OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Silver Link

Silver Link, Inc. (株式会社シルバーリンク, Kabushiki-gaisha Shirubā Rinku) és un estudi d'animació japonès. Va ser fundat per l'exproductor d'animació de Frontline, Hayato Kaneko al desembre de 2007 i té la seva seu a Tòquio.

## Història

Després de l'establiment de l'empresa el 2007, Shin Oonuma, qui anteriorment havia estat director juntament amb els directors de Shaft, Akiyuki Shinbo i Tatsuya Oishi, es va unir a l'estudi. La majoria de les produccions de Silver Link han implicat Oonuma com a director o codirector des de la seva incorporació a l'estudi. L'empresa també havia estat propietària de dues filials: Beep Co., Ltd., un estudi d'animació subcontractat, i Connect, Inc., un estudi que va començar co-produint sèries amb Silver Link i que posteriorment va expandir-se a produir les seves pròpies obres. Ambdues filials han estat dissoltes per l'estudi, encara que ambdues continuen operant com a divisions dins de l'empresa.
El 1 de febrer de 2016, Beep va ser absorbit per Silver Link, i va ser succeït per Silver Link Overseas Division, que va assumir l'espai d'oficines anterior de Beep. No obstant això, la marca Beep encara es manté en ús per al treball de subcontractació de l'estudi.
El 17 de juliol de 2020, es va anunciar que Silver Link absorbiria completament i dissoldria Connect, i que tots els drets gestionats per l'empresa serien transferits a Silver Link. No obstant això, Connect continuarà operant com un sub-estudi dins de Silver Link.
El 3 d'agost de 2020, es va anunciar que Asahi Broadcasting Group Holdings havia adquirit Silver Link per 250 milions de iens.
El 1 d'octubre de 2020, l'empresa va canviar el seu nom a Silver Link Asset Management Co., Ltd. i va dividir el seu negoci de producció d'animació en una nova empresa anomenada Silver Link, Inc.
El 5 d'octubre de 2023, es va anunciar que Asahi Broadcasting Corporation havia traslladat l'empresa sota ABC Animation com a filial totalment propietària.
El 6 de novembre de 2023, l'estudi es va traslladar de la seva seu a la segona, tercera i quarta planta de l'edifici Marusho Mitaka a Shimorenjaku, Mitaka, Tòquio, a la tercera planta de l'edifici Musashino YS — on Wit Studio i Tatsunoko Production també tenen la seva seu — a Nakachou, Musashino, Tòquio.

## Referències

* 1 2 «（法人名）の情報｜国税庁法人番号公表サイト». www.houjin-bangou.nta.go.jp.
* ↑ «（法人名）の情報｜国税庁法人番号公表サイト». www.houjin-bangou.nta.go.jp.
* ↑ Pineda, Rafael Antonio. «SILVER LINK. Absorbs Subsidiary Studio Connect». Anime News Network, 17-07-2020. [Consulta: 17 juliol 2020].
* ↑ Pineda, Rafael Antonio. «Asahi Broadcasting Group Holdings Acquires SILVER LINK. as Subsidiary». Anime News Network, 03-08-2020. [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ https://corp.asahi.co.jp/ja/ir/news/auto_20201105416695/pdfFile.pdf Plantilla:Bare URL PDF
* ↑ «Silver Link.、10月1日付で株式会社Silver Link.資産管理に商号変更 新設会社にアニメ制作事業を移管».
* ↑ Pineda, Rafael Antonio. «e Asahi Broadcasting Moves SILVER LINK. Animation Studio Under ABC Animation Subsidiary». Anime News Network, 05-10-2023. [Consulta: 11 octubre 2023].
* ↑ «（法人名）の情報｜国税庁法人番号公表サイト». www.houjin-bangou.nta.go.jp.
# Carina Wenninger

Carina Wenninger (Thal, 6 de febrer de 1991) és una futbolista austríaca que juga com a defensora a l'AS Roma de la Sèrie A i a la selecció de futbol femenina d'Àustria.

