# Loira

El Loira (en occità: Léger o Leir(e), en bretó: Liger, en francès: Loire) és un riu de 1.020 km de longitud, cosa que en fa el riu més llarg de tots els que tenen el seu recorregut íntegrament a França. Té el naixement a l'Ardecha, al mont Gerbier de Jonc. Desembocadura devora la ciutat de Sant-Nazer, a la regió del País del Loira, al sud de la Bretanya i a l'oest de l'Anjou. Segons Estrabó, el seu nom antic era Liger o Ligeris (Λείγηρ, Λιγείρ).

## Geografia
### Les fonts

El Loira naix a l'est del massís Central, als peus del mont Gerbier de Jonc, a la ciutat de Santa Eulàlia, a una altitude de 1.408 msnm. La conca superior es fa d'un munió de petits rierols que convergeixen de forma gradual per formar el riu.

### De la font a Orleans

Ràpidament el Loira troba els primers afluents, l'Aigue Nègre. El riu flueix cap a l'oest, i després ràpidament cap al nord a través del Massís Central per diverses gorges. Un cop a Saint-Victor-sur-Loire, el riu s'obre a la plana de Forez, on fa el primer descans abans d'afrontar el Seuil de Neulise. Després de travessar les gorges de Villerest, arriba a Roanne, on ja no troba cap obstacle mineral més. A partir d'aquest punt el riu es calma i s'alenteix. La unió amb el riu Alier i Nevers el farà doblar de mida. El Loira s'orienta vers el nord-oest, per girar totalment cap a l'oest prop d'Orleans. A Pouilly-sur-Loire, el riu es troba a mitjan camí entre el naixement i la desembocadura.

### La vall del Loira

La vall del Loira, que el 2000 fou inclosa en la llista del Patrimoni Mundial de la UNESCO, s'estén entre Sully-sur-Loire (al Loiret) i Saint-Florent-le-Vieil (a Maine-et-Loire); constitueix un espai excepcional per la seva diversitat biològica, riquesa històrica i cultural.
Entre Orleans i Angers, la vall és sovint envoltada de penya-segats baixos de tova i roca calcària. Són moltes les illes i bancs de sorra o grava que hi ha al riu, variant la profunditat i amplada d'un any a un altre. Les inundacions del Loira se solen produir a l'hivern, i són controlades per dics en la major part del curs per evitar mals majors.

### La desembocadura

El Loira desemboca a l'oceà Atlàntic a través d'un estuari a Sant-Nazer. En aquest estuari, hi ha una de les majors drassanes de França. El pont atirantat de Sant-Nazer serveix des de 1975 per a creuar d'una riba a l'altra de l'estuari.

### Afluents

Els principals afluents del Loira són, a partir del seu naixement els següents: (D= riba dreta; E= riba esquerra)
| el Borne (E) - 48 km l'Arzon (E) - 44 km el Lignon du Velay (D) - 82 km l'Ance (E) - 69 km el Semène (D) - 46 km el Mare (E) - 47 km el Coise (D) - 49,6 km el Lignon du Forez (E) - 58 km l'Aix (E) - 49 km | el Rhins (D) - 60 km el Sornin (D) - 45 km l'Arconce (D) - 99 km l'Arroux (D) - 120 km el Besbre (E) - 97 km el Somme (D) - 46 km l'Aron (D) - 105 km l'Acolin (E) - 61,7 km el Nièvre (D) - 53 km | l'Alier (E) - 410 km el Vauvise (E) - 58 km el Nohain (D) - 45 km el Beuvron (E) - 115 km el Cosson (E) - 96 5 km el Cisse (D) - 81 km el Cher (E) - 365 km l'Indre (E) - 276 km | La Viena (E) - 359 km el Thouet (E) - 140 km L'Authion (D) - 85 km el Layon (E) - 90 km l'Èvre (E) - 89 km l'Erdre (D) - 92 km el Sèvre nantaise (E) - 125 km l'Acheneau (E) - 40 km |

