OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La història interminable (pel·lícula)

La història interminable (títol original en alemany, Die unendliche Geschichte; coneguda també pel seu títol en anglès, The NeverEnding Story) és una pel·lícula alemanya de 1984 dirigida i coescrita per Wolfgang Petersen (en el seu primer film en anglés), i basada en la novel·la La història interminable de Michael Ende. El film va estar produït Bernd Eichinger i Dieter Giessler, i va ser protagonitzat per Noah Hathaway, Barret Oliver, Tami Stronach, Patricia Hayes, Sydney Bromley, Gerald McRaney, Moses Gunn, i Alan Oppenheimer com les veus de Falkor i Gmork (entre d'altres personatges). La pel·lícula segueix un xic que es troba amb un llibre màgic que parla d'un jove guerrer que té l'encàrrec d'aturar el No-res, una força fosca, que pensa engolir el món místic de Fantasia. S'ha doblat al valencià per a À Punt.
En el moment de l'estrena, era la pel·lícula més cara produïda fora dels Estats Units i de la Unió Soviètica.
El tema principal va ser interpretat per Limahl.

## Argument

Bastian Baltazar Bux (Barret Oliver) és un nen de 10 anys que és víctima d'assetjament escolar ja que sofreix freqüentment els abusos dels seus companys de classe. Un dia, fugint d'ells, s'amaga en una botiga de llibres. L'amo de la tenda, el Sr. Koreander (Thomas Hill), li adverteix del perill d'un llibre anomenat La història interminable, no obstant això, Bastian no pot resistir-se a la temptació, i aprofita una distracció del Sr. Koreander per agafar-lo, deixant-li una nota amb la promesa de retornar-lo després.
Aconsegueix entrar en el vell àtic de la seva escola, i impacientment comença a llegir. El llibre parla del jove Atreyu (Noah Hathaway), l'escollit per salvar a tot el regne de Fantasia d'una força destructiva anomenada «el no-res» que lentament va consumint-ho tot. Bastian nota que no pot deixar de llegir la història i se submergeix per complet al món d'Atreyu, amb éssers fantàstics com nans, caragols de curses i dracs de la fortuna. Quan tot sembla perdut per Fantasia i Atreyu equivocat creu que fracassa en la seva missió de destruir «el no-res», Bastian s'adona que el noi salvador de l'aventura en el qual va posar totes les seves esperances no és Atreyu el guerrer, sinó ell mateix.
Per salvar a l'Emperadriu Infantil (Tami Stronach), i amb això a Fantasia, finalment fa allò que li demanen els mateixos personatges de la història: cridar el tan demandat nou nom per a l'Emperadriu. Amb això, Bastian es troba cara a cara amb la princesa. Ella porta a les seves mans una llavor que conté tot el que queda de Fantasia i li demana a Bastian que es col·loqui davant d'ella amb la llavor a la mà i demani un desig per a un nou món. Bastian fa el que li demana la princesa i Fantasia floreix de nou.

## Referències

* ↑ «THE NEVER ENDING STORY (U)». British Board of Film Classification, 26-06-1984.
* ↑ «La història interminable». À Punt, 25-12-2024. [Consulta: 26 desembre 2024].
* ↑ «The Neverending Story Review». Variety, 31-12-1983.
* ↑ Pingitore, Silvia. «Interview with Limahl about The NeverEnding Story» (en anglès britànic), 28-05-2020. [Consulta: 6 juliol 2023].
# Bhajji

Bhajji fou un estat tributari protegit a les muntanyes de Simla, avui Himachal Pradesh. sota dependència del govern de Panjab. La seva superfície era de 248 km² i la població (1881) de 12.106 habitants i el 1901 de 13.309, quasi tots sikhs, repartits en 327 pobles. El tribut anual era de 144 lliures. La capital era Seoni, a la riba del Sutlej, amb unes famoses fonts sulfuroses.
Estava governat per la dinastia Pal d'origen rajput amb títol de rana. El fundador de la dinastia era un germà del raja de Kutlehar i venia de Kangra; va adquirir el territori per conquesta; el país fou conquerit pels gurkhes entre 1803 i 1815 però en foren expulsats pels britànics que van confirmar a l'antiga dinastia per un sanad datat el 4 de setembre de 1815. Sota protectorat britànic les sentències de mort imposades pel rana requerien confirmació britànica. El 1842 el rana Rudra Pal va abdicar en el seu fill i es va retirar a Hardwar. Un segle després va fer el mateix Bir Pal.