## Biografia

Wenninger forma part de la selecció austríaca. L'1 de desembre de 2020, va jugar el seu partit número 100 amb Àustria en una victòria per 1-0 sobre Sèrbia a la classificació per a l'Eurocopa Femenina de la UEFA 2022.
És la jugadora amb més partits disputats en la història del Bayern de Múnic. El 22 de juny de 2022, Wenninger va ser cedida a l'AS Roma.

## Referències

* ↑ Profile in UEFA's website
* ↑ «Carina Wenninger». oefb.at.
* ↑ Murillas, Alex. «Carina Wenninger, nueva jugadora la Roma» (en castellà), 22-06-2022. [Consulta: 4 juliol 2022].
* ↑ «CARINA WENNINGER JOINS ROMA WOMEN!». ASRoma.com, 22-06-2022.
# Nicole Billa

Nicole Billa (Kufstein, 5 de març de 1996) és una futbolista austríaca. Juga com a davantera i el seu equip actual és el TSG 1899 Hoffenheim de la Bundesliga alemanya.
El 2021 va ser reconeguda com a futbolista austríaca de l'any, després de ser la màxima golejadora de la Bundesliga en la temporada 2020-2021. Es destacà la seua capacitat golejadora com a motiu per a rebre el guardó.

## Referències

* ↑ Equipo TSG 1899 Hoffenheim
* 1 2 «Nicole Billa is Austria's Footballer of the Year 2021 - 24 Hours World» (en anglès). [Consulta: 4 juliol 2022].
* ↑ «Austria». UEFA Women's Euro 2022. Guia Panenka, 119 (suplement), 2022, pàg. 11.
# Umberto Macnez

Umberto Macnez (nom real Macinizzi, Pesaro (Marques), 1878 -Idem. 13 de juliol, 1947), fou cantant d'òpera italià (tenor) i professor de cant.

## Biografia

De petit, va cantar al cor de nois de la catedral de Pesaro, després va estudiar veu amb Felice Cohen, i més tard també va millorar com a cantant a Milà. Va debutar el 1900 a l'Òpera de Sassari com Arthur (Lucia di Lammermoor de Gaetano Donizetti).

## Carrera

Inicialment va ser emprat en rols menors, el 1901-1902. Va cantar a Lisboa, 1902-1903, i el 1907 va fer una gira per Amèrica del Sud (São Paulo, Montevideo, Buenos Aires). Va aconseguir cert èxit en la seva carrera després de 1908, el 1912-1913. va actuar amb èxit a Nova York i Boston, com a Hoffmann, participant en l'estrena a Nova York de The Tales of Hoffmann de Jacques Offenbach (The New York Times va valorar positivament la seva actuació, tot i que van assenyalar que la veu de Makne no era prou lleugera en timbre per a aquestes obres). L'agost de 1911 canta Rigoletto al teatre Civitanova amb la soprano valenciana Hermínia Gómez Serra (la spagnoletta) i ambdós aconsegueixen un sonat èxit. L'any 1914 va cantar a Barcelona i Sant Petersburg, i també va viatjar per Itàlia com a intèrpret del paper principal de Werther de Jules Massenet. Va continuar cantant fins al 1927. Al tombant dels anys 1900-1910, va fer diverses gravacions.
Umberto Macne tenia una família nombrosa, la seva filla Beatrice també era cantant d'òpera. Acabada la seva carrera d'intèrpret, va ensenyar al Conservatori de Bari, i després, l'últim any de la seva vida, al Conservatori de Pesaro, on un dels seu alumne va ser Franco Corelli.