## Hidrologia

El règim pluvial del Loira és molt irregular, i varia dels 350 m³/s a Orleans a 900 m³/s a la desembocadura. En períodes de crescudes, no és del tot estrany que superi els 2.000 m³/s a l'alt Loira i els 7.000 m³/s a la part baixa. Tampoc no són estranys 10 m³/s a Orleans durant l'estiu. Tot plegat fa que la major part del riu no sigui navegable.
El riu està parcialment regulat per tres embassaments: Grangent i Villerest al Loira i Naussac a l'Alier. Això permet mantenir un cabal regular durant l'any, controlar les crescudes i permetre el refredament de les quatre centrals nuclears que hi ha a la riba: Belleville, Chinon, Dampierre i Saint-Laurent.

### Les crescudes del Loira

Són relativament freqüents, cosa que ha fet que al llarg de la història s'hagin construït dics per controlar-les. Les més importants, a la regió d'Orleans, van tenir lloc el juny de 1856, quan l'aigua assolí un nivell màxim de 7,1 metres i 6.000 m3 a la unió amb l'Alier. També en foren destacables les de 1846 i 1907.

### El cabal a Sant-Nazer

El cabal del Loira a Sant-Nazer ha estat estudiat entre 1994 i 2008, i en dona una mitjana de 931 m³ per segon.
El Loira presenta unes fortes fluctuacions estacionàries. Les aigües altes tenen lloc durant l'hivern i l'inici de la primavera, amb mitjanes mensuals que superen els 1.500 m³ per segon. A partir d'abril, la mitjana baixa progressivament, fins a trobar un mínim de 242 m³ per segon durant l'agost.
Mitjana de cabal mensual al Loira (en m³/segon) mesurat a l'estació hidrològica de Sant-Nazer
dades mesurades durant 15 anys

## Navegació

La navegació pel Loire, per a transportar mercaderies i persones, ha tingut una importància variable al llarg del temps.

### Vaixells tradicionals

* "Sapines"
* "Chalands/gabares"
* "Fûtraux"
* "Toues"

## Referències

* ↑ Long, George. «Liger». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
* ↑ «Bases d'une carte stratégique de la Gaule independante». A: Société d'émulation du Doubs. Mémoires (en francès), 1864, p. 266.
* ↑ Touchard-Lafosse, G. La Loire historique, pittoresque et biographique: de la source de ce fleuve à son embouchure dans l'océan (en francès). Lecesne, 1851, p. 4.
* ↑ Ruck, A. France on Two Wheels. Short Books, 2011, p. 43. ISBN 978-1-78072-058-6.
* ↑ Du Lac de la Tour d'Aurec, H. Histoire du département de la Haute-Loire, (Vélai), Canton du Puy (en francès). J.B. La Combe, 1813, p. 44.
* ↑ Chassaing, A.; Société de la Diana Dictionnaire topographique du département de la Haute-Loire (en francès). Publications de l'Université de Saint-Etienne, 2003, p. 307. ISBN 978-2-86272-313-6.
* ↑ Garrett, M. The Loire: A Cultural History. Oxford University Press, 2010, p. 2. ISBN 978-0-19-976839-4.
* ↑ Library of Congress. Library of Congress Subject Headings. Library of Congress, 2002, p. 237.
* ↑ Denaix, M.A.. Géographie prototype de la France, contenant des éléments d'analyse naturelle applicables à tous les états. Ouvrage accompagné d'une carte coloriée (en francès), 1841, p. 32.
* ↑ Karl Baedeker (Firm). South-western France, from the Loire and the Rhone to the Spanish Frontier: Handbook for Travellers. K. Baedeker, 1895, p. 286.
* ↑ United States. Office of Geography; United States Board on Geographic Names. France: Official Standard Names Approved by the United States Board on Geographic Names. The Office, 1964, p. 527.
* ↑ Gaume, M. Les inspirations et les sources de l'œuvre d'Honoré d'Urfé (en francès). Centre d'études foréziennes, 1977, p. 182. ISBN 978-2-85145-032-6.
* ↑ Lecoq, H. L'eau sur le plateau central de la France (en francès), 1871, p. 77.
* ↑ Dufour, S.; Prevost, E.; Rochard, E.; Williot, P. Fish and Diadromy in Europe (ecology, management, conservation). Springer Netherlands, 2008, p. 183. ISBN 978-1-4020-8548-2.
* ↑ Bedon, R.; Malissard, A. La Loire et les fleuves de la Gaule romaine et des régions voisines (en francès). Presses universitaires de Limoges, 2001, p. 15. ISBN 978-2-84287-177-2.
* ↑ Guide du Routard de la visite d'entreprise (en francès). Hachette Tourisme, 2019, p. 38. ISBN 978-2-01-627879-6.
* ↑ Wells, M. The Loire Cycle Route: From the source in the Massif Central to the Atlantic coast. Cicerone Press, 2017, p. 100. ISBN 978-1-78362-489-8.
* ↑ Delafontaine, B. La Loire interdite (en francès). Publibook/Société écrivains, 2016, p. 282. ISBN 978-2-342-05059-2.
* ↑ Technip, E. Guide international de l'énergie nucléaire (en francès). Ed. Technip, 1987, p. 13. ISBN 978-2-7108-0532-8.
* ↑ La Centrale nucléaire de Chinon (en francès). impr. Braun et Cie, 1959.
* ↑ Faburel, V. Centrale nucléaire de Dampierre,1974-2001: Tranches d'Histoire (en francès). EDF, 2004.
* ↑ La Centrale nucléaire de Saint-Laurent-des-Eaux (en francès). Electricité de France, 1973.
* ↑ Giret, A. Les crues sur la Loire: et ses affluents - 1856 et 2016 (en francès). Editions L'Harmattan, 2018, p. 215. ISBN 978-2-14-007854-5.
* ↑ «Banque Hydro - Station M8420010 - El Loira a Sant-Nazer (opció Synthèse)». Arxivat de l'original el 2015-02-19. [Consulta: 4 setembre 2010].
* ↑ Dyer, K.R.; Orth, R.J.. Changes in Fluxes in Estuaries: Implications from Science to Management. Olsen & Olsen, 1994, p. 74. ISBN 978-87-85215-22-2.
* ↑ Postlethwayt, M. A short State of the Progress of the French Trade and Navigation, etc, 1756, p. 13.
* ↑ Moatar, F.; Dupont, N. La Loire fluviale et estuarienne: Un milieu en évolution (en francès). Éditions Quae, 2016, p. 32. ISBN 978-2-7592-2401-2.
* ↑ de Brossard, M. De Nantes à Saint-Nazaire, l'estuaire de la Loire (en francès). FeniXX réédition numérique, 1982, p. 24. ISBN 978-2-307-08052-7.
* ↑ Sabatier, J. Val de Loire Patrimoine Mondial: Guide de Voyage Val de Loire - 2019 (en francès). Jérôme Sabatier, p. 13. ISBN 979-10-96111-75-6.
* ↑ Fraysse, J.; Fraysse, C. Vie quotidienne au temps de la marine de Loire (en francès). Impr. Farré & Fils, 1972.
* ↑ Vigier, P.; Althabe, G.; Godet, M. Une histoire de la Loire (en francès). Ramsay, 1986. ISBN 978-2-85956-491-9.
* ↑ Sabatier, J.; Owens, M. Loire Valley A World Heritage Site: Travel Guide Loire Valley - 2019 (en francès). Jérôme Sabatier, p. 14. ISBN 979-10-96111-76-3.
* ↑ Guides, I. Insight Guides France (Travel Guide eBook). APA, 2015, p. 415. ISBN 978-1-78005-549-7.
* ↑ Les bateaux de Loire à l'honneur mercredi et jeudi