dominant de l'antiga polis de Calcis, a l'illa d'Eubea, que conformaven la noblesa local de la ciutat. Era la classe equivalent als hippeis d'altres estats grecs, és a dir, els cavallers, que conformaven les classes socials més altes a cada estat. Segons Aristòtil, solien formar part de l'oligarquia.
Quan Atenes va ocupar Calcis l'any 506 aC, els hipòbotes van ser privats de les seves terres, que van ser lliurades a quatre mil clerucs atenencs, segons Heròdot i Estrabó.

## Referències

* ↑ Aristòtil. Política. Comentada per Joan Alberich i Mariné. Barcelona: RBA, 2014, p. 241. ISBN 9788482646916.
* ↑ Smith, William (ed.). «Hippobotae». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 12 desembre 2020].
# Teddy, la màgia de Nadal

Teddy, la màgia de Nadal (títol original en noruec, Teddybjørnens jul) és una pel·lícula familiar noruega del 2022. Va ser dirigit per Andrea Eckerbom. La pel·lícula es va inspirar en la cançó infantil d'Alf Prøysens Teddybjørnens vise, i el guió està escrit per Harald Rosenløw Eeg i Lars Gudmestad. A la pel·lícula, l'os de peluix és animat, mentre que els altres papers són d'imatge real. S'ha doblat al català central, i també al valencià per a À Punt.
La pel·lícula es va estrenar als cinemes de Noruega l'11 de novembre de 2022. Unes 250.000 persones van veure la pel·lícula en aquest país. Com una de les cinc pel·lícules més vistes des del juliol de 2022 al juny de 2023, va ser nominada al premi Amanda del públic el 2023. La pel·lícula també es va projectar a cinemes d'altres països europeus i va tenir 30.000 visitants el primer cap de setmana al cinema d'Alemanya.

## Referències

* ↑ «New Trailer for Cuddly 'Teddy's Christmas' Movie Feat. Zachary Levi | FirstShowing.net». FirstShowing.net, 06-11-2023.
* ↑ «Teddybjørnens jul» (en noruec nynorsk). Aftenposten.no, 10-11-2022. [Consulta: 19 agost 2023].
* 1 2 «"Teddybjørnens jul" med sterk kinoåpning i Tyskland.» (en noruec nynorsk). rushprint.no, 25-11-2022. [Consulta: 19 agost 2023].
* ↑ «Teddybjørnens jul» (en noruec nynorsk). P3.no, 10-11-2022. [Consulta: 19 agost 2023].
* ↑ «Teddy, la màgia de Nadal». Goita què fan, ara!. [Consulta: 5 abril 2024].
* ↑ «Teddy, la màgia de Nadal». À Punt, 05-01-2025. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «Kinobesøket økte med 50 prosent i 2022» (en noruec nynorsk). E24.no, 25-12-2022. [Consulta: 19 agost 2023].
* ↑ «Desse filmane var mest populære på kino – kva for ein er din favoritt?» (en noruec nynorsk). NRK.no, 12-08-2023. [Consulta: 19 agost 2023].
# 1419
## Esdeveniments
### Països Catalans

* 11 de febrer - Andorra: el bisbe d'Urgell hi autoritza la creació del Consell General d'Andorra, conegut com a Consell de la Terra.
* Barcelona - Sant Vicent Ferrer visita la ciutat, i hi té una visió que dona al Portal de l'Àngel el seu nom actual.

### Resta del món

* 13 de febrer Woudrichem (Ducat de Brabant): Tractat de pau entre Jacquelina de Baviera i son oncle el príncep-bisbe de Lieja Joan II de Baviera
* Descoberta de les Illes Madeira.

## Necrològiques
### Països Catalans

* Vicent Ferrer.

### Resta del món

* 28 de maig - Alken (principat de Lieja), Joan de Wallenrode, príncep-bisbe de Lieja.

## Referències

* ↑ Guillamet (coord), Jordi. Andorra: nova aproximació a la història d'Andorra. 1. ed.. Barcelona: Altair, 2009, p. 88-89. ISBN 978-84-936220-4-6 [Consulta: 5 març 2016].
* ↑ Espinàs, Josep Maria. Vuit segles de carrers de Barcelona. Barcelona: Edicions Destino, 1974, p. 253-264. ISBN 84-233-0850-2.
* ↑ Wagenaar, Jan. «VI. Vredehandeling, te Woudrichem». A: Vaderlandsche historie (en neerlandès). volum 3, 1750.
* ↑ «L'home podria haver arribat a Madeira quatre segles abans de la colonització portuguesa». Diari de la UIB, 29-04-2014.
* ↑ Rando, Juan Carlos; Pieper, Harald; Alcover, Josep Antoni «Radiocarbon evidence for the presence of mice on Madeira Island (North Atlantic) one millennium ago» (en anglès). Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences, 281, 1780, 07-04-2014, pàg. 20133126. DOI: 10.1098/rspb.2013.3126.
* ↑ Mira, Joan F. Sant Vicent Ferrer : vida i llegenda d'un predicador. 1 ed. Alzira: Bromera, 2002, p. 63. ISBN 84-7660-701-6.
* ↑ Frenken, Ansgar. «Johann V von Wallenrode». A: Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexicon (en alemany). XIII. Nordhausen: Traugott Bautz, 1998.
# 382

El 382 (CCCLXXXII) fou un any comú començat en dissabte del calendari julià.

## Esdeveniments

* 3 d'octubre - L'emperador Teodosi I el Gran, signa la pau amb els visigots, que s'instal·len al sud del Danubi.
* Comença la traducció Vulgata de la Bíblia, la més famosa en llatí.

## Referències

* ↑ Wolfram i Dunlap, 1990, p. 133.
* ↑ Velasco Gonzàlez, 2012, p. 118.

