OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Selecció masculina de bàsquet 3x3 dels Països Baixos

La selecció masculina de bàsquet 3x3 dels Països Baixos representa als Països Baixos en les competicions internacionals masculines de bàsquet 3x3. Ha participat en 2 Olimpíades, guanyant la medalla d'or als Jocs Olímpics de París 2024. A més, ha guanyat 2 medalles de plata en els Campionats del Món i 2 medalles de bronze en els Campionats d'Europa.

## Historial
### Jocs Olímpics

| Edició | Any | Seu | Posició | J | G | P | PF | PC | DP |
| XXXII | 2020 | Tòquio | 5a posició | 8 | 4 | 4 | 151 | 150 | +1 |
| XXXIII | 2024 | París | 1 | 9 | 7 | 2 | 171 | 138 | +33 |

### Campionat del Món

| Edició | Any | Seu | Posició | J | G | P | PF | PC | DP |
| I | 2012 | Atenes | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar |
| II | 2014 | Moscou | 21a posició | 5 | 1 | 4 | 48 | 62 | -14 |
| III | 2016 | Xina | 6a posició | 5 | 3 | 2 | 75 | 73 | +2 |
| IV | 2017 | Nantes | 2 | 7 | 6 | 1 | 128 | 88 | +40 |
| V | 2018 | Manila | 2 | 7 | 5 | 2 | 136 | 99 | +37 |
| VI | 2019 | Museumplein | 11a posició | 4 | 2 | 2 | 72 | 52 | +20 |
| VII | 2022 | Anvers | 5a posició | 5 | 4 | 1 | 90 | 74 | +16 |
| VIII | 2023 | Viena | 5a posició | 5 | 4 | 1 | 103 | 71 | +32 |
| IX | 2025 | Ulaanbaatar | Classificada | Classificada | Classificada | Classificada | Classificada | Classificada | Classificada |

### Campionat d'Europa

| Edició | Any | Seu | Posició | J | G | P | PF | PC | DP |
| I | 2014 | Bucarest | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar |
| II | 2016 | Bucarest | 3 | 5 | 4 | 1 | 78 | 76 | +2 |
| III | 2017 | Museumplein | 7a posició | 3 | 1 | 2 | 46 | 60 | -14 |
| IV | 2018 | Bucarest | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar | No es va classificar |
| V | 2019 | Debrecen | 12a posició | 2 | 0 | 2 | 22 | 32 | -10 |
| VI | 2021 | París | 6a posició | 3 | 1 | 2 | 54 | 54 | 0 |
| VII | 2022 | Graz | 3 | 5 | 4 | 1 | 95 | 69 | +26 |
| VIII | 2023 | Jerusalem | 6a posició | 3 | 1 | 2 | 53 | 55 | -2 |
| IX | 2024 | Viena | 5a posició | 3 | 2 | 1 | 59 | 49 | +10 |

## Referències

* ↑ «Pàgina oficial de la Federació Neerlandesa de bàsquet» (en anglès). Federació Neerlandesa de bàsquet. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Worthy de Jong golden walk-off highlights wild 3x3 basketball medal round» (en anglès). NBC Olympics, 05-08-2024.
# Gàlib ferroviari

En ferrocarrils, el terme gàlib , de l'àrab qálib , qālab o qālib , i aquest del Grec καλόπους, forma (en el sentit d'un motlle que té la figura i les dimensions d'un objecte que, posat dins o fora d'aquell, s'hi adapta i n'adquireix l'aspecte), perfil exterior màxim que pot tenir la secció transversal dels vehicles per tal que puguin passar per túnels, ponts i altres instal·lacions ferroviàries. Marcar la dimensió màxima dels vagons i vehicles.
Com que en obra civil, pel que fa a ponts i túnels, es denomina gàlib a la distància entre la part inferior de la superestructura i el terra, en termes ferroviaris el gàlib es pot veure també com una norma de dimensions per evitar el xoc de vehicles entre si i d'aquests amb l'entorn en què es mouen: Gàlib s'empra doncs per indicar la distància mínima de pas que han de permetre els túnels, ponts i altres estructures i, per tant, per indicar la proximitat màxima de pals, semàfors, senyals i la resta d'objectes contigus a la via. Així es diu que els vehicles tenen gàlibs màxims i els ambients gàlibs mínims. Això significa que cap vehicle pot ser més gran que el seu gàlib màxim estipulat envaint la zona d'estructures, i que cap estructura pot envair la zona de vehicles per sota d'un gàlib mínim estipulat. Al mateix temps els gàlibs màxims i mínims no coincideixen, sinó que estan distanciats per un marge de seguretat.
El gàlib és un arc de túnel real o virtual que determina si les dimensions màximes d'ample i alt d'un objecte li permeten travessar o allotjar-se en una cavitat prèviament construïda, és a dir permetre que aquest objecte passi a través o s'allotgi, sense que col·lideixi contra les parets d'aquesta cavitat, túnel, porta, pont, etc..

