OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# The High Kings

The High Kings és un grup de folk irlandès format a Dublín el 2008. La banda està formada per Finbarr Clancy, Brian Dunphy i Darren Holden. El juny de 2016 el grup havia publicat quatre àlbums d'estudi, dos àlbums en directe i dos DVD en directe. Els seus tres primers àlbums d'estudi van aparèixer en el número tres o més en la llista mundial de música de Billboard, els dos primers van ser platí a Irlanda i tots els seus àlbums es van publicar a Irlanda.
Després del llançament del seu primer àlbum, el nou grup va passar d'un format molt sofisticat a una posada en escena més natural. El seu tercer àlbum "Friends for Life" conté cançons tradicionals irlandeses, així com algunes cançons originals. Des dels inicis de la banda, The High Kings ha recorregut Irlanda, els Estats Units i Europa en múltiples ocasions. Entre tots toquen fins a tretze instruments durant les seves actuacions. El lema del grup és "Folk 'n Roll", i el seu cant es destaca especialment per les seves harmonies. Tot i que canten majoritàriament cançons tradicionals irlandeses, també són coneguts per cantar arranjaments de cançons d'altres gèneres.

## Referències

* ↑ Dyroff, Denny «Share the Magic of Irish Music». Daily Local News [West Chester, PA], 22-03-2011.
# Tórtora cucut de les Andaman

La tórtora cucut de les Andaman (Macropygia rufipennis) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita zones amb arbres de les illes Andaman i Nicobar.

## Descripció

La tórtora cucut de les Andaman és esvelta i de cua llarga amb el cap i les potes petites. De color rovell amb barra tènue al voltant del coll i el pit. Comú però poc visible en els boscos i al llarg de les vores del bosc, on els ocells s'alimenten de fruites i baies. Conegut per alimentar-se a terra, però en general es posa més a prop de les capçades.

## Conservació i estat

El cucut d'Andaman té un ampli rang d'extensió, la qual cosa l'eximeix de ser classificat com a vulnerable sota els criteris de la Unió Internacional per a la Conservació de la Naturalesa (UICN). L'espècie encara està sota sospita de tenir una tendència decreixent de la població a causa de la degradació de l'hàbitat i la caça. La disminució encara no es considera un canvi prou ràpid per complir els criteris d'estatus vulnerable, menys d'un 30% de declivi durant deu anys o tres generacions. La població d'aquesta espècie no s'ha mesurat amb precisió, però la disminució no es considera prou significativa per a justificar l'estatus vulnerable. En conseqüència, l'espècie es classifica actualment com a risc mínim.
Els esforços per protegir les espècies d'ocells amenaçades han estat iniciats pel Departament de Medi Ambient i Boscos, les illes Andaman i Nicobar, i el Servei Zoològic de l'Índia, ja que actualment estan monitorant la població d'ocells. Els departaments van proposar realitzar enquestes per avaluar la mida de la població i van estudiar tant l'hàbitat com els paràmetres ecològics. L'objectiu del departament és prendre mesures de en quina mesura quant el bosc s'està degradant, identificar el declivi de la població d'espècies i prohibir la caça mitjançant la difusió de la consciència amb campanyes.

## Taxonomia

Es reconeixen dues subespècies:
* M. r. andamanica (Abdulali, 1967) - illes Andaman.
* M. r. rufipennis (Blyth, 1846) - illes Nicobar.

## Referències

* ↑ «Tórtora cucut de les Andaman». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 gener 2025].(català)
* ↑ «2024 Citation & Downloadable Checklists». Clements Checklist. [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «tórtora-cucut de les Andaman». eBird. [Consulta: 8 gener 2025].
* 1 2 «Macropygia rufipennis: BirdLife International» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species 2017. IUCN, 01-10-2017. DOI: 10.2305/iucn.uk.2017-3.rlts.t22690549a118430734.en.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Pigeons – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 8 gener 2025].
# BBC Radio 2

