OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Làscaris

Els Làscaris (grec medieval: Λάσκαρις i, posteriorment Λάσκαρης) foren una família romana d'Orient que fou la dinastia regnant de l'Imperi de Nicea entre el 1204 i el 1261. Segons l'historiador Jordi Paquimeres, també es deien Tzamànduros (Tζαμάντουρος). El nom «Làscaris» és documentat per primera vegada el 1059, tot i que no és clar que aquesta menció tingui a veure amb la posterior família imperial, car es referia a uns camperols. A més de Constantí Làscaris, que podria haver estat emperador romà d'Orient durant uns mesos entre el 1204 i el 1205, la nissaga donà quatre emperadors de Nicea: Teodor I, Joan III (per matrimoni), Teodor II i Joan IV.
El 1261, Miquel VIII Paleòleg, coemperador amb l'infant Joan IV des del 1259, reconquerí la ciutat de Constantinoble i, tot passant per sobre dels drets successoris de Joan IV Làscaris sense cap mena d'escrúpols, es feu coronar a Santa Sofia per consumar la restauració de l'Imperi Romà d'Orient després de la Quarta Croada. El nen fou cegat i tancat en un monestir, on moriria 44 anys més tard. Tanmateix, altres membres de la família Làscaris continuaren ocupant càrrecs de certa importància en la burocràcia romana d'Orient fins a la caiguda de Constantinoble el 1453.
Els Làscaris de Ventimiglia, una branca italiana de la família, sorgí del matrimoni entre Guillem Pere I de Ventimiglia i Eudòxia Lascarina, filla de l'emperador nicè Teodor II Làscaris. A la mort del seu marit, Eudòxia emigrà a la Corona d'Aragó, on fou acollida amb molt de respecte a la cort del rei Jaume el Conqueridor i on romangué fins a la seva mort a principis del segle xiv. Els seus cinc fills feren fortuna a Catalunya.

## Referències

* 1 2 Marcos Hierro, 2003, p. 36.
* ↑ Marcos Hierro, 2003, p. 42 i 43.

## Bibliografia

* Marcos Hierro, E. «Els catalans i l'Imperi bizantí». A: Ferrer i Mallol, M. T. Els catalans a la Mediterrània oriental a l'edat mitjana. Institut d'Estudis Catalans, Secció Històrico-Arqueològica, 2003, p. 23-78. ISBN 9788472836709.
# Reactogenicitat

En els assaigs clínics, el terme reactogenicitat es refereix a la propietat d'un vaccí de ser capaç de produir reaccions adverses, les respostes immunològiques especialment excessives i signes associats i símptomes-febre, dolor al braç en el lloc de la injecció, etc. Altres manifestacions de reactogenicitat normalment avaluats en aquests assajos inclouen blaus, envermelliment, induració i inflamació.
El terme reactogenicitat va ser encunyat per l'Administració de Drogues i Aliments dels EUA (FDA). Típicament, la reactogenicitat es veu en la presència d'un adjuvant, però també pot ocórrer amb els vaccins sense adjuvant. Reactogenicitat descriu les reaccions immediates a curt termini als vaccins, no seqüeles a llarg termini. Les avaluacions de reactogenicitat es duen a terme per avaluar la seguretat i la facilitat d'ús d'un vaccí experimental. No és clar si un major grau de reactogenicitat d'un vaccí en realitat es correlaciona amb esdeveniments adversos més greus, com si es precisa hospitalització o ser perillosa per a la vida. De tant en tant ho fan, però això podria ser una coincidència accidental. Després de molts anys d'avaluació de grans bases de dades relatives a aquests esdeveniments, la FDA no ha estat capaç de fer tal associació.

