OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Corneli Alexandre Polihistor

Corneli Alexandre, en llatí Alexander Cornelius, en grec antic Ἀλέξανδρος Κορνήλιος, conegut també com a Alexandre Polihistor (Alexander Polyhistor, Πολυΐστωρ), fou un escriptor grec del segle i aC, contemporani de Sul·la, nascut a Efes, segons l'enciclopèdia Suides, i deixeble de Crates de Tars. De fet, el seu lloc de naixement no és segur.
Durant la Primera guerra mitridàtica va ser fet presoner per les tropes de Sul·la i venut com a esclau a Corneli Lèntul (potser Publi Corneli Lèntul Sura) que el va portar a Roma i el va fer tutor dels seus fills. Més tard, Lèntul el va manumitir. Segons Suides hauria rebut el nom de Cornelius del seu patró Lèntul, però el podria haver rebut també de Sul·la. Va morir a Laurèntum, en un incendi que va destruir casa seva, i tan bon punt la seva dona va conèixer el desastre, es va penjar.
El sobrenom de Polihistor se li va donar per la seva gran capacitat per escriure. Va escriure nombrosos llibres, però el més important, segons Esteve de Bizanci, n'era un format per 42 llibres i titulat Παντοδαπῆς Ὕλης Λόγοι. Sembla que aquesta obra recollia notícies històriques i geogràfiques de gairebé tots els països coneguts. Cada llibre parlava d'un país diferent, i portava el títol que corresponia al país. Però no és segur que tots els llibres que porten el nom d'un país formessin part de l'obra comuna, perquè se sap que alguns dels títols conservats eren obres independents. Es coneix una obra separada sobre Creta i una altra sobre Il·líria, que sens dubte no formaven part de l'obra general, i que són citades repetidament per Esteve de Bizanci i Plini.
Plutarc menciona un llibre, també independent, que tractava sobre els músics i la música a Frígia. També és possible que hagués escrit un llibre titulat Διαδοχαί Φιλοσόφων, que podria ser la base de l'obra de Diògenes Laerci Sobre les vides, les opinions i les sentències dels filòsofs il·lustres. Climent d'Alexandria parla d'una obra de Polihistor que tractava sobre els símbols pitagòrics. També se li atribueix una Història de Judea, citada, entre altres per Jeroni d'Estridó. Suides dona el títol d'un altre llibre seu, Història de Roma, de la que se'n conserva algun fragment.

## Referències

* ↑ Alexander Cornelius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 115-116
# El Casal (Sora)

El Casal és una masia de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció de planta rectangular, de tres pisos, coberta a doble vessant amb teules. Els murs són de carreus ben tallats als extrems i pedres irregulars a la resta subjectades amb morter. La façana, parcialment arrebossada, presenta tres finestres a cada nivell: rectangulars les dels dos pisos inferiors i arcades les de les golfes. Una segona construcció de planta rectangular allarga l'habitatge a la dreta de la façana confonent-se, a la part del darrere amb un habitatge posterior anomenat Cal Barral. En front de la casa, que encara té explotacions agrícoles, es conserva una construcció que havia estat masoveria.

## Referències

* ↑ «El Casal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# José Font de Anta

José Font de Anta (Sevilla, 1892) fou un compositor andalús. Junt al seu germà Manuel Font de Anta, estudià música amb el seu pare Manuel Font i Fernández de la Herrán (violinista i músic major). Per indicació de Pablo Sarasate, l'Ajuntament de Sevilla li concedí una pensió perquè continués els estudis a Brussel·les, on es distingí com a deixeble predilecte de César Thompson. L'any 1914 aconseguí el primer premi, amb la més alta distinció, en els concursos del conservatori de Brussel·les. Va compondre alguns quaderns de cançons (lieder), entre ells En el jardin del misterio, cançons íntimes. En aquest gènere, tan poc cultivat pels compositors espanyols, Font de Anta va assolir destacar. Va donar concerts a Bèlgica, Alemanya, Espanya i nord de França.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix V, pàg. 378 ISBN 84-239-4575-8
# Francesc Gavaldà

Francesc Gavaldà (València, 1618 – 1686) fou un cronista valencià en llengua castellana.
Fou catedràtic de Teologia i membre de l'orde dels predicadors (1633), consultor del bisbe de Vic Francesc Crespí de Valldaura, prior del convent de València (1666) i qualificador de la Inquisició.

