OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nürnberger Gastein Ladies 2015

El Torneig de Bad Gastein 2015, oficialment conegut com a Nürnberger Gastein Ladies 2015, és un esdeveniment de tennis femení sobre terra batuda que pertany als International Tournaments de la WTA. La 9a edició del torneig es va celebrar entre el 19 i el 26 de juliol de 2015 a Bad Gastein, Àustria.
La tennista australiana Samantha Stosur va guanyar el segon títol de l'any.
Aquesta fou la darrera edició del torneig, ja que fou substituït per un situat a Gstaad.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | S. Errani | 6 | 4 | 7 |
| Q | M. Zanevska | 2 | 6 | 5 | 1 | S. Errani | 6 | 3 | 6 |
| Q | D. Kassàtkina | 3 | 6 | 6 | Q | D. Kassàtkina | 3 | 6 | 2 |
| 6 | J. Görges | 6 | 4 | 3 | | | | | | 1 | S. Errani | 6$^4$ | 6 | 5 |
| 3 | K. Knapp | 6 | 6 | | | | | | | 3 | K. Knapp | 7 | 4 | 7 |
| | J. Larsson | 3 | 3 | | 3 | K. Knapp | 7 | 7 | | | | | | |
| | P. Hercog | 6 | 6 | | | P. Hercog | 6⁵ | 5 | | | | | | |
| 5 | L. Hradecká | 3 | 2 | | | | | | | | | | | | 3 | K. Knapp | 6 | 6$^3$ | 2 |
| 7 | A.K. Schmiedlová | 6 | 0 | | | | | | | | | | | | 2 | S. Stosur | 3 | 7 | 6 |
| | A. Mitu | 1 | 0 | r | 7 | A.K. Schmiedlová | 6 | 6 | | | | | | |
| | A. Beck | 6 | 6 | | | A. Beck | 2 | 3 | | | | | | |
| | D. Allertová | 2 | 3 | | | | | | | 7 | A.K. Schmiedlová | 1 | 5 | |
| | D. Kovinić | 6 | 6 | | | | | | | 2 | S. Stosur | 6 | 7 | |
| LL | R. Hogenkamp | 3 | 1 | | | D. Kovinić | 3 | 2 | | | | | | |
| | K. Koukalová | 1 | 0 | | 2 | S. Stosur | 6 | 6 | |
| 2 | S. Stosur | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre dobles femenins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Lara Arruabarrena Lucie Hradecká | 6 | 6 | |
| | Julia Görges Petra Martić | 4 | 3 | | 1 | Lara Arruabarrena Lucie Hradecká | 6 | 6 |
| 3 | Andreja Klepač Aleksandra Krunić | 6¹ | 4 | | | Xenia Knoll Alice Matteucci | 4 | 2 |
| | Xenia Knoll Alice Matteucci | 7 | 6 | | | | | | 1 | Lara Arruabarrena Lucie Hradecká | 6 | 4 | [3] |
| | Katarzyna Piter Marina Zanevska | 6 | 6 | | | | | | | Danka Kovinić Stephanie Vogt | 4 | 6 | [10] |
| WC | Annika Beck Tamira Paszek | 3 | 4 | | | Katarzyna Piter Marina Zanevska | 3 | 4 |
| | Danka Kovinić Stephanie Vogt | 0 | 6 | [10] | | Danka Kovinić Stephanie Vogt | 6 | 6 |
| 2 | Alicja Rosolska Laura Siegemund | 6 | 4 | [5] | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (alemany)
* Quadre individual femení PDF
* Quadre dobles femenins PDF
Bad Gastein :
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015 :
WTA Tour 2015
< 2014
2016 > :
WTA Finals, Singapur  · WTA Elite Trophy, Zhuhai :
# Can Noalart

Can Noalart és una masia de Sant Feliu de Buixalleu (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia aïllada, situada a Grions (Torrent Noalart).
La construcció consta de diversos cossos i annexes, que li donen un volum especial a la masia.
El cos originari consta de planta baixa, pis i golfes i està cobert per un teulat desigual a doble vessant i amb teula àrab.
A la planta baixa la porta d'entrada, amb llinda monolítica i brancals de carreus de pedra. A banda i banda, dues finestres en arc de llinda, protegides per unes reixes de ferro forjat. Al pis, tres finestres amb llinda monolítica i brancals amb carreus de pedra, que coincideixen en l'eix de les obertures de la planta baixa. L'obertura de la dreta ha estat adequada com a balcó (fet d'obra).
A les golfes s'observen tres senzilles obertures de dimensions desiguals i en arc de llinda.
La façana és arrebossada i pintada.
A la part posterior, hi ha altres edificis annexos, on destaca una garita amb exspitlleres.
Al davant, hi ha una altra construcció (de planta baixa i pis): que en origen podria haver estat utilitzada com a pallissa o assecador. Destaca una galeria al pis amb obertures en arc de mig punt, sostinguts per pilars i amb balaustrada de pedra. A sobre d'aquesta galeria hi ha un rellotge solar.
La façana és arrebossada i pintada.
Entorn del conjunt d'edificacions es conserven algunes dependències agrícoles.

## Història

Les referències documentals més antigues d'aquesta masia corresponen al segle xvii (1600). El nom del mas vé de l'antic cognom dels amos, Noalart, que fa quatre generacions es va perdre passant a la família dels Gubert.
Sempre hi han viscut els propietaris i sobtadament no hi va haver mai masovers, sinó que les feines del camp eren treballades pels amos i els jornalers (sigui esporàdicament, o temporalment).
Originalment aquesta masia era una edificació de dues plantes i doble vessant amb el carener paral·lel a la façana, amb obertures quadrangulars de llinda monolítica. Però al segle xix es va construir, en un lateral, la casa nova, de tres plantes i grans dimensions, i l'antic cos central, ara secundari, es convertí en masoveria.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 «Can Noalart». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Acta est fabula

Acta est fabula és una locució llatina que significa «la representació s'ha acabat». Era la frase que s'utilitzava a l'antiga Roma, a la fi de les representacions teatrals, per indicar al públic que la representació era finida i que ja se'n podien anar.

## Utilitzacions

Es tracta d'una frase molt utilitzada, en èpoques i contexts molt diferents. Per exemple, l'emperador Cèsar August (63 aC. - 14 dC.) va pronunciar aquestes paraules al seu llit de mort, afegint «plaudite» (aplaudiu) al final. Així, quan estava a punt de morir, demanà als seus amics:
| « | «He fet bé el meu paper? (...) Sí, li responen (...) Doncs aplaudiu, els va dir, que la representació s'ha acabat (Acta est fabula, plaudite!)» | » |
També el gran escriptor francès François Rabelais (1494-1553), al seu jóc de mort, va dir:
| « | Tirez le rideau, la farce est joueé. (Correu la cortina, la farsa s'ha acabat). | » |
Més recentment, a Bèlgica, el 18 d'octubre de 2010, Bart de Wever, capdavanter del partit separatista flamenc Nieuw-Vlaamse Alliantie, va pronunciar aquesta frase en una crisi política, en la seva missió de «clarificador» real, mostrant la seva decepció pel rebuig que la seva proposta va rebre per part dels partits de francòfons. És utilitzada com a lemma a l'emblema del Centre d'Operacions de Seguretat de Ciberdefensa de l'Exèrcit de l'Aire espanyol que va assolir la seva capacitat operativa final a la fi de setembre de 2016.
La frase figura també com a lema sota l'escut de la plataforma anti-separatista catalana "Tabàrnia".
D'altra banda, el videojoc Haunting Ground utilitza aquesta locució llatina en substitució del tradicional missatge Game Over. La frase, també és el títol de l'àlbum debut de la banda musical polonesa Undish de Metal gòtic., editat per Massacre Records el 1997.

## Referències

* ↑ Estébanez Calderón, Demetrio. Diccionario de términos literarios (en castellà). Alianza Editorial.
* ↑ Suet. Aug. 97-99
* ↑ Hoyos, Juan José. La pasión de contar: el periodismo narrativo en Colombia, 1638-2000 (en castellà), 2009.
* ↑ «Capacidad Operativa Final del Centro de Operaciones de Seguridad de Ciberdefensa» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 2016-10-19. [Consulta: 29 març 2017].
# Cal Gabrielet

Cal Gabrielet és una casa de Maials (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres de planta baixa i dos pisos, que aprofita part d'una casa anterior com es veu en la intrincada part posterior de la planta baixa. A la façana, les finestres de mig punt de la golfa, reben un nou tractament, estirant-les en vertical per sobre l'imposta. La llarga balconada sobre mènsules és l'element de prestigi i l'entrada resulta poc coherent amb la resta de la façana. El paredat és de carreus irregulars. Els elements de funció més escultòrica són en pedra picada.

## Referències

* ↑ «Cal Gabrielet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Pedra de la bruixa serp

La Pedra de la bruixa serp (en suec:Ormhäxan), Encisadora serp (Ormtjuserskan) o Pedra de Smiss (Smisstenen) és una imatge gravada en pedra trobada a Smiss, parròquia de När, Gotland, Suècia. Descoberta en un cementiri, mesura uns 82 cm d'alçada i mostra una figura sostenint una serp en cada mà. Sobre la figura hi ha tres criatures entrellaçades formant una trisquela, identificades com un senglar, una àguila i un llop.
Encara que molts investigadors la denominen «bruixa serp», el seu origen i relació amb la cultura celta o la mitologia nòrdica roman en el debat. La pedra ha estat datada entre els anys 400-600.

## Paral·lelismes, interpretacions i especulacions

La imatge va ser descrita per primera vegada per Sune Lindquist el 1955. Va intentar sense èxit trobar connexions en antigues fonts islandeses, i va comparar la pedra amb la Deessa de les serps de Creta. Lindquist va trobar relació amb el cèltic calderó de Gundestrup, on també es mostra una figura que sosté una serp.
Arrhenius i Holmquist (1960) també van trobar una relació amb l'art cèltic tardà. Més endavant Arrhenius (1994) va considerar seriosament que la figura no era una bruixa sinó un mag i datava la pedra e} l'era de Vendel. Hauk (1983), suggereix que la figura és el déu Odin en forma de dona, mentre que Görman (1983) suggereix que la imatge pertany al déu cèltic Cernunnos. També ha estat relacionat amb un baix relleu de pedra de l'església de Väte a Gotland que mostra a una dona que alleta a dos dragons, però aquesta imatge té una antiguitat posterior amb cinc segles de diferència.

## Simbolisme de la serp

Les serps van ser populars com a motiu en posteriors gravats de pedra mostrant clots de serp, usat com una dolorosa forma d'execució; aquesta forma de càstig està reflectida en les sagues nòrdiques. Van tenir un especial significat i simbolisme durant la cristianització, la transició del paganisme cap a la conversió. Sovint es combinaven amb cérvols, crustacis o bèsties sobrenaturals. El propòsit va poder ser protegir les pedres i aturar gent que voldria destruir-les.

## Referències

* 1 2 3 Nylén i Lamm, 1988, p. 40-41.
* ↑ Hermodsson, 2000, p. 109.
* ↑ Hermodsson, 2000, p. 111.
* ↑ Hermodsson, 2000, p. 112.

## Bibliografia

* Hermodsson, L. En invandrad gud? Kring en märklig gotländsk bildsten. (An alien god?), 2000. .
* Nylén, E.; Lamm, J.P. Stones, Ships and Symbols. Stockholm: Gidlunds bokförlag, 1988. ISBN 91 7844 116 1.
# Mimaix Khan

Mimaix Khan fou kan dels kazakhs (país anomenat Deixt Kiptxaq). Segons l'historiador Haydar era fill de Kasim Khan, al que va succeir a la seva mort el 1518. Alguns historiadors sospiten però que era el seu nebot, ja que el germà de Kasim, Yadik Sultan, tenia un fill anomenat Mimash o Bibash (també Ilimash) que es va casar amb una germana de Muhammad Abd al-Rashid Khan I de Mogolistan (1533-1560), i que seria aquest Mimaix.
Va governar uns cinc anys i hauria mort en combat en alguna de les guerres que va lliurar. El va succeir Tagir Khan, que era fill de Yadik (germà de Kasim) i, per tant, germà de Mimash, condició que se li atorga.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Cal Santponç

Mas Samponç és una casa de Perafita (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció que originàriament tenia planta rectangular però que s'hi han afegit diverses construccions que amplien la casa per la part esquerra i per la part del darrere. Els murs són de pedres irregulars i poc morter, i les reformes es varen fer amb més morter i amb maó. La construcció té tres pisos perfectament definits en l'ordenació de la façana principal on les obertures estan envoltades de maó o de ciment. La porta principal és d'arc rebaixat mentre que la resta d'obertures són rectangulars. L'ampliació lateral té un porxo de tres arcs fet de maons.

## Història

El cos rectangular de la construcció va ser construït a finals del segle xviii segons es pot llegir entre dos carreus cantoners de la façana: "1783 M PADROS ME FECIT". El nom de Sampons li prové d'un altre mas proper anomenat Cal Sampons, del qual en queden pocs vestigis i on possiblement hi havia hagut una capella dedicada a Sant Pons.

## Referències

* 1 2 «Mas Samponç». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Apoïdeus

Els apoïdeus (Apoidea) són una gran superfamília d'himenòpters apòcrits, que inclou dos llinatges reconeguts tradicionalment, les vespes esfecoides i les abelles que semblen els seus descendents. Inclou 17.404 espècies.

## Nomenclatura

Les abelles apareixen en classificacions recents com un llinatge especialitzat de vespes Crabronidae que s'especialitzen a utilitzar el pol·len i el nèctar com a aliment de les larves en lloc d'insectes; això fa de Crabronidae un grup parafilètic. D'acord amb eixa idea, les abelles i els esfecoïdeus estan ara agrupats junts en una única superfamília, i el nom que es fa servir és Apoidea, en lloc de Sphecoidea (el qual, com el de Spheciformes, ha estat usat anteriorment, però a l'haver estat definits com un grup parafilètic, va ser abandonat).
Com que les abelles (sense incloure les vespes que eren els seus antecessors) són encara considerades un grup monofilètic, convé encara un grup entre superfamília i família per a unificar les abelles. Això es fa agrupant les abelles dins la família Apidae, però no tothom ho accepta. L'alternativa és unir totes les abelles dins el nom d'Anthophila (Engel, 2005), que és equivalent al nom obsolet d'Apiformes (que significa 'forma d'abelles').

## Referències

* ↑ Aguiar, A.P.; Deans, A.R.; Engel, M.S.; Forshage, M.; Huber, J.T.; Jennings, J.T.; Johnson, N.F.; Lelej, A.S.; Longino, J.T. «Order Hymenoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal Biodiversity: An Outline of Higher-level Classification and Survey of Taxonomic Richness (Addenda 2013)». Zootaxa, 3703, 2013, pàg. 1–82.
* Engel, M.S. (2005). Family-group names for bees (Hymenoptera: Apoidea). American Museum Novitates 3476: 1-33.
* Grimaldi, D. and Engel, M.S.. Evolution of the Insects. Cambridge University Press, 2005. ISBN 0-521-82149-5.
* Michener, C.D. (2000). The Bees of the World. Johns Hopkins University Press.

## Enllaços externs

* All Living Things Images, identification guides, and maps of Apoidea.
* Solitary BeesPopular introduction to the Hymenoptera Apoidea.
* Fiori e Api d'Albore and IntoppaFlower visiting bees in Europe pdf. In Italian but excellent table with Latin names.
# Avió de fuselatge ample

Un avió de fuselatge ample és un avió comercial gran amb dos passadissos, pel qual sovint també es coneixen com a avions de dos passadissos. El diàmetre típic del fuselatge és de 5 a 6 metres. A la classe econòmica de la majoria d'avions de fuselatge ample, els passatgers s'acostumen a asseure en files de set a deu seients, permetent una capacitat total de 200 a 600 passatgers. Els avions de fuselatge ample fan 6 metres de diàmetre, i poden tenir files de més d'onze passatgers, en configuracions d'alta densitat. Els avions de fuselatge ample també s'utilitzen per transportar càrregues i també tenen altres usos especials, com per exemple el transport de transbordadors espacials.
Per comparar, un avió comercial de fuselatge estret té un diàmetre de 3 a 4 metres, amb un sol passadís, i una capacitat de dos a sis persones per fila.
Els avions de fuselatge ample es van dissenyar originalment com una combinació d'eficiència i confort dels passatgers. Tanmateix, de seguida les aerolínies van tenir en compte els factors econòmics, i van reduir l'espai addicional dels passatgers per maximitzar els ingressos i beneficis. Depenent en com l'aerolínia configuri l'avió, la mida i l'espai entre seients poden variar significativament. Per exemple, els avions amb vols més curts es configuraran a més densitat de seients que avions amb vols llargs.
A causa de pressions econòmiques actuals a les aerolínies, molt possiblement continuaran les altes densitats de seients.

## Galeria

* Vista del morro d'un Airbus A380.
* Boeing 747 de Japan Airlines.
* El motor Rolls Royce Trent 900.
* Ús especial d'un avió de fuselatge ample: transport de transbordadors espacials.
* El primer avió de fuselatge ample bimotor (1972), l'Airbus A300.
* Ilyushin IL-96 operat per Aeroflot.

## Vegeu també

* Llista de les aeronaus més grans

## Referències

* 1 2 Ginger Gorham, Ginger Todd, Susan Rice. A Guide to Becoming a Travel Professional. Cengage Learning, 2003, p. 40. ISBN 1401851770, 9781401851774.
* ↑ Paul J. C. Friedlander. «the traveler's world; Test of a New Wide-Bodied Airbus». New York Times, 19-03-1972.
* ↑ Doganis, Rigas. Flying Off Course: The Economics of International Airlines. Routledge, 2002, p. 170. ISBN 041521324X, 9780415213240.
* ↑ «Wide body cargo screening still a challenge». Impact Publications, 18-11-2008. [Consulta: 17 febrer 2009].
* ↑ «narrowbody aircraft». Arxivat de l'original el 2017-06-18. [Consulta: 18 març 2009].
* ↑ Royal Aero Club (Gran Bretanya), Royal Aero Club of the United Kingdom. Flight International. IPC Transport Press Ltd., 1967, p. 552.
* ↑ Eric Pace. «How Airline Cabins are Being Reshaped». New York Times, 24-05-1981.
* ↑ «Airline Seat Pitch». UK-Air.net. Arxivat de l'original el 2009-02-18. [Consulta: 17 febrer 2009].
* ↑ «Flying through a storm». Economist.com, 22-10-2008 [Consulta: 16 març 2009].
# Andreea Mitu

Andreea Mitu (Bucarest, 22 de setembre de 1991) és un jugadora de tennis romanesa.

## Palmarès: 4 (0−4)
### Dobles: 5 (4−1)

* Llegenda
* Grand Slam (0−0)
* WTA Tour Championships / WTA Finals (0−0)
* Premier Mandatory (0−0)
* Premier 5 (0−0)
* Premier (0−0)
* International (4−1)
* Títols per superfície
* Dura (0−0)
* Gespa (0−0)
* Terra batuda (4−1)
| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 19 de juliol de 2015 | Bucarest, Romania | Terra batuda | Patricia Maria Țig | Oksana Kalashnikova Demi Schuurs | 2−6, 2−6 |
| Guanyador | 1. | 24 d'abril de 2016 | Istanbul, Turquia | Terra batuda | İpek Soylu | Xenia Knoll Danka Kovinić | Renúncia |
| Guanyador | 2. | 24 de juliol de 2016 | Bastad, Suècia | Terra batuda | Alicja Rosolska | Lesley Kerkhove Lidziya Marozava | 6−3, 7−5 |
| Guanyador | 3. | 22 de juliol de 2018 | Bucarest | Terra batuda | Irina-Camelia Begu | Danka Kovinić Marina Zanevska | 6−3, 6−4 |
| Guanyador | 4. | 14 d'abril de 2019 | Lugano, Suïssa | Terra batuda | Sorana Cîrstea | Veronika Kudermétova Galina Voskoboeva | 1−6, 6−2, [10−8] |

## Enllaços externs

* Andreea Mitu a la WTA (anglès)
* Andreea Mitu a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Andreea Mitu al lloc web de la Billie Jean King Cup (anglès)
# The Sunday Times

The Sunday Times és un periòdic dominical de gran format (en anglès: broadsheet) distribuït al Regne Unit i la República d'Irlanda. Publicat per Times Newspapers Ltd, subsidiària de News International, la qual també publica The Times, però els dos diaris van ser fundats independentment i pertanyen a la mateixa companyia només des de 1966. Rupert Murdoch va adquirir News International el 1981 i, per tant, tots dos diaris. Aquell any, the Sunday Times va començar a publicar anualment la llista de les persones més riques del món, en un intent d'incrementar les vendes.
Mentre el seu diari germà, The Times, té una circulació substancialment inferior a la del diari de més circulació del Regne Unit, The Daily Telegraph, The Sunday Times, amb 1.202.235 exemplars, ocupa una posició dominant en el mercat del diumenge, i amb els seus gairebé 1.3 milions d'exemplars en circulació iguala la dels rotatius The Sunday Telegraph, The Observer i The Independent on Sunday junts.

## Referències

* 1 2 «Standard Certificate of Circulation - The Sunday Times» (PDF). ABC Ltd., 01-05-2008. Arxivat de l'original el 28 de maig 2008. [Consulta: 24 maig 2008].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (anglès)
# La Rotllada

La Rotllada és una masia de l'Esquirol (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular i la façana orientada a migdia. Consta de planta baixa i dos pisos. La coberta té tres cossos, la part central amb el ràfec paral·lel a la façana i als extrems a una única vessant i amb el ràfec perpendicular. Presenta tres portals rectangulars, el de mig té una finestra al damunt amb una espitllera tapiada. A la part esquerra de la façana hi ha un portal tapiat amb un baix relleu que representa les eines d'un ferrer: un mall, una enclusa, unes tenalles, una ferradura i un martell de ferrar. Es construïda en pedra i arrebossada i pintada de color blanc, deixant visibles els carreus de pedra que emmarquen les obertures i els escaires. L'estat de conservació és bo.

## Història

Hostal dit també del Trenc fins al 1968. Està situada a mig camí d'Olot a Vic i fou durant molts anys lloc de posada pels traginers que anaven i venien de la Garrotxa. No la trobem registrada en els fogatges del segle xvi, possiblement els seus orígens siguin posteriors, al portal principal hi ha una llinda datada al segle xviii (1723). Una finestra de la façana duu la data de 1690. Cal esmentar el relleu amb eines de ferrer de tall que fou l'ofici a què es dedicaren les generacions passades del mas.

## Referències

* 1 2 «La Rotllada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].