## Enregistraments

* El llegat d'Edison, vol. 2 Tresors inèdits de l'Arxiu Edison

## Referències

* ↑ https://troballesdalmassora.blogspot.com/p/botanic-i-boticari-manuel-calduch.html
* ↑ https://www.marstonrecords.com/products/edison2
# Barraca del serrat de la Glòria

La barraca del serrat de la Glòria és una obra de la Selva de Mar (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situada al sud del nucli urbà de la població, a la part superior del vessant oriental del Puig de la Glòria, encarada a la població del Port de la Selva. Per accedir-hi, cal agafar un trencall a mà dreta, des del camí vell a Roses, que puja a l'esplanada dels Miralls. Es tracta d'una barraca de planta quadrada, i dimensions reduïdes, construïda sota una feixa o terrassa immediatament superior, de manera que el seu mur forma continuïtat amb la travessera. La porta d'accés és rectangular, encarada a llevant i presenta una llinda monolítica d'una amplada considerable. La coberta és de falsa cúpula, mig enrunada. La construcció és feta mitjançant la tècnica de la paret seca, emprant pedra llicorella. A les cantonades, les lloses són de mida més gran. L'interior és de dimensions també reduïdes, amb la roca natural aplanada artificialment per circular-hi i destinat a aixopluc temporal o per l'emmagatzematge d'estris del camp. Presenta una alçada aproximada d'un metre i mig i una amplada de mur de mig metre. La superfície total de la cabana és d'uns quatre metres quadrats.

## Història

L'origen històric de les barraques de pedra seca es remunta a èpoques ancestrals, no ben definides, i tradicionalment s'ha dividit funcionalment entre cabanes de pastors i cabanes de vinya i olivars.
Al Cap de Creus hom pot generalitzar que les cabanes de vinya van lligades al moment àlgid de l'explotació agrícola, especialment la vinícola a partir dels segles xviii i xix. El conreu de vinyes va ser impulsat pel monestir de Sant Pere de Rodes, propietari d'una bona part de les terres que formen el Cap de Creus.
A partir de 1865 quan la fil·loxera començar a afectar greument a les vinyes franceses, el conreu de la vinya empordanesa es veu afavorit incrementant les seves explotacions, principalment cap a Gènova i Roma. Aquest auge va davallar amb la introducció de la fil·loxera al país cap al 1865, fent estralls en l'economia empordanesa i provocant una gran crisi en el sector, continuada de diferents migracions cap a, principalment, Cuba i Argentina.
És a partir d'aquest moment en què, hom pot parlar que el conreu de vinyes passa a ser una activitat econòmica secundària i complementària a la pesca, l'horticultura o el conreu de les oliveres.
La funció bàsica de les cabanes de pedra seca era tant l'aixopluc en moments de mal temps, com a magatzem per guardar les eines de treball.
A l'Empordà, les barraques de pedra seca es troben en diversos sectors, però es poden agrupar en tres principals: el format per l'Albera i el Cap de Creus, on destaca la construcció emprant llicorella; un altre que abastaria el massís del Montgrí, de substrat calcari; i l'últim format pel paratge de la Garriga i per la serra dels Tramonts, també calcari.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Barraca del serrat de la Glòria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Sturnira burtonlimi

Sturnira burtonlimi és una espècie de ratpenat de la família dels fil·lostòmids. Viu a Costa Rica i Panamà. És un ratpenat de petites dimensions, amb una llargada total de 70–72 mm, els avantbraços de 44 mm, els peus de 14 mm, les orelles de 15 mm i un pes de fins a 19 g. S'alimenta de fruita. Com que fou descoberta fa poc, encara no se n'ha avaluat l'estat de conservació.

## Referències

* ↑ Velazco, P. M.; Patterson, B. D. 2014. «Two new species of yellow-shouldered bats, genus Sturnira Gray, 1842 (Chiroptera, Phyllostomidae) from Costa Rica, Panama and western Ecuador». ZooKeys, 402: 43–66
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Calculadora de Leibniz

La calculadora de Leibniz va ser una calculadora digital mecànica inventada l'any 1672 i completada l'any 1694 pel matemàtic i filòsof Gottfried Wilhelm Leibniz a partir de la seva amistat amb el matemàtic i astrònom holandès Christian Huygens i el coneixement de la calculadora (Pascalina) de Blaise Pascal. Si la calculadora de Pascal va ser motivada pel gran nombre de càlculs que havia de fer el seu pare, el motiu de la de Leibniz va ser facilitar els nombrosos càlculs de Huygens. Mentre la calculadora de Pascal només sumava i restava la de Leibniz també multiplicava i dividia. Aquesta calculadora va ser mostrada per Leibniz a l'Acadèmia Francesa i la Royal Society.
Malgrat que les calculadores no es van generalitzar fins al segle xix, el sistema de cilindres inventat per Leibniz va ser usat en les altres calculadores mecàniques inventades en els següents 200 anys.

## Descripció

No és clar quantes versions se'n van fer. La versió del prototip de 16 digits feia 67 cm de llarg i estava feta de llautó i d'acer polit muntat dins una caixa de roure. Estava compost de dues parts paral·leles un acumulador de computació i amb l'entrada de dades de 8 dials. Els resultats apareixien en 16 finestretes

## Galeria

* Mecanisme intern de la calculadora.
* Esbós de la màquina calculadora de pinyó de Leibniz
* Rèplica de la màquina de Leibniz

## Vegeu també

* Calculadora mecànica

## Enllaços externs

* [Redshaw, Kerry]. «Picture Gallery: Gottfried Wilhelm Leibniz». Pioneers of computing. KerryR personal website. [Consulta: 6 juliol 2008]. Pictures of machine and diagrams of mechanism
* «'The Great Humming God'». ChessBase News. Chessbase GmbH, Germany, 28-04-2003. [Consulta: 6 juliol 2008]. News article in chess magazine showing closeup pictures of Hannover machine.
# Josué Rodríguez Giménez

Carlos Josué Rodríguez Giménez (Barcelona, 2 de gener de 1990), més conegut com a Josu, és un futbolista català que juga com a davanter amb la UE Sant Andreu de la 2a RFEF.

## Carrera esportiva

Va començar a jugar a futbol amb 6 anys en el Pàmpols, que era l'escola de futbol del CE Europa. Va romandre al club al llarg de 13 anys pujant dins les categories fins que el 2009, amb 19 anys, va debutar en el primer equip contra la UDA Gramanet. Aquest fet el va convertir en el jugador canterà amb més anys al club en debutar al primer equip. La resta de la temporada 2009-10 va jugar escassos 57 minuts, fent que volgués marxar del club per poder jugar més i fitxant pel CD Masnou, on estaria només per la temporada 2010-11.
Fitxaria pel FC Vilafranca per jugar la temporada 2011-12 i d'allà va passar a les files de la UE Sant Andreu, on va jugar dues temporades (2012-13, 2013-14) en la seva primera etapa al club. Després va marxar al Cerdanyola FC jugant una temporada i compaginant-se la feina de coordinador de futbol 7 del CE Júpiter, club on acabaria jugant una temporada. En la campanya 2016-17 va tornar al Vilafranca, on acabaria jugant els play-offs sense èxit, i marxaria tot seguit al Sant Andreu. En aquesta segona etapa al club quadribarrat va guanyar la Copa Catalunya de 2019 contra el Vilafranca, va arribar a setzens de finals de la copa del Rei de 2019 contra l'Atlètic de Madrid i va arribar a la final del play-off d'ascens a 2a B on var perdre contra el Castelló. Degut als nombrosos esforços per poder pujar de divisió sense èxit després de tres temporades, va marxar al Terrassa FC. En aquest club aconseguiria ascendir a Segona RFEF en la primera campanya i estaria una més (2021-22) sent títular indiscutible fins que marxaria a la UE Sant Andreu per tercera vegada.
En aquesta tercera etapa al club andreuenc va assolir l'ascens a 2a RFEF 15 anys després de l'últim en un partit contra el Salamanca UDS que es va allargar fins les 3 hores i 22 minuts per les condicions meteorològiques que van inundar el camp amb resultat final de 1-2 (2-3 global).