## Llista dels darrers sobirans

* Raja Amrit Pal
* Rana Rudra Pal ja governava el 1803
* Ocupació gurkha 1803-1815
* Rana Rudra Pal (segona vegada) 1815-1842
* Rana Ran Bahadur Singh (fill) 1842-1875
* Rana Durga Singh (fill) 1875-1913
* Rana Bir Pal (fill) 1913-1940 (+1961)
* Rana Ram Chandra Pal Sing (fill) 1940-1948

## Vegeu també

* Kutlehar.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Genealogia per H. Soszynski
# Bhardagarh

Bhardagarh (o Bhardarwah) fou un estat tributari protegit del tipus zamindari, al districte de Chhindwara a les Províncies Centrals, tocant pel sud amb l'estat d'Almodh. Estava format per 37 pobles amb una població, l'any 1881, de 2.880 habitants; el jagirdar, que era gond, rebia un subsidi de 8 lliures a canvi de no cobrar taxes als peregrins, i pagava un tribut de 3 lliures. La capital estava situada a Tikadhana o Panjra, un poble amb només 341 habitants, situat a la part sud-oest de l'estat.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Bijipur

Bijipur fou un dels set khand muttas del districte de Vizagapatam a la presidència de Madras. Va ser proscrit per l'agència de Meriah per haver practicat sacrificis humans. El formaven 9 pobles a la taluka de Gunapur, separada de la de Ponkala per una densa jungla.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Bindranawagarh

Bindranawagarh fou un estat tributari protegit del tipus zamindari al districte de Raipur, Províncies Centrals. Tenia una superfície de 3753 km² amb 279 pobles i una població el 1881 de 37.079 habitants. El sobirà era de l'ètnia gond.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Bandera de París

La Bandera de la ciutat de París és una bandera bicolor amb el color blau a l'esquerre i el roig a la dreta. Aquests colors són els colors tradicionals de la ciutat. El 1789, La Fayette va dissenyar la bandera tricolor de França afegint-hi a aquesta bandera el color blanc, com a símbol de la monarquia francesa.
* La bandera de París
* La bandera de París amb el seu escut
* La Bandera de l'alcalde de París

## Enllaços externs

* Informació de la bandera de Paris (anglès)
# Budadasa

Budadasa fou rei d'Anuradhapura (Sri Lanka) del 341 al 370. Fou un hàbil cirurgià i, com el seu pare, un artista. El Mahavansa diu que feia operacions complexes com capsulectomies i laparotomies.
Va escriure un llibre de medicina, el Saratthasangha, que per molt de temps fou considerat una autoritat en la matèria. Va determinar que hi havia d'haver un metge de l'estat per cada deu pobles i va destinar camps pel seu manteniment. També va establir veterinaris per elefants, cavalls i metges per l'exèrcit. Va crear asils en diversos llocs per coixos i cecs. Per convèncer a la gent utilitzava la religió i va nomenar un predicador per cada 16 pobles, proveint pel seu sosteniment. També cada 16 pobles havien de tenir un astròleg.
Va construir el Mayura o Monara Pirivena (Escola del Paó Reial), pintat amb els colors d'un paó, que era un edifici de cinc plantes agregat al Maha Vihara; avui dia en resten uns pilars monolítics.
En el seu temps un monjo de nom Maha Dhammakathu va traduir les sutres del Pitakattava del pali (llengua de Maghada) al singalès. També foren escrites dues obres importants semi-religioses: el Mulasika i el Kudusika.
Va morir després d'un regnat de 29 anys deixant no menys de 80 fills i el va succeir el major Upatissa I.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Chotila

Chotila fou un petit estat tributari protegit al nord de la península de Kathiawar, a la presidència de Bombai. Estava format fins a la seva divisió per 35 pobles amb nou tributaris separats. Després de la divisió al segle XX eren 6 pobles i 18 km² sent la població de 1.044 habitants (1921). La resta havia passat al principat de Jinjuda.
Pagava un tribut de 65 lliures al govern britànic i 22 al nawab de Junagarh.

