OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rhinolophus monticolus

Rhinolophus monticolus és una espècie de ratpenat de la família dels rinolòfids. Viu a Laos i Tailàndia. És un ratpenat de mida mitjana, amb una llargada de cap a gropa de 42,3–48,5 mm, els avantbraços de 41,2–44,1 mm, la cua de 19,7–25,6 mm, els peus de 7,4–8,6 mm i les orelles de 15,5–48,5 mm. S'alimenta d'insectes. Com que fou descoberta fa poc, encara no se n'ha avaluat l'estat de conservació.

## Referències

* ↑ Soisook, P.; Karapan, S.; Srikrachang, M.; Dejtaradol, A.; Nualcharoen, K.; Bumrungsri, S.; Oo, S. S. L.; Aung, M.M.; Bates, P. J. J.; Harutyunyan, M.; Buś, M. M.; Bogdanowicz, W. «Hill Forest Dweller: A New Cryptic Species of Rhinolophus in the ‘pusillus Group’ (Chiroptera: Rhinolophidae) from Thailand and Lao PDR» (en anglès). Acta Chiropterologica, vol. 18, 1, 2016, pàg. 117–139.
Espècies vivents de rinolofoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Hipposideridae :
Família Megadermatidae :
Família Nycteridae :
Família Rhinolophidae :
Família Rhinonycteridae :
# Ozimops petersi

Ozimops petersi és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids. És endèmic d'Austràlia. Els seus hàbitats naturals són els matollars de quenopodiòidies, els herbassars i els camps de conreu, així com diversos tipus de formacions vegetals pròpies d'Austràlia. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Reardon, T. B.; Lumsden, L. «Ozimops petersi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2021-3.RLTS.T71534469A209554228.en. [Consulta: 26 desembre 2022].
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Hipposideros madurae

Hipposideros madurae és una espècie de ratpenat de la família dels hiposidèrids. És endèmic d'Indonèsia (illes de Java i Madura), on viu a altituds de fins a 1.000 msnm. El seu hàbitat natural són les coves situades en boscos. Està amenaçat per la mineria de pedra calcària i la tala d'arbres. El seu nom específic, madurae, significa 'de Madura' en llatí.

## Referències

* ↑ Hutson, A. M. et al. Hipposideros madurae. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 5 gener 2017.
* ↑ Entrada «Hipposideros» d'Animalia (en anglès).
# Pteronotus portoricensis

Pteronotus portoricensis és una espècie de ratpenat de la família dels mormoòpids. És endèmic de Puerto Rico. Es tracta del mormoòpid més gros d'aquesta illa, amb un pes de 10–18 g. Té narius que apunten una mica cap amunt i mates de pèl que sobresurten del musell. Es tracta d'un animal insectívor que s'alimenta principalment de coleòpters, himenòpters i lepidòpters. El seu nom específic, portoricensis, significa 'porto-riqueny' en llatí.

## Referències

* ↑ Rolfe, A. K. «Diet of three mormoopid bats (Mormoops blainvillei, Pteronotus quadridens, and Pteronotus portoricensis) on Puerto Rico» (en anglès). Tesi de màster. Universitat de l'Est de Michigan, 2011.
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Carmel Busuttil

Carmel Busuttil (Rabat, 29 de febrer de 1964) és un exfutbolista maltès de les dècades de 1980 i 1990.
Fou 111 cops internacional amb la selecció maltesa.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Rabat Ajax, KRC Genk i Sliema Wanderers com a principals clubs.

## Referències

* ↑ List of matches played by Carmel Busuttil with the national team
* ↑ http://www.timesofmalta.com/articles/view/20090122/sport/a-buzu-performance-to-remember.241736 A Buzu Performance To Remember - Times of Malta]
* ↑ UEFA.com's article on Malta's football player
# Standard (pel·lícula)

Standard és una pel·lícula de l'Argentina filmada en colors dirigida per Jorge Luis Acha sobre el seu propi guió que es va produir el 1989 i mai va ser estrenada comercialment. Va tenir com a actors principals a Libertad Leblanc, Juan Palomino, Jorge Diez, Miguel Oliveira i Amir Benroa.

## Sinopsi

Cinc paletes construeixen i destrueixen el monument que realitza una falsa arquitecta.

