OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Viliella

El Castell de Viliella és un edifici de Lles de Cerdanya (Baixa Cerdanya) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

El castell de Viliella se situaria en el Tossal dels Moros. De l'estructura de la torre només són visibles un amuntegament de pedres mitjanes caigudes cap al vessant nord. Al voltant es conserven tancats de pedra que podrien estar-hi relacionats.

## Història

El castell fou termenat. Va ser documentat el 1344.

## Referències

* 1 2 «Castell de Viliella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Castell de Viliella». entari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Cantó de Les Essarts

El cantó de Les Essarts és un cantó francès del departament de la Vendée, situat al districte de La Roche-sur-Yon. Té 9 municipis i el cap es Les Essarts.

## Municipis

* Boulogne
* Dompierre-sur-Yon
* Les Essarts
* La Ferrière
* La Merlatière
* L'Oie
* Sainte-Cécile
* Sainte-Florence
* Saint-Martin-des-Noyers

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1967 | Arsène Mignen | PRL, després divers droite |
| 1967-1973 | Henri Rochereau | CNIP |
| 1973-1985 | Jacques de Villiers | Divers droite |
| 1985-2010 | Bertrand de Villiers | UDF, després MPF |
| 2010- | Yves Auvinet | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 11.643 | 11.677 | 12.524 | 14.907 | 15.346 | 16.487 | 21.246 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Serrat del Sentinella

El Serrat del Sentinella és una serra situada al municipi de Darnius a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 326 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Chowkari

Chowkari fou un estat tributari protegit de l'Índia, una thikana feudatària de Jaipur formada per 45 pobles, regida per una dinastia Shekhawat del clan Bhojrajji.

## Llista de thakurs

* Thakur BAKHAT SINGH 1745-1754
* Thakur ARJUN SINGH 1754-1793 (fill)
* Thakur JAWAN SINGH 1793- ? (fill)
* Thakur SHYAM SINGH (fill del thakur Gyan Singh de Kumawas)
* Thakur ABHEY SINGH (fill)
* Thakur MANGAL SINGH ?-1893
* Thakur GOPAL SINGH 1893-1940
* Thakur ISHWARI SINGH 1940-1958 (+1982)

## Referències

* Genealogia per H. Soszynski Arxivat 2009-05-27 a Wayback Machine.
# Ratpenat papallona de Bibundi

El ratpenat papallona de Bibundi (Glauconycteris egeria) és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids que es troba al Camerun, la República del Congo i Uganda.

## Referències

* Fordham et al. (2006). Glauconycteris egeria. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 12 desembre 2007 (en anglès).
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Ratpenat de Nova Guinea

El ratpenat de Nova Guinea (Pipistrellus angulatus) és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids que es troba a Papua Nova Guinea i Salomó.

## Referències

* Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Ratpenat de Nova Guinea. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 27 desembre 2007 (en anglès). (anglès)
* Distribució mundial d'aquesta espècie. (anglès)
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Ratpenat d'Aellen

El ratpenat d'Aellen (Pipistrellus inexspectatus) és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids que es troba a Benín, el Camerun, Ghana, Nigèria, Sierra Leone, el Sudan del Sud i, possiblement, el Sudan i Uganda.
Habita la sabana.

## Referències

* Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Ratpenat d'Aellen. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 27 desembre 2007 (en anglès). (anglès)
* Distribució mundial d'aquesta espècie. (anglès)
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Ratpenat rovellat

El ratpenat rovellat (Pipistrellus rusticus) és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids que es troba a Angola, Botswana, Burkina Faso, República Centreafricana, el Txad, Etiòpia, Ghana, Kenya, Malawi, Moçambic, Namíbia, Nigèria, Senegal, Sud-àfrica, el Sudan, Tanzània, Uganda, Zàmbia i Zimbàbue.
Habita la sabana.

## Referències

* Wilson, D. E. i Reeder, D. M.: Mammal Species of the World. Smithsonian Institution Press Washington DC (Estats Units), 2005.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Pipistrellus rusticus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 27 desembre 2007 (en anglès).
* Distribució mundial d'aquesta espècie. (anglès)
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Comtat de Créhange

El comtat de Créhange o comtat de Kriechingen fou una jurisdicció feudal del Sacre Imperi Romanogermànic.
La població fou fundada per un magnat franc al segle IV amb el nom de Kreich que després fou Krichingen i en francès Créhange. Vers 1150 s'esmenta un senyor local, Kuno de Malleberg, origen de les famílies senyorials de Torcheville, Fenetrange i Helfedange. El seu fill Burcard va participar en la Croada i fou fet presoner a Gaza el 1239, sent alliberat el 1240. Godemann de Torcheville va esdevenir senyor de Créhange i les dues senyories van quedar unides fins al 1697. El fill de Godemann, Jordi va morir sense fills mascles (només tres filles) i el va succeir el seu germà Wirich. El 1356 Wirich de Créhange va rebre al seu castell a l'emperador Carles IV del Sacre Imperi Romanogermànic que va morir el 1372 deixant dos fills, Joan II i Wirich. Amb aquesta branca familiar la senyoria va arribar a la seva màxima esplendor arribant a baronia. El 1398 va rebre el dret d'encunyar moneda. Joan II es va casar amb Ermengarda de Pitlingen i es va titular senyor de Pitlingen i de Créhangen. Va morir en la batalla de Bulneville el 1431. Joan III es va casar amb Elisabet de Daun que va aportar al seu marit el títol de mariscal hereditari de Luxemburg i va morir el 1432 abans del naixement del seu fill Joan IV que va quedar sota regència de la seva mare que va fer front a una revolució. El 1447 Joan IV fou fet presoner pel duc de Borgonya. Els fills de Joan IV es van repartir el domini. El 1611 Pere Ernest de Baccourt va recuperar Créhange i Puttelange, amb 17 castells, 100 hisendes i 300 pobles. El 1626 es va casar amb Maria Margarita de Coligny. L'emperador Maties va elevar la baronia a comtat el 1617.
Ernest Casimir, successor de Pere Ernest, va morif en un accident de cacera a mans de Joan Lluís. A la mort d'aquest el 1681 el va heretar la seva germana Dorotea d'Ostfried (casada amb el comte d'Ostfriesland) la qual va tenir per hereva a la filla Lluïsa Carlota que es va casar amb Ulrich de Wied-Runkel (1726). El 1688 el castell fou destruït pels suecs però es va reconstruir el 1733. Els comtes següents bo van gaudir de suport popular. El 1791 el comtat fou mediatitzat i rebaixat a senyoria. Llavors el comtat comprenia Rémilly, Woimhaut, Raville (Rollingen), Helfingen, Laningen, Tättingen i Münzingen amb 100 km² i 4000 habitants. El 1801 el tractat de Luneville el va annexionar a França i els senyors foren compensats a terres a l'antic arquebisbat de Trèveris (1803).
# Mim de sabana

El mim de sabana (Mimus gilvus) és un ocell de la família dels mímids (Mimidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones obertes amb arbres i matolls i medi urbà de les terres baixes al vessant mexicà del Golf de Mèxic i Guatemala, Belize i Hondures, incloent les terres baixes del Pacífic. Antilles Menors des de Guadalupe i Antigua. També a Colòmbia, Guaiana i l'extrem nord i est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Mim de sabana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Nikonha