## Referències

* 1 2 Hervé, Caroline; Laupèze, Béatrice; Del Giudice, Giuseppe; Didierlaurent, Arnaud M.; Tavares Da Silva, Fernanda «The how’s and what’s of vaccine reactogenicity» (en anglès). npj Vaccines, 4, 1, 24-09-2019, pàg. 1–11. DOI: 10.1038/s41541-019-0132-6. ISSN: 2059-0105.
# Operació ternària

Intuïtivament, una operació ternària és aquella operació matemàtica, definida per un operador que necessita tres operands o arguments als quals associa un resultat.
Formalment, donats quatre conjunts A, B, C i D, una operació ternària és una aplicació que assigna a cada terna de valors a de A, b de B i c de C un únic valor d de D, que podem representar com:
${\begin{array}{cccl}\perp \colon &A\times B\times C&\longrightarrow &D\\&(a,b,c)&\longmapsto &\perp (a,b,c)\end{array}}$
Per exemple, donat l'espai euclidià tridimensional sobre $\mathbb {R}$, podem assignar una distància d a cada punt de coordenades (x,y,z) si definim l'operació ternària D:
${\begin{array}{rccl}D:&\mathbb {R} \times \mathbb {R} \times \mathbb {R} &\to &\mathbb {R} \\&(x,y,z)&\to &D(x,y,z)=d\end{array}}$
amb què assignem a cada terna de valors (x,y,z) un valor d que és la distància a l'origen de coordenades del sistema, i que en aquest cas ve donada per l'expressió:
$d={\sqrt {(x^{2}+y^{2}+z^{2})}}$

## Referències

* ↑ Fàbrega Canudas, Josep. Matemática discreta. Ediciones UPC, S.L., 2001, p. 205-206. ISBN 978-84-8301-456-1.
* ↑ Sigler, L. Algebra. Editorial Reverté SA, 1981, p. 42. ISBN 978-84-291-5129-9.
* ↑ Frontera Marqués, Bartolomé. Introducción al calculo y el álgebra, tomo 3: Álgebra. Editorial Reverté SA, 1977, p. 51-52. ISBN 84-291-5119-2.

## Vegeu també

* Operador
* Operació unària
* Operació binària
# Carena de Puigsolana

La Carena de Puigsolana és una serra situada al municipi de la Vall de Bianya a la comarca de la Garrotxa, amb una elevació màxima de 497 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Narnala

Narnala ("Shahanur Fort") és una fortalesa india a Maharashtra formada per tres forts: Zafarabad (o Jafarabad) a l'est, Narnala al centre, i Teliagarh (o Teliyagarh) a l'oest. Està situada a la taluka d'Akot al districte d'Akola (a Berar), a 18 km d'Akot, al peu de les muntanyes Satpura, a una altura de 912 metres. Està ubicada dins la Melghat Tiger Reserve.
A la fortalesa en conjunt hi ha sis grans portes i 21 petites; un aqüeducte porta aigua a les fortificacions i darrere les muralles hi ha 19 dipòsits dels quals 4 sempre estan plens; la Jama Masjid, avui dia en ruïnes, portava una inscripció que data la construcció el 1509 per obra de Mahabat Khan, però avui dia perduda; una altra mesquita és atribuïda a Aurangzeb; altres edificis són el Baradari, la Sarrafkhana, l'arsenal i els estables d'elefants; hi ha també les ruïnes d'un palau construït per Raghuji Bhonsle; a Teliyagarh hi ha una mesquita petita. L'entrada principal és la de Shahnur feta de pedra blanca i molt decorada que per una inscripció se sap que fou construïda el 1486 en el regnat de Shahab al-Din Mahmud Shah Bahmani, del qual dona una genealogia descendents (però errònia).
Firishta esmenta la fortalesa i diu que fou arranjada pel sultà bahmànida Ahmad Shah Wali, quan va acampar a Ellichpur del 1425 al 1428. El 1437 quan Nasir Khan, sobirà farúquida de Khandesh va envair Berar, el Khan-i-Jahan, governador de la província, va romandre lleial al seu senyor el bahmànida Ala al-Din Ahmad II, i va quedar assetjat a la fortalesa pels invasors ajudats per nobles desafectes però va reeixir trencar el setge i reunir-se amb Khalaf Hasan abans de la seva victòria a Rohankhed. Burhan Imad Shah, el darrer dels reis bahmànides independents, va ser confinat a Narnala pel seu ministre Tufal Khan; el 1572 Murtaza Nizam Shah d'Ahmadnagar va assetjar la fortalesa i va capturar a Burhan i a Tufal Khan als que va fer matar. El 1597-1598 la fortalesa fou conquerida a Ahmanadgar per Sayyid Yusuf Khan Mashhadi i Shaykh Abul Faz, oficials d'Akbar el Gran. Sota l'emperador fou un sarkar de la suba de Berar. El maratha Parsoji Bhonsle la va ocupar el 1701 i va romandre en poder dels marathes fins al 1803 quan va passar als britànics.