## Repartiment

Van intervenir en el film els següents intèrprets:
* Libertad Leblanc
* Juan Palomino
* Jorge Diez
* Miguel Oliveira
* Amir Benroa
* Daniel García
* Juan Villola
* Luis Nieto
* Alberto Pérez Saavedra
* Gustavo Portela
* Oscar Vernales
* Roberto Riobo
* Dante Viracocha
* Pablo Oural
* Germán Oural

## Comentario

Pablo Piedras va escriure:
| « | « ……una inèdita historització… des d'un enfocament que privilegia els objectes d'una cultura de masses...Les icones visuals i sonores representats formen part d'una cultura signada per l'estandardització (pensada com un procés d'equiparació cap avall) que es produeix a través dels mitjans massius de comunicació. …Aquesta sèrie de signes visuals, es relaciona asimètricament amb unes certes icones que apareixen en la sèrie sonora…. Mitjançant la posada en escena, Acha qüestiona la validesa i la paradoxal hibridesa d'aquests sabers “standard” que suposadament ens mantenen units com a societat. En resum, la qual cosa s'està posant en joc és la naturalesa de la nostra beneïda identitat nacional. …una posada en sèrie...que no segueix els cànons convencionals del paradigma occidental: causa – efecte, situació – acció, etc….es prescindeix de la llengua com a via de comunicació. La sèrie sonora no és esclava de les imatges, es desprèn d'elles, funcionant en forma independent i creant climes veritablement pertorbadors....el film inverteix el paradigma narratiu del cinema comercial i transgredeix el del cinema modern. La seva identitat està, construïda sobre el buit del llenguatge.... La totalitat de la pel·lícula se sosté sobre un element que li és aliè, estrany, però necessari per a constituir el seu caràcter diferencial: el llenguatge. Aquest llenguatge institucional, normatiu, es filtra en la posada en escena a través de símbols i icones, visuals i sonors. Així, són qüestionats els mites fundantes de la nostra cultura, develándose com a símbols falsos en ser mostrats en la seva perversa obscenitat. L'extraordinari de la pel·lícula resideix en què mai deixa de ser narrativa … sinó que construeix el seu propi model de representació. Aquesta és una aposta política decisiva...".» | » |

## Referències

* 1 2 Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2001, p. 548. ISBN 950-05-0896-6.
* ↑ Pablo Piedras:"Un tal Jorge Acha. Fragmentos de cultura"

## Enllaços externs

* Información sobre Standard en el sitio del cine nacional
* Standard a YouTube
# Abla

Abla és una localitat de la província d'Almeria, a Andalusia. El terme municipal ocupa 46 km². S'estén al llarg d'una franja que va des dels contraforts de Sierra Nevada, al sud, fins a la serra de Los Filabres, al nord. Una part del seu territori està protegida pel Parc Natural de Sierra Nevada, i és una de les portes d'entrada a La Alpujarra d'Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.529 | 1.516 | 1.519 | 1.516 | 1.517 | 1.529 | 1.480 | 1.482 | 1.512 | 1.505 |

## Referències

Viccionari
# 219
## Esdeveniments

* Roma: L'emperador Elagàbal es casa amb la seva primera esposa Júlia Cornèlia Paula.
* Shaanxi (Xina): S'esdevé la batalla del Mont Dingjun entre els regnes de Cao Wei i Shu Han, amb la victòria d'aquests darrers.

## Necrològiques

* Shaanxi (Xina): Xiahou Yuan, general de les tropes de Cao Wei en la batalla del Mont Dingjun.
# Construccions de pedra seca II (la Pobla de Cérvoles)

Construccions de pedra seca II és una cabana de la Pobla de Cérvoles (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una cabana de vinya encarada cap al sud-est, força peculiar, ja que en la seva construcció s'han aprofitat roques existents per fer la volta. Està feta a base de pedres irregulars de diverses mides sense desbastar. Té una porta allindada centrada a la façana, únic element fet amb grans carreus ben escairats. Al seu interior hi ha una menjadora pels animals excavada a la mateixa roca, així com uns orificis al damunt de l'estança de l'animal per a posar les bigues que formen un altell de gran capacitat, també hi ha un racó on s'hi feia foc i una sortida de fums.

## Referències

* ↑ «Construccions de pedra seca II». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2016].
# Mil·lenni IX aC

El mil·lenni IX aC és el període de la prehistòria que inclou els anys entre 9000 aC i 80001 aC.

## Esdeveniments

* Comença l'etapa Holocé del període neolític.
* Caçadors nòmades arriben a Anglaterra.
* Domesticació dels primers ovins i del porc.
* La població del món assoleix els 10 milions d'habitants.
* A Terra del Foc (Argentina-Xile) comencen els primers assentaments de caçadors i recol·lectors nòmades que venen del nord.
* A Iraq es domestica el xai i s'inicia l'agricultura encara que sense terrisseria (el que s'anomena neolític preceràmic)
* 9000 aC
** Al continent americà finalitza el període paleoindi, durant el qual es caçaven animals que ja no existeixen, com ara mastodonts, megateris o milodonts.
** La pampa sud-americana comença a poblar-se.
** A la Cova de les Mans (Patagònia argentina) diversos adults avantpassats dels tehueltxes pinten animals a les parets.
** Fi de diversos segles de l'Oscil·lació Allerod, de clima temperat paregut a l'actual. Comença una darrera onada de fred (Würm IV, entre el 9000 i el 8000 aC), molt més feble que les anteriors.
** Comença el període arcaic (fins al 1500 aC): els éssers humans són caçadors, pescadors, recol·lectors i domestiquen animals.
** Els amants d'Ain Sakhri, considerada la representació escultòrica més antiga coneguda de dues persones que tenen una relació sexual. Es desconeix el gènere d'ambdós individus, però es considera un símbol d'una relació tant heterosexual com homosexual.
* 8800 aC: Entre Canadà i els Estats Units, possiblement explota un cometa (anomenat Clovis): genera els Grans Llacs i extingeix els grans mamífers del continent. A Nou Mèxic (sud dels Estats Units) s'extingeix la cultura Clovis, que caçava grans mamífers en aquesta zona des del 9050 aC.
* 8760 aC: A l'extrem sud de Xile comença la primera ocupació de la Cova de Fell.
* 8500 aC: Apareix a Tell es-Sultan una de les primeres protociutats del món.

## Invents, descobriments, introduccions

* Mentre l'Europa Occidental i especialment l'Europa Nòrdica encara estan afectades per les seqüeles del desgel de les glaceres, Àsia (que es troba en un període preneolític) i principalment tot l'Orient Mitjà entren en la revolució neolítica: agricultura, ramaderia i terrisseria.
* Invenció de la xarxa de pescar.
* Invenció de l'arc i la sageta.
* Ceràmica primitiva al Japó i la Xina.
* A le muntanyes Zagros (de 1.500 metres, entre el Kurdistan iraquià i fins al golf Pèrsic) els pobladors són els primers humans que domestiquen animals.
* 9000 aC
** A la zona des de Síria fins a Iraq comença la cultura neolítica. Els éssers humans aprenen a domesticar l'ovella.
* 8200 aC: unes sandàlies d'escorça vegetal trobades a Fort Rock, Oregon, podrien ser la mostra més antiga de calçat coneguda per ara.

## Referències

* ↑ «BBC - A History of the World - Object : Ain Sakhri lovers figurine». [Consulta: 6 febrer 2020].
* ↑ «Tell es-Sultan» (en anglès). UNESCO, 20-10-2020. [Consulta: 6 juny 2022].
* ↑ Mestre Oliver, Gabriel «El neolític». Les petjades de Cronos, 24-03-2021, pàg. 24.
# Font de la Vall (Llers)

La font de la Vall és una font de Llers (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És a la banda de ponent del petit nucli de la Vall, integrat al municipi de Llers. La font està situada al peu de la carretera GIP-5107, prop de la cantonada amb el carrer del Castell.
El conjunt format per dos petits cossos adossats que inclouen la font i un safareig. La font presenta una petita teulada de dues vessants i dos brolladors, un de natural i l'altre format per un encaix amb aixeta reformat el 1978. Damunt d'aquest hi ha una obertura rectangular emmarcada amb carreus de pedra, amb la llinda datada l'any 1817. L'aigua es recull mitjançant un espai canalitzat que alhora es comunica amb el safareig. Aquesta estructura és de planta irregular i està coberta per una teulada d'un sol vessant, embigada interiorment, sostinguda per un pilar quadrat fet de maons.
Ambdues construccions estan arrebossades.

## Història

Font bastida vers el 1817 i reformada en part el 1978, tal como ho testimonien les dates incises que es poden apreciar.

## Referències

* 1 2 3 4 «Font de la Vall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# José Andrés

José Ramón Andrés Puerta, més conegut com a José Andrés, (Mieres 13 de juliol de 1969) és un cuiner i activista hispanoamericà. Nascut a Astúries, la seva família va traslladar-se a Barcelona quan ell tenia cinc anys. Va descobrir la seva vocació de molt jove i ben aviat va entrar a treballar a El Bulli mentre estudiava a l'Escola de Restauració i Hosteleria. Als 21 anys va anar a viure als Estats Units, on ha desenvolupat la seva carrera.
Té restaurants a Los Angeles, Las Vegas o Washington DC, entre d'altres i sovint se'l reconeix com la persona que va popularitzar les tapes als Estats Units. És fundador de la ONG World Central Kitchen, dedicada a proveir menjar a víctimes de desastres naturals.
Nacionalitzat estatunidenc, el 2010 va rebre l'Orde de les Arts i les Lletres d'Espanya i el 2015 la Medalla Nacional d'Humanitats. També ha aparegut en diverses ocasions a la llista Time 100, que reconeix les personalitats més influents del món segons la Revista Time. El 2025 el President dels Estats Units Joe Biden li concedí la Medalla Presidencial de la Llibertat.

## Referències

* ↑ «About José Andrés» (en anglès). MTV.com. Arxivat de l'original el 2016-09-14. [Consulta: 21 febrer 2020].
# Ralph Lauren

Ralph Lauren, originàriament Ralph Lipschitz, (Nova York, 14 d'octubre de 1939) és un dissenyador de moda i empresari estatunidenc, conegut per haver fundat la marca de roba “Polo Ralph Lauren”. El 2025 el President dels Estats Units Joe Biden li concedí la Medalla Presidencial de la Llibertat.

## Biografia

Ralph Lipschitz va néixer el 14 d'octubre de 1939 en el sector de classe mitjana-baixa del Bronx, de pares jueus immigrants. De jove es va posar a treballar per comprar roba de marca. Als 16 anys, el seu germà Jerry i ell es van canviar el cognom pel de Lauren, ja que Lipschitz era difícil de pronunciar. Va estudiar Economia al City College (Manhattan), però poc després de graduar-se es va retirar de la vida d'estudiant. Després de la universitat, l'any 1962 es va allistar a l'exèrcit, durant dos anys, i després va decidir casar-se amb Ricky Low-Beer aquell mateix any. De la seva unió van néixer dos fills i una filla: Andrew, David i Dylan. Va treballar un temps com a venedor de guants i per a un fabricant de corbates, on es va inspirar per dissenyar la seva pròpia línia de corbates. Als 28 anys, va obrir la seva primera botiga de corbates i un any més tard va introduir una línia completa per a homes. Caldria esperar fins a 1971 perquè fos introduïda la de dona. Ralph Lauren dissenyà per a totes les edats. Avui en dia és considerada una de les firmes més prestigioses i exclusives del món i amb més presència internacional. La línia d'home es divideix en diferents marques o etiquetes: Black Label, Polo Ralph Lauren, RLX i Purple Label, sent aquesta última la més luxosa, exclusiva i menys assequible de totes. De la mateixa manera, la línia de dona es divideix en Black Label, Blue Label, Lauren, Pink Pony, RLX i la Col·lecció d'Alta Costura presentada cada temporada. Finalment, també posseeix una línia de fragàncies, ulleres i altres accessoris.

## Botigues

Tot i tenir presència a bona part del món, algunes de les tendes més importants són:
* 867 Madison Avenue, Ciutat de Nova York
* 888 Madison Avenue, Ciutat de Nova York
* 173 Boulevard St. Germain, París
* 750 N.Michigan Ave, Chicago
* TRETYYAKOVSKY, Moscou
* Via Montenapoleone4, Milà
* 4-25-15 Jingumae, Tòquio
* 169-173 Regent Street, Londres

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.25. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 3 desembre 2014].

## Enllaços externs

* Ralph Lauren - Lloc web oficial
# Mas de l'Alseda

El Mas de l'Alseda és una masia de Roses (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al nord-est del nucli urbà de la població, a la vall de l'Alseda i molt a prop de la capçalera de la riera de Ginjolers. S'hi accedeix a través de la urbanització del Mas Oliva, agafant una pista de terra que hi condueix.
Mas format per l'habitatge pròpiament dit i d'altres construccions annexes, que li confereixen una planta més o menys rectangular. L'edifici principal està situat a la part est del conjunt. De planta rectangular i una orientació nord-sud, aquest cos es troba distribuït en planta baixa i pis, amb coberta a dues vessants. S'accedeix al seu interior mitjançant una escala exterior adossada al sud. Presenta obertures emmarcades amb carreus desbastats al primer pis. Les de la façana oest tenen dues lloses de pissarra sobresortints a banda i banda. A l'interior hi ha les habitacions, la cuina, amb forn de pa i la sala principal, amb llar de foc. A la planta baixa, les diverses estances estan cobertes amb voltes de canó i d'aresta bastides amb pedra i amb restes de l'encofrat encanyissat. Destinada a quadres, magatzems i pallisses.
Per la banda oest se li adossa un altre cos de planta rectangular, amb coberta a dues vessants i una sola planta. La façana principal presenta dues portes d'accés a l'interior, una d'arc rebaixat bastida amb pedra disposada a sardinell i l'altra rectangular. Per la part davantera, es conserven restes de la tanca de pedra que delimitava el pati o corral del mas i d'altres petits edificis annexos. A uns 20 metres del conjunt, a l'altra banda del camí d'accés, hi ha les restes del paller.