## Bibliografia

* Velasco Gonzàlex, Albert. Fragments d'un passat. Pere Garcia de Benavarri i el retaule de l'església de Sant Joan de Lleida. Universitat de Lleida, 2012.
* Wolfram, Herwig; Dunlap, Thomas J. History of the Goths (en anglès). University of California Press, 1990.
# L'arannà

L'arannà és un duet musical de pop electrònic experimental format per la catalana Anna Sala i l'eivissenca Lara Magrinyà.
Sala i Magrinyà es van conèixer a l'ESMUC on totes dues estudiaven piano clàssic. Acabada la carrera decideixen començar un projecte juntes i crear L'arannà. Han publicat un treball discogràfic, La salamandra (Blau Atzavara, 2024), treballat a partir de contes de Mercè Rodoreda. Han actuat en diversos festivals com el Litterarum, el Poesia i +, la Fira B, la Fira Mediterrània o la Fira Internacional del Llibre de Guadalajara (Mèxic).
El 2024 guanyen el XVII Premi Miquel Martí i Pol del certamen Terra i Cultura a millor poesia musicada per la cançó "Flor negra", que adapta una prosa poètica de Mercè Rodoreda.

## Discografia

* La salamandra (Blau Atzavara, 2024)

## Referències

* ↑ EDR. «EDR : L'Arannà - La salamandra». [Consulta: 5 gener 2025].
* 1 2 Costa-Pau, Aniol. «La prosa exquisida de Mercè Rodoreda, convertida en cançó», 12-07-2024. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ Enderrock.cat. «L'arannà: «Rodoreda ens va captivar des del primer moment» | Enderrock.cat». [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ Enderrock.cat. «L'arannà converteix «La salamandra» de Mercè Rodoreda en una cançó | Enderrock.cat». [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ Aliaga, Xavier. «L'arannà fan escoltar Rodoreda amb els codis del segle XXI», 28-06-2024. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «Barcelona toma el relevo de España como invitada de la FIL de Guadalajara» (en castellà), 08-12-2024. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «L'Arannà canta Rodoreda». [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «L'Arannà guanya el Miquel Martí i Pol a millor poesia musicada per "Flor negra"», 14-11-2024. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «L’Arannà guanya el premi Miquel Martí i Pol del Certamen Terra i Cultura» (en català). IB3, 24-11-2024. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ Redacció. «L’Arannà guanya el Terra i Cultura 2024 de poesia musicada», 14-11-2024. [Consulta: 5 gener 2025].
# (629) Bernardina

Bernardina és l'asteroide número 629. Fou descobert per l'astrònom August Kopff des de l'observatori de Heidelberg (Alemanya), el 7 de març del 1907. La seva designació provisional era 1907 XU.

## Referències

* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 22 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la NASA
# Demotim

Demotim (en grec antic: Δημότιμος, llatí: Dēmotīmus) fou un filòsof de l'antiga Grècia natural d'Atenes que va ser deixeble i amic íntim de Teofrast, qui el va nomenar un dels seus executors testamentaris.

## Referències

* ↑ Demotimus Arxivat 2015-02-25 a Wayback Machine. a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
* ↑ «Demotimos». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# (925) Alphonsina

(925) Alphonsina és un asteroide descobert el 13 de gener de 1920 per Josep Comas i Solà a l'Observatori Fabra de Barcelona. La designació provisional que va rebre era 1920 GM. Oficialment, el seu nom és un homenatge al rei Alfons X el Savi, que al segle xiii va promoure, entre moltes altres empreses culturals, la confecció de les celebrades Taules Alfonsies, utilitzades arreu durant gairebé tres segles per a calcular les posicions dels planetes. Però no es pot amagar la voluntat d'afalagar també amb la dedicatòria el rei Alfons XIII, regnant en el moment del descobriment, i així aplanar el camí cap a la petició d'ajuts per a la recerca científica. Les normes no permeten posar noms de personatges polítics vius als nous asteroides.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Dades actualitzades de la NASA amb l'òrbita de (925) Alphonsina. (anglès)
# Partit Comunista Treballador de l'Iraq

El Partit Comunista dels Treballadors de l'Iraq (àrab: الحزب الشيوعي العمالي العراقي, al-Ḥizb ax-Xuyūʿī al-ʿUmmālī al-ʿIrāqī) és una organització política iraquiana de tendència marxista activa a l'Iraq i entre els exiliats. El seu líder és Rebwar Ahmed. Edita una revista anomenada «Iraq Setmanal».
Es va fundar el 21 de juliol de 1993 per la fusió de quatre petits grups comunistes. Es van oposar a Saddam Hussein operant principalment al Kurdistan i a l'estranger, i des de 2003 a l'administració americana. Van participar en la fundació de la Federació de Consells de Treballadors i Sindicats de l'Iraq, de l'Organització per la Llibertat de la Dona a l'Iraq, i del Sindicat d'Aturats de l'Iraq. Està agermanat al Partit Comunista Treballador de l'Iran-Hekmatista.
El 2005 va formar una organització de masses amb les seves organitzacions satèl·lits i individuals, coneguda com a Congrés Iraquià de la Llibertat que preconitza un Iraq secular i democràtic. El 2008 es va formar un partit germà al Kurdistan Iraquià amb el nom de Partit Comunista dels Treballador del Kurdistan.

## Bibliografia

* Hanna Batatu, The Old Social Classes and New Revolutionary Movements of Iraq, Londres, 1978, reeditat 2004. ISBN 0-86356-520-4
* Salucci, Ilario. A People's History of Iraq: The Iraqi Communist Party, Workers' Movements and the Left 1923-2004. Haymarket Books (2005) ISBN 1-931859-14-0