## Vegeu també

* Pont
* Túnel

## Referències

* ↑ «Gàlib ferroviari». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Ses cent cases

Ses Cent Cases, és un conjunt de cases edificades al barri de Pere Garau de Palma. Es tracta de dues illetes i mitja d'edificis idèntics en planta baixa i pis que foren construïts el 1924. La construcció de les cases va ser impulsada per la cooperativa d'habitatge La Redención del Hogar, aquesta estava formada per carters. El finançament inicial el varen sol·licitar al Govern Central i se'ls concedí una subvenció per començar les obres.
L'arquitecte va ser Carles Garau i Tornabells, fill de Pere Garau i Canyelles i es construiren al carrer Pere Llobera de Palma. La seva estètica creà un model arquitectònic popular que donà caràcter a Palma fins als anys 50. Eren edificacions de dues plantes concebudes en mòduls de quatre habitatges, dues a planta i dues al primer pis. Totes tenien cisterna i pati interior amb jardí. En un primer moment la via on es construí era coneguda amb el nombre 18 fins que el 1930 el carrer es batejà amb el nom de Pere Llobera. El solar que ocupaven les cases fins feia poc era un espai sembrat d'ametllers que va ser comprat als amos de la possessió de Son Coc. Les parcel·les adquirides estaven delimitades pels carrers Arquebisbe Aspàreg, Adrià Ferrà i Bartomeu Torres.
La construcció de les cases no s'acabà fins al 1934 i fins al 1980 els residents de Ses Cent Cases no en foren propietaris. Els socis cooperativistes de Ses Cent Cases duien 37 anys fent aportacions econòmiques. Finalment es varen construir cent dos habitatges i en un primer moment una de les cases havia de ser destinada a escola.

## Referències

* 1 2 3 González Crespí, Magdalena; Llorente Roca, Cristina. Pere Garau. Biografia d'un barri. Palma: Ínsula Literària, 2024, p. 103 i 106. ISBN 978-84-09-59081-0.
* 1 2 Pere Garau, un barri amb història (en català i castellà). Palma: ARCA, 2009.
# Sisyphi Planum

Sisyphi Planum és una formació geològica de tipus planum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -60.2 latitud N i 34.88 ° longitud E, que fa 1.032,87 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 2003 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Sisyphi Planum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Austorc de Segret

Austorc de Segret (fl....post 1270...) fou un trobador occità, concretament de l'Alvèrnia. Se'n conserva només un sirventès.

## Vida

L'únic sirventès que s'ha conservat d'Austorc també ve a ser, en alguns versos, un planh per Lluís IX de França en la seva mort (1270) en el decurs de la vuitena Croada. El sirventès, per tant, està escrit en els anys immediatament posteriors. En el text el trobador es lamenta també de les derrotes que pateixen els cristians davant dels pagans i lamenta que Déu no els ajudi. També critica Carles d'Anjou, germà de Lluís, per haver aconsellat el seu germà d'atacar Tunis i no Terra Santa i per haver pactat amb els musulmans després de la mort del seu germà. El sirventès l'envia a través d'un joglar anomenat Cotellet a Ot de Lomanha.

## Obra

* (41,1) No sai qui⋅m so, tan suy desconoyssens (sirventès; està fet seguint la mètrica i, per tant, la música, d'una composició de Sordel)

## Referències

* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Linda Paterson, Austorc de Segret, [No s]ai qui·m so tan suy [des]conoyssens (BdT 41.1, in : Lecturae tropatorum, 5 (2012), http://www.lt.unina.it/Paterson-2012a.pdf.
* Césaire Fabre, Le sirventés d'Austorc de Segret, in: Annales du Midi, 22 (1910), pàg. 467-481, i 23 (1911), pàg. 56-69
* Alfred Jeanroy, Sur le sirventés historique d'Austorc de Segret, in: Annales du Midi, 23 (1911), pàg. 198-201

### Repertoris

* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Austorc de Segret és el número PC 41]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://www.rialto.unina.it/AustSegr/41.1(Paterson).htm (text occità i traducció a l'anglès i a l'italià)
* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-041/41%20-%20Austorc%20de%20Segret.htm
* http://trobadors.iec.cat/autors_obres_d.asp?autor=Austorc%20de%20Segret
# Can Diviu (Mataró)

Can Diviu és una masia de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia molt modificada al llarg del temps, de planta baixa pis i golfes amb coberta a dues vessants.
La façana principal conserva el portal de mig punt adovellat i els brancals i llindes de pedra de les finestres en una de les quals figura la data 1698. Al primer pis se situen tres finestres i un rellotge de sol. A la planta golfes hi ha quatre obertures modificades. Es conserven els carreus de pedra dels extrems de la façana de llevant.
La volumetria inicial s'ha vist alterada per successius afegits que han desfigurat la composició original.

## Referències

* 1 2 3 «Can Diviu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Amenthes Rupes

Amenthes Rupes és una formació geològica de tipus rupes a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 3.58 latitud N i 112.98 ° longitud E, que fa 335.25 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1982 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Amenthes Rupes". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Jonathan Dancy

Jonathan Dancy és un filòsof britànic famós per la seva teoria del cervell en una cubeta, segons la qual tot el que envolta l'individu podria ser una simple emanació del seu cervell, correctament estimulat, i no real o fruit de la seva experiència (argument que va ser desenvolupat per la sèrie de pel·lícules Matrix, entre altres).
Dins del camp de l'ètica defensa que cada decisió s'ha de prendre segons el context i que per tant no hi ha principis universalment aplicables, en contra del que defensen altres filòsofs com els partidaris de l'utilitarisme o Kant. Per tant, proposa deslligar l'ètica dels principis i analitzar les proposicions morals com a veritables o falses, aplicables o no a un moment determinat (particularisme moral).

## Referències

* ↑ «Jonathan Dancy». [Consulta: 25 novembre 2020].
* ↑ «Profile for Jonathan Dancy at UT Austin» (en anglès). [Consulta: 25 novembre 2020].
# Gaochang

Gaochang (xinès tradicional: 高昌, pinyin: Gāochāng) és el lloc d'un antiga ciutat oasi construïda a la vora nord de l'inhòspit desert de Taklamakan, al peu de les muntanyes Flamejants a Xinjiang, Xina. Un centre comercial molt ocupat, que va ser lloc de pas per als mercaders ambulants de la ruta de la Seda. Les ruïnes es troben a 30 km al sud-est de la moderna Turpan
La ciutat estava protegida per una muralla, construïda en terra, amb parets d'11,5 metres d'alçada i nou portes d'entrada. Estava dividida en dues zones: la part que estava en l'interior de les muralles i la que quedava a la zona exterior.
Gaochang va servir també com a centre del budisme. La ciutat contenia diversos temples i monestirs, capaços d'albergar fins a 3.000 monjos. El Regne de Kharakhoja va significar el floriment del maniqueisme en la zona. Sotmès el Kanat dels Turcs Orientals l'emperador Taizong de la dinastia Tang va començar a exercir el seu poder militar cap a les ciutats-estat oasis de la conca del Tarim, poblats per pobles Tocharians i Saka, estaven vagament aliats amb el Kaganat dels Turcs Occidentals. El 640 va enviar el comandant militar Hou Junji per derrotar i annexionar el regne de Karakhoja. L'islam es va imposar més tard, poc abans que Gaochang quedara finalment abandonada.
Avui dia, es poden visitar tres zones diferents en les ruïnes: les corresponents a la ciutat interior i exterior i la zona del palau. La superfície total ocupada per les ruïnes és de més de 2.000.000 de m². Es poden veure també les restes de dos temples; un d'aquests conté murals ben conservats.
L'altre temple és de majors dimensions i es creu que hi va residir Xuan Zang, un dels principals monjos budistes del període Tang. Ocupa una àrea d'uns 10.000 m² i consisteix en una sala principal, el dormitori dels monjos, una sala de lectura i una biblioteca.

## Galeria

* La carretera d'entrada
* Les ruïnes
* Edifici principal d'emmagatzematge
* Edifici principal d'emmagatzematge

## Referències

* ↑ «The Silk Road». ess.uci.edu. Arxivat de l'original el 2016-03-15. [Consulta: 21 setembre 2009].
* ↑ Hansen, Valerie; ,. The Silk Road: A New History (en anglès). Oxford University Press, 2012, p. 91. ISBN 978-0-19-515931-8.