## Història

La primera documentació localitzada data del 23 de novembre de 1362, i fa referència a una peça de terra sobre el molí d'en Salzeda i la resclosa del molí. Encara avui en dia quan plou i l'aigua neteja la terra s'hi poden apreciar les restes dels fonaments del molí. Aquestes foren excavades al final del segle xx. De la mateixa manera, molt a prop es troben dos forns per coure la pedra per fer calç. Durant molt de temps, el mas funcionava com a refugi pels veïns en cas d'atacs de pirateria o ràtzies. Hi ha constància que durant la Guerra de la Independència, el pis i part de la masia foren enderrocats, encara que posteriorment es van reconstruir.
L'any 1984, el propietari Antonio Mª Coll ven l'heretat anomenada l'Alseda a la societat "L'Alseda S.A." domiciliada a Roses.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mas de l'Alseda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Els Solers

Els Solers és una masia bastida entre els segles XVII-XVIII amb reformes i ampliacions posteriors. Se situa al nord de la població de Sant Climent Sescebes (l'Alt Empordà), molt a prop de l'ermita de Santa Fe dels Solers, a uns cinc quilòmetres de distància del nucli urbà i a uns tres quilòmetres del veïnat de Vilartolí. S'hi accedeix pel camí de Requesens i es troba en una zona deshabitada a la vall del riu Anyet.

## Arquitectura

És una masia formada per dos grans cossos aïllats, l'habitatge i la part destinada a corrals i magatzems, i un altre petit cos annex. L'edifici principal és de planta rectangular, amb la coberta de dues vessants de teula i distribuït en planta baixa i pis. A la banda de tramuntana hi ha un cos adossat actualment sense teulada, tot i que probablement hauria comptat amb la part de llevant, com a mínim, coberta. L'accés a l'edifici es fa per la façana de migdia a través d'una porta d'arc rebaixat bastida amb pedra disposada a sardinell, i situada a l'extrem de llevant del parament. Al costat de ponent hi ha una altra porta, tot i que en aquest cas dona accés a la planta pis mitjançant unes escales exteriors que desemboquen en una terrassa, sostinguda per una volta d'arc rebaixat bastit en pedra desbastada. Aquesta porta presenta els brancals bastits amb carreus de pedra i l'arc molt rebaixat fet de maons. La resta de finestres del pis també han estat reformades, tot i que conserven algun dels carreus de pedra originals. La façana de ponent de la construcció presenta una gran eixida adossada al nivell del pis. Per aquesta banda es pot accedir a l'interior del cos descobert. La façana de tramuntana de la casa també té les finestres reformades amb maons i una porta d'accés rectangular de pedra. Per acabar, de la façana de llevant destaquen les dues obertures del cos de tramuntana, d'arc rebaixat i bastides en maons. L'interior de l'edifici presenta, a la planta baixa, diverses estances cobertes amb voltes rebaixades. Les estances situades a la banda de ponent són bastides amb pedruscall i morter de calç, i conserven les empremtes de l'encanyissat original. A la banda de llevant les voltes són bastides amb maons disposats a pla i estan decorades amb llunetes.
Al sud de l'edifici principal hi ha un petit cos rectangular, amb coberta d'un sol vessant restituïda i d'una sola planta, destinat a magatzem. Al costat de tramuntana hi ha l'edifici dels corrals, rectangular, amb la coberta de dues aigües i d'un sol nivell. Tot i que presenta part de la coberta esfondrada, encara es conserva un gran arc de mig punt bastit amb pedra desbastada i maons a les juntes que comunica les estances interiors.
La construcció principal està bastida amb pedra de diverses mides, disposada irregularment, i amb bona part dels paraments arrebossats amb morter de calç. Els corrals no presenten cap mena de revestiment.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas els Solers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].