Nikonha, també conegut com a Waskiteng i Mosquito, fou el darrer parlant pura sang de tutelo, una llengua siouan de Virgínia. Es va informar que tenia 106 anys quan va morir a la Primera Nació Sis Nacions de Grand River, Ontario en 1871; això donarà una data de naixement pel voltant del 1765.
L'any abans de la seva mort, es va reunir amb l'etnòleg Horatio Hale, qui va donar la següent descripció d'ell:
   El seu aspecte, com ja ho vam veure primer, prenent el sol al vessant abans de la seva cabana, va confirmar els informes que havia sentit, tant de la seva avançada edat com de la seva intel·ligència notable. "Un rostre arrugat somrient, el front alt, els ulls mig tancats, cabell blanc, barba rabassuda i escassa, els dits doblegats amb l'edat com les urpes d'un ocell" és la descripció recollida en el meu quadern de notes. No només en la fisonomia sinó també en el comportament i caràcter, que diferia notablement dels greus i impassibles iroquesos entre els quals habitava. L'animada i alegre disposició de la seva raça va sobreviure amb tota la seva força en el seu últim membre. Les seves respostes a les nostres preguntes s'entremesclen amb molts comentaris jocosos, moltes rialles i bon humor.
Nikonha contà a Hale que el seu pare havia estat un cap tutelo anomenat Onusowa, mentre que la seva mare havia mort quan ell era nen, deixant-lo a càrrec del seu oncle. En 1779, quan tenia al voltant de 14 anys, el llogaret tutelo de Coreorgonel, Nova York, fou atacat durant l'expedició de Sullivan de la Guerra Revolucionària, i els supervivents marxaren juntament amb els cayuga cap a Grand River. Nikonha també va lluitar en la Guerra de 1812. La seva esposa era cayuga, i només parlava cayuga a la seva llar fins que Hale el va induir a proporcionar-li 100 paraules tutelo de la seva joventut. Hale va recopilar informació sobre el tutelo dels pocs individus supervivents que havien conservat cap coneixement de la llengua que eren, a part de Nikonha, molt barrejats amb cayugues. Sobre la base del vocabulari i la gramàtica que Hale va recollir va ser capaç de confirmar l'estatut del tutelo com a llengua sioux similar a dakota i Hidatsa

## Notes

* ↑ Horatio Hale, "Tutelo Tribe and Language", Proceedings of the American Philosophical Society 21, no. 114 (1883), 9-11.

## Vegeu també

* Llista dels darrers parlants coneguts de llengües

## Enllaços externs

* Henry H. Mitchell, Pittsylvania Historical Society, 1997 - includes Hale's photograph of Nikonha.
* «Rediscovering Pittsylvania's "Missing" Native Americans - Virginia History». Native Americans of Pittsylvania County, Virginia. [Consulta: 10 agost 2012].
# Palou (Folgueroles)

Palou és una masia del municipi de Folgueroles (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia adossada al vessant nord del turonet del Puig. És de planta quadrada, coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana, orientada a ponent. El vessant est és més curt que l'oest. La part de migdia presenta petites finestretes, a ponent s'obre un portal rectangular amb carreus de pedra i llinda de fusta, al damunt hi ha un ampli finestral format per grossos carreus de gres color oliva i la llinda és de forma goticitzant. A l'angle Sud-oest s'adossa un cos construït amb totxos que serveix de cobert a la part baixa i de golfes al primer pis. A la part de tramuntana s'hi adossa un altre cos, així com a llevant. La casa i les seves dependències són envoltades per un mur que tanca la lliça. Els principals materials constructius són lleves de gres blavós i oliva fins al primer pis, la resta de tàpia llevat dels escaires i les obertures, de pedra ben picada.

## Història

Antiga masia que, malgrat l'estat d'abandonament en què es troba, està registrada als fogatges de la parròquia i terme de Santa Maria de Folgueroles de l'any 1553. Aleshores habitava el mas un tal BARTOMEU ROS. Al llarg del temps ha sofert diverses ampliacions i reformes, com es pot veure per les diverses tipologies constructives. Una de les reformes es devia produir al segle xviii, tal com indica una llinda de la cara nord datada de 1793.

## Referències

* 1 2 3 4 «Palou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r març 2016].
# Pamís

El Pamís (en grec: Πάμισoς) és el riu més important de Messènia, al sud del Peloponès, que té les fonts al vessant occidental del Taíget i desamboca al Golf de Messènia vora la vila de Messini.
A l'antiguitat, el Pamís formava la frontera entre Messènia i Lacònia, segons diu Estrabó. Desaiguava a la mar vora la ciutat de Pefnos, a uns 5 km al sud de Leuctra.