## Vegeu també

* Ruïnes Jiaohe.
* Ruta comercial.
# Hayr T'agawori

Hayr T'agawori (equivalent a Gran Camarlenc) fou un alt càrrec de la cort del antic regne d'Armènia, equivalent al càrrec persa de Ērān-ambārağaỏ i al romà praepositus sacri cubiculi. El gran camarlenc d'Armènia era un eunuc, de manera semblant a Roma (no ho era habitualment a Pèrsia encara que podia ser-ho). El gran camarlenc tenia les tasques d'encarregat del tresor reial, de les fortaleses i del lloc on es guardaven els elements de la reialesa. Com a eunuc també s'ocupava de les habitacions reials.
Al costat dels grans camarlencs (hayr t'agawori) i havia uns oficials menors: els camarlencs ordinaris (senekapetk'). La tasca de gran camarlenc es combinava al mateix temps també amb la de mardpet. Aquestes dignitats foren anomenades hayrufiwn (Gran Camerlania) i mardpetufiwn (Mardpet-dom) i de fet les dues eren sinònims; originalment fou un títol que s'originava en els prínceps dinàstics dels mardians. La obra grega sobre Gregori l'Il·luminador parla de l'ofici de mardpet però no s'identifica cap eunuc investit amb aquesta alta funció de la cort, i es dubtós que els mardpets fossin membres de la casa de prínceps dels mardians, ja que una dinastia d'eunucs es contrari a una dinastia amb continuïtat biològica i a més contraria al que seria una noblesa orgullosa i guerrera i, per tant, es suposa que els mardpets dinàstics es van extingir aviat i que el seu principat va esdevenir un territori de la corona i que els grans camarlencs, com a administradors, van continuar utilitzant l'antic títol dinàstic dels seus predecessors en el càrrec al territori.
L'ofici de gran camarlenc no va sobreviure a la monarquia arsàcida i al segle V el Mardpet-dom, ara separat del ofici de gran camarlenc, va passar a la casa dels Artsruní mentre el control del tresor, les fortaleses i la regalia reial va ser exercits pel gran camarlenc en els principals llocs forts d'Ingilene i la Gran Sofene (Sofanene) tot i aquests dos principats van continuar sent governats per les seves pròpies dinasties.

## Notes i referències

* ↑ Lazarus esmenta al qui exercia aquest ofici, Vēdhēn Shāhpuhr, com a senekapan ark'uni o reial camarlenc
* ↑ Faust també assigna aquest control dels elements de la reialesa als camarlencs imperials romans
* ↑ Al imperi romà sota autoritat del praepositus hi havia els primicerius sacri cubiculi, els cubicularii, i altres
* ↑ Representaven un grup capi-mede o ma(n)tianià-Manneu dins d'Armènia, al sud de l'Araxes i a l'est del llac Van, centrat a Mardastan a la riba oriental del llac, conegut com el Mardpetakan; els dominis dels mardpets anaven entre el llac Van i la Mèdia Atropatene
* ↑ Adontz ho accepta a Armenija, però Markwart a Genealogie, pensa que al segle V encara no s'havia produït el canvi

## Bibliografia

* CYRIL TOUMANOFF, INTRODUCTION TO CHRISTIAN CAUCASIAN HISTORY: II: States and Dynasties of the Formative Period, Traditio, Vol. 17 (1961), Fordham University, URL
# João Delgado

João Delgado (Lagos, 1553 $^{(Gregorià)}$ - Coïmbra, 30 de setembre de 1612) va ser un matemàtic jesuïta portuguès.

## Vida i obra

A part d'haver nascut a Lagos, al sud de Portugal, res es coneix de la joventut de Delgado. Va ingressar a la Companyia de Jesús el 1574 i va estar a Roma entre 1576 i 1585 on va estudiar al Collegio Romano no solament teologia sinó també matemàtiques amb Clavius. En retornar de Roma va ser professor a Coimbra i a Évora, fins que el 1590, els jesuïtes van crear, a instàncies del monarca, el seminari de matemàtiques anomenat Aula da Esfera al col·legi jesuïta de Santo Antão de Lisboa, del qual Delgado en va ser el primer professor.
Com que també rea l'arquitecte oficial de la companyia de Jesús a Portugal, va fer de professor de matemàtiques i astronomia a l'Aula de forma intermitent fins al 1608, tot i així és considerat el fundador de la tradició matemàtica dels jesuïtes portuguesos. Malauradament no va deixar cap obra escrita sobre els seus ensenyaments matemàtics i astronòmics a l'Aula,, però sí que es conserven alguns manuscrits seus sobre astrologia i els apunts de les seves classes sobre l'esfera del món, en els quals defensa l'estatus científic (aristotèlic) de les matemàtiques.

## Referències

* ↑ Ribeiro, 2023, p. 261.
* ↑ Romeiras, 2019, p. 18-19.
* ↑ Oliveira, Costa i Menezes, 2017, p. 250.
* ↑ Carolino, 2006, p. 18-19.
* ↑ Oliveira, Costa i Menezes, 2017, p. 248.
* ↑ Romeiras, 2024, p. 345.
* ↑ Carolino, 2006, p. 29 i ss.

## Bibliografia

* Carolino, Luis Miguel «Joao Delgado SJ e a «Quaestio de Certitudine Mathematicarum» em inicios do seculo XVII» (en portuguès). Revista Brasileira de História da Matemática, Vol. 6, Num. 11, 2006, pàg. 17-49. DOI: 10.47976/RBHM2006v6n1117-49. ISSN: 1519-955X.
* Oliveira, Natália Cristina de; Costa, Célio Juvenal; Menezes, Sezinando Luís «Ciência moderna em Portugal: a ‘aula da esfera’ no colégio de Santo Antão» (en portuguès). Acta Scientiarum. Education, Vol. 39, Num. 3, 2017, pàg. 243-253. DOI: 10.4025/actascieduc.v39i3.28797. ISSN: 2178-5201.
* Ribeiro, Luis Campos. Jesuit Astrology: Prognostication and Science in Early Modern Culture (en anglès). Brill, 2023. ISBN 978-90-04-54895-4.
* Romeiras, Francisco Malta. Jesuits and the Book of Nature: Science and Education in Modern Portugal (en anglès). Brill, 2019. ISBN 978-90-04-38235-0.
* Romeiras, Francisco Malta «Jesuit Astrology: Prognostication and Science in Early Modern Culture» (en anglès). Journal of Jesuit Studies, Vol. 11, Num. 2, 2024, pàg. 344-346. DOI: 10.1163/22141332-11020007-07. ISSN: 2214-1324.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «João Delgado» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Utopia Rupēs

Utopia Rupēs és una formació geològica de tipus rupes a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 63.12 ° latitud N i 104.78 ° longitud E, que fa 2.492,68 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 2003 i fa referència a una característica d'albedo localitzada a 55 ° latitud N i 260 ° longitud O. El nom va ser canviat d'Utopia Rupes a Utopia Rupēs el 27 d'agost de 2013.

## Referències

* ↑ "Utopia Rupēs". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Blunck, Jürgen. Exposition Press. Mars and its Satellites, A Detailed Commentary on the Nomenclature. 2$^a$, 1982.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Sant Sebastià de Premià de Dalt

Sant Sebastià de Premià de Dalt és una església de Premià de Dalt (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local. Està situada al Cementiri de Premià de Dalt.

## Descripció

Capella dedicada a Sant Sebastià situada al turó del Castell, on es troba l'actual cementiri municipal. És de planta rectanuglar amb absis i teulada àrab a dues aigües. Adossats, hi ha dos cossos amb nínxols a la façana est i oest, mentre que la façana principal està orientada al sud. La façana presenta unes elements senzills: les finestres i la porta són de llinda plana amb carreus de pedra i sobre la porta hi ha una petita fornícula segurament amb una imatge del Sant. A tota l'amplada de façana disposa d'un banc corregut.
Pel que fa a l'interior, es tracta d'una sola nau longitudinal amb un banc corregut coberta amb volta de canó i un absis semicircular també amb banc i una escala d'accés al cor. Disposa també d'una petita capelleta d'obra on hi ha la figura del sant.

## Història

És probable que s'erigís en època medieval i que s'hagi reformat recentment.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Sebastià de Premià de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Abalos Undae

Abalos Undae és una formació geològica de tipus unda a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 82.2 ° latitud N i 283.03 ° longitud E, que fa 442.74 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1988 i fa referència a una característica d'albedo localitzada a 72 ° latitud N i 70 ° longitud O.

## Referències

* ↑ "Abalos Undae". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.