BBC Radio 2, és un servei radiofònic nacional de la BBC, de temàtica generalista. És la ràdio amb més oients del Regne Unit amb una audiència estimada en 12,6 milions d'oients cada setmana.
Els programes de l'emissora es transmeten per una xarxa de transmissors de FM de més de 250 kW, el més fort senyal de FM a la Unió Europea. És possible escoltar els seus programes via Internet arreu del món. Els seus programes més destacats són:
| The Blagger's guide. Amb David Quantick. Humor. Bob Harris Country. Amb Bob Harris. Música country. Bob Harris Classics. Amb Bob Harris. Música clàssica. Don't start me talking. Història de la música pop. Elaine Paige. Música de bandes sonores i de musicals. Jeremy Vine. Exploració dels temes del dia a l'hora de dinar. Jonathan Ross - Música, xerrada i humor. | Ken Bruce. Programa de música, tots els matins de la setmana. Mark Lamarr. Música dels darrers setanta anys. Mark Lamarr's Alternative Sixties. Música de dels anys 1960. Pete Mitchell. Música i entrevistes. Sarah Kennedy. Notícies i música cada dia. Steve Wright in the afternoon. Música, entrevistes i humor. Your Hundred Best Tunes. Una hora de música escollida pels oients, cada setmana. |

## Especialistes en programes
### Dilluns

* Paul Jones: Blues
* Clare Teal, Big Band Special: Jazz
* Jools Holland: Jazz

#### Dimarts

* Desmond Carrington: The Music Goes Round
* Nigel Ogden: The organistes Entertains (Música d'orgue Hammond.)

#### Dimecres

* Mike Harding: Música folk
* Trevor Nelson: Soul

#### Dijous

* Bob Harris: Country

#### Divendres

* Friday Night is Music Night: Música lleugera
* Frank Renton: Listen to the Band
* Clàudia Winkleman: The Weekender (programa d'arts)

#### Dissabtes

* Paul Gambaccini: America's Greatest Hits
* Brian Matthews: Sounds of the 60s (música dels anys 1960).
* Dona-li Winton: Pick of the Pops (nostàlgia)

#### Diumenges

* Aled Jones: Good Morning Sunday (Programa de tema cristià)
* Elaine Paige Música de les bandes sonores i les musicals.
* Alan Titchmarsh: Melodies for You
* Brian D'Arcy: Sunday Half Hour (himnes litúrgics)
* Russell Davies: Sunday Evening (des del 28 de gener)
* Clare Teal - Swing
* David Jacobs: The David Jacobs Collection (Música de les bandes sonores i les musicals

### Altres

* It's Been a Bad Week - Paròdia de les notícies amb els comediants Steve Punt i Hugh Dennis.
* The Day the Music Died - sèrie d'humor musical amb Jon Holmes i Andrew Collins.
* Book Sequence

## Referències

* ↑ BBC Radio 1 perd oients
* ↑ BBC (FM) radio transmitters in England

## Enllaços externs

* Pàgina Principal de BBC Radio 2. És possible escoltar les emissions en directe des d'aquesta web.
* Programes emesos per BBC Radio 2 durant els últims set dies.
# Another Cinderella Story

Another Cinderella Story és una pel·lícula comèdia romàntica del 2008 dirigida per Damon Santostefano i protagonitzada per Selena Gomez i Drew Seeley. La pel·lícula va ser llançada directament en DVD per Warner Premiere el 16 de setembre del 2008. La pel·lícula va ser filmada al Canadà al gener del 2008. Aquesta pel·lícula és una seqüela de la pel·lícula del 2004 A Cinderella Story protagonitzada per Hilary Duff.

## Argument

Aquesta pel·lícula és una versió del conte de la Ventafocs en un ambient modern, amb María Santiago (Selena Gómez), una estudiant de secundària amb l'ambició de convertir-se en ballarina professional, que pren el paper de la Ventafocs. Tammy (Jessica Parker Kennedy), la millor amiga de Maria, és la seva fada. Dominique Blatt (Jane Lynch), pren el paper de la madrastra. Britt (Emily Perkins) i Bree (Katharine Isabelle) en són les dues germanastres, i Joey Parker (Drew Seeley), una celebritat que ha tornat a l'escola per al seu últim any, i per recordar per què va començar a ballar, n'és el príncep. En aquesta història, en comptes de la sabatilla de cristall, el que Maria (la Ventafocs) perd és un MP3.

## Repartiment

* Selena Gomez - Mary Santiago.
* Drew Seeley - Joey Parker.
* Jane Lynch - Dominique Blatt.
* Emily Perkins - Britt Blatt.
* Catharine Isabelle - Bree Blatt.
* Nicole LaPlaca - Natalia Faroush.

## Música

* Tell Me Something I Don't Know - Selena Gómez.
* Hurry Up & Save Me - Tiffany Giardina.
* Just That Girl - Drew Seeley.
* Bang A Drum - Selena Gómez.
* 1st Class Girl - Marcus Paulk, amb Drew Seeley.
* Hold 4 You - Jane Lynch.
* Valentine's Dance Tango - The Twins.
* No Average Angel - Tiffany Giardina.
* Don¡t Be Shy - Small Change featuring Lil 'JJ and Chani.
* X-Plain it to My Heart - Drew Seeley.
* New Classic (directe) - Drew Seeley & Selena Gómez.
* Another Cinderella Story - John Paesano.
* New Classic (acústica) - Drew Seeley.
# Toul

Toul és un municipi francès, situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est.
Situada a l'oest de la capital Nancy, és la subprefectura del districte de Toul. Comptava en 2006 amb una població de 16.617 habitants. La seua economia s'ha centrat des de finals del segle xix en la seua condició de base militar i caserna de diverses unitats militars franceses i de l'OTAN, així com en la viticultura amb la producció de vins de la denominació d'origen "Côtes de Toul".

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 | 1856 | 1861 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 | 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 8 015 | 6 940 | 6 973 | 7 535 | 7 507 | 7 333 | 7 037 | 7 158 | 7 271 | 8 191 | 7 687 | 6 930 | 10 085 | 10 012 | 10 459 | 12 138 | 12 201 | 12 287 | 13 663 | 15 884 | 12 363 | 11 951 | 12 656 | 13 267 | 9 389 | 12 134 | 14 155 | 14 780 | 16 454 | 17 406 | 17 281 | 16 945 | 16 617 |

## Llocs i monuments

* Catedral de Toul, sota l'advocació de Sant Esteve. La construcció de l'edifici va començar pel cor, a inicis del segle xiii, que no va ser acabat fins al xvi. La façana, que recau sobre la Place du Parvis, es va edificar entre 1460 i 1496 en estil gòtic flamíger. L'enquadren dues torres octogonals de 65 m d'altura. El claustre és un dels majors de França i va ser construït en els segles xiii i xiv.
* Antic palau episcopal, construït entre 1735 i 1743. En 2010, alberga l'ajuntament.
* Església de St-Gengoult, antiga col·legiata, edificada del xiii al xv. El seu claustre data del segle xvi.
* Façana de la catedral.
* Maison de l'Apothicaire.
* Font Louis Curel.
* Col·legiata de St-Gengoult.
* Muralles.

## Referències

* 1 2 Guide Verte Alsace Lorraine (en francès). Michelin et Cie., 1989, p. 177-179. ISBN 2.06.003.724-7.
* ↑ «Toul - Notice Communale». EHESS. [Consulta: 22 maig 2010].
* ↑ «Résultats du récensement de la population - 2006». INSEE. Arxivat de l'original el 2012-08-14. [Consulta: 22 maig 2010].
# Santa Maria de Vilanant

Santa Maria de Vilanant és una església del municipi de Vilanant (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església de Santa Maria està situada al centre del poble, en una zona elevada que la permet veure des dels afores del poble amb més facilitat que des de davant mateix. És un temple de planta basilical, amb tres naus i una capçalera formada originàriament per tres absis, el central rectangular i els laterals de ferradura. D'aquesta capçalera triabsidal se'n conserva l'absis rectangular.
Tota la façana des del timpà cap amunt està coberta per una capa de pòrtland. La porta és d'arc de mig punt formada per carreus irregulars i a sobre d'aquesta trobem tres finestres una de les quals ens permet veure el seu parament original, però no les altres dues. L'aparell de l'església que resta visible ens permet identificar filades d'opus spicatum.
De l'antiga capçalera triabsidal del temple, en resta avui només l'absis central de planta rectangular. Aquest absis queda en l'exterior dins un pati particular. L'absidiola meridional fou destruïda en construir la sagristia, probablement els segles xvii-xviii. La torre campanar del
segle xix s'alça sobre l'absidiola septentrional, de la que s'han conservat importants vestigis com podem veure en la base i a l'interior de la torre. El campanar és de planta quadrada i té a la part alta arcades de mig punt, i es remata amb una coberta en forma de piràmide.

## Història

L'edifici era originalment una construcció preromànica de planta basilical de tres naus amb tres absis, el central rectangular i els laterals de ferradura. La seva data de construcció se situa probablement entre els segles IX-x. L'església de Santa Maria de Vilanant apareix documentada des del 1018.
La sagristia data dels segles xvii-xviii i el campanar va ser bastit durant el segle xix. En un procés de reforma realitzat vers el 1928, l'interior i l'exterior del temple es van cobrir d'una capa d'arrebossat que va amagar els paraments originals. El 1970 es van fer treballs de neteja en una petita part dels murs, que van permetre descobrir uns fragments d'aparell del parament de migdia i van deixar veure l'existència de dues obertures anteriorment amagades per la calç, així com un parament alt-medieval en l'absis central.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Santa Maria de Vilanant». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Gardènia

La gardènia és un gènere de la família de les rubiàcies nadiua de les regions subtropicals i tropicals, distribuïda arreu d'Àfrica, el sud-est d'Àsia, Austràlia i Oceania. Deu el nom a Alexander Garden, un naturalista escocès.
La planta és un arbust o un petit arbre que oscil·la entre 1 i 15 m. Les fulles perennes mesuren entre 5 i 50 cm de llarg i entre 3 i 25 cm d'ample. Són de color verd fosc i tenen una textura llisa. Quant a les flors, aquestes són solitàries i són de color blanc o groc pàl·lid. Tenen entre 5 i 12 pètals i amiden entre 5 i 12 cm de diàmetre. Normalment floreixen entre primavera i estiu, tot i que algunes espècies floreixen a la tardor.
Té un consum d'aigua elevat i resisteix al gel i a la calor.

## Taxonomia

El gènere Gardenia inclou les espècies següents:
| Gardenia augusta — Inclosa dins G. jasminoides Gardenia brighamii — Gardènia de Hawaiʻi (Hawai'i) Gardenia carinata — (Índia, Malàisia) Gardenia cornuta — Gardènia de Natal (Àfrica del sud) Gardenia fortunei — (Àsia de l'est) Gardenia gummifera — (Índia) Gardenia imperialis — (Àfrica tropical) Gardenia jasminoides — Gàrdenia comuna (Sud de la Xina i el Japó) Gardenia jovis-tonantis — Inclosa dins G. ternifolia Gardenia latifolia — (Índia) Gardenia lucida — Inclosa dins G. resinifera | Gardenia mannii — (Hawaiʻi) Gardenia remyi — (Hawaiʻi) Gardenia resinifera — Gardènia brillant (Índia) Gardenia resiniflua — (Àfrica del sud) Gardenia spatulifolia — (Àfrica del sud) Gardenia tahitensis — Tiara (Tahití) Gardenia ternifolia — Gardènia de fulla llarga del Transvaal (Àfrica del sud) Gardenia thunbergia — Gardènia de bosc (Àfrica del sud) Gardenia tubifera — (Sud-est d'Àsia) Gardenia turgida — (Índia) Gardenia volkensii — Gardènia del Transvaal (Àfrica del sud) |

## Vegeu també

* Gardênia Azul

## Referències

* ↑ «Gardènia». Diccionari General de la Llengua Valenciana. [Consulta: 22 desembre 2024].
* ↑ «gardènia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Gardènia». Guia del verd urbà. Diputació de Barcelona. [Consulta: 22 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa del cultiu de la Gardènia (castellà)
# Clarisia

La Clarisia és un gènere de la tribu de les artocàrpies que agrupa espècies d'arbres tropicals, similars als del gènere Artocarpus, distribuïts des de Mèxic fins al Perú.

## Enllaços externs

* Informació sobre la Clarisia Arxivat 2007-06-17 a Wayback Machine. (castellà)
# Embiòpters

Els embiòpters (Embioptera) o embiidins (Embiidina) són un ordre d'insectes neòpters de mida petita, tegument fi i tou, i coloració grogosa o negrosa. S'han descrit 464 espècies, principalment tropicals.
Els embiòpters es denominen, en diferents llengües europees, l'equivalent al mot català "teixidor", però aquest terme es refereix tradicionalment a diverses famílies d'hemípters aquàtics.

## Característiques

Es caracteritzen per tenir potes amb fèmurs dilatats. Aquests fèmurs tenen dintre grans músculs que li serveixen a l'animal per a caminar endavant i endarrere en els túnels sedosos que construeixen; tenen els tarsos anteriors modificats i proveïts de glàndules productores de seda. Les femelles mai tenen ales, i els mascles poden tenir-ne o no. Els dos parells d'ales són gairebé iguals quant a forma i grandària, i la seva rigidesa varia (són dures quan volen i s'estoven quan caminen en els seus túnels).
Normalment són gregaris. Les nimfes (fases juvenils dels insectes amb metamorfosi incompleta) i les femelles adultes s'alimenten de vegetals, i es creu que els mascles adults no s'alimenten, i les seves peces bucals servirien per a subjectar a la femella durant la còpula.

## Referències

* ↑ Viquispècies, Embiidina
* ↑ Zhang, Z.-Q. 2011. Phylum Arthropoda von Siebold, 1848. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness. Zootaxa, 3148: 99–103.
* ↑ Barrientos, J. A. (ed.), 2004. Curso práctico de entomología. Associación Española de Entomología, Alicante, 947 pp. ISBN 84-490-2383-1
* ↑ Blas, M. et al., 1987. Artròpodes (II). Història Natural dels Països Catalans, 10. Enciclopèdia Catalana, S. A., Barcelona, 547 pp. ISBN 84-7739-000-2
# Rorqual de Bryde

El rorqual de Bryde (Balaenoptera brydei) és una de les espècies menys conegudes de rorqual. En comparació amb els altres rorquals, és relativament petit, amb un pes que no sobrepassa les 25 tones. A més, es diferencia d'altres balenes de la seva família pel fet que prefereix les aigües tropicals i temperades a les aigües polars. Fou anomenat en honor del mariner noruec Johan Bryde.

## Referències

* ↑ Entrada «Balaenoptera brydei» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2009, p. 61 i 62.

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de cetacis :
Regne Animalia  · Embrancament Chordata  · Classe Mammalia  · Infraclasse Eutheria  · Superordre Laurasiatheria  · (sense categoria) Artiodactyla  · (sense categoria) Whippomorpha :
Subordre Mysticeti :
Subordre Odontoceti (continua més avall) :
Subordre Odontoceti (contina més amunt) :
# Gloriosa

Gloriosa és un gènere de plantes amb flor de la família Colchicaceae.

## Característiques

Es troben a les zones tropicals d'Àfrica i Àsia.
Són plantes d'arrel tuberosa adaptades a les èpoques de pluja i de sequera. Les flors són espectaculars.
Actualment es cultiven també com a plantes de jardí. Contenen alcaloides, com la colquicina, concentrats especialment a l'arrel. Les tiges i fulles poden causar irritació si es freguen amb la pell humana.
Gloriosa superba és l'espècie més coneguda. És la flor nacional de Zimbàbue i la flor estatal de Tamil Nadu i del Tamil Eelam

## Taxonomia

* Gloriosa abyssinica
* Gloriosa angulata
* Gloriosa aurantiaca
* Gloriosa aurea
* Gloriosa baudii
* Gloriosa carsoni
* Gloriosa carsonii
* Gloriosa caerulea
* Gloriosa cirrhifolia
* Gloriosa doniana
* Gloriosa graminifolia
* Gloriosa grandiflora
* Gloriosa homblei
* Gloriosa leopoldi
* Gloriosa lutea
* Gloriosa luxurians
* Gloriosa minor
* Gloriosa nepalensis
* Gloriosa plantii
* Gloriosa rothschildiana
* Gloriosa sampiana
* Gloriosa sessiliflora
* Gloriosa simplex
* Gloriosa speciosa
* Gloriosa sudanica
* Gloriosa superba
* Gloriosa verschuurii
* Gloriosa virescens

## Galeria

* Gloriosa superba
* Gloriosa superba
* Gloriosa superba a Tamil Nadu, Índia
* Gloriosa superba

## Referències

* ↑ Karthigaipoo Becomes National flower of Eelam Tamils

## Enllaços externs

* Flora de la Xina
* Madagascar Catalogue - Gloriosa
# Gygis

Gygis és un gènere d'ocells de la família Sternidae.

## Característiques

Són xatracs menuts de color blanc. Viuen a tots els oceans tropicals. Fan els nius a les illes de corall, normalment als arbres, però també en cavitats de les roques o en estructures artificials, com antenes o edificis abandonats. S'alimenten de peixos menuts.

## Taxonomia

N'hi ha dues espècies,
* Gygis alba - xatrac blanc comú
* Gygis microrhyncha - xatrac blanc becfí

## Referències

* ↑ Alguns autors consideren el xatrac blanc becfí, G. a. microrhyncha, com a subespècie del xatrac blanc.
* BirdLife International (2004). Gygis alba. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 11 maig 2006 (en anglès).
* Niethammer, K. R., and L. B. Patrick-Castilaw. 1998. White Tern (Gygis alba). in The Birds of North America, No. 371 (A. Poole and F. Gill, eds.). The Birds of North America, Inc., Philadelphia, PA.
# Voacanga

Voacanga és un gènere de planta amb flor amb 42 espècies pertanyents a la família de les Apocynaceae. És originària de les regions tropicals d'Àfrica, Madagascar, Malàisia i Queensland en Austràlia.

## Aplicacions medicinals

Alguns d'aquests compostos tenen usos farmacèutics.
# Oxisòl

Els oxisòls són un ordre en la taxonomia de sòls USDA, ben coneguts per la seva presència en selves tropicals humides, a 15-25° nord i sud de l'equador terrestre. Alguns oxisòls havien estat prèviament classificats com a sòls laterítics. Els principals processos de formació del sòl dels oxisòls són la meteorització, humidificació i edafopertorbació a causa d'animals. Aquests processos produeixen el característic perfil de sòl. Es defineixen com a sòls que contenen en totes les profunditats no més del 10% de minerals meteoritzables, i menys del 10% de saturació de bases. Els oxisòls sempre tenen color vermell o groc, a causa de l'alta concentració de ferro (III) i òxid en hidròxids d'alumini. A més, contenen quars i argila caolinita, i més petites quantitats d'altres minerals d'argila i de matèria orgànica.
El terme oxisòl prové d'oxidi, en referència a la dominància de minerals oxidats com la bauxita. En la classificació de sòls de FAO, els oxisòls es coneixen com a ferralsòls.

## Referències

* ↑ Buol, Hole, & McCracken. 1997. 'Gènesi de Sòls i Classificació.' 4a edició. Iowa State University Press, Ames.
* ↑ Oxisols. USDA-NRCS [Consulta: 14 maig 2006].
Viccionari
# Chionanthus

Chionanthus és un gènere amb prop de 80 espècies de plantes amb flors de la família Oleaceae.
El gènere es distribueix sobretot per les regions tropicals i subtropicals, però dues espècies són natives de regions temperades la C. retusus a Àsia i la C. virginicus a Amèrica del Nord. Les espècies tropicals són de fulles perennes i els de les zones temperades són de fulles caduques.

## Descripció

Són arbusts o petits arbres de grandària mitjana, 3-25 metres d'altura. Amb fulles oposades i simples. Les flors es produeixen en raïms plumosos i són de color rosa clar, groc clar o tenyit. La fruita és una drupa amb una sola llavor.

## Espècies importants

Aquestes són les principals espècies:
* Chionanthus albidiflorus
* Chionanthus axillaris
* Chionanthus axilliflorus
* Chionanthus brachythyrsus
* Chionanthus caudatus
* Chionanthus compactus
* Chionanthus domingensis
* Chionanthus foveolatus
* Chionanthus guangxiensis
* Chionanthus hainanensis
* Chionanthus henryanus
* Chionanthus holdridgei
* Chionanthus intermedius
* Chionanthus ligustrinus
* Chionanthus longiflorus
* Chionanthus picrophloia
* Chionanthus pubescens
* Chionanthus pygmaeus
* Chionanthus quadristamineus
* Chionanthus ramiflorus
* Chionanthus retusus
* Chionanthus sleumeri
* Chionanthus virginicus

## Referències

* 1 2 Kew World Checklist of Selected Plant Families, genus Chionanthus
* 1 2 Flora of China v 15 p 293, genus Chionanthus