## Obra

La seva obra:
* Vida de el angel profeta y apostol valenciano San Vicente Ferrer ...
* Memoria de los sucessos particulares de Valencia y su Reino: los años mil seiscientos quarenta y siete, y quarenta y ocho, tiempo de peste
* Declaración de la syntaxis del maestro Torrela: con notaciones en romance castellano...

## Referències

* ↑ «Francesc Gavaldà | enciclopèdia.cat». [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ «obres de Francesc Gavaldà».
# Keiynan Lonsdale

Keiynan Lonsdale (Sydney, Nova Gal·les del Sud: 19 de desembre de 1991), és un actor, ballarí i cantautor conegut per les pel·lícules de Divergent: Insurgent, Dance Academy, on feia de Ollie Lloyd i The Flash, on fa de Wally West.

## Biografia

Va començar el 2007 fent la pel·lícula Disney: Razzle Dance (A Jorney Into Dance). Però no només ha treballat en el món del cinema i la televisió, també és cantautor. Un dels seus debuts més importants és Highervol 1, es pot trobar a Sound Cloud. Des de ben petit ja sentia passió per la música, s'aprecia totes les lletres de les cançons de Michael Jackson. Durant els anys a l'escola de secundària, la seva passió per l'art va créixer i va ser llavors quan la seva mare va decidir inscriure'l a una escola d'arts on la meitat del dia la dedicava als estudis i l'altra meitat al ball/rendiment. Lonsdale no era tan sols un excel·lent ballarí sinó que també era molt bon cantant, actor i escriptor. Després de la seva graduació va ser triat com a conjunt i el suplent de Tyrone a FAMA El Musical, un paper que va exercir durant 10 mesos. Lonsdale, originalment va ser llançat amb un paper com a estrella convidada en la sèrie australiana "Dance Academy", però per la tercera temporada va aparèixer com un personatge regular. Entre temporades dos i tres de la sèrie Lonsdale va començar a forjar una relació amb MTV, on es va convertir en el rostre de MTV Austràlia i Nova Zelanda. Durant dos anys va ser amfitrió de MTV News, va assistir i va presentar diversos festivals. Durant aquests anys també va actuar en comercials, i es va entrevistar amb artistes com Miguel, Jessie J i d'altres. Treballar a la televisió va fer que Lonsdale aconseguir el seu gran gran projecte, "Insurgent".

## Filmografia

* 2007: Razzle Dazzle: A Journey into Dance
* 2015: The Divergent Series: Insurgent
* 2016: The Finest Hours
* 2016: The Divergent Series: Allegiant
* 2017: Dance Academy: The Movie
* 2017: Like. Share. Follow.
* 2018: Love, Simon

## Referències

* ↑ Team, The Deadline; Team, The Deadline. «‘Divergent’ Sequel ‘Insurgent’ Casts Keiynan Lonsdale As Uriah» (en anglès americà), 10-06-2014. [Consulta: 24 agost 2021].

## Enllaços externs

* https://www.fanlala.com/news/keiynan-lonsdale-talks-flash-divergent-finest-hours
* http://variety.com/2015/tv/news/the-flash-wally-west-keiynan-lonsdale-1201557295/
* http://danceacademy.wikia.com/wiki/Keiynan_Lonsdale
# Mònica Glaenzel Ribas

Mònica Glaenzel Ribas (Barcelona, 27 de febrer de 1970) és una actriu de teatre i televisió catalana, coneguda pel seu paper d'Emma a la sèrie Plats bruts.
Va estudiar a l'Institut del Teatre, on va conèixer Joel Joan i Jordi Sànchez. Amb ells va formar l'any 1996 la companyia Kràmpack i, en conseqüència va interpretar el paper d'Emma a la sèrie Plats bruts de TV3.
Posteriorment es va dedicar sobretot al teatre i va participar en altres sèries de TV3 com L'un per l'altre o Ventdelplà. En cinema, és coneguda pels seus papers a Els peixos argentats a la peixera (1991), Mi hermano del alma (1994) i Krámpack (2000).

