OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Skat

Skat (Delta d'Aquari / δ Aquarii) és la tercera estrella en esclat a la constel·lació d'Aquari.
Generalment es considera que el nom tradicional es deriva del mot àrab as-saq, que significa "cama" o "canya"; sigui com sigui, s'ha argumentat que deriva realment de la forma àrab ši'at, que significa "desig"

## Localització

La localització en el cel es mostra en el planisferi següent de la constel·lació d'Aquari:

## Enllaços externs

* APOD Arxivat 2008-08-08 a Wayback Machine.(català)

## Referències

* ↑ «The Relation between Rotational Velocities and Spectral Peculiarities among A-Type Stars». The Astrophysical Journal Supplement Series, 7-1995, pàg. 135–172. DOI: 10.1086/192182.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ Sanjib Sharma «The radial velocity experiment (RAVE): fourth data release». Astronomical Journal, 5, 17-10-2013. DOI: 10.1088/0004-6256/146/5/134.
* ↑ «Accurate stellar rotational velocities using the Fourier transform of the cross correlation maximum» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 7-2011. DOI: 10.1051/0004-6361/201016386.
* ↑ Andrea Kunder «The Radial Velocity Experiment (RAVE): fifth data release» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 19-01-2017, pàg. 75-104. DOI: 10.3847/1538-3881/153/2/75.
* ↑ Joss Bland-Hawthorn «The Sixth Data Release of the Radial Velocity Experiment (RAVE). II. Stellar Atmospheric Parameters, Chemical Abundances, and Distances». Astronomical Journal, 2, 2020. DOI: 10.3847/1538-3881/AB9AB8.
* ↑ «Compositional differences among the A-type stars. II. Spectrum synthesis up to v sin i = 110 km/s» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1995, pàg. 536–546.
* ↑ Allen. Dover Publications, New York. Star Names: Their Lore and Meaning, 1963. ISBN 0-486-21079-0.
# Casa-fàbrica Alier

La casa-fàbrica Alier, coneguda també com a casa de la Torre, era un edifici als carrers del Pou de la Figuera i de Montanyans de Barcelona, inclòs al Catàleg de Patrimoni del 1979 i actualment desaparegut.

## Descripció

Es tractava d'una construcció de planta baixa i quatre pisos amb vestigis d'origen medieval, com una torre gòtica totalment desfigurada amb un portal adovellat als baixos.

## Història

Andreu Alier i Cuadrado era membre d'una nissaga d'assaonadors a la que també pertanyien Miquel Creus (probablement el seu cunyat), i el seu fill Andreu Alier i Creus, que fou secretari del gremi de Pellaires. El 1844, va adquirir la finca a Rita Cuadros, vídua de Domènec Viladomat, per 3.900 lliures, i el 1845 la va fer reformar per a instal·lar-hi la seva adoberia de pells, segons el projecte de Francesc d'Assís Gallart. El 1853, la va fer reformar novament, aquest cop segons el projecte de l'arquitecte Carles Gras i Alfonso.

### Adoberia del carrer dels Tiradors

El 1858, i per tal d'ampliar les seves instal·lacions, Alier va adquirir la finca del carrer dels Tiradors, 1 bis al promotor Josep Molins i Huguet per 500 duros de plata. A principis del segle xxi, fou enderrocada i una intervenció arqueològica va descobrir les restes de l'adoberia, que actualment són visibles a la planta baixa del nou edifici.

## Referències

* 1 2 Hernàndez-Cros, Josep Emili (director). Catàleg del Patrimoni Arquitectònic Històrico-Artístic de la Ciutat de Barcelona. Servei de Protecció del Patrimoni Monumental. Ajuntament de Barcelona, 1987, p. 344.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1863, p. 155, 217.
* ↑ La Imprenta: diario de avisos, noticias y decretos (edición tarde), 08-06-1878, p. 3725.
* ↑ Diario de Barcelona (edición mañana), 01-04-1865, p. 3348.
* ↑ AHPB, notari Ferran Moragas i Ubach, manual 1.278/20. f. 217-220v, 13-03-1844.
* ↑ AMCB, Q127 Foment 184/1845 i 211/1845.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 115, 332.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1863, p. 155, 191.
* ↑ AMCB, Q127 Foment 718 C.
* ↑ AHPB, notari Francesc Xavier Moreu, manual 1.281/26, f. 262-263, 20-04-1858.
* ↑ Simon Vilardaga, 2005, p. 128.
* ↑ «Restes arqueològiques d'una adoberia al carrer dels Tiradors 1 bis». Youtube. Barcinonews, 25-11-2013.

## Bibliografia

* Romero Marín, Juanjo. La construcción de la cultura del oficio durante la industrialización. Barcelona, 1814-1860. Universitat de Barcelona. Grup de Recerca del Treball, 2005, p. 240-241. ISBN 84-475-2966-5.
* Vilardaga, Sara «Una adoberia del segle XIX al carrer Tiradors». Quaderns d’Arqueologia i Història de la Ciutat de Barcelona (Quarhis). MUHBA, 1, 2005, pàg. 126-131.
# Jardí Botànic de Bertiz

El Jardí Botànic de Bertiz és una extensió de 3,4 ha dins del Parc Natural del Senyoriu de Bertiz, que fa unes 2.040 hectàrees de bosc atlàntic, amb roures, faigs i verns. Pertany al municipi de Bertizarana en la zona pirinenca de Navarra.

## Localització

Hom pot accedir-hi des de Pamplona mitjançant la carretera N-121A, direcció Irun. El senyoriu és just a tocar del poble d'Oronoz-Mugaire, a la riba del riu Bidasoa. Una carretera forestal d'onze quilòmetres creua el parc fins a l'antiga casa-castell en el cim de l'Aizcolegui, un turó de 830m. amb magnífiques vistes del parc.
El clima és càlid, sense gelades, i molt plujós (fins a 2.000 litres a l'any).

## Història

El començà el jardiner francès Felix Lambert per encàrrec dels marquesos de Bessolla en l'any 1847, i s'amplià el 1905. L'any 1949 Pedro Ciga Mayo, el seu propietari, el donà al govern foral de Navarra. Va ser declarat Parc Natural en l'any 1984.

## Col·leccions

El jardí botànic acull unes 120 espècies vegetals procedents d'arreu del món. El seu subclima suau permet que s'hi facin plantes de climes temperats i subtropicals, com les magnòlies, camèlies, sequoies, xiprers calbs, araucariae, ginkgos, liquidàmbars, diverses espècies de bambús i nenúfars en un petit llac.
Al costat del jardí històric (al que s'accedeix amb entrada) hi ha una extensió de gairebé una hectàrea amb les principals comunitats vegetals del vessant cantàbric de Navarra, la majoria de les quals es troben també dins del parc natural.

## Construccions

* En el palau (del segle xviii) es fan exposicions temporals en la planta baixa. La resta de l'edifici s'empra com a oficines i lloc per a reunions i cursets
* L'antiga cotxera mostra una maqueta del senyoriu i està habilitada per a la projecció d'audiovisuals
* El "caseriu" Tenientetxea acull un Centre d'Interpretació de la Natura
* Un mirador sobre el Bidasoa
* Una capella amb vitralls modernistes dels germans Mauméjean, col·laboradors d'Antoni Gaudí

## Enllaços externs

* Pàgina descriptiva (castellà)
* Pàgina informativa Arxivat 2022-06-30 a Wayback Machine. (castellà)
# Lleonci

Lleonci (Leontius) és el nom dels següents personatges:
* Lleonci, usurpador de l'Imperi Romà d'Orient del 483 al 488.
* Lleonci, emperador romà d'Orient del 695 al 698.
* Lleonci d'Antioquia, religiós grec del segle iv.
* Lleonci d'Arabissos, bisbe de Arabissus o Arabissos a Capadòcia.
* Lleonci d'Arle, bisbe de la ciutat d'Arle (Arelatum) de la meitat del segle v.
* Lleonci Lasciu, mestre de gramàtica de Bordeus.
* Lleonci Mecànic, matemàtic grec del segle vi.
* Lleonci Filòsof o Lleonci Sofista, filòsof i sofista atenenc.
* Lleonci Pilat, bisbe grec de Tessalònica del segle xiv.
* Lleonci (jurista del segle V), jurista romà d'Orient del segle v.
* Lleonci de Beirut el Vell, jurista romà d'Orient.
* Lleonci de Beirut el Jove, jurista romà d'Orient (segle vi).
* Lleonci, jurista romà d'Orient i prefecte del pretori.
* Lleonci (jurista del segle VI), jurista romà d'Orient del segle vi.
* Lleonci (patró de causes), jurista romà d'Orient.
* Lleonci (metge), metge, sant i màrtir (segle iii).

## Lleonci de Constantinoble

Lleonci de Constantinoble (anomenat també de vegades Lleonci Escolàstic) (Leontius o Leontius Scholasticus, Λεόντιος) fou el nom de escriptors eclesiàstics romà d'Orients de finals del segle vi i començaments del segle vii.
Als seus suposats escrits (sota el nom de Lleonci) apareix també amb el nom de Bizantí (o de Bizanci), Lleonci Prevere, Constantinopolità, Xipriota, Lleonci de Jerusalem, Monjo, Napolità, Prevere i Abat de Sant Saba i això indicaria que corresponen a més d'un personatge i, per tant, els seus escrits propis són difícils de determinar.
Se li atribueixen els següents:
* 1. Σχόλια, Scholia,
* 2. Contra Eutychianos et Nestorianos Libri Tres. s. Confutatio utriusque Fietionis inter se contrariae
* 3. Liber adversus eos qui proferunt nobis quaedam Apollinarii, falso inscripta nomine Sanctorum Patrum s. Adversus Fraudes Apollinaristarum.
* 4. Solutiones Argumentationum Severi. 5. Dubitationes hypotheticae et definientes contra eos qui negant in Christo post Unionem duas veras Naturas.
* 5. Apologia Concilii Chalcedonensis.
* 6. Adversus Eutychianos (s. Severianos) et Nestorianos, in octo libros distinctum.
* 7. Liber de Duplici Natura in Christo contra Haeresin Monophysitarum.
* 8. Nicèfor Cal·listi diu que va escriure una obre en trenta llibres sobre l'heretgia de Joan Filopò, però aquesta obra no s'ha conservat
* 9. Homilia titulada Oratio in medium Pentecostem et in Caecum a Nativitate, necnon in illud: Nolite iudicare secundum faciem
# Chile Cinema

El Chile Cinema va ser una sala d'exhibició cinematogràfica ubicada al Passeig de Sant Joan (Núm. 118, xamfrà amb el carrer de Rosselló) de Barcelona. Va obrir les portes l'any 1929 i les va tancar el 1970. El seu primer propietari va ser Josep Casajuana Ochoa. Va formar part d'un grup de cinemes que van decidir promoure actes solidaris per ajudar les víctimes de les riuades del Vallès de la tardor del 1962.

## Referències

* ↑ Lahuerta Melero, Roberto. Barcelona tuvo cines de barrio. Editorial Temporae. 2015.
* ↑ Bar.cel.ona.uta. «Barcelofília: Chile Cinema Passeig de Sant Joan / Rosselló (1930-1970)», dimarts, 30 d’agost 2016. [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ «Cine Chile - Chile Cinema - La Barcelona de antes». Arxivat de l'original el 2022-12-17. [Consulta: 17 desembre 2022].
# Llista de les ciutats d'Alemanya

Aquesta és una llista completa de les 2.056 ciutats i pobles d'Alemanya (a partir de l'1 de gener de 2024). No hi ha distinció entre ciutat i vila a Alemanya; un Stadt és un municipi independent al qual se li ha concedit el dret d'utilitzar aquest títol. En canvi, els municipis alemanys generalment més petits que no utilitzen aquest títol i, per tant, no s'inclouen aquí, solen anomenar-se només Gemeinden. Històricament, el títol Stadt estava associat als privilegis de la ciutat, però avui és un mer títol honorífic. El títol pot ser atorgat a un municipi pel seu govern estatal respectiu i, generalment, s'atorga a aquells municipis que han tingut drets de ciutat històrics o han assolit una mida i importància considerables més recentment. Les ciutats de més de 100.000 habitants s'anomenen Großstadt, una noció estadística traduïda de vegades com ciutat, però que no té cap efecte sobre el seu estat administratiu. En aquesta llista, només es donen els noms de les ciutats i pobles. Per a llistes més restringides amb més detalls, vegeu:
Nombre de ciutats i pobles dels estats alemanys:
* Baviera : 317 ciutats i pobles
* Baden-Württemberg : 316 ciutats i pobles
* Rin del Nord-Westfàlia : 272 ciutats i pobles
* Hesse : 191 ciutats i pobles
* Saxònia : 169 ciutats i pobles
* Baixa Saxònia : 159 ciutats i pobles
* Renània-Palatinat : 130 ciutats i pobles
* Turíngia : 117 ciutats i pobles
* Brandenburg : 113 ciutats i pobles
* Saxònia-Anhalt : 104 ciutats i pobles
* Mecklenburg-Pomerània Occidental : 84 ciutats i pobles, veure llista
* Slesvig-Holstein : 63 ciutats i pobles
* Saarland : 17 ciutats i pobles
* Bremen : 2 ciutats
* Berlín : 1 ciutat
* Hamburg : 1 ciutat