## Història

La ciutat de Dhank estava governada pel clan rajput dels Wala. El cap d'aquest es va casar amb una dona kathi de la branca Patgir i fou escollit com a cap dels kathis. Els seus descendents es van dividir en: Walas, Khachars i Khumans, i van governar sobre els kathis (les tres branques no s'enllacen entre elles). Un d'aquests descendents va conquerir Choytila als rajputs parmars vers 1600 i la van conservar fins al 1950. L'estat fou dividit al segle XX entre Khachar Shri Surag Sadual i Nana Sadul Khachar per un litigi i el primer es va quedar amb Jinjuda i el segon amb Chotila.

## Llista de governants

* Darbar Shri MULU KHACHAR
* Darbar Shri NAGJAN MULU KHACHAR (fill)
* Darbar Shri SADUL NAGJAN KHACHAR (fill)
* Darbar Shri JAITA SADUL KHACHAR (fill)
* Darbar Shri DADA JAITA KHACHAR (fill)
* Darbar Shri SADUL DADA KHACHAR (fill)
* Darbar Shri SURAG SADUL KHACHAR (fill), príncep de Jinjuda
** Darbar Shri AMRA SURAG KHACHAR de Jinjuda, married and had issue.
*** Darbar Shri JETHSUR AMRA KHACHAR de Jinjuda
**** Kumar Shri SANTU JETHSUR KHACHAR de Jinjuda
* Darbar Shri NANA SADUL KHACHAR (germà de SURAG SADUL KHACHAR)
* Darbar Shri DADA NANA KHACHAR (fill) fins a 1950 (+1991)

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Chura

Chura o Chuda fou un petit estat tributari protegit al Kathiawar, província de Gujerat, presidència de Bombai. La població el 1881 era de 13.495 habitants el 1881 i de 12.005 el 1901, repartits en 14 pobles (13 el 1901) i la superfície era de 202 km². Chura era considerat estat de tercera classe entre els nombrosos estats de Kathiawar.
El príncep (títol thakur) era d'una branca de Wadhwan i va signar el primer tractat amb els britànics el 1807. Els sobirans portaven el títol de thakur i disposaven d'una força militar de 150 homes. Pagava tribut al nawab de Junagarh (67 lliures) a més de 14 lliures de sukri a compte d'Ahmedabad. El 1881 no havia rebut sanad autoritzant l'adopció i la successió es regia per la primogenitura. La capital era Chura a 22° 29′ N, 71° 44′ E﻿ / ﻿22.483°N,71.733°E﻿ / 22.483; 71.733 amb 5.581 habitants el 1901. El fundador (1707) fou Kumar Shri Abhaisinhji Madhavsinhji (germà del thakur Sahib Shri Arjansinhji Madhavsinhji de Wadhwan).

## Llista de thakurs

* Thakur Shri ABHAISINHJI MADHAVSINHJI 1707-1747
* Thakur Shri RAISINHJI ABHAISINHJI 1747-1768 (fill)
* Thakur Shri GAJSINHJI RAISINHJI 1768-1780 (fill)
* Thakur Shri HATHISINHJI GAJSINHJI 1780-1820 (fill)
* Thakur Shri ABHAISINHJI HATHISINHJI 1820-1830 (fill)
* Thakur Shri RAISINHJI ABHAISINHJI 1830-1854 (fill)
* Thakur Shri BECHARSINHJI RAISINHJI 1854-1908 (fill)
* Thakur Shri JORAWARSINHJI MADHAVSINHJI 1908-1920 (net, + gener de 1921)
* Thakur Shri BAHADURSINGHJI JORAWARSINGHJI 1920-1950 (fill)

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Genealogia per H. Soszynski Arxivat 2008-06-23 a Wayback Machine.
# Dadhalya

