OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Partit Pirata (Espanya)

El Partit Pirata (Partido Pirata, PIRATA) va estar inscrit en el Registre de Partits Polítics del Ministeri de l'Interior d'Espanya des del 6 de desembre de 2006 fins al 28 de juny de 2022. Era un partit polític centrat en temes relacionats amb les noves tecnologies, la xarxa i la defensa de les llibertats civils al món digital. Guardava estreta relació amb la resta de partits del mateix nom creats en altres països a partir de la fundació del primer Partit Pirata a Suècia i hi compartia gran part de la seva filosofia.
Un dels cofundadors i el primer líder de la formació des del 2006 al 2010 fou Carlos de la Cruz Ayala Vargas (Esplugues de Llobregat, 2 d'abril de 1980). El 2010 l'assemblea del partit va escollir Ángel Vázquez Hernández com a president, un càrrec que des del 2011 va ostentar Ultano Peña Jaquete.

## Ideologia

El Partit Pirata feia atenció especial a la defensa dels drets i llibertats dels ciutadans, tant dins com fora d'Internet, on proposaven una reforma de la LSSI, la creació d'una legislació adequada per al RFID, l'accessibilitat de la cultura, la consideració d'Internet com un servei bàsic i neutral, l'ús de programari lliure en l'administració, suprimir qualsevol cànon sobre Internet i els mitjans digitals, i evitar els monopolis privats, les patents de programari i la censura en Internet.

## Referències

* ↑ «Los internautas preguntan a Carlos Ayala» (en castellà). El País, 15-02-2007 [Consulta: 20 novembre 2013].
* ↑ Sabaté, Jordi «Carlos Ayala Vargas, presidente del Partido Pirata: "Estamos en contra del top manta"» (en castellà). Eroski Consumer, 12-03-2009 [Consulta: 20 novembre 2013].
* ↑ España se suma a otros países y tambien tiene su Partido Pirata a ADSL Zone (castellà)

## Enllaços externs

* Partit Pirata - Lloc web oficial
# Mas Servosa

El Mas Servosa o Can Cervosa és una masia de Serinyà (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La construcció és una masia de planta rectangular, de dues plantes, amb vessant a dues aigües, que té una pallissa adossada a la cara oest, on també s'hi troba un contrafort amb una inscripció datant el carreu el 1843. Tanmateix, la part més antiga es troba a la façana nord i sud. A la façana sud és on hi ha els elements arquitectònics més interessants, que són un gran arc dovellat que dona accés a un porxat, i a sobre d'aquest, una finestra d'estil gòtic (restaurada) d'arc conopial amb motllura. A la part interior del porticat destaca la porta dovellada d'arc de mig punt, i també l'embigat, decorat amb cassetons estucats amb motius florals. El paller té dues plantes i s'aguanta per un pilar circular. A la façana est s'aprecien clarament les fases de reformes i ampliacions que s'hi han fet cap a la cara nord, on es veu la part més antiga de la masia, de carreus ben tallats de pedra calcària. A la façana oest hi ha una construcció afegida, amb el contrafort abans esmentat.

## Història

L'origen de la masia s'estima entre els segles XV i XVI i hi ha hagut diverses ampliacions, una de les quals podem datar el 1843 per la data gravada en un carreu.

## Referències

* ↑ «Mas Servosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].
# Sant Esteve de Massanes

Sant Esteve de Massanes és una església amb elements romànics i neoclàssics de Massanes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església parroquial de Sant Esteve està situada a l'extrem de ponent del nucli urbà i s'hi accedeix a través de la plaça de Catalunya. A la construcció primitiva d'una sola nau rectangular i un absis semicircular s'hi van afegir les capelles laterals, la sagristia i el campanar. L'edifici actual respon essencialment a l'obra del segle xvii. L'absis, però, és clarament romànic i està realitzat en carreus i ornamentat amb un fris d'arcuacions llombardes, en sèries de sis entre lesenes, acabades amb un fris de dents de serra i una simple motllura al ràfec. La coberta a l'interior de la nau és de volta de canó. A la façana principal, totalment emblanquinada, hi ha la porta que és quadrangular amb els brancals i la llinda de pedra, coronada amb una fornícula. A sobre hi ha una finestra que segueix la mateixa estructura de la porta. El campanar és una torre quadrangular amb finestres allargades d'arc de mig punt a cada cara, rematat per una balustrada.