## Referències

* ↑ Städte (Alle Gemeinden mit Stadtrecht) nach Fläche, Bevölkerung und Bevölkerungsdichte am 31.12.2022, Statistisches Bundesamt, September 2023.
* ↑ Note: Oberderdingen became a town in November 2023. Berga/Elster became part of the new town Berga-Wünschendorf in January 2024. Am Ettersberg, Buttstädt and Kindelbrück gave up their Stadtrecht in 2019.
# Magistral d'escacs Ciutat de Barcelona de 2012

El Magistral d'escacs Ciutat de Barcelona de 2012 fou un torneig d'escacs que es va jugar el 2012 al Casino de Barcelona organitzat per la Federació Catalana d'Escacs i patrocinat pel Casino de Barcelona, l'Ajuntament de Barcelona i la Generalitat de Catalunya. El 17è Magistral va tenir lloc entre els dies 23 i 31 d'octubre de 2012 al Casino de Barcelona.

## Format i premis

El torneig jugat per round robin i dirigit per Jordi Parayre i Soguero va tenir la següent repertició de premis: el primer classificat va rebre 1.500 euros i trofeu, el segon 1.200 euros i trofeu, el tercer 900 euros i trofeu, el quart 600 euros i el cinquè 300 euros.

## Participants

La mitjana d'Elo dels participants va ser de 2577 i, per tant, de la categoria XIV. Els participants del Magistral foren els següents sis jugadors (en aquest ordre de sorteig):
* GM Josep Oms i Pallisé (Catalunya) (2506 ELO)
* GM Peter Heine Nielsen (Dinamarca) (2662 ELO)
* GM Ivan Sokolov (Països Baixos) (2690 ELO)
* IM Joan Fluvià Poyatos (Catalunya) (2490 ELO)
* GM Yuniesky Quezada Pérez (Cuba) (2604 ELO)
* IM Àlvar Alonso Rosell (Catalunya) (2540 ELO)
* GM Sanan Sjugirov (Rússia) (2624 ELO)
* GM Predrag Nikolić (Bòsnia i Hercegovina) (2638 ELO)
* GM Levan Aroshidze (Geòrgia) (2560 ELO)
* GM Miguel Muñoz Pantoja (Catalunya) (2460 ELO)
Iván Salgado López i Emilio Córdova varen ser substituïts per Predrag Nikolić i Levan Aroshidze.

## Resultats i Classificació

El Gran Mestre rus Sanan Sjugirov va ser el campió.
    17è Magistral Ciutat de Barcelona (2012) JugadorElo12345678910PuntsDes1Des2Des3 1 Sanan Sjugirov2624*½½½1½11117.027.7555 2 Yuniesky Quezada Pérez2604½*½½1½1½1½6.025.2543 3 Peter Heine Nielsen2662½½*½½01½115.522.5043 4 Ivan Sokolov2690½½½*010½115.020.7543 5 Levan Aroshidze256000½1*½1½½15.019.2553 6 Àlvar Alonso Rosell2540½½10½*½½0½4.019.2551 7 Joan Fluvià Poyatos249000010½*½½13.513.0042 8 Josep Oms i Pallisé25060½½½½½½*003.014.5040 9 Predrag Nikolić26380000½1½1*03.011.2552 10 Miguel Muñoz Pantoja24600½000½011*3.011.0052

## Referències

* 1 2 «Magistral Ciutat de Barcelona 2012». chessdom.com. Arxivat de l'original el 13 de setembre 2014. [Consulta: 19 octubre 2014].
* ↑ «Magistral Ciutat de Barcelona - Casino de Barcelona 2012». fide.com. [Consulta: 19 octubre 2014].
* ↑ «Resultats i classificació del Magistral 2012». chess-results.com. [Consulta: 19 octubre 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina web del Ciutat de Barcelona a la web de la FCE
# Marubozu negre

Un Marubozu negre (en anglès: Black Marubozu) és una espelma japonesa similar a una espelma negra llarga, però que es caracteritza per no tenir ombra, ni superior ni inferior, i és un fortíssim senyal baixista. Basant-se en aquest, hi ha la variant «Marubozu negra en obertura» que té una petita ombra inferior, i la variant «Marubozu negra en tancament» que té una petita ombra superior.

## Criteri de reconeixement

* El Marubozu negre és una espelma negra llarga sense ombra superior ni inferior, de manera que l'obertura és igual al low, i el tancament és igual al high

### Variants

    A. El «Marubozu negre en obertura» significa que no hi ha ombra a l'obertura (no hi ha ombra superior), però que n'hi ha al tancament (ombra inferior)
    B. El «Marubozu negre en tancament» significa que no hi ha ombra a tancament (no hi ha ombra inferior), però que n'hi ha a l'obertura (ombra superior)

## Explicació

El Marubozu negre significa que el preu d'obertura ha estat el màxim de la sessió, i que aquesta ha tancat al seu mínim. Si ja per si sola és indicativa del fet que els bears han tingut el control total de la sessió des de l'inici fins al final, com més llarga sigui l'espelma en relació a les altres del seu context, més indicativa és de la fortíssima pressió venedroa. Donada aquesta, els bulls tanquen posicions, afegint més llenya al foc baixista.
El «Marubozu negre en obertura» significa que els bears han controlat tota la sessió menys al final, quan a tancament s'ha produït una mínima correcció (ombra inferior), que ha distanciat el low del tancament.
El «Marubozu negre en tancament» significa que després d'un petit augment a l'obertura, donant lloc un high superior a l'obertura, els bears han pres el control fins al tancament fent coincidir aquest amb el low.

## Factors importants

Un Marubozu negre és una única espelma i malgrat que indica una fortíssima pressió venedora, s'han d'interpretar en el context en el qual apareix. Si ho fa enmig d'una tendència baixista, significarà continuïtat; però si ho fa al final d'una tendència alcista, pot significar un canvi de la tendència alcista en haver-se arribar a un nivell de resistència i haver aparegut la forta pressió venedora. Inclús si apareix després d'una llarga i persistent tendència baixista pot servir d'advertència de sobrevenda i, per tant, indicar un possible retrocés. Així doncs, la seva interpretació no pot anar deslligada de les espelmes adjacents.
El «Marubozu blanc en obertura» enmig d'una tendència baixista és un Cinturó ajustat baixista, i indica un possible canvi de tendència.

## Bibliografia

* «Black Marubozu». Candlesticker. [Consulta: 12 maig 2011].
* «Black Closing Marubozu». Candlesticker. [Consulta: 12 maig 2011].
* «Black Opening Marubozu». Candlesticker. [Consulta: 12 maig 2011].
# Maurice Germot

Maurice Germot (Vichèi, França, 15 de novembre del 1882 − Vichy, 6 d'agost del 1958) fou un tennista francès, guanyador de tres títols de Roland Garros i una medalla olímpica d'or als Jocs Olímpics d'Estocolm 1912 en categoria de dobles masculins en pista interior.

## Carrera esportiva

Va participar, als 23 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1906 realitzats a Atenes (Grècia), els denominats Jocs Intecalats, on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova de dobles masculins fent parella amb Max Décugis al derrotar els grecs Ioannis Ballis i Xenophon Kasdaglis, així com la medalla de plata en la prova individual en ser derrotat en la final pel mateix Décugis.
Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1908 celebrats a Londres (Regne Unit), on va perdre als quarts de final de la competició individual masculina davant el futur campió olímpic Josiah Ritchie. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1912 celebrats a Estocolm (Suècia) va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova de dobles masculins interior fent parella amb André Gobert al derrotar en la final olímpica els suecs Carl Kempe i Gunnar Setterwall.
Al llarg de la seva carrera aconseguí guanyar tres títols del Championnat de France els anys 1905, 1906 i 1910, i fou tres vegades més finalista. De fet, va disputar la final sis ocasions en set anys consecutius. Cal destacar que en aquesta època, aquest torneig només estava obert a tennistes que pertanyien al club, de manera que encara no es considerava Grand Slam. Així mateix guanyà el títol de dobles del World Hard Court Championships de 1914 fent parella amb Max Décugis, i fou finalista en categoria individual, ja que fou derrotat per Anthony Wilding. Va disputar el torneig de Wimbledon en diverses ocasions però sense resultats destacables i també va disputar la Copa Davis amb l'equip francès guanyant un del set partits disputats.

## Torneigs de Grand Slam
### Individual: 6 (3−3)

| Resultat | Núm. | Any | Torneig | Oponent | Marcador |
| Guanyador | 1. | 1905 | Championnat de France, París, França | André Vacherot | |
| Guanyador | 2. | 1906 | Championnat de France | Max Décugis | 5−7, 6−3, 6−4, 1−6, 6−3 |
| Finalista | 1. | 1908 | Championnat de France | Max Décugis | 6−2, 6−1, 3−6, 10−8 |
| Finalista | 2. | 1909 | Championnat de France | Max Décugis | 3−6, 2−6, 6−4, 6−4, 6−4 |
| Guanyador | 3. | 1910 | Championnat de France | François Blanchy | 6−1, 6−3, 4−6, 6−3 |
| Finalista | 3. | 1911 | Championnat de France | André Gobert | 6−1, 8−6, 7−5 |

## Jocs Olímpics
### Dobles

| Any | Campionat | Parella | Oponents | Resultat |
| 1912 | Jocs Olímpics, Estocolm, Suècia (interior) | André Gobert | Carl Kempe Gunnar Setterwall | 6−4, 12−14, 6−2, 6−4 |

## Referències

* ↑ Aquests Jocs no són reconeguts per part del Comitè Olímpic Internacional i, per tant, les medalles obtingudes no formen part de la seva base de dades.

## Enllaços externs

* Maurice Germot a la Copa Davis (anglès)
# Medaller dels Jocs Olímpics d'estiu de 1908

El medaller dels Jocs Olímpics de Londres de 1908 presenta totes les medalles lliurades als esportistes guanyadors dels esdeveniments disputats en aquest esdeveniment, realitzat entre el 27 d'abril i el 31 d'octubre de 1908 a la ciutat de Londres (Regne Unit).
Les medalles apareixen agrupades pels Comitès Olímpics Nacionals participants i s'ordenen de forma decreixent contant les medalles d'or obtingudes; en cas d'haver empat, s'ordena d'igual forma contant les medalles de plata i, en cas de mantenir-se la igualtat, es conten les medalles de bronze. Si dos equips tenen la mateixa quantitat de medalles d'or, plata i bronze, es llisten en la mateixa posició i s'ordenen alfabèticament.

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Regne Unit | 56 | 51 | 39 | 146 |
| 2 | Estats Units | 23 | 12 | 12 | 47 |
| 3 | Suècia | 8 | 6 | 11 | 25 |
| 4 | França | 5 | 5 | 9 | 19 |
| 5 | Imperi Alemany | 3 | 5 | 5 | 13 |
| 6 | Hongria | 3 | 4 | 2 | 9 |
| 7 | Canadà | 3 | 3 | 10 | 16 |
| 8 | Noruega | 2 | 3 | 3 | 8 |
| 9 | Itàlia | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 10 | Bèlgica | 1 | 5 | 2 | 8 |
| 11 | Australàsia | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 12 | Rússia | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 13 | Finlàndia | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 14 | Sud-àfrica | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 15 | Grècia | 0 | 3 | 0 | 3 |
| 16 | Dinamarca | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 17 | Bohèmia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 17 | Països Baixos | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 19 | Àustria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 110 | 107 | 106 | 323 |
Tres nacions participants (Argentina, Suïssa i l'Imperi Otomà) no aconseguiren medalles.

## Notes

* 1 2 La base de dades del COI dona incorrectament la medalla de bronze de la patinadora artística Dorothy Greenhough-Smith per a l'imperi Alemany en comptes del Regne Unit i, per tant, el Regne Unit compta amb 38 medalles de bronze. En aquesta taula es mostra el total correcte.