Dadhalya (Dadhalia) fou un estat tributari protegit a l'Índia, a l'agència de Mahi Kantha, presidència de Bombai. La població era 3.877 i la terra cultivada d'uns 2000 hectàrees. La superfície era de 73 km². El sobirà, amb títol de thakur (noble) pagava un tribut anual de 70 lliures (699 rúpies) com a ghas-dana o forratge dels ramats, al Gaikwar de Baroda, i 61 lliures (611 rúpies) com a kichi (subministraments per les tropes) al raja d'Idar. Els ingressos s'estimaven vers 1900 en 3.689 rúpies.
La família reial són sisòdies rajputs procedents de Mewar o Udaipur, i van gaudir d'un poder semi independent després d'establir-se a Mahi Kantha quan el primer thakur va entrar al servei d'Idar i va obtenir la donació de 48 pobles (1674); posteriorment al refusar reconèixer als prínceps de Marwar (Jodhpur) que havien assolir el poder a Idar, va perdre quasi tot el seu domini quedant reduït als seus límits posteriors.
El 1881 la dinastia no havia rebut sanad autoritzant les adopcions i la successió estava regulada per la primogenitura. Abans de 1900, per mala administració, es va confiar la direcció dels afers al thanadar de Sabar Kantha

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Datha

Datha fou un estat tributari protegit de l'Índia a l'agència de Kathiawar, a la presidència de Bombai. Tenia una superfície aproximada de 132 km² i una població (1881) de 9.352 habitants. Estava format per 26 pobles, amb dos tributaris separats.
Els ingressos el 1881 s'estimaven en 2300 lliures i se'n pagaven 509 com a tribut al Gaikwar de Baroda i 29 al nawab de Junagarh. No s'ha de confondre amb l'estat de Datia al Bundelkhand.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Floristeria Nino

La Floristeria Nino és una obra de Valls (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa benestant amb façana al carrer de Sant Oleguer i petit pati posterior, construïda a mitjans del segle xix. Posteriorment els baixos foren destinats a usos comercials. I els pisos superiors a habitatges plurifamiliars.Conserva en perfecte estat l'elegant façana senyorial d'època, de composició simètrica, amb un abundant ús de carreus als baixos, a més de l'emmarcament de les portes balconeres i l'existència de mènsules i cornises.
Cal destacar que a l'interior del primer pis es conserva una magnífica porta d'alcova policromada del segle xix.

## Referències

* 1 2 «Floristeria Nino». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# Serrat de Montbrú

El Serrat de Montbrú és una serra situada al municipi de Calders a la comarca del Moianès, amb una elevació màxima de 592 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pilar de 7 sense folre

El pilar de 7 sense folre, pilar de 7 net o simplement pilar de 7, és un castell de gamma extra de 7 pisos d'alçada amb un component per pis, mai realitzat en el segle xx o xxi i amb referències d'haver-se realitzat entre 1851 i 1853. La dificultat extraordinària del castell rau en la gran capacitat tècnica necessària dels components del pilar. Si el pilar de sis ja suposa un salt enorme respecte del de cinc, en el de set l'empresa és majúscula. El 2023 aquest castell quedà fora de la taula de puntuacions del Concurs de Castells de Tarragona.

## Història

Entre el 1851 i 1853 hi ha referències al pilar de set net, sense folre, assolit en plena època d'or dels castells. Sense quedar gaire clara la seva credibilitat. A finals del segle xx aquest castell va ser assajat pels Bordegassos de Vilanova quan tenien un domini considerable en el pilar de 6 i el pilar de 7 amb folre i sent uns pioners a l'assajar els pilars amb una xarxa de seguretat i arribant a provar-lo a l'assaig, encara que quedant molt lluny, de tal manera que no s'ha ni arribat a intentar mai a plaça. Anys després els Castellers de Vilafranca també l'assajarien però tampoc amb prou eficàcia com per poder dur-lo a plaça.

## Vegeu també

* Pilar de 6
* Pilar de 7 amb folre
* Pilar de 8 amb folre i manilles
* Pilar de 9 amb folre, manilles i puntals
* Pilar de 8 sense manilles

## Referències

* 1 2 «Època d'Or». Món Casteller. Castellers de la Vila de Gràcia. [Consulta: 16 octubre 2019].
* ↑ Terraza, Santi «L’inèdit 3de10sm entra en joc i el pde7sf queda fora». revistacastells, 13-09-2023 [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ «Vivència castellera: Marcos Montes». Dosos Amunt. Xip TV, 19-10-2015. Arxivat de l'original el 25 de desembre 2015. [Consulta: 24 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Imatge de la prova d'assaig dels Bordegassos de Vilanova
Construccions castelleres :
Castells de la gamma de nou i deu :
Castells de la gamma de vuit :
Castells de la gamma de set :
Castells de la gamma de sis :
Els pilars, malgrat no tenir igual nombre de pisos que els castells de la mateixa gamma, sí que comparteixen un nivell de dificultat semblant als castells de la gamma corresponent. *: La cursiva indica castells mai assolits. :
# Soyurghal

Soyurghal (del mongol 'favor', plural soyugharlat) era allò que els sobirans mongols (i els seus successors timúrides) concedien a algú com a recompensa, sovint a títol hereditari. Amb el temps va designar les diferents donacions que abans eren anomenades ikta, si bé el soyhurgal era una donació personal i la ikta es podia donar a una tribu o grup. No és clar si tots els soyugharlat dels momngols i timúrides foren concessions de territoris i hi havia donacions d'altres tipus. En general sota els timúrides sembla que s'aplicava a la concessió del govern d'una província. El soyurghal va subsistir sota els kara koyunlu, ak koyunlu i safàvides però havia passat a ser una concessió de per exemple exempció d'impostos.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, 764 a 766
# Sutelmix

Sutelmix (Sutelmish) fou un emir del Kuhistan.
S'esmenta primer a un Saltinmish, que governava Kuhistan fins una data propera al 1350; expulsat per Malik Muizz al-Din d'Herat es va refugiar a Transoxiana i va pressionar als amirs per fer una campanya contra els karts. Posteriors mencions d'un emir de Kuhistan donen el nom de Sutelmix, i no és clar si es tracta de la mateixa persona o en tot cas es tractaria d'un fill o parent proper, el qual, cansat de les guerres amb els kart d'Herat, el 1360 va fer una estreta aliança amb Muhammad Khoja Apardi, amir de Shaburgan i van reunir un exèrcit per atacar a Malik Muizz al-Din Husayn d'Herat. Aquest per la seva part també va reunir les seves forces. Muhammad i Sutelmish van fer el jurament de que nomes veure al malik d'Herat correrien cap a ell sense aturar-se per res fins a arribar al seu costat i tallar-li el coll. Les forces dels kart es van desplaçar cap al riu Murghab, al Gharčistan, al nord-est d'Herat i es van trobar amb els turcomongols a la plana de Yapaghu; els dos aliats van intentar portar a terme el jurament corrent a cavall amb el sabre a la ma cap el seu enemic; però les fletxes enemigues els van aturar i els van deixar morts sobre la plana; l'exèrcit turcmongol sense caps, va abandonar el camp de batalla. A Muhammad Khoja Apardi el va substituir Zinda Hasham Apardi.

## Referència

* Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”
# Topiramat

El topiramat és un medicament utilitzat per tractar l'epilèpsia i prevenir les migranyes. També s'utilitza en la dependència de l'alcohol i el tremolor essencial. Per a l'epilèpsia, això inclou el tractament per a l'epilèpsia generalitzada o la focal. Es pren via oral.
Els efectes secundaris habituals inclouen formigueig, sensació de cansament, pèrdua de gana, dolor abdominal, pèrdua de pes i disminució de la funció cognitiva, com ara problemes de concentració. Els efectes secundaris greus poden incloure suïcidi, augment dels nivells d'amoníac que resulta en encefalopatia i càlculs renals. El topiramat pot causar defectes de naixement, com ara el llavi leporí i el paladar fes. El risc/benefici s'ha de discutir acuradament amb l'equip de tractament complet. El topiramat es considera "probablement compatible" amb la lactància i no està contraindicat en la lactància materna, tot i que es pot considerar la monitorització del nadó per diarrea o augment de pes pobre. El mecanisme d'acció no és clar.
El topiramat es va aprovar per a ús mèdic als Estats Units el 1996. A Espanya està disponible com a EFG, Acomicil i Topamax.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Topiramate Monograph for Professionals». Drugs.com. American Society of Health-System Pharmacists. Arxivat de l'original el 6 March 2019. [Consulta: 5 març 2019].
* 1 2 British national formulary : BNF 76. 76. Pharmaceutical Press, 2018, p. 328. ISBN 9780857113382.
* ↑ «Topiramate Side Effects: Common, Severe, Long Term». Drugs.com. Arxivat de l'original el 10 April 2021. [Consulta: 3 agost 2021].
* ↑ «FDA Drug Safety Communication: Risk of oral clefts in children born to mothers taking Topamax (topiramate)». FDA, 18-06-2019.
* ↑ Health, MGH Center for Women's Mental. «Essential Reads: Breastfeeding and Anti-Epileptic Drugs - MGH Center for Women's Mental Health», 10-08-2022. [Consulta: 27 desembre 2023].
* ↑ Topiramate, Bethesda (MD): National Institute of Child Health and Human Development, 2006, <http://www.ncbi.nlm.nih.gov/books/NBK501259/>. Consulta: 27 desembre 2023
* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2024.
# So digital

El procés de lectura del so digital és similar al del dispositiu d'imatge, que llegeix punt a punt dels valors de brillantor i contrast, tenint en compte que com més densitat de punts més qualitat d'imatge (alta resolució).

## El mostratge

Quan s'interpreta el senyal, es produeix un mostratge, és a dir, s'agafen mostres d'aquest so per “traduir-lo” a digital. És clar que si s'agafen més mostres, la fidelitat del so respecte a l'original serà major, per tant tindrà més qualitat. Això s'anomena freqüència de mostratge. Com que un hertz és un cicle per segon, la freqüència d'una captura en hertzs representa el nombre de captures que realitzem en un segon.
Així doncs, una freqüència de mostratge de 20 kHz farà 20.000 captures de punts cada segon. L'oïda humana és capaç de captar 44.000 sons per segon, és a dir 44 kHz. Per tant, perquè un so digital tingui suficient qualitat s'haurà de basar en una freqüència semblant.
Però a l'hora de capturar el so, per poder-lo reproduir en un equip informàtic, caldrà enviar una sèrie d'impulsos o posicions als altaveus perquè creïn el so a partir d'ells. Aquests impulsos no són més que vibracions de les membranes dels altaveus que transformen el so digital de nou en alguna cosa física i, per tant, analògica.
Com més posicions d'informació s'enviïn als altaveus, més qualitat tindrà el so reproduït. Això s'anomena resolució en so: el nombre de bits d'un so digital com el nombre d'impulsos d'informació (posicions) que s'envien als altaveus per a la transformació d'aquests en ones analògiques.
Com a dada de referència, els CD actuals estan basats en so gravat a 44 kHZ i amb una mida de mostra de 16 bits. Aquestes mesures es coneixen amb el nom de so de qualitat CD.

## Mostrejador

El mostrejador és un aparell dotat d'una memòria que permet mostrejar i enregistrar un so real en format digital, que després es pot reproduir.
Les gravacions d'aquest dispositiu se solen reproduir en un teclat MIDI, que significa que s'enregistra un bucle o seqüència de so (per exemple en el ritme d'una bateria, que pots trobar a Internet) i s'assigna a una tecla del sintetitzador. Quan es prem aquesta tecla, el resultat és la repetició de la seqüència, però assignant-li una intensitat que depèn de la pressió exercida sobre ella.
Una excepció al so descrit anteriorment, que podem denominar “de dades de so” és el so sintetitzat, en el qual no es fa cap captura d'ones sonores reals, sinó que és so totalment digital, generat directament a l'equip informàtic per un reproductor digital conegut amb el nom de MIDI (Music Instrument Digital Interface).