## Referències

* ↑ «JOSU RODRÍGUEZ, EL DEBUTANT MÉS 100% GRACIENC DE LA BASE - ceeuropa.cat». [Consulta: 1r octubre 2023].
* ↑ Delgado, Toni. «El destí de Josu Rodríguez», 10-01-2023. [Consulta: 1r octubre 2023].
* ↑ «Josu - U.E. Sant Andreu ::». [Consulta: 1r octubre 2023].
* ↑ «Josu Rodríguez, tercer capítol al Sant Andreu», 03-06-2022. [Consulta: 1r octubre 2023].
* ↑ «El Sant Andreu aconsegueix un ascens històric a Segona RFEF», 04-06-2023. [Consulta: 1r octubre 2023].
# Cal Tarragó

Cal Tarragó o Cal Bonet és un habitatge d'Hostafrancs, al municipi dels Plans de Sió (Segarra) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa de grans dimensions que ocupa un dels angles de la plaça de l'Església. Presenta un esquema de planta baixa i dues plantes superiors. A la planta baixa, pel costat que dona al carrer de la Plaça, es troba la porta principal formada per un arc de mig punt adovellat, per sobre de la qual s'obre una finestra amb guardapols i brancals motllurats; al mateix nivell, però al costat que dona a la plaça de l'Església, apareixen dues finestres sense cap mena de treball decoratiu. La primera planta presenta dos balcons amb llinda superior i carreus als brancals. A la tercera i última planta es troben dues finestres de menors dimensions. Situada sobre la teulada, apareix una petita torre amb finestrals d'arc apuntats. A la part esquerra de l'edifici es troba una terrassa amb una balustrada, posterior a la construcció de la casa i segurament contemporània a la torre situada a la teulada de la casa.

## Referències

* ↑ «Cal Tarragó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 maig 2016].
# Castell d'Hostafrancs

Castell d'Hostafrancs és un edifici d'Hostafrancs, als Plans de Sió (Segarra) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa senyorial situada a la part més alta del nucli, actualment envoltada per altres habitatges. Es divideix en tres plantes, la planta baixa que presenta la porta principal allindada i sense cap mena de decoració, la primera planta, planta noble, que presenta tres obertures, un balcó i dues finestres amb els brancals motllurats i finalment la tercera planta o golfes amb una sèrie de finestres de dimensions més reduïdes. El mur està format per carreus irregulars de pedra rejuntats entre ells per morter.
El castell apareix documentat l'any 1073.

## Referències

* 1 2 «Castell d'Hostafrancs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 maig 2016].
# Sant Martí de Castellar de la Selva

Sant Martí de Castellar de la Selva és una església de Quart (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici d'una sola nau de tres trams amb volta de canó d'arestes i capelles laterals entre contraforts. L'absis semicircular té adossat el campanar de planta quadrada amb obertures d'arc de mig punt i coronat per un cimbori. La façana té portalada rectangular i un baix relleu que emmarca una fornícula amb la data de 1760. A la part alta hi ha un rosetó de vitralls. El parament és de pedra irregular i carreus ben escairats als angles. A l'interior els murs estan decorats amb frescos d'escàs interès artístic.
Pel que fa a la part preromànica, l'antiga capella és adossada a la capçalera de l'actual temple. Consta d'una nau amb volta d'encanyissat, absis rectangular i, a la part de ponent, s'endevina un arc de ferradura.

## Història

El temple actual data del segle xviii i s'edificà al costat d'una antiga capella preromànica de la que resten alguns vestigis. El lloc es troba documentat per primera vegada l'any 1279.
Actualment l'església i el poble han estat restaurats i s'ha fet un restaurant.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Martí de Castellar de la Selva». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Masia Forn del Vidre

La Masia Forn del Vidre és una masia de Palau-solità i Plegamans (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta rectangular. El parament, format per còdols, rajola vermella i reble, es conserva força compacte. Aquesta fàbrica variada es reforça amb l'ús de pedres cantoneres. La coberta és de teules àrabs a dues vessants, carener perpendicular a la façana i sense ràfec. A la façana principal, les obertures -portes i finestres- són de diferents formes i mides.
Es probable que la vil·la romana que es va situar a la vall de la Riera de Caldes fos emplaçada a la masia del Forn del Vidre, segurament continuà essent habitada al llarg dels segles des de l'època romana i encara avui dia és present.
Hi ha qui apunta la possibilitat que es tractés de la desapareguda ermita o i capella de Sant Joan. Segons la tradició popular, la Masia del Forn del Vidre es construí al segle xiv amb les restes de l'antiga capella de Sant Joan. Segons sembla, la masia es dedicava a fabricar i vendre ampolles de vidre.
La façana de la masia està orientada a nord es conserva en relatiu bon estat i esta feta de pedra de riu barrejada amb trossos de rajola vermells i reblert, amb les cantonades reforçades amb pedres tallades.
A la planta baixa, l'accés a l'habitacle és a través d'un portal d'arc de mig punt adovellat El flanquegen dues petites finestres quadrades amb carreus de pedra a la llinda i els brancals. La de l'esquerra presenta un treball de la pedra de la llinda amb un dibuix en forma punxeguda. Les finestres del pis superior són rectangulars, emmarcades amb senzilla treballs a la llinda i ampits de línies motllurades i de mides diferents.
La masia en el cantó esquerra de la façana presenta en planta una forma arrodonida en la seva cantonada. Adossada al darrere de la part esquerra de la casa trobem les restes d'una petita capella d'estil gòtic amb volta creuada. Molt deteriorada i reformada després d'haver-la allargat per utilitzar-la coma magatzem d'estris agrícoles.

## Referències

* 1 2 «Masia Forn del Vidre i capella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
* 1 2 3 4 Qu4trepins, quaderns de cultura, nº. 1. pàg 5 (Dipòsit legal B. 15.594-1991)
# Sant Blai de la Floresta

Sant Blai de la Floresta és una església de la Floresta (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església d'una sola nau coberta a dues aigües amb teula àrab. Fou construïda l'any 1760; és dedicada a St. Blai i està ubicada al mateix solar que el castell.
Té un transsepte al que s'hi ha adossat una altra nau a la zona dreta, creant així la capella de Crist crucificat, i per sobre del braç del creuer, la sagristia. Es tracta d'un edifici de petites dimensions i molt auster, de carreus irregulars, tret de les pedres que envolten la portada i el finestral. Està tota policromada; als peus de l'església hi ha el cor i, adossat a la zona esquerra, el campanar. Aquest és de base quadrada; al capdamunt de tot té un pis de finestres on hi ha les campanes i una senzilla coberta de teula àrab a quatre aigües. Fou construït entre 1815- 1820 i s'hi aprecia un tractament més acurat de la pedra.
Al portal no hi veiem cap mena de decoració, tan sols un relleu incís a la llinda on hi ha un escut i la data de 1760. a l'interior. A l'altar major hi ha imatges de St. Blai, la Immaculada i St. Josep.

## Història

L'església fou aixecada pel poble on antigament hi havien hagut les quadres del castell. La primitiva església estava dedicada a Sta. Maria dels Castellots; ja en origen era parròquia del poble. Castellots és el nom primitiu que després passà a dir-se la Floresta. L'església la trobem documentada ja el 1216. L'edifici actual està adossat al castell i és que de fet, l'església fou aixecada pel poble on antigament hi havien hagut les quadres. A la llinda d'entrada hi apareix la data 1760.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Blai de la Floresta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 setembre 2016].
# Cal Brunet

Cal Brunet és una obra de Granyena de les Garrigues (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa d'estreta façana de carreus de pedra sense desbastar, en part amagats per l'arrebossat. Consta de planta baixa, dos pisos i golfes. La coberta és a dues aigües amb teula àrab. El més interessant de la construcció és el portal d'arc rebaixat, treballat amb fins blocs de pedra. També resulta interessant la galeria de les golfes, tot i que està una mica malmesa. Al costat dret hi ha unes petites finestres, una tapiada i l'altre tallada per la següent casa que indiquen que l'immoble devia ser més ample en origen.

## Referències

* 1 2 «Cal Brunet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 setembre 2016].