## Vegeu també

* Llista de fortaleses de Maharashtra

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Punta de la Gessera

La Punta de la Gessera és una muntanya de 413 metres que es troba al municipi de Caseres, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llista de topònims de Toluges

Llista de topònims (noms propis de lloc) de Toluges (Rosselló).
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) |
| Calvari de Toluges | Toluges | creu de calvari | | 42° 40′ 17″ N, 2° 49′ 50″ E﻿ / ﻿42.671308°N,2.830636°E﻿ / 42.671308; 2.830636 56.3 msnm | monument històric inventariat | Calvaire de Toulouges |
| Monument a la República | Toluges | obra escultòrica font | Creador: No/unknown value 1896 Alt: 300cm | 42° 40′ 17″ N, 2° 49′ 49″ E﻿ / ﻿42.671327777777776°N,2.8302055555555556°E﻿ / 42.671327777777776; 2.8302055555555556 Toluges | Objecte inclòs en l'Inventari general del patrimoni cultural (IGPC) | |
| Santa Maria de Toluges | Toluges | església Ús: església | Estil: arquitectura romànica Anomenat per: Assumpció de Maria | 42° 40′ 17″ N, 2° 49′ 50″ E﻿ / ﻿42.6714°N,2.83059°E﻿ / 42.6714; 2.83059 56.4 msnm | monument històric inventariat monument històric catalogat | Église de l'Assomption de la Vierge de Toulouges |
| casa de la vila de Toluges | Toluges | instal·lació Ús: seu del govern local | | 42° 39′ 54″ N, 2° 50′ 17″ E﻿ / ﻿42.6648869934093°N,2.83792187649142°E﻿ / 42.6648869934093; 2.83792187649142 fr:1 BD CLAIRFONT, 66350 TOULOUGES | | Town hall of Toulouges |
| cementiri de l’Est de Toluges | Toluges | cementiri | | 42° 40′ 21″ N, 2° 50′ 07″ E﻿ / ﻿42.6724°N,2.8353°E﻿ / 42.6724; 2.8353 | | |
| parc de Clairfont | Toluges | jardí públic instal·lació esportiva | 2011 | 42° 39′ 49″ N, 2° 50′ 25″ E﻿ / ﻿42.663637°N,2.840307°E﻿ / 42.663637; 2.840307 fr:BOULEVARD DE CLAIRFONT PARC DE CLAIRFONT 66350 Toulouges | | |
# La Ballestera

La Ballestera és una serra situada al municipi d'Arnes a la comarca de la Terra Alta, amb una elevació màxima de 833 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Serra (Horta de Sant Joan)

La Serra és una serra situada al municipi d'Horta de Sant Joan a la comarca de la Terra Alta, amb una elevació màxima de 580 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# L'Àliga (el Pinell de Brai)

L'Àliga és una muntanya de 382 metres que es troba al municipi del Pinell de Brai, a la comarca de la Terra Alta.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 250143001).
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
# Moleta de les Canals

La Moleta de les Canals és una muntanya de 1.070 metres que es troba entre els municipis de Paüls, a la comarca del Baix Ebre i d'Horta de Sant Joan, a la comarca de la Terra Alta.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
# Moleta del Salvatge

La Moleta del Salvatge és una muntanya de 973 metres que es troba al municipi d'Horta de Sant Joan, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Montsagre d'Horta

El Montsagre d'Horta és una serra situada al municipi d'Horta de Sant Joan a la comarca de la Terra Alta, amb una elevació màxima de 955 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Punta del Sastre

El Punta del Sastre és una muntanya de 357 metres que es troba al municipi de La Pobla de Massaluca, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de les Fites

La Serra de les Fites és una serra situada al municipi de La Pobla de Massaluca a la comarca de la Terra Alta, amb una elevació màxima de 323 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra del Crestall

La Serra del Crestall és una serra situada al municipi de Gandesa a la comarca de la Terra Alta, amb una elevació màxima de 521 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra d'en Cardona