## Referències

* ↑ Smith, William 8ed.). «Messenia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 28 desembre 2020].
# Pic de Locampo

El Pic de Locampo és una muntanya de 2.656 metres que es troba al municipi d'Alt Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà. Forma part de l'eix pirinenc, separant vall de Gerber, que pertany al vessant mediterrani, de la vall de Ruda, que pertany a l'atlàntica.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Picot canyella

El picot canyella (Celeus loricatus) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita la selva humida i clars de les terres baixes al vessant del Carib a Nicaragua, Costa Rica, Panamà, oest i nord de Colòmbia i nord-oest de l'Equador.
# Portus Lemanis

Portus Lemanis (en grec antic Καινὸς λιμήν) era un dels principals ports de la província romana de Britànnia. Era situat al país dels cantis (cantii) a la moderna Lymne, al comtat de Kent.
La primera menció del lloc la fa l'Itinerari d'Antoní quan descriu la via que va de Durovernum Cantiacorum al port de Lemanis. Actualment es conserva en quasi tota la seva longitud. El port ja no existeix, cegat per les aportacions del mar. Segons unes inscripcions, va ser un dels llocs d'estacionament de la Classis Britannica, la flota naval estacionada a Britànnia. El nom el recull també la Taula de Peutinger.
El port estava situat al vessant d'un turó i tenia muralles només per tres costats, ja que el quart aprofitava les defenses rocoses naturals. En algun moment se li van afegir dues torres de defensa i en un període tardà, un esllavissament de la muntanya va malmetre una part de les defenses, que ja no es van reconstruir.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Lemanis Portus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 15 febrer 2021].
# Ramon Picart i Felip

Ramon Picart i Felip (Sant Martí de Maldà, l'Urgell, 1873 - Sabadell, Vallès Occidental, 4 de setembre 1951) fou un teòric tèxtil i polític català.
Fill de Martí Picart d'Antònia Felip, als 10 mesos va quedar orfe de pare i el 1880 es va traslladar amb la mare a viure a Sabadell. El 1886 va començar a fer d'aprenent a l'escriptori de la fàbrica de Can Quadres, on la mare treballava d'obrera tèxtil. El 1902 va passar a ser el gerent de la Sociedad Anónima Sucesores de Cuadras y Prim fins que es va jubilar. El 1940, en el qual es va celebrar el centenari de l'empresa, va rebre un important reconeixement de diferents estaments de treballadors de l'empresa.
Al llarg de la vida, va formar part de nombroses organitzacions econòmiques i professionals sabadellenques. Va ser president del Gremi de Fabricants (1932-1936), de la Mútua Sabadellenca d'Accidents i Malalties (1930-1936 i 1939), de la Unió Industrial (1914-1917) i del Consell d'Administració del Diari de Sabadell durant la dècada dels anys 1920. Va participar activament en el món associatiu local. Així, va representar el Gremi de Fabricants en el Patronat de l'Escola Industrial d'Arts i Oficis de Sabadell, va exercir de president de l'Acadèmia Catòlica de Sabadell (1930-1932) i fou membre de la Joventut Catòlica, cap de la Junta de la Biblioteca Sardà i Salvany i primer president de la Schola Cantorum (1916).
Pel que fa al vessant polític, va començar sent regidor de l'Ajuntament de Sabadell el 1909, tot i que els fets de la Setmana Tràgica el juliol d'aquell any van obligar-lo a fugir de la ciutat. També fou diputat provincial pel districte de Terrassa-Sabadell (Diputació de Barcelona) en les darreres eleccions a la Mancomunitat del 1921. El 1923 va ser el màxim dirigent del Centre Català i posteriorment d'Acció Catalana de Sabadell. Passà la Guerra Civil amagat a Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 4 Berbois, Josep Lluís Martín. «Picart i Felip, Ramon», 08-06-2015. [Consulta: 20 maig 2019].
* ↑ Simó i Bach, Ricard «Evocació. Ramon Picart i Felip». Diari de Sabadell, 03-10-1985.
* ↑ Romeu, Àngels Casanovas i. Miquel Carreras Costajussà (1905-1938): passió i compromís. L'Abadia de Montserrat, 2011. ISBN 9788498834031.
* ↑ Deu, Joan Costa i; Sabaté, Modest. La veritat del 6 d'octubre. Cossetània Edicions, 2006. ISBN 9788497911795.
# Roundton Hill

Roundton Hill (El turó Roundton) és una muntanya arrodonida, amb el vessant costerut, de 370 metres, d'origen volcànic, situada a la part més oriental de l'antic comtat de Montgomeryshire, Gal·les, al costat de la frontera amb Anglaterra i de Yr Ystog. Actualment, es troba al comtat de Powys. Està protegit com a reserva natural pel Montgomeryshire Wildlife Trust, que el va adquirir el 1985.
Durant l'edat del ferro hi havia una fortalesa al cim. Des d'allà es pot veure la terra del voltant, essent un important enclavament defensiu a l'època. També hi ha mines de plom i barita a través de la muntanya, que actualment serveixen com a cau per les espècies de rat-penats Rhinolophus i d'aigua. Com que no s'hi ha conreat, al vessant, el turó manté la vegetació pròpia d'aquests indrets a la zona, que no s'ha conservat, com la Viola lutea, que gairebé ha desaparegut del centre de Gal·les. La reserva va ser catalogada com a Indret d'Especial Interès Científic (SSSI) el 1986.

## Referències

* 1 2 3 4 «Roundton Hill». Mid-Wales Tourism. [Consulta: 29 maig 2011].
* ↑ «BBC - Breathing Places Event Finder - Roundton Hill - Montgomeryshire Wildlife Trust». BBC. [Consulta: 29 maig 2011].
* 1 2 3 4 «Roundton Hill». Montgomeryshire Wildlife Trust. [Consulta: 29 maig 2011].
# Xanca bigotuda

La xanca bigotuda (Grallaria alleni) és una espècie d'ocell de la família dels gral·làrids (Grallariidae).
Habita el terra de la selva pluvial. Conegut únicament al vessant occidental dels Andes, al centre de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Xanca bigotuda». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
# Cabana de la Serrera

La cabana de la Serrera és un refugi de muntanya de la Parròquia d'Ordino (Andorra) a 2.250 m d'altitud i situat sota mateix del Pic de la Serrera. L'edificació és nova i està en bon estat essent utilitzada habitualment pels pastors de la zona. Com bé diu el seu nom i per la seva utilitat, és refugi i cabana alhora.

## Itinerari

El camí surt de l'aparcament de la carretera de Sorteny, just al pont de Puntal que és tancat amb una barrera del nou Parc Natural de Sorteny. Seguint la pista a peu s'arriba en poc més de 30 minuts al refugi de Sorteny. El camí segueix per la part nord d'aquest refugi per continuar cap a l'est. Durant 1 km la pujada és molt suau, fins a arribar on els rierols tributaris del riu de Sorteny s'ajunten. El sender segueix el rierol de la Cebollera, ara amb més pendent. S'arriba a una passarel·la de fusta per travessar el riu. A la nostra esquerra surt el sender que puja a la Portella del Forn. Es creua el pont i es puja en ziga-zaga fins al Pas de la Serrera. Després del coll el camí segueix pel vessant gairebé sense pujada al principi i poc després es veu a la dreta la cabana en un ampli replà de la vall.

## Galeria d'imatges

* Cabana de la Serrera
* Cabana de la Serrera
* Cabana de la Serrera
* Interior de la cabana
* Interior de la cabana
* Cabana de la Serrera

## Referències

* ↑ FIGUERA, Anton Manel. Circuits d'alta muntanya pel Pirineu Occidental Català. Anton Manel Figuera, Cossetània edicions, 2006
# Merla capnegra

La merla capnegra (Turdus olivater) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i jungles al vessant occidental dels Andes, al sud de Colòmbia i pel vessant oriental, al nord-est de Colòmbia, oest, nord i sud de Veneçuela, nord-oest de Guyana, Surinam i l'extrem nord-oest del Brasil.

## Referències

* ↑ «Merla capnegra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)