## Treballs destacats
### Teatre

* Kràmpack (1994)
* L'avar (1996)
* Sóc lletja (1997)
* Soy fea (1998)
* Excuses! (2000)
* L'últim cigarro (2003)
* Aurora De Gollada (2006)
* Romeo i Julieta (2007)
* L'ham (2007)
* El dia del profeta, Joan Brossa (2007)
* M.A.R.I.L.U.L.A (2014)
* Marits i mullers (2015)
* Fes-me una perduda (2017)
* El tràmit (2018)
* Hip Hop Big! (2020)

### Televisió

* Això s'acaba (1999)
* Oh! Europa (1999)
* Plats bruts (actriu, en el paper d'Emma) (1999 - 2002)
* L'un per l'altre (actriu, en el paper de Maria) (2003 - 2005)
* Excuses! (2003)
* Ventdelplà (actriu, en el paper de Clara) (2007 - 2009)
* Com si fos ahir (actriu, en el paper de Mare Jan) (2021)

### Cinema

* Els peixos argentats a la peixera (1991)
* Fet i amagar (1993)
* Monturiol, el senyor del mar (1993)
* Mi hermano del alma (1994)
* Krámpack (2000)
* Naüt (2013)
* Transeúntes (2015)
* La habitación de las estrellas (2016)

## Referències

* ↑ «Mònica Glaenzel» (en castellà). La Vanguardia, 14-11-2022. [Consulta: 2 gener 2025].
* 1 2 3 4 5 6 «Què se n'ha fet dels actors de ‘Plats bruts’?». El País, 30-08-2016. [Consulta: 5 febrer 2021].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Mònica Glaenzel» (en anglès). IMDb. [Consulta: 5 febrer 2021].
* ↑ «Marits i mullers». [Consulta: 6 febrer 2021].
* ↑ «Comèdia musical sobre el dia a dia de moltes dones | Barcelona Cultura». [Consulta: 6 febrer 2021].
* ↑ Fernández, Imma. «'El tràmit': un extraterrestre contra la corrupción» (en castellà), 21-09-2018. [Consulta: 6 febrer 2021].
* ↑ «Hip Hop Big! La gran aventura de la Caputxeta Vermella i en Peter Pan». Arxivat de l'original el 2021-02-14. [Consulta: 6 febrer 2021].
* 1 2 «Mònica Glaenzel - Profesionales». [Consulta: 5 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Web independent dedicada a oferir informació sobre el teatre relacionat amb Catalunya. Enciclopèdia online del món d'arts escèniques Arxivat 2011-07-15 a Wayback Machine.
* Entrevista a Mònica Glaenzel a Catalunya Ràdio al programa "Eduqueu les criatures" el 13/05/2007
* Web oficial de la telesèrie Ventdelplà Arxivat 2010-06-20 a Wayback Machine.
# Puig de n'Helena

El Puig de n'Helena és una elevació de 310,41 metres situada a l'entrada de la vall de Coanegra, en el terme municipal de Santa Maria del Camí.
La petita elevació domina la possessió de Son Torrella i als seus costers s'uneixen les possessions de Son Palou, Son Berenguer, Son Agulla, Son Oliver i es Cabàs. En el s. XIX l'Arxiduc Lluís Salvador l'observà cobert d'olivars, que en l'actualitat han estat substituïts per un dens pinar.
El nom fa referència a una molinera del molí de Son Agulla, que nomia Helena. Aquest personatge surt documentat en el segle xiv. En el s. XV s'esmenta el molí de n'Helena, després de Son Colombàs i més modernament de Son Agulla.

## Referències

* ↑ Lluís Salvador d'Habsburg-Lorena: Les Balears descrites en paraules i imatges. Palma, 2002.
* ↑ Morro, Mateu: Muntanyes de Coanegra. Ed. Documenta: Palma, 2010
# Medicare

Medicare és el nom d'un programa d'assegurança mèdica administrat pel Govern federal dels Estats Units, que cobreix a persones de 65 anys o més que compleixin amb certs requisits. Medicare és un programa estatunidenc d'assegurança mèdica per a persones majors de 65 anys. Algunes persones menors d'aquesta edat poden beneficiar-se del pla, per exemple alguns pacients amb insuficiència renal i amb discapacitat. És possible registrar-se per una part del pla anomenada part A (assegurança hospitalària) i per una part del pla anomenada part B (assegurança mèdica). La part C, coneguda com a Medicare Advantage, ofereix plans d'atenció mèdica administrats per asseguradores privades i contribueix al pagament de medicaments amb recepta mèdica. La part D contribueix al pagament dels costos dels medicaments, redueix els costos dels medicaments receptats i protegeix contra un augment en la despesa dels medicaments.

## Història

La llei de Medicare va ser aprovada, juntament amb el programa Medicaid, el 30 de juliol de 1965 pel president Lyndon B. Johnson com una esmena a la llei de la seguretat social. En el moment de signar la llei, Johnson li va donar la targeta de Medicare a l'ex-president nord-americà Harry Truman, el qual va esdevenir el primer beneficiari del programa Medicare. El pla es finança a nivell federal gràcies a les contribucions dels treballadors i els empresaris. Els principals beneficis de la llei són l'assegurança hospitalaria i l'assegurança mèdica de franc. Després de l'augment significatiu de la població hispano-americana en els Estats Units, el govern ha traduït el lloc web al castellà.

## Referències

* ↑ www.medilineplus.gov/

## Enllaços externs

* www.es.medicare.gov/ (anglès)
# Psicòtrop

Un psicòtrop és una substància química que actua principalment sobre el sistema nerviós central. Algunes són prescrites amb finalitats terapèutiques (medicació psicotròpica o psicofàrmacs), de les quals no es parla en aquest article.
La seva acció comporta canvis temporals sobre la percepció, l'estat d'ànim, l'estat de consciència i el comportament. Un psicòtrop pot actuar com a depressor (alenteix el sistema nerviós central), estimulant (activa el sistema nerviós central) o al·lucinogen (indueix al·lucinacions, alteracions de les percepcions i altres deformacions de funcionament del sistema nerviós central).
Moltes de les substàncies psicoactives produeixen canvis subjectius als estats de consciència i d'humor que poden ser experimentats com a plaents (com l'eufòria) o útils (estat d'alerta augmentat). Això, conjuntament amb els seus efectes bioquímics, n'afavoreixen l'addicció, és a dir el consum excessiu amb grans riscos i conseqüències negatives per la salut.

## Classificació

Les drogues psicoactives es divideixen en 3 grans grups en funció dels seus efectes farmacològics:
* Estimulants. Substàncies que desperten, estimulen la ment i poden arribar a causar eufòria però sense alterar la percepció.
       Exemples: cafè, tabac, amfetamines, te, cacau, guaraní, ephedra, cat i coca.
* Depressors. Inclouen sedants, hipnòtics i narcòtics. Calmen, adormen, disminueixen l'ansietat i atordeixen els sentits.
       Exemples: opioides, barbitúrics, benzodiazepines i l'alcohol.
* Al·lucinògens. Incloent psicodèlics, dissociatius i delirants. Aquesta categoria engloba totes les substàncies que produeixen alteracions a la percepció (incloent la percepció de l'espai i el temps) així com alteren els estats emocionals.
       Exemples: psilocibina, LSD, Salvia divinorum, marihuana i òxid de dinitrogen.

## Vegeu també

* Fenetilina

## Referències

* ↑ Ratsch, Christian. The Encyclopedia of Psychoactive Plants. Park Street Press, 5 de maig de 2005, p. 944. ISBN 0-89281-978-2.
# Kaliopi

Kaliopi (macedoni: Калиопи Букле) (Okhrida, 28 de desembre de 1966) és una cantautora macedònia. La seva carrera musical està sobretot marcada per la participació en el Festival Opatija, amb el qual fou guardonada per la premsa iugoslava. Internacionalment, però, se la coneix per haver representat fins a tres cops el seu país al Festival d'Eurovisió. La darrera vegada, l'any 2016, hi participà amb la cançó "Dona" cantada en macedoni.

## Discografia
### Àlbums

amb el grup Kaliopi
* 1986: "Kaliopi"
* 1987: "Rodjeni"
Solitari
* 2000: "Oboi Me"
* 2001: "Ako Denot Mi E Nokj"
* 2004: "Ne Mi Go Zemaj Vremeto"
* 2008: "Zelim Ti Reci"
* 2010: "Poraka" and "Poruka"
* 2013: "Melem"
amb Edin Karamazov
* 2009: "Oblivion"

### Àlbums de concerts

* 2002: "Najmila – Live and Unreleased"
* 2006: "Kaliopi Live" (DVD Album)

### Àlbums instrumentals

* 2005: "Me, Isadora"

### Compilacions

* 2007: "The Best Of"

## Referències

* ↑ http://www.eurovision.tv/page/news?id=kaliopi_returns_for_fyr_macedonia
* ↑ http://www.zlatnoslavejce.com.mk/sodrzina/monografija/godina.asp?ID=36 Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
# The Hollywood Revue of 1929

The Hollywood Revue of 1929 és una pel·lícula musical estatunidenca de Charles Reisner, estrenada el 1929.

## Argument

Amb l'arribada del cinema sonor i les primícies de la Technicolor les grans companyies cinematogràfiques hollywoodienques van decidir posar en marxa el que no es deia encara "superproducció". De fet es tractava de reunir en una mateixa pel·lícula el conjunt dels actors component els seus quadres respectius. Així la Warner Bros. va fer realitzar el seu The Show of Shows mentre que pel seu costat La Metro treia The Hollywood Revue of 1929 reunint els seus actors, entre els quals Stan Laurel i Oliver Hardy. No hi ha guió en aquest fil que està compost d'una successió de números musicals per als quals els actors van ser convidats a fer una mica el contrari del que feien habitualment a la pantalla. Laurel i Hardy se'n surten interpretant els presentadors màgics.

## Repartiment

* Conrad Nagel: Ell mateix com a mestre de cerimònia
* Jack Benny: Ell mateix com a mestre de cerimònia
* John Gilbert: Ell mateix
* Marion Davies: Ella mateixa
* Norma Shearer: Ella mateixa
* William Odis: Ell mateix
* Joan Crawford: Ella mateixa
* Buster Keaton: Princesa Raja
* Marie Dressler :Ella mateixa
* Cliff Edwards: Ell mateix
* Charles King: Ell mateix
* Stan Laurel: Stan, ajudant màgic
* Oliver Hardy: Oliver, màgic
* Polly Moran: Ella mateixa
* Gus Edwards: Ella mateixa
* Anita Page: Ella mateixa
* Lionel Barrymore: Ell mateix
* Renée Adorée: Ella mateixa
* William Haines: Ell mateix

## Nominacions

* 1930. Oscar a la millor pel·lícula
# Serra dels Plans (País Valencià)

La serra dels Plans és una alineació muntanyenca entre les comarques de l'Alcoià i l'Alacantí, al País Valencià. Es tracta de la perllongació pel flanc nord-oriental de la serra de la Carrasqueta. La serra per aquest sector albira els 1.329 metres sobre el nivell de la mar en el cim dels Plans. Amb la veïna serra del Rontonar conforma una unitat de relleu i s'inscriu en el conjunt del sistema bètic valencià.
La serra, rodejada pels municipis d'Alcoi pel nord i la Torre de les Maçanes i Benifallim pel sud, esdevé frontera entre els paisatges esteparis de l'Alacantí i la muntanya de l'interior més humida.

## Referències

* ↑ «Les serres de la Penya Roja, la Carrasqueta i els Plans | enciclopedia.cat». [Consulta: 2 gener 2025].
# NFC (desambiguació)

«NFC» té aquests significats:
* Near-field communication,, conjunt de protocols de comunicació per a dispositius electrònics
* National Football Conference, part de la National Football League dels EUA

## Psicologia

* Need for cognition, Necessitat de cognició, en psicologia
* "Need for closure" , Necessitat de tancament, terme psicològic social

## Esports

* NFC Championship Game, el partit de campionat de la Conferència Nacional de Futbol
* NCAA Football Championship,Campionat de futbol de la NCAA (Filipines)
* National football centre, centre de futbol de diversos països
* Northeast Football Conference, conferència de futbol universitari júnior

## Organitzacions

* National Fertilizer Corporation, una empresa estatal del Pakistan
* National Finance Center del Departament d'Agricultura dels EUA
* Nuclear Fuel Complex, una divisió del Departament d'Energia Atòmica de l'Índia
* National Finance Commission Award, una sèrie de reformes econòmiques al Pakistan

## Altres

* New Friends Colony, un barri residencial de l'Índia
* News First Class, un lloc web de notícies
* No Fem el CIM, moviment social català
* Normalization Form Canonical Composition, Forma de normalització Composició canònica, una de les formes de normalització Unicode
* Norwegian Forest cat, una raça de gat domèstic
# Montse Gomis

Montse Gomis (Valls, 1954) és una artista i pintora catalana.
Llicenciada en Belles Arts, especialitzant-se en Pintura, per la Facultat de Belles Arts de Sant Jordi de Barcelona, realitza la seva primera mostra individual a la Caixa d'Estalvis de la Diputació Provincial al Vendrell.
El 1982 presenta “Trilogia d'amor” a la Galeria Lleonart, de Barcelona, i en una obra aquest any, Joc de boixets. Tres anys més tard, 1985 la trobem a la Sala Moncada de la Fundació Caixa de Pensions a Barcelona, on presenta “La dentellière”.– “La puntaire”- “Camí de Roses” és el títol de la mostra que presenta a la Sala d'Art Fundació Caixa de Balears- Sa Nostra Eivissa. Entre els anys 1991 i 1993 va exposar primer a Múnic, “Raise zum Nordem”, a la Galeria Hermans, i després al Marroc, concretament a Essaouira. Cap al 1994 torna a Barcelona, a la Galeria Ignacio de Lassaletta, amb la mostra “Castilloencantadodeconocerte”. “Vestiga” és el títol de la mostra que va realitzar al Museu d'Art Modern de la Diputació de Tarragona, entre els anys 1999 i 2000. El 2002 torna a Alemanya, concretament a Berlín, amb la seva mostra “Die Akrobatin” a la Galeria Lichtblick. L'any següent retorna a la seva ciutat, exposa a la Capella de Sant Roc, de Valls, la mostra "Trestríptics”.
Des d'un començament la seva pintura se sustenta en dos components essencials: la relació amb el seu món interior, el dels record, el de les seves vivències, i el referent al món de la poesia.
El 2016 el Museu d'Art Modern de Tarragona dedica una exposició a l'obra de 21 pintores de Tarragona i l'Ebre nascudes entre els anys 1951 i 1975, entre les quals es troba Montse Gomis.

## Referències

* 1 2 Salcedo Miliani, 2016, p. 58.
* ↑ Salcedo Miliani, 2016, p. 59-61.
* ↑ «Una altra mostra de dones artistes al Museu d'Art Modern». El Punt Avui, 18-07-2016 [Consulta: 23 maig 2017].

## Bibliografia

* Salcedo Miliani, Antonio. Plural Femení. Dones artistes a les comarques de Tarragona. La consolidació 1951-1975. Tarragona: Diputació de Tarragona, 2016.
* ARGULLOL, Rafael. Montse Gomis. Vestigia. Tarragona. Museu d'Art Modern de la Diputació de Tarragona, 1999.
# Gliglois

Gliglois és una novel·la relativament curta, escrita en francès antic (picard) i redactada en 2.942 versos octosil·làbs apariats, de la primera meitat del segle xiii i d'autor desconegut. Forma part de l'anomenada matèria de Bretanya, relacionada amb la cort del Rei Artús. Aquesta obra, que es conservava en un únic manuscrit a la biblioteca de Torí, va ser completament destruïda per un incendi el 25 de gener de l'any 1904. La reconstrucció ha estat possible gràcies a l'estudi d'una transcripció feta per Wendelin Foerster i J. Müller a finals del segle xix, conservada a la Universitat Harvard, i als treballs de recerca posteriors de Charles H. Livingstone durant la primera meitat del segle xx. El manuscrit ha estat també restaurat.

## Argument

L'obra està ambientada a la cort del Rei Artús; la trama està centrada plenament en el tema amorós i cortesà i no hi intervé element meravellós.
Gliglois, fill d'un noble alemany, és enviat pel seu pare a la cort del Rei Artús a fi de perfeccionar-se en les armes cavalleresques; allà servirà com a escuder a les ordres del noble Gauvain (o Gawain, en la terminologia anglesa). Tots dos es troben immersos en una lluita per aconseguir l'amor de Beauté, donzella de Ginebra i hereva de la casa de Landemore. Després de diverses vicissituds, i particularment després de la seva participació victoriosa en un torneig, Gliglois aconsegueix els seus propòsits. La dama de Landemore l'accepta com a espòs i el Rei Artús l'anomena cavaller de la Taula Rodona. El poema conclou amb una lliçó moralista, destacant com l'amor fidel i perseverant obté la seva recompensa.

## Referències

* ↑ Vegeu la descripció del manuscrit a ARLIMA

## Bibliografia

* CHÊNERIE, Marie-Luce (ed.), Le roman de Gliglois. Paris: Honoré Champion éditeur, 2003. ISBN 2-7453-0707-X.
* LEMAIRE, Jean-Charles (ed.), Le roman de Gliglois, récit arthurien du XIIIe siècle. Liège, Éditions de l'Université de Liège, 2005 (amb traducció al francès modern).

## Enllaços externs

* Accés al text complet de l'obra en francès (ed. de Lemaire)
* Gliglois a la base de dades ARLIMA (manuscrits, edicions, bibliografia