La Serra d'en Cardona és una serra situada al municipi d'Horta de Sant Joan a la comarca de la Terra Alta, amb una elevació màxima de 782 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal del Moro (Bot)

El Tossal del Moro és una muntanya de 353 metres del municipi de Bot, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Vegeu també

* L'Agulla, muntanya del municipi de Bot
# Talaia de Gaspar

La Talaia de Gaspar és una muntanya de 303 metres que es troba al municipi de el Pinell de Brai, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Caramella

La Caramella és una muntanya de 720 metres que es troba al municipi de Roquetes, a la comarca catalana del Baix Ebre.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Explicació

Una explicació és una declaració que descriu les causes, el context i les conseqüències d'un assumpte, procés o estat, així com les normes o lleis en relació amb aquest tema. Alguns elements de l'explicació poden ser implícits.
Les explicacions poden ser donades solament per aquells que entenen el tema explicat. En la investigació científica, l'explicació és un dels tres objectius de la recerca (els altres dos són l'exploració i la descripció). L'explicació és el descobriment de les relacions i la presentació d'informes entre els diferents aspectes del fenomen estudiat. En epistemologia i teoria del coneixement sovint es distingeix "explicació" de "comprensió".
Una explicació pot ser deductiva, funcional, històrica, psicològica, reductiva o teleològica.

## Referències

* ↑ «Explicació». FiloXarxa. [Consulta: 3 octubre 2010].
* ↑ "Coneixement cultural i històric” Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine. de Gonçal Mayos (UB).

## Vegeu també

* Coneixement
* Raonament inductiu

## Enllaços externs

* Tipus d'explicació PDF
Viccionari
# Judd mat Gaardebounen

El Judd mat Gaardebounen és un dels plats nacionals més reconeguts de Luxemburg. S'associa amb el poble de Gostingen al sud-est del país, on els habitants s'han guanyat el sobrenom de «Bounepatscherten» com a resultat de les seves excel·lents faves.

## Preparació

Després de ser amarat en aigua durant la nit, la carn fumada del coll de porc es bull i desgreixa, després es deixa a foc lent amb porros, pastanagues, api i uns claus d'espècia durant unes dues hores. S'inclou un pom d'herbes junt amb un got de vi de Mosel·la. Per a les faves, escaldades en aigua durant 5 minuts, es prepara una salsa amb ceba picada. Els tacs de porc s'arrebossen amb farina i s'enrosseixen en mantega en una casserola, el brou de la carn s'agita junt amb la salsa, que ha de ser força líquida, es deixa a foc lent durant uns 20 minuts. S'afegeixen les faves a la salsa junt amb sajolida picada, pebre i sal. Quan el porc està llest, es retira del brou, es talla a rodanxes i es presenta en un plat gran amb les faves. El plat es pot servir amb patates cuites i bon vi o cervesa.

## Etimologia

L'origen de la paraula «Judd» no és clar. Una possibilitat, suggerida pel lingüista Jean-Claude Müller, membre del luxemburguès Institut Gran Ducal, és que ve de la paraula espanyola: «judía» (mongeta). Segons Müller, a Galícia, també hi ha un plat de porc servit amb faves que es diu localment «judía» -pronunciat: «chudia». Conclou el plat va ser portat a Luxemburg per les tropes espanyoles durant els segles xvi i xvii. Si aquest fet fos cert, aleshores Judd mat Gaardebounen s'aproximaria a «Mongetes amb porc».

## Referències

* ↑ «Judd mat Gardebounen». Mycitycuisine.org. Arxivat de l'original el 2018-07-28. [Consulta: 20 agost 2015].
* ↑ «udd mat Gaardebounen» (en francès). Etab.ac-caen.fr. Arxivat de l'original el 2012-05-14. [Consulta: 20 agost 2015].
* ↑ «Jud(d)». A: Luxemburger Wörterbuch (en luxemburguès, alemany). Luxemburg: Laboratoire de linguistique et de littératures luxembourgeoises der Universität Luxemburg, 2010.
* ↑ Muller, Jean-Claude «Judd mat Gaardebounen' le plat national luxembourgeois - un mets assaisonné d'antisémitisme?"» (en francès). Bulletin trimestriel de l'Institut Archéologique du Luxembourg à Arlon. Arxivat de l'original el 2016-03-05 [Consulta: 20 agost 2015].
# Cantó de Conliège

El cantó de Conliège és un cantó francès del departament del Jura, situat al districte de Lons-le-Saunier. Té 17 municipis i el cap és Conliège.