## Història

La construcció originària era d'estil romànic, de la qual només en resta l'absis.
L'any 1903, l'església va ser donada al Monestir de Breda, i a pareix esmentada també en una butlla del Papa Lluci III, l'any 1185.
Al 1740 va ser reformada totalment i els murs romànics foren arrebossats.
L'exèrcit francès la va destruir en la invasió de 1808.
Reconstruïda després de la Guerra Civil (1939) i al cap de pocs anys es traslladà el cementiri, que estava just al davant.
L'any 1978 un privat va comprar la rectoria i va refer la casa i la part exterior de l'absis, deixant-lo amb la seva aparença originària.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Sant Esteve de Massanes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Can Fonolleda (Massanes)

Can Fonolleda és una masia de Massanes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia aïllada, situada al barri de Cambrerol als afores del nucli urbà de Massanes, molt a prop de la futura via del TGV, a la urbanització de Sant Roc.
L'edifici principal i original consta de planta baixa i pis, està cobert per una teulada a doble vessant amb el ràfec simple. A la part posterior, hi ha un nou cos d'habitació que va ser alçat el segle xix, quan l'habitatge va sofrir una reforma en aquest sector.
A la façana de l'edifici principal trobem, la porta d'entrada en arc rebaixat format per dovelles, i carreus als brancals. Flanquejant aquesta porta hi ha dues fientres en arc pla protegides per reixes de ferro forjat. Al pis, destaca l'obertura central, en arc conopial amb arquets, i els brancals i l'ampit de pedra. A la dreta una finestra en arc pla. A l'esquerra una finestra en arc deprimit còncau. Totes les finestres del pis estan protegides per una reixa de ferro forjat.
En el sector ampliat el segle xix, també trobem una porta d'entrada, en arc rebaixat format per maons disposats en sardienll, que es troba flanquejada per dues finestres coronades per un semi-con i protegides per una reixa de ferro forjat. Al pis, sobre la porta d'entrada, una finestra en arc pla. Al costat esquerre, hi ha una porta en arc pla, que dona accés a una terrassa. Al costat de la porta, una finestra en arc pla protegida per una reixa.
També es conserva l'edifici que hauria estat utilitzat com a pallissa.

## Història

Pels elements conservats es dedueix la seva datació al segle xvi. El 1872 Esteve Casas restaurà la masia, ampliant-la per la part posterior, afegint un nou cos.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Fonolleda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Can Cambrerol

Can Cambrerol és una masia de Massanes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia aïllada, situada al barri de Cambrerol al que dona nom, dins al municipi de Massanes.
L'edifici, de planta quadrada, consta de planta baixa i dos pisos, i té una teulada a doble vessant desaiguada a la façana principal i posterior.
A la façana, a la planta baixa, hi ha la porta d'entrada en arc de llinda, flanquejada per dues finestres també en arc de llinda. Totes aquestes obertures es troben protegides per reixers de ferro forjat. A cada un dels pisos, hi ha tres balcons amb barana de ferro forjat, als que s'ha accedeix per portes en arc de llinda. Les obertures es troben emmarcades per un cos enguixat sobresortit, pintat de color gris. Al costat dret, adossada, hi ha una torre, també de tres pisos i amb terrat, rematada per pinyons escalonats. Les façanes estan arrebossades i pintades de color cru. La cadena cantornera de carreus es visible.
Al costat de la casa, hi ha la masoveria, ara adequada com habitatge. En un carreu de la pallissa hi ha la data 1740. Un gran arc de maons destaca en la pallissa. Al costat hi ha l'era.
Tot el conjunt es roba protegit per un tancat.

