OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Toño Martín

Juan Antonio «Toño» Martín Díaz (El Tiemblo, Àvila, 9 d'abril de 1954 - Briviesca, Burgos, 9 de maig de 1991) va ser el cantant del grup madrileny de rock Burning. Compositor i veu dels quatre primers LP de la mítica banda. Influenciat pels Rolling Stones i Lou Reed, va dedicar la seva vida al rock and roll, sent considerat el millor vocalista que ha donat el rock en castellà.
El 9 de maig de 1991 va morir de sobredosi en Briviesca després de visitar a la seva dona i filla.

## Discografia
### Burning

| Any | Nom | Segell |
| 1978 | Madrid | Ocre-Belter |
| 1979 | Fin de la década | Ocre-Belter |
| 1980 | Bulevard | Ocre-Belter |
| 1981 | Atrapado en el amor | Belter |
| Any | Nom | Segell |
| 1984 | Nací perdedor | No publicada oficalment |

### Singles - Inèdits

* Estoy ardiendo - I'm Burning (Gong-Movieplay, 1974).
* Like a shot (Gong-Movieplay, 1975).
* ¿Qué hace una chica como tú en un sitio como este? (Ocre-Belter, 1978. Inclou, en la cara B, la primera versió de la cançó Ginebra seca, cantada per Toño, que no està inclosa en cap altre format).

## Filmografia

| Any | Nom | Paper | Director |
| 1978 | ¿Qué hace una chica como tú en un sitio como este? | Actor | Fernando Colomo |
| 1980 | Navajeros | Música | Eloy de l'Església |

## Referències

* ↑ Madrid, Gacetín. «El rock de 'Asfalto', 'Burning' y 'Los Zigarros' llega este sábado a las Fiestas de Aluche» (en castellà), 01-06-2019. [Consulta: 6 setembre 2024].
* ↑ enlace, Obtener; Facebook; Twitter. «"Dame música de rocanrol, baila, que es como un chute"», 09-05-2013. [Consulta: 6 setembre 2024].
* ↑ MagazineAdministración, Exile SH; Redacción, Dirección Y. «'Ángel caído' de Toño Martín de Burning, adelanto de álbum póstumo | Exile SH Magazine» (en castellà), 14-07-2024. [Consulta: 6 setembre 2024].

## Bibliografia

* Moyano García, Ricardo i Rodríguez Duc, Carlos, Burning. Veneno del Rock, Madrid, 2010.
* Crespo Andrés, Alfred, Burning, Madrid, 2012.
# Guillermo Rafael Douglas Sabattini

Guillermo Rafael Douglas Sabattini (Paysandú, gener 1909 - valor desconegut, 1967) fou un remer uruguaià que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de bronze en la prova del scull individual del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Guillermo Douglas Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 26 gener 2019].
# Danny Sullivan

Daniel John "Danny" Sullivan III va ser un pilot de curses automobilístiques estatunidenc que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 9 de març del 1950 a Louisville, Kentucky, Estats Units.
Fora de la F1 ha estat campió del campionat CART l'any 1988 i de les 500 Milles d'Indianapolis el 1985.

## A la F1

Danny Sullivan va debutar a la primera cursa de la temporada 1983 (la 34a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 13 de març del 1983 el G.P. de Brasil al circuit de Jacarepaguà.
Va participar en un total de quinze curses puntuables pel campionat de la F1, disputades totes a la temporada 1983, aconseguint una cinquena posició com millor classificació en una cursa i assolí dos punts pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | Posició | Punts |
| 1983 | Benetton Tyrrell Team | Tyrrell | Cosworth | BRA 11 | O.USA 8 | FRA Ret | SMR Ret | MON 5 | BEL 12 | E.USA Ret | CAN DSQ | GBR 14 | ALE 12 | AUT Ret | HOL Ret | ITA Ret | | | 17è | 2 |
| 1983 | Benetton Tyrrell Team | Tyrrell | Cosworth | | | | | | | | | | | | | | EUR Ret | SUD 7 | 17è | 2 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 15 (15) | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 |
# Llei de rendiments decreixents

En microeconomia, la llei dels rendiments decreixents (en anglès:diminishing returns) és una de les lleis més famoses de l'economia: afirma que cada vegada s'obtindrà menys producció addicional quan s'afegeixin quantitats addicionals d'un input mentre els altres inputs romanguin constants. Dit d'una altra manera, el producte marginal de cada unitat d'input es reduirà a mesura que la quantitat d'aquest input augmenti, si tots els altres romanen constants; s'ha d'entendre per producte marginal d'un input la quantitat de producció addicional que s'obté després d'afegir una unitat addicional d'aquest mantenint-se tots els altres constants.
Aquesta llei és central en la teoria de la producció clàssica.

## Història

El concepte de rendiments decreixents es remunta als primers economistes com Johann Heinrich von Thünen, Turgot, Thomas Malthus i David Ricardo. Tanmateix els economistes clàssics com Malthus i Ricardo atribuïren el decreixement dels rendiments en els resultats (outputs) a la disminució de la qualitat de les entrades (inputs). Els economistes clàssics assumien que cada "unitat" de treball és idèntica = perfectament homogènia. Els rendiments decreixents eren deguts a la interrupció de tot el procés productiu a mesura que unitats addicionals de treball s'afegien a una quantitat fixa de capital.
Karl Marx desenvolupà una versió de la llei de rendiments decreixents en la seva teoria de la tendència de la taxa de guany en la seva obra El Capital (volum III).

## Exemple

Suposeu que un quilo de llavor s'aplica a una parcel·la de terreny d'una mida fixa i produeix 1.000 quilos de collita. Es pot esperar que un quilo addicional de llavor produiria 1.000 kg addicionals de collita (output).Tanmateix si hi ha rendiments decreixents, aquest quilo addicional de llavor produiria menys que uns 1.000 quilos addicionals de collita (ceteris paribus). Per exemple, el segon quilo de llavors podria produir la meitat (500 kg) de collita extra. Els rendiments decreixents també impliquen que un tercer quilo de llavor produirà una collita addicional que fins i tot serà menys que els 500 kg de collita, és a dir 250 kg.
Es pot expressar en forma de taula:
| Parcel·la | Nombre de treballadors | Producte Total | Producte Marginal del Treball |
| 1 | 1 | 10 | --- |
| 1 | 2 | 24 | 14 |
| 1 | 3 | 39 | 15 |
| 1 | 4 | 52 | 13 |
| 1 | 5 | 61 | 9 |
| 1 | 6 | 66 | 5 |
| 1 | 7 | 66 | 0 |
| 1 | 8 | 64 | -2 |
L'aportació d'un nou treballador a la producció total de la parcel·la rep el nom de "Producte Marginal del Treball".

## Vegeu també

* Capacitat de càrrega
* Sostenibilitat
* Distribució de la riquesa

## Referències

* ↑ Samuelson & Nordhaus, Macroeconomics, 17th ed. page 110. McGraw Hill 2001.
* ↑ Samuelson, pàg. 107.

## Bibliografia

* Case, Karl E. & Fair, Ray C. (1999). Principles of Economics (5th ed.). Prentice-Hall. ISBN 0-13-961905-4.
* Samuelson, Paul A. Economía. Mc Graw Hill, 2006. ISBN 84-481-5154-2.
# Eleccions legislatives franceses de 2002 a Iparralde

Les eleccions legislatives franceses de 2002 per renovar la composició de l'Assemblea Nacional es van celebrar entre els dies 9 i 16 de juny de 2002. Les dues dates corresponen a la primera volta per escollir els i les candidates (diumenge 9 de juny) i la segona volta (diumenge 16 de juny). Iparralde no és reconegut administrativament i, per tant, no compta amb circumscripcions electorals pròpies, són circumscripcions que parteixen del departament (els Pirineus Atlàntics). Així, els municipis s'engloben en la 4a, la 5a i la 6a circumscripció legislativa dels Pirineus Atlàntics. Als tres territoris històrics bascos que formen part de l'Estat francès els resultats foren els següents:

## Zuberoa

Primera volta (9 de juny) La participació va ser del 69,85% i es van registrar un 2,72% de vots blancs i nuls.
| Candidat/a | Partit/s | Vots | Percentatge |
| François Maitia (4ª) | PS | 2.187 | 24,05 |
| Louis Althape (4ª) | UMP | 2.150 | 23,65 |
| Jean Lassalle (4ª) | UDF | 1.803 | 19,83 |
| Louis Labadot (4ª) | PCF | 1.140 | 12,54 |
| Pierre Iralour (4ª) | AB | 647 | 7,12 |
| Jean-Jacques Cazaurang (4ª) | CPNT | 404 | 4,44 |
| Lucien Gardoni (4ª) | FN | 252 | 2,77 |
| Roger Desport (4ª) | DDC | 133 | 1,46 |
| Genevieve Cuisset (4ª) | Les Verts | 110 | 1,21 |
| Pierre Etchepare (4ª) | EAJ-PNB/EA | 88 | 0,97 |
| Francis Charpentier (4ª) | LCR | 79 | 0,87 |
| Berthe Ratsimba (4ª) | LO | 35 | 0,39 |
| Marcel Mignot (4ª) | MPF | 32 | 0,35 |
| Thierry Labaquère (4ª) | MNR | 18 | 0,20 |
| Maite Goyenetche (4ª) | Batasuna | 14 | 0,15 |
Segona volta (16 de juny) La participació va ser del 69,16% i es van registrar un 2,82% de vots blancs i nuls.
| Candidat/a | Partit/s | Vots | Percentatge |
| Jean Lassalle (4ª) | UDF | 5.233 | 57,78 |
| François Maitia (4ª) | PS | 3.823 | 42,22 |

## Referències

* ↑ «Résultats des élections législatives 2002 / Législatives / Les résultats / Elections - Ministère de l'Intérieur».
# 206

El 206 (CCVI) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià.

## Defuncions

* Taishi Ci, general xinès de la dinastia Han Oriental (nascut el 166).

## Referències

* ↑ de Crespigny, Rafe. A biographical dictionary of Later Han to the Three Kingdoms (23–220 AD). Brill, 2007, p. 781. ISBN 978-90-04-15605-0.
# Santiago Lovell

Santiago Alberto Lovell (23 d'abril de 1912 – 16 de març de 1966) va ser un boxejador argentí guanyador de la medalla d'or als Jocs Olímpics d'estiu de 1932 en la categoria de pes pesant. Va obtenir la seva medalla d'or olímpica després d'una victòria sobre el boxejador italià Luigi Rovati.
Va ser campió argentí i sud-americà de pes pesant entre 1938 i 1953. No obstant això, el va perdre contra el boxejador xilè Arturo Godoy. Lovell tenia un palmarès de 88 combats professionals, 76 victòries (55 K.O.), 2 derrotes (2 K.O.) i 3 empats.

## Referències

* 1 2 3 Registre professional de Santiago Lovell Arxivat 2012-10-14 a Wayback Machine. a BoxRec.com (anglès)

## Vegeu també

* Horacio Accavallo

## Enllaços externs

* Un repaso de la historia Arxivat 2008-08-29 a Wayback Machine., revista El Gráfico, 2008 (castellà)
* Les Medalles Argentines als Jocs Olímpics (per joc) Arxivat 2008-09-12 a Wayback Machine., Secretaria d'Esport de la Nació Argentina (castellà)
# Els Casals

Els Casals és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un casal de planta rectangular amb el teulat a dues aigües i els vessants encarats cap a les façanes principals. Disposa de planta baixa, sense finestres, dedicada a quadres pel bestiar. El primer pis té l'accés exterior per una àmplia escala de pedra. El segon pis era destinada a dormitoris i graner. Can Casals va ser bastida amb pedra volcànica i carreus ben escairats a les obertures principals. Darrerament ha estat transformada però s'ha conservat la seva estructura primitiva. A les llindes hi ha inscripcions. A la porta d'accés a les quadres hi diu "1771" amb una creu al mig. A la porta principal hi ha una creu dins un cercle i símbols florals + 1846.

## Història

Va ser construït a finals del segle xviii, així ho demostra una senzilla llinda, situada en una de les portes d'accés a les quadres, que porta la data de 1771. Al segle xix es va ampliar pel cantó de la façana principal. Es construí un cos avançat sostingut per pilastres que servia per assecar les panotxes de blat de moro. Era format per dos pisos amb els terres empostissats. Així mateix es va fer la nova porta principal de la casa, que conserva una bonica llinda amb la data de 1846.

## Referències

* 1 2 3 «Els Casals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Carmelo Robledo

Carmelo Robledo (Buenos Aires, 13 de juliol de 1912 - 9 de novembre de 1961) va ser un boxejador argentí guanyador de la medalla d'or als Jocs Olímpics d'estiu de 1932 en la categoria de pes ploma. Va obtenir la seva medalla d'or olímpica després d'una victòria sobre el boxejador alemany Josef Schleinkofer.

## Vegeu també

* Horacio Accavallo
* José María Gatica

## Referències

* 1 2 Carmelo Robledo a la base de dades olímpiques Arxivat 2011-05-19 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Un repaso de la historia Arxivat 2008-08-29 a Wayback Machine., revista El Gráfico, 2008 (castellà)
* Les Medalles Argentines als Jocs Olímpics (per joc) Arxivat 2008-09-12 a Wayback Machine., Secretaria d'Esport de la Nació Argentina (castellà)
# El Pont (Santa Pau)

El Pont és una masia a uns dos km al sud-est del nucli de Santa Pau (la Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És una senzilla masia de planta rectangular, teulat a dues aigües, amb els vessants encarats cap a les façanes principals. La planta baixa, pràcticament sense cap obertura, és destinada a quadres pel bestiar. Al segle xix s'hi van instal·lar tots els atuells necessaris per a la fabricació de vi, i avui encara es conserva una data dibuixada damunt de l'arrebossat: 1880. La primera planta està arranjada per habitatge, s'hi accedeix per una escala exterior de pedra; la segona planta té l'accés per l'interior de la casa gràcies a una escala de fusta.
Va ser bastit amb carreus molt ben tallats als angles i en les obertures. En el transcurs del segle XX es va construir una cabana d'estructura avançada a nivell de la primera planta per tal de fer assecar les panotxes de blat de moro. La porta original, avui amagada, era situada a nivell de la primera planta, a la façana sud. Conserva, a la façana est, un forn de pa d'estructura exterior. També conserva una bonica pallissa de dos pisos, amb escala de pedra exterior i l'era de batre amb els cairons vermells (15 × 15 cm) originals.

## Referències

* 1 2 «Masia el Pont». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Emanatisme

L'emanatisme (del llatí: emanatio), és la doctrina segons la qual tot el món, fins i tot l'ànima de cada ésser humà, prové per emanació o flux de la totalitat divina, mediata o immediatament.

## Característiques

L'emanatisme és una doctrina de la filosofia Neoplatònica, atribuïda principalment a Procle i Plotí, i als seus nombrosos seguidors: dels quals Avicenna va ser un gran impulsor en el món de la filosofia àrab. En el món cristià, molts autors van ser propers a aquesta doctrina, com el Pseudo Dionisio i Sant Agustí.
La diferència entre l'ésser, Déu o Origen amb les seves conseqüències es troba en el seu desenvolupament i, en el cas dels homes, per la manca de puresa d'aquests.

## ¿Panteisme?

Muller i Halder en el seu Diccionari de Filosofia afirmen que l'emanatisme és una forma especial d'explicació panteista on el món procedeix per emanació o flux de la substància divina en graus descendents. No obstant això aquests autors no diferencien la visió Agnòstica de l'emanació del plantejament que fa Plotí, diferència que planteja Arthur Armstrong en un article escrit el 1965 a l'Enciclopèdia Britànica on estableix una diferència entre la imaginació desbordada dels Agnòstics i el plantejament de Plotí, que és elaborat des de la raó.

## Emanatista i concepcions filosòfiques i religioses

Entre les teologies religioses, La Càbala jueva descansa en la idea que hi ha una emanació jeràrquica descendent i successiva d'entitats espirituals intermèdies entre la cúspide divina i el món material.

## Emanació vs. creació

Es diferencia de la creació, ja que en aquesta Déu és creador de l'univers, però les criatures no som de la seva mateixa naturalesa. En l'emanació, en canvi, som co-partícips del mateix origen que Déu, sense un abrupte abisme entre l'origen l'originat. En conseqüència, les doctrines creacionistes estableixen una major diferència entre la criatura i la divinitat.
A més, en les doctrines emanacionista l'accent no es posa en la voluntat de Déu sinó en què, ja que som parts descendents d'Ell, la nostra condició és derivada, però no volguda. A més, el tot i la part poden en certa manera intercanviar, ja que som una mica com petits microcosmos infinits, i en això es pot considerar que no som idèntics al mateix Déu, únicament pel nostre inferior desenvolupament espiritual. Si aquest desenvolupament augmentés (per reencarnacions successives, per exemple, per als gnòstics), seríem iguals a la unitat final, Un primordial o Déu.
En la idea de creació judeocristiana és present el concepte de voluntat. Així, El Déu Cristià és un Déu paternal i bondadós preocupat de la sort correguda per l'home després de la creació. Així, l'home és la seva obra i, per tant, tot el que passi amb ell no només li importa a Déu sinó que Ell roman en certa manera vetllant per la seva creació, la qual governa mitjançant la seva providència divina.

## Literatura de ficció

En obres de literatura de ficció contemporània es troba l'emanatisme com a concepció, com en Star Wars, El Senyor dels Anells i altres. En molts còmics en què es dibuixen enfrontaments entre éssers amb poders sobrenaturals subjacent aquesta visió, com també el maniqueisme.
# Beast (pel·lícula)

Beast és una pel·lícula de terror d'acció de supervivència del 2022 dirigida per Baltasar Kormákur a partir d'un guió de Ryan Engle, basada en una història de Jaime Primak Sullivan. És protagonitzada per Idris Elba, Iyana Halley, Leah Sava Jeffries i Sharlto Copley. Segueix un pare vidu i les seves dues filles adolescents que visiten una reserva de caça de Sud-àfrica, però han de lluitar per sobreviure quan són perseguits i atacats per un lleó ferotge.
Beast es va estrenar als Estats Units el 19 d'agost de 2022 per Universal Pictures. Va recaptar 59 milions de dòlars a tot el món amb un pressupost de 36 milions de dòlars i va rebre crítiques mixtes i positives de la crítica. Ha estat subtitulada al català.

## Repartiment

* Idris Elba com el doctor Nate Samuels, un pare vidu
* Iyana Halley com a Meredith "Mare" Samuels, la filla gran de Nate, que és rebel i argumentativa
* Leah Sava Jeffries com a Norah Samuels, la filla menor de Nate, que és més sensible
* Sharlto Copley com a Martin Battles, un biòleg de la vida salvatge que és el vell amic d'en Nate.

## Producció

El setembre de 2020, es va anunciar que Idris Elba protagonitzaria una nova pel·lícula d'Universal Pictures titulada Beast, basada en una idea original de Jaime Primak-Sullivan i dirigida per Baltasar Kormákur. El juny de 2021, Sharlto Copley, Iyana Halley i Leah Sava Jeffries es van unir al repartiment.
El rodatge va començar l'1 de juny de 2021 a Sud-àfrica i va durar 10 setmanes. El tiroteig es va produir a les províncies rurals de Namíbia.
Steven Price va componsar la banda sonora de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ D'Alessandro, Anthony. «Universal Dates Idris Elba Thriller 'Beast' For Summer 2022», 18-05-2021. Arxivat de l'original el 18 maig 2021. [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ «Beast». Goita què fan, ara!. [Consulta: 7 abril 2023].
* ↑ Kroll, Justin. «Idris Elba To Star in Survival Thriller 'Beast' For Universal Pictures With Baltasar Kormakur Directing», 30-09-2020. Arxivat de l'original el 21 març 2021. [Consulta: 15 març 2021].
* ↑ D'Alessandro, Anthony. «Idris Elba Universal Thriller 'Beast' Adds Trio, Production Starts In South Africa», 02-06-2021. Arxivat de l'original el 2 juny 2021. [Consulta: 2 juny 2021].

## Enllaços externs

* Beast a Goita què fan, ara!
# Can Jan Magre

Can Jan Magre és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de planta rectangular, planta baixa pel bestiar i dos pisos. Va ser bastida amb carreus ben escairats als angles i obertures; els murs es feren de pedra volcànica i carreus petits. Té teulat a dues aigües. La porta principal conserva la llinda amb la següent inscripció: "16 + 28" i "BARTOMEU FABREGA A". Annex a la casa hi ha una bonica pallissa amb arcada.

## Història

El veïnat de Can Font està situat al costat del poble de Santa Pau i del veïnat de Pujolars. La seva empenta constructiva es va realitzar en el transcurs del segle xvii. Recordarem: Can Pardàs (1633), Can Jan Magre (1628), Can Font (1624), Can Descolls (1585-1633). Són gran masos construïts amb carreus ben tallats i amb inscripcions i elements decoratius a les llindes de les portes i finestres.

## Referències

* 1 2 3 «Can Jan Magre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Eleccions legislatives letones de 1925

Les Eleccions legislatives letones de 1925 es van celebrar a Letònia el 3 i 4 d'octubre de 1925. El Partit Socialdemòcrata Obrer Letó va continuar com el gran partit, guanyant-ne 32 dels 100 escons.

## Sistema electoral

Per a les eleccions el país va ser dividit en cinc districtes electorals, amb l'elecció d'un total de 97 diputats que utilitzen la representació proporcional. Els tres escons restants van ser atorgats a les parts amb el major nombre de vots que no havia pogut guanyar un escó en cap dels cinc districtes electorals.
El sistema de llistes utilitzat es va fer flexible, ja que els votants van poder ratllar noms dels candidats i reemplaçar-los amb els noms d'altres llistes, tanmateix, solament el 26,03% dels votants va fer algun canvi en les llistes. Per registrar un llista, els partits electorals només necessitavan recollir 100 signatures.

## Resultats

| Partit | Vots | % | Escons | +/– |
| Partit Socialdemòcrata Obrer Letó | 260,987 | 31.4 | 32 | +2 |
| Unió d'Agricultors Letons | 125,070 | 15.0 | 16 | –1 |
| Latgales kristige zemnieki un katoli | 44,231 | 5.3 | 5 | –1 |
| Comitè dels Partits Alemanys Bàltics | 42,248 | 5.1 | 4 | –2 |
| Centre Democràtic | 31,680 | 3.8 | 5 | –1 |
| Unió de Socialdemòcrates - menxevics i treballadors rurals | 30,025 | 3.6 | 4 | –3 |
| Unió Nacional | 27,553 | 3.3 | 3 | –1 |
| Vecticībnieku | 20,843 | 2.5 | 2 | +1 |
| Partit Progresista Letó | 20,131 | 2.4 | 2 | New |
| Jaunzemnieku savienība | 18,552 | 2.2 | 3 | 0 |
| Latvijas Poļu savienība | 17,537 | 2.1 | 2 | New |
| Progresīvā tautas apvienība | 15,926 | 1.9 | 2 | –2 |
| Unió Nacional Cristiana | 14,736 | 1.8 | 2 | –2 |
| Latvijas Jaunsaimnieku un sīkgruntnieku partija | 14,372 | 1.7 | 3 | New |
| Partit per la Pau i l'Orde | 13,948 | 1.7 | 2 | New |
| Agudas Israel | 13,477 | 1.6 | 2 | 0 |
| Partit d'Agricultors Letons | 13,203 | 1.6 | 2 | +1 |
| National Farmers' Union | 11,614 | 1.4 | 1 | New |
| Russian Public Workers' Association | 10,662 | 1.3 | 1 | New |
| Mizrahí | 10,544 | 1.3 | 1 | New |
| Partit dels Ortodoxos | 10,245 | 1.2 | 2 | New |
| Congress of Destroyed Areas | 9,814 | 1.2 | 1 | New |
| Latgalian Non-Partisan Union | 7,247 | 0.9 | 1 | New |
| Ceire Cion | 6,422 | 0.8 | 1 | 0 |
| Bund | 5,733 | 0.7 | 1 | 0 |
| Els 18 partits restants | 4.285 | 4.1 | 0 | 0 |
| Vots nuls | 6,610 | – | – | – |
| Total | 838,695 | 100 | 100 | 0 |
| Registered voters/turnout | 1,120,026 | 74.9 | – | – |
| Source: Nohlen & Stöver |||||

## Referències

* ↑ Nophlen i Stöver, 2010, p. 1122.
* ↑ Nophlen i Stöver, 2010, p. 1137.
* 1 2 Nophlen i Stöver, 2010, p. 1113.
* ↑ Nophlen i Stöver, 2010, p. 1105.

## Bibliografia

* Nohlen, D; Stöver, P. Elections in Europe: A data handbook (en anglès), 2010. ISBN 978-3-8329-5609-7.