## Municipis

* Blye
* Briod
* Châtillon
* Conliège
* Courbette
* Crançot
* Mirebel
* Montaigu
* Nogna
* Pannessières
* Perrigny
* Poids-de-Fiole
* Publy
* Revigny
* Saint-Maur
* Verges
* Vevy

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1964 | Louis Nachon | radical, després RGR |
| 1964-1970 | M. Gasne | CD |
| 1970-1976 | M. Barraux | RI |
| 1976-1982 | M. Colin | PS |
| 1982-198. | M. Barthélemy | UDF |
| 198.-1994 | Christian Winkelmann | RPR |
| 1994-2006 | Alain Brune | PS |
| 2006-2008 | Etienne Garnier | Divers gauche |
| 2008- | Dominique Chalumeaux | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Soldadura en fred

La soldadura en fred o per contacte és un procés de soldadura d'estat sòlid què es duu a terme sense necessitat de cap fusió en la interfície d'unió de les dues parts a soldar. És a dir, a diferència de la soldadura per fusió, els processos de soldadura en fred es realitzen, sense que cap líquid (o fase líquida) estigui present en l'articulació de les peces a soldar.
La soldadura en fred va ser reconeguda com un fenomen dels materials en la dècada de 1940. Llavors es va descobrir que dues superfícies planes i netes de metalls similars, s'adhereixen fermament si es posen en contacte aplicant el buit i la pressió adequada.
Una cas típic de soldadura en fred n'és una palleta d'or, que es pot formar en els rius aurífers per colpejament al llarg dels anys de petites partícules d'or amb les pedretes i còdols del riu.

## Procés

En la soldadura en fred, s'aplica pressió a les peces mitjançant matrius o rotlles. A causa de la deformació plàstica que té lloc, és necessari que almenys una (però preferiblement totes dues) de les peces a acoblar sigui dúctil. Abans de la soldadura, la interfície és desgreixada, amb raspall de filferro, i eixugada per treure'n les taques d'òxid.

## Aplicacions

La soldadura en fred pot ser utilitzada per a unir peces petites fetes de metalls tous i dúctils. Les aplicacions inclouen cables d'emmagatzematge i connexions elèctriques (com connectors amb desplaçament d'aïllament).

## A l'espai

Els problemes mecànics dels primers satèl·lits s'atribuïa a vegades a la soldadura en fred. No obstant això, el 2006, Henry Spencer va enunciar que el fenomen de la soldadura en fred espontània en l'espai extraterrestre és "bàsicament un mite", assenyalant que "no hi ha cap cas documentat del que realment passa en òrbita, excepte en els experiments deliberadament destinats a provocar-ho (amb materials susceptibles, i havent pres cura per evitar la contaminació, i amb una deliberada eliminació mecànica prèvia de les capes d'òxid, etc.) "

## Referències

* ↑ http://groups.google.cat/group/sci.space.history/msg/9f09b7136c1206f5%5BEnllaç+no+actiu%5D

## Bibliografia

* Advanced automation for space missions (en anglès). NASA, 1982.
* Kalpakjian, Manufacturing Engineering and Technology 5th Edition. 1981
# Puig d'Aulines

El Puig d'Aulines és una muntanya de 878 metres que es troba al municipi de la Vall d'en Bas, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de la Bastida

El Puig de la Bastida és una muntanya de 1.239 metres que es troba al municipi de la Vall d'en Bas, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de Pallenc

El Puig de Pallenc és una muntanya de 516 metres que es troba entre els municipis d'Argelaguer i de Sant Ferriol, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de Sant Isidre (Sant Joan les Fonts)

El Puig de Sant Isidre és una muntanya de 550 metres que es troba al municipi de Sant Joan les Fonts, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de Pla Boscàs

El Puig de Pla Boscàs és una muntanya de 671 metres que es troba al municipi de Sant Aniol de Finestres, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Valentí (Olot)

El Sant Valentí és una serra situada entre els municipis d'Olot i de la Vall de Bianya a la comarca de la Garrotxa, amb una elevació màxima de 711 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya