OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Temporada 1920-1921 del RCD Espanyol

Dades de la Temporada 1920-1921 del RCD Espanyol.

## Fets Destacats

* 21 de febrer de 1921: Desempat pel segon lloc del Campionat de Catalunya: Espanyol 2 – CE Europa 2.
* 21 de març de 1921: En amistós internacional, Espanyol 1 – FC Neumünster Zürich 3.
* 28 de març de 1921: En amistós internacional, Espanyol 0 – FC Neumünster Zürich 1.

## Resultats i Classificació
### Campionat de Catalunya

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts |
| 2 | CE Europa | 10 | 3 | 5 | 2 | 18 | 13 | +5 | 11 |
| 3 | RCD Espanyol | 10 | 5 | 1 | 4 | 15 | 16 | −1 | 11 |
| 4 | FC Internacional | 10 | 3 | 3 | 4 | 8 | 13 | −5 | 9 |

## Plantilla

| P | Jugador | C. de Catalunya | C. de Catalunya | Desempat | Desempat |
| P | Jugador | PJ | G | PJ | G |
| POR | Pere Ventura | 7 | -13 | - | - |
| POR | Ramon Bruguera | 3 | -3 | - | - |
| POR | Josep Ferrando | - | - | 1 | -2 |
| POR | Bonay | - | - | - | - |
| DEF | Amadeo Puig | 9 | - | 1 | - |
| DEF | Eugeni Montesinos | 9 | - | 1 | - |
| DEF | Alberto Duñabeitia | 1 | - | - | - |
| DEF | Josep Batlle | - | - | - | - |
| MIG | Patricio Caicedo | 10 | - | 1 | - |
| MIG | Lluís Blanco | 10 | 3 | 1 | - |
| MIG | Ferrer | 8 | - | 1 | - |
| MIG | José Oliver | 3 | - | - | - |
| MIG | Martínez | - | - | - | - |
| DAV | Casimir Mallorquí | 10 | 4 | 1 | - |
| DAV | Josep Maria Canals | 10 | 1 | 1 | - |
| DAV | Víctor Juanico | 9 | 2 | 1 | - |
| DAV | Pere Querol | 7 | 2 | - | - |
| DAV | José García | 5 | - | - | - |
| DAV | Raúl de Loredo | 4 | 1 | 1 | 1 |
| DAV | Mateo López | 3 | - | - | - |
| DAV | Gabriel Eroles | 1 | - | - | - |
| DAV | Vallès | 1 | - | - | - |
| DAV | Jacint Torra | - | | 1 | 1 |
| DAV | Ángel Alfaro | - | - | - | - |
| DAV | Jaime Noguera | - | - | - | - |
| DAV | Enrique Mairlot | - | - | - | - |
| DAV | Joan Armet Kinké | - | - | - | - |

## Notes

* ↑ No es coneixen els autors de dos gols, en els partits: Sabadell-Espanyol del 24/10/1920 i Espanyol-Sabadell del 16/01/1921.

## Referències

* ↑ «Diversos articles». Mundo Deportivo, Diverses dates. [Consulta: 4 desembre 2011].
* ↑ «ELS RESULTATS DEL RCD ESPANYOL». statspericos.blogspot.com. [Consulta: 4 desembre 2011].
* ↑ «Temporada 1920». periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Temporada 1920-21». BDFutbol. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «P.16 Español-Neumunster». El Diluvio Any 63, no. 69, 22-03-1921. [Consulta: 4 juliol 2020].
* ↑ «Neumunster-Español 1 a 0». La Veu de Catalunya Any 31, Núm. 7808, 29-03-1921. [Consulta: 4 juliol 2020].
* ↑ Bdfutbol Campionat de Catalunya 1920-21
* ↑ RSSSF Catalonia Championship 1903-1940 - All Results
* ↑ «Fitxa d'Oliver». Periquito.cat. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Habla Mallorquí…». Mundo Deportivo, 09-12-1920. [Consulta: 14 febrer 2015].
* ↑ «Pere Querol». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Perfil». periquito.cat. [Consulta: 4 juliol 2020].
* ↑ «Fitxa del jugador». periquito.cat. [Consulta: 17 gener 2024].
* ↑ «Fitxa de Noguera». Periquito.cat. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ Membre del Sevilla FC, jugà un amistós amb l'Espanyol
# (150) Nuwa

(150) Nuwa és un asteroide que pertany al cinturó d'asteroides descobert per James Craig Watson des de l'observatori Detroit d'Ann Arbor, als Estats Units d'Amèrica, el 18 d'octubre de 1875. Rep el nom per Nüwa (en xinès tradicional, 女媧; en xinès simplificat, 女娲 Pinyin «nǚwā»), una deessa de la mitologia xinesa.
Situat a una distància mitjana de 2,982 ua del Sol, i pot apropar-se fins a 2,605 ua. La seva inclinació orbital és 2,193° i l'excentricitat 0,1263. Fa una òrbita al voltant del Sol al cap de 1.881 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 26. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 5a edició. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(150) Nuwa» (en anglés). Minor Planet Center. [Consulta: 20 juny 2015].
# Funció injectiva

En matemàtiques es diu que una funció és injectiva quan cada imatge de la funció (cada element del conjunt recorregut) es correspon a una antiimatge diferent del conjunt de sortida (el domini). És a dir, quan no existeix cap imatge que tingui associada més d'una antiimatge del domini. De forma gràfica, en el cas de funcions reals d'una sola variable, s'acostuma a dir que una funció és injectiva quan la seva gràfica no es talla en més d'un punt per qualsevol recta paral·lela a l'eix X.
Aquelles funcions injectives que també són suprajectives s'anomenen bijeccions.

## Definició formal

Sigui f : X → Y una aplicació, es diu que f és injectiva si i només si per a qualsevol $a,b\in X$, si $a\neq b$ aleshores $f(a)\neq f(b)$ o, cosa que és el mateix, si el fet que $f(a)=f(b)$ implica que necessàriament $a=b$.

## Funcions invertibles

També es poden definir les funcions injectives com aquelles funcions per a les quals es poden desfer els canvis que provoquen. Així doncs, si f : X → Y és una aplicació injectiva aleshores existeix una altra funció g : Y → X tal que $g(f(x))=x$ per a tot valor x del conjunt X, és a dir que la funció composició g∘f és igual a la funció identitat del conjunt X.
Tingueu en compte que aquesta funció g pot no ser la funció inversa completa de f, perquè la composició en el sentit contrari f∘g pot no ser la identitat de Y.
En realitat però, convertir una funció f : X → Y injectiva en una de bijectiva i, per tant, invertible és tan senzill com substituir el seu conjunt d'arribada Y pel seu vertader recorregut I=f(X). És a dir, sigui f$_b$: X → I tal que per a tot x del domini X es compleixi que f$_b$(x)=f(x), tindrem que la funció f$_b$ és bijectiva.

## Referències

* ↑ «Función inyectiva | Qué es, definición, propiedades, ejemplos, aplicaciones» (en espanyol europeu), 13-07-2018. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ «Función inyectiva. Ejemplos. Función sobreyectiva o suprayectiva. Ejemplos. Función biyectiva. Ejemplos.». [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ «Injective, Surjective and Bijective». [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ Injection. MathWorld. (anglès)
* ↑ «Injective Function - Definition, Formula, Examples» (en anglès). [Consulta: 17 gener 2022].

## Vegeu també

* Funció bijectiva (les funcions bijectives són també injectives)
* Funció monòtona (les funcions estrictament monòtones són sempre injectives)
* Funció suprajectiva
* Isomorfisme (els isomorfismes són sempre funcions injectives)
* Monomorfisme
# Girafa meridional

La girafa meridional (Giraffa giraffa) és una espècie d'artiodàctil de la família dels giràfids. Viu a Botswana, Moçambic, Namíbia, Sud-àfrica, Zàmbia i Zimbàbue. Juntament amb la girafa massai (G. tippelskirchi) i la girafa reticulada (G. reticulata), és una de les tres antigues subespècies de girafa (G. camelopardalis) que el 2016 foren elevades a la categoria d'espècie. N'hi ha aproximadament 44.500 exemplars.

## Referències

* ↑ «Multi-locus Analyses Reveal Four Giraffe Species Instead of One» (en anglès). Current Biology, 26, 2016. DOI: 10.1016/j.cub.2016.07.036.
* ↑ Brown, David M.; Brenneman, Rick A.; Koepfli, Klaus-Peter; Pollinger, John P.; Milá, Borja; Georgiadis, Nicholas J.; Louis, Edward E.; Grether, Gregory F.; Jacobs, David K. «Extensive population genetic structure in the giraffe» (en anglès). BMC Biology, 5, 01-01-2007, pàg. 57. DOI: 10.1186/1741-7007-5-57. ISSN: 1741-7007. PMC: 2254591. PMID: 18154651.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# José María de Quesada y Bardalonga

José María de Quesada y Bardalonga (illa de León, 25 de gener de 1798 - Cadis, 3 de novembre de 1869) fou un marí espanyol, ministre durant el regnat d'Isabel II d'Espanya.

## Biografia

Fill d'un oficial del Ministeri de Marina d'Espanya, en 1811 va obtenir plaça de guardiamarina. En 1812 és destinat a la fragata Esmeralda i en 1813 és ascendit a alferes de fragata. En 1815 es va embarcar en el San Pedro de Alcántara i participà en l'expedició que va aixecar el bloqueig franco-britànic a l'estuari del Plata. En 1816 és ascendit a alferes de navili i el maig de 1823 a tinent de navili, però després de l'arribada dels Cent Mil Fills de Sant Lluís fou expulsat de l'Armada. Aleshores marxà als Estats Units, on va estudiar el disseny dels vaixells impulsats per hèlix. Va tornar a Espanya el 1837 recuperant tots els seus càrrecs i s'integrà a les drassanes civils de Palamós, on es dedicà a la construcció de fragates mercants i a fer viatges comercials a les Filipines i Àsia Oriental. En 1838 fou ascendit a capità de fragata i en 1847 a capità de navili.
Entre el 6 d'octubre de 1849 i 8 de març de 1852 va realitzar amb la fragata Ferrolana un viatge de circumnavegació que va partir des de Cadis amb rumb al Cap de Bona Esperança, per passar a l'Índic amb rumb a Manila, Macau, Wampoo, Hong Kong, Zamboanga, Batavia, Singapur, Pule Pangang, Calcuta, Sydney, Perth, El Callao, Guayaquil, Valparaíso, Montevideo, i finalment Cadis. A la seva tornada en 1852 fou guardonat amb la gran creu de l'Orde d'Isabel la Catòlica i li concediren la Comandància de l'Arsenal de la Carraca. En 1854 deixà el càrrec per motius de salut, però en 1855 fou ascendit a Cap d'Esquadra.
En gener de 1858 Francisco Javier de Istúriz el va nomenar ministre de Marina. Preocupat per la poca atenció que el govern prestava a les colònies, va enviar 2.000 soldats a Fernando Poo i a les guarnicions d'Indoxina. A la caiguda d'Istúriz Leopoldo O'Donnell el va mantenir en el seu càrrec, però per intrigues polítiques va dimitir el novembre de 1858. El mateix any fou nomenat senador vitalici, però no va prendre possessió del càrrec i va marxar cap a Cadis. En 1866 va demanar la baixa a l'exèrcit per motius de salut, i va morir l'any següent.

## Referències

* ↑ Fernández Morente i 2008, 41.
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ José María de Quesada y Bardalonga a todoavante.es

## Bibliografia

* Fernández Vial, Ignacio; Fernández Morente, Guadalupe «José María de Quesada y Bardalonga: Marino de guerra, mercante y constructor naval». ABC, 15-11-2008.
# Pieter Wouwerman

Jan Wouwerman (Haarlem, 13 de setembre de 1623 - Amsterdam, 9 de maig de 1682) va ser un pintor neerlandès. Especialitzat en la pintura de paisatge.

## Biografia

Segons Arnold Houbraken, biògraf dels artistes de l'Edat d'Or neerlandesa, Pieter Wouwerman era el germà dels pintors Jan i Philips Wouwerman, i que igual que el seu germà gran, es guanyava la vida venent paisatges italianitzants a la manera de Pieter van Laer. Houbraken va esmentar una història en la qual Philips Wouwerman va cremar els seus quaderns de dibuix abans de la seva mort, perquè el seu germà Pieter no pogués utilitzar-los en el seu nom. Houbraken afirma que la història era rumors maliciosos, però que havia escoltat una altra història que segurament era més a prop de la veritat. Pel que sembla, quan Pieter van Laer va tornar a Haarlem, el seu art se'n valorava menys que el que va rebre estant a Roma, però no va voler abaixar el seu preu. Quan un paisatge que va realitzar Laer va ser considerat massa car, el comprador es va contractar els joves Wouwermans per copiar-ho, el que va fer força bé. L'èxit d'aquesta transacció va llançar la carrera dels joves germans a compte de Pieter van Laer, i Houbraken va sentir dir que allò que va obligar a Philips Wouwerman cremar els dibuixos era la prova de totes les seves còpies abans de morir.

## Galeria

* Església
* La presa de Coevorden, 30 desembre 1672
* Caça dels cérvols
* Partida de caça davant d'una font

## Referències

* 1 2 3 Pieter Wouwerman Biography in De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen (1718), Arnold Houbraken, Digital library for Dutch literature (en neerlandès)

## Bibliografia

* Biesboer, Pieter; Luna, Juan J. La pintura holandesa del Siglo de Oro. Frans Hals y la escuela de Haarlem (en castellà). Madrid/Barcelona: BBV, 1994. ISBN 84-604-9248-6.

## Enllaços externs

* Pieter Wouwerman a RKD
# José Sánchez Cerquero

José Sánchez Cerquero (San Fernando, 1784 - Cadis, 21 de novembre 1850) va ser un científic i astrònom espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Bibliografia

Ingressà a l'Armada Espanyola en 1798, i des de 1805 destinat A l'Arsenal de la Carraca com a alferes de fragata i ajudant d'enginyer. Va navegar poc, únicament des de 1809 fins a 1812. A partir d'aquest any va tenir destinacions a terra. Nomenat Director de l'Acadèmia de Cartagena el 25 de juny de 1812, va prendre possessió del càrrec el 27 de febrer de 1813, ocupant-lo fins al 12 de març de 1816, quan va ser nomenat oficial fix del Reial Institut i Observatori de l'Armada de San Fernando.
En 1825 ja era tinent de navili i se li va atorgar en propietat la plaça de Director de l'Observatori. En 1829 va anar a Anglaterra a estudiar les tècniques de funcionament existents a Greenwich i que havia d'adquirir per a l'observatori gadità. A la capital britànica va haver de relacionar-se prou com per ser escollit fellow de la Royal Astronomical Society i de la Royal Meteorological Society. Ascendit a capità de navili en 1836, torna a marxar a París, a Bèlgica i de nou a Anglaterra, estudiant el funcionament de les equatorials, a fi de muntar una en l'Observatori de San Fernando. En 1840 se li van atorgar honors de brigadier.
En 1847, per motius de salut es va veure obligat a separar-se del servei i va ser substituït en la direcció de l'Observatori per Saturnino Montojo y Díaz, encara que això no li va impedir ser un dels individus de nombre de la Secció d'Exactes fundadors de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals (1847).
Autor de nombrosos treballs especialitzats, publicats tant a Espanya com en revistes d'astronomia europees, en 1848 va ser el més clar impulsor del Periòdic mensual de Ciències Matemàtiques i Físiques, ja amb l'ocupació de brigadier de l'Armada exempt de servei.

## Obres

* Fórmulas nuevas en la aberración de los planetas (1828)
* Sobre el cálculo de eclipses sujetos a paralajes (1832)
* Sobre el problema de la latitud (1848)
* Elementos de cronología analítica (1853)

## Referències

* ↑ Biografia Arxivat 2018-07-21 a Wayback Machine. a gaditanosilustres
* ↑ José Sánchez Cerquero a mcnbiografias
* ↑ Biografia Arxivat 2016-05-05 a Wayback Machine. al web de la RAC

## Enllaços externs

* Biografia al blog.todoavante.es
# Fundacionalisme

El fundacionalisme és una teoria en epistemologia que accepta uns axiomes en el camp de la creences (anomenades creences bàsiques) que justifiquen o permeten fonamentar o rebutjar qualsevol creença del mateix sistema.
Sorgeix per trencar la regressió infinita segons la qual cada afirmació ha d'estar fonamentada en una altra, que també ho ha d'estar, sense que tingui fi. Aquestes creences bàsiques són els primers principis i marquen els límits de la coherència dels sistemes de creences (i altres que se'n derivin com els valors). Alguns exemples de creences bàsiques serien el cogito ergo sum cartesià (que justifica el pensament i, per tant, la possibilitat de conèixer), l'existència de Déu en els sistemes religiosos o la bondat inherent de l'ésser humà en algunes teories ètiques. Friedrich Nietzsche és un dels autors que ataca aquesta assumpció d'axiomes, justament revisant conceptes que es donen universalment per vàlids com el del bé.

## Referències

* ↑ Nicola Abbagnano, Giovanni Fornero, (2004), Diccionario de filosofía, cuarta ed. en castellano, Méjico, págs. 517-519
# Segment D

Classificació dels automòbils :
| subclasse de | automòbil |
| sèrie | Classificació dels automòbils |
El segment D és un segment d'automòbils que s'ubica entre els segments C i E. Generalment tenen espai per a cinc adults, o per a set o vuit adults en el cas dels monovolums.
Actualment aquests automòbils mesuren aproximadament entre 4,50 m i 4,85 m de llarg, sigui en carrosseria liftback, sedan, familiar o monovolum. Els models més econòmics solen ser més llargs, mentre que els més costosos solen ser més curts, tenir un voladís davanter i batalla més grans. Els motors van en el primer cas des de quatre cilindres de 1.6 litres de cilindrada fins a sis cilindres de 3.0 litres, i en el segon fins a vuit cilindres de 6.2 litres (vegeu BMW M3).
Dins del segment D hi ha diversos subsegments que corresponen als tipus d'automòbil. Un automòbil de turisme del segment D se sol denominar "automòbil mitjà" o "mitjà gran"; un automòbil tot terreny d'aquesta mida es diu "tot terreny mitjà"; i un monovolum del segment és un "monovolum gran".
Entre els models d'aquest segment hi ha: SEAT Tarraco, Ford Mondeo i Ebro S800 entre d'altres.

## Referències

* ↑ García, Gemma. «¿Sabes de qué segmento es tu coche?» (en castellà), 28-03-2018. [Consulta: 6 gener 2019].
# Herzeele

Herzeele (en neerlandès Herzele) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 1.396 habitants. Limita al nord amb Bambecque, a l'oest amb Wormhout, a l'est amb Houtkerque, al sud-oest amb Oudezeele i al sud amb Winnezeele.

## Demografia

Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 702 | 1 822 | 1 966 | 1 942 | 1 905 | 1 843 | 1 797 | 1 857 | 1 838 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 809 | 1 712 | 1 672 | 1 665 | 1 679 | 1 647 | 1 660 | 1 597 | 1 561 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 642 | 1 668 | 1 692 | 1 522 | 1 394 | 1 350 | 1 368 | 1 360 | 1 283 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 216 | 1 171 | 1 118 | 1 111 | 1 210 | 1 293 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Régis Laporte | |
# Isaac Willaerts

Isaac Willaerts (Utrecht, 1620 - Utrecht, 24 de juny de 1693). Fou un pintor barroc neerlandès especialitzat en pintures de marines.

## Biografia

Tercer dels fills pintors d'Adam Willaerts, el 1637 es va registrar com a aprenent al gremi de Sant Lluc d'Utrecht, al qual va continuar pertanyent fins a la seva mort. Com el seu pare, va col·laborar en alguna ocasió amb Jacob Gillig, especialitzat en la pintura de peixos. El 1667, per encàrrec de l'ajuntament d'Utrecht, es va encarregar de la restauració dels retrats dels membres de la Germandat de Jerusalem que havia pintat Jan van Scorel el segle anterior.
Format amb el seu pare i de conformitat amb la tradició familiar es va especialitzar en la pintura de paisatges marins, amb vaixells entrant al port o pròxims a les platges on es desenvolupen tasques de càrrega i descàrrega i d'altres escenes costumistes. Més rarament va pintar escenes de naufragi, amb tints dramàtics i tons predominantment freds, com a Vaixells mercants anglesos i holandesos en un naufragi, taula signada i datada el 1646.

## Referències

* ↑ «Isaac Willaerts» (en neerlandès). RKD. [Consulta: 23 febrer 2016].
* ↑ Meyere i Luna, 1992-1993, p. 249.
* ↑ Portretten van twaalfleden van de Utrechtse Jeruzalembroederschap, Centraal Museum Utrecht
* ↑ Meyere i Luna, 1992-1993, p. 250.

## Bibliografia

* Meyere, Jos de; Luna, Juan J. La pintura holandesa del Siglo de Oro. La escuela de Utrecht (en castellà). Madrid/ Bilbao/Barcelona: BBV, 1992-1993. ISBN 84-86022-68-1.
# Beta de Capricorn

Beta de Capricorn (β Capricorni), també Dabih (nom oficial del component principal), és el segon estel més brillant en la constel·lació de Capricorn després de Deneb Algedi (δ Capricorni). El seu nom, procedent de l'àrab Sa'd adh-dhabih, significa «l'estel de la sort del carnisser». Com que està a prop de l'eclíptica, β Capricorni pot ser enfosquit per la Lluna, i també (rarament) pels planetes.
Es troba a 328 anys llum (101 pársecs) del Sistema Solar i és una dels estels més complexos que es coneixen. Amb bona vista o usant binocles es distingeixen dos estels separats visualment poc més de 3 minuts d'arc, denominats Dabih Major o β¹ Capricorni —el més lluent—, i Dabih Menor o β² Capricorni —el més tènue. La distància entre ells és de 21.000 ua com a mínim i empren almenys 700.000 anys a completar la seva òrbita. A més, cadascú d'aquests components és, així mateix, un sistema estel·lar múltiple.

## Dabih Major (β¹ Capricorni)

Dabih Major és la més complexa de les components. El seu estel principal, β Capricorni Aa, és una gegant taronja lluminós de tipus espectral K0II i magnitud aparent +3,08. Amb una temperatura efectiva de 4900 K, la seva lluminositat és equivalent a 600 sols. Té un diàmetre 35 vegades més gran que el del Sol i una massa 4 vegades major que la solar. A 0,05 segons d'arc d'ell es pot observar β Capricorni Ab, un estel blanc-blavós de tipus espectral B8V i magnitud aparent +7,20. La seva massa és molt similar a la de β Capricorni Aa. Ambdós estels estan separats 5 ua i el seu període orbital és de 3,77 anys.
El nom propi de Dabih ha estat formalitzat per la Unió Astronòmica Internacional el 21 d'agost de 20162 per designar β¹ Capricorni.
Així mateix, β Capricorni Ab té una companya molt propera, a tan sols 0,10 ua, sent el període orbital d'aquest binari 8,7 dies. Denominat β Capricorni Ac, res se sap d'ell. Es pensa que igualment β Capricorni Aa pot ser un estel múltiple.

## Dabih Menor (β² Capricorni)

Dabih Menor és