## Història

La finca Cambrerol apareix ja esmentada el segle xv, però la casa actual dataria del segle xviii, amb modificacions del segel següent i amb la torre del segle xx.
El 1809, durant el setge d'Hostalric en el context de la Guerra del Francès, la casa fou ocupada per les tropes franceses.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Cambrerol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Pere Ferrer i Sastre

Pere Ferrer i Sastre (Barcelona, 1982) és un polític i ambientòleg català, qui fou director dels Mossos d'Esquadra des de l'1 d'octubre del 2019 fins al 26 d'agost de 2024.
Llicenciat en ciències ambientals per la UB (2001-2008), va ser cap de gabinet de la regidoria de mobilitat de l'Ajuntament de Barcelona amb Quim Forn. Després va estar diversos anys treballant al Departament d'Interior abans de ser director general. Des del 2015 va ser el cap de gabinet dels consellers d'Interior Jordi Jané, Joaquim Forn i des del 5 de juny del 2018 també de Miquel Buch.
Va ser nomenat màxim responsable de la Direcció General de la Policia dels Mossos en substitució d'Andreu Joan Martínez, que va presentar la dimissió el 25 de setembre del 2019 després d'un any i tres mesos al càrrec. El relleu es va fer públic el 30 de setembre del 2019 i va ser oficial el 4 d'octubre del 2019. En el moment del nomenament Buch li va atribuir haver aconseguit la convocatòria de noves places de mossos i l'entrada del cos al Citco.

## Referències

* ↑ «Ferrer, mano derecha de Forn el 1-O y visitante de los presos, dirigirá a los Mossos» (en castellà), 30-09-2019. [Consulta: 25 octubre 2020].
* ↑ «¿Quién es el nuevo director de los Mossos, Pere Ferrer Sastre?». [Consulta: 25 octubre 2020].
* 1 2 Redacció. «El director dels Mossos dimiteix en vigílies del segon aniversari de l'1-O - 30 set 2019». [Consulta: 25 octubre 2020].
* ↑ Redacció. «El nou director dels Mossos marca el camí a seguir i s'allunya de Torra», 03-10-2019. [Consulta: 25 octubre 2020].
* ↑ «El director dels Mossos plega en perdre la confiança de Torra». El Punt Avui, 01-10-2019. [Consulta: 25 octubre 2020].
* ↑ «Pere Ferrer Sastre, nou director general de la Policia». [Consulta: 25 octubre 2020].
# Casa Nova d'en Marquès

La Casa Nova d'en Marquès és una obra de Massanes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat, situat als afores del petit nucli ubrà de Massanes, al barri de Marquès. La Masia es troba sota un bosc d'eucaliptus que hi ha al costat esquerre de la carretera que des del polígon industrial de Tià Camps, porta al restaurant Can Gispert.
La masia, de planta baixa i pis, està coberta per una teulada a doble vessant (mig enderrocada) desaiguada als laterals amb el ràfec doble.
A la façana principal, a la planta baixa, hi ha la porta d'entrada amb llinda monolítica i brancals de carreus de pedra. Al costat dret d'aquesta, una pora en arc de mig punt format per dovelles de pedra, i carreus de pedra als brancals. Aquesta porta està tapada amb maons. Al costat esquerre de la porta central, una altra porta amb llinda monolítica i brancals de carreus de pedra. Al pis, i sobre les obertures de la planta baixa, tres finestres amb llinda monolítica, brancals de carreus de pedra i ampit de pedra.
Adossat al costat esquerre i a la part posterior, hi han construccions afegides posteriorment.
Els murs són de maçoneria, i estan arrebossats deixant visibles els carreus de les obertures.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Nova d'en Marquès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Pont de Riudevila

El Pont de Riudevila és una pont sobre la Riera de Riudevila de Riudellots de la Selva (Selva) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Està situat al final d'un camí molt poc utilitzat, a tocar de la carretera N-II. D'aquest pont, actualment abandonat, podem distingir tres fases constructives ben diferenciades:
De la més antiga, d'entre els segles xii i xiv, resta en l'estrep sud quatre filades de carreus rectangulars de pedra ben escairats, lligats amb morter de calç i un petit tram de barana. El pont primitiu debia tenir una amplada total de 2,40 m i un ample de pas d'uns dos metres i se sustentava per un arc de mig punt.
Entre els segles xvi i xvii es realitzà una ampliació d'uns 0,85 m per la banda oest i va passar a tenir una amplada de 3,25 m. L'arc de mig punt va ser substituït per un arc rebaixat. El material emprat van ser blocs de la construcció original i pedra nova de mides diverses només escairades per la cara vista,lligades amb morter de calç.
Al segle xix la necessitat de permetre el pas dels carruatges en els dos sentits, va motivar una nova ampliació del pont per arribar fins a 5,75 m mitjançant la construcció d'un nou pont de 2,50 m d'amplada, adossat a la banda oest de l'antic. L'ampliació es va fer amb pedres irregulars escairades per la cara vista, fragments de rajol als intersticis i rajol a la part de l'arc. Al mateix temps, en els vèrtex exteriors, es troben carreus cantoners de pedra per reforçar-lo.

## Història

El pont de Riudevila va ser construït per salvar la riera del mateix nom en el curs del Camí Reial de Barcelona a França. Amb la construcció de la carretera N-II va deixar-se d'utlilitzar i va començar el procés de degradació i enrunament que està patint. L'octubre de 2002 es va realitzar una neteja de la vegetació que el cobria i es va poder fer l'estudi detallat de les diferents fases constructives.

## Referències

* ↑ «Pont de Riudevila». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 «Pont de Riudevilla [sic]». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].

## Bibliografia

* Llinàs, J.; et alii «El pont del camí ral sobre el Riudevila (Riudellots de la Selva, la Selva». Setenes Jornades d'Arqueologia de les Comarques de Girona. CIAG [la Bisbal d'Empordà], 2004, pàg. 409-411.
# Passatge de Sant Felip

El passatge de Sant Felip és un vial del barri del Putxet i el Farró de Barcelona, entre els carrers de Saragossa i de la Gleva. Està catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Descripció

Es tracta d'un passatge amb 17 cases a banda i banda, amb un petit jardí al davant i un més gran al darrere. A la nit es tanquen les portes d'accés al conjunt. Algunes cases mantenen l'aspecte inicial, però altres s'han transformat engrandides amb la remunta d'un primer pis.

## Història

Francesca Pou presentà a l'Ajuntament de Sant Gervasi de Cassoles el projecte d'urbanització de la seva finca, que havien estat camps de cereal i horts, el 1875. Al projecte inicial, amb el nom de «passatge de Volart» en honor al seu difunt marit, hi havia 24 parcel·les, 12 a cada banda. Finalment s'hi van alçar 17 cases, que es començaren a construir el 1877 sota la direcció dels mestres d'obra Lluís de Miquel i Roca, Joan Camps i Prats i Ramon Jané.
El passatge rebé el mateix nom que l'actual carrer de Saragossa, que fins al 1907 s'anomenava carrer de Sant Felip.

## Referències

* ↑ «Conjunt de cases del passatge Sant Felip». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Descobrint passatges. Passatge de Sant Felip». Icono barcelona.
* 1 2 de Oleza i Roncal, Jaume. Arquitectura a Sant Gervasi, Sarrià i Vallvidrera. Passejades pel patrimoni arquitectònic. Barcelona: Premsa Local El Jardí SCCL, 2023, p. 87. ISBN 978-84-09-55644-1.
* ↑ Mestre, Jesús «El passatge de Sant Felip». El Jardí, 03-12-2016.
* ↑ «Sant Felip, passatge de». Nomenclàtor dels carrers. Ajuntament de Barcelona.
# Portada/efemèride juny 16

Rosina de Pèira
« 15 de juny · 16 de juny · 17 de juny »
# Masia al carrer Garbí (Pineda de Mar)

La Masia al carrer Garbí és una masia de Pineda de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia situada als afores de l'antic nucli de Pineda, però molt a prop dels nous barris que creixen a la banda de la muntanya, per sobre de la carretera. Com Can Martorell, ha quedat molt malmesa per les reformes; així doncs l'eixamplament del portal i d'algunes finestres han trencat l'aspecte originari de la façana de la masia. Cal destacar les finestres de l'extrem esquerre del tipus comú del segle xvii i els carreus cantoners de la façana. L'entorn de la masia també ha quedat malmès, tant per la construcció de blocs de pisos molt a prop del seu emplaçament, com la delimitació de l'actual propietat amb una tanca, fora de l'estil habitual.

## Referències

* ↑ «Masia al carrer Garbí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Torre de defensa de la Masia de Can Cànoves

La Torre de defensa de la Masia de Can Cànoves és una obra de Pineda de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Torre de planta quadrangular annexa a la masia de Can Cànoves. Consta de tres pisos, coberts amb voltes, i golfes. L'accés es fa des de l'interior de la casa, mitjançant el cos annex que uneix la torre i la masia, i una escala de cargol de pedra comunica les diferents plantes. Es fonamentada sobre la muntanya. Al primer pis de la façana principal es conserva una finestra gòtica esculpida. El parament és irregular excepte les llindes i brancals de les finestres i les pedres cantores que són carreus de pedra ben escairats.

## Història

La primera documentació escrita de la casa data del 1148. Durant l'Edat Mitjana només existia l'edifici de la masia però després dels atacs dels corsaris turcs de l'1 d'agost de 1545, es va edificar aquesta torre que servia d'amagatall i refugi; en cas de produir-se un atac, només calia enretirar els taulons de fusta que comunicaven la casa amb la torre, que esdevenia inaccessible.

## Referències

* 1 2 «Torre de defensa de la Masia de Can Canoves». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Masoveria de Can Coromina

Can Coromina és una masia de Premià de Dalt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de petites dimensions, de planta rectangular, baixos i un pis. Coberta per una teulada de dues vessants amb el carener perpendicular a la façana. Conserva l'estructura original, però la façana ha estat modificada amb noves obertures. En el conjunt cal destacar el portal rodó dovellat, amb una inscripció a la dovella clau: "Ioan Losel 1662". Al damunt hi ha una finestra que conserva la llinda, els brancals i l'ampit realitzats amb carreus de pedra, però la de la dreta no conserva els brancals.
A l'interior destaca l'estrella mostrejada de l'escala, utilitzada com a gelosia.

## Referències

* 1 2 3 «Can Coromina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Can Franquesa (Premià de Dalt)

Can Franquesa és una obra amb elements barrocs i gòtics de Premià de Dalt (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Conjunt d'edificacions de tipus civil, de diferents períodes i adossats entre ells. Destaquen dos cossos perpendiculars units per una torre de defensa medieval. El cos de la dreta, el de més grans dimensions, és d'estil barroc i està format per una planta baixa, un pis i unes golfes en les que destaquen uns ull de bou ovalats, actualment cecs. Està cobert per una teulada de tres vessants. Les obertures presenten les llindes i brancals realitzades amb carreus de pedra.
L'altra construcció també té una planta baixa i dos pisos i està coberta per una teulada a doble vessant amb el carener paral·lel a la façana, que presenta totes les obertures realitzades amb carreus irregulars de pedra. Els angles també estan fets amb grans carreus.
Les dues construccions són d'obra vista.

## Història

Can Franquesa és la Seu de la Societat Cultural Sant Jaume, que aglutina la vida cívica i cultural de Premià de Dalt: grup d'Art i Lletres, sala de teatre i cinema i activitats esportives.
L'any 1592 Vicenç Franquesa fundà un benefici per l'altar de Santa Maria del roser (L. B. G.)

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Franquesa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Casa a la plaça Nova, 6 (les Masies de Voltregà)

La Casa a la plaça Nova, 6 és una obra de les Masies de Voltregà (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa i dos pisos, ubicat entre mitgeres. A la façana es poden descriure dos eixos: el principal està format per la porta d'entrada, a la planta baixa, que compta amb brancals de carreus de pedra rectangulars i ben escairats sobre els quals se sosté la llinda. Aquesta, d'un sol carreu de pedra, té gravades una data de construcció (1768) i les eines fel ferrer (una premsa, un martell i unes estenalles). Al damunt d'aquest portal s'hi obre una finestra quadrada motllurada, amb carreus de pedra als brancals i una llinda, també d'un sol carreu de pedra, on s'hi llegeix una nova data (1761). Al segon pis es pot veure una finestra quadrada de petites dimensions. L'altre eix sembla de factura més recent, format per una obertura quadrangular a la planta baixa i un balcó, rectangular i molt estret, al primer pis. La teulada acaba en un ràfec sustentat per mènsules de fusta.

## Història

Prop del Santuari de la Gleva hi passava l'antic camí real que anava de Barcelona a Puigcerdà. Prop d'aquest camí, i davant del Santuari, va sorgir un nucli de població, l'actual Gleva. Una de les cases que formava part d'aquest raval és aquest edifici, que té la data de 1768 i les eines de ferrer gravades a la llinda de la porta principal, fent referència a l'ús que feien allà els traginers del vell camí.

## Referències

* 1 2 «Casa a la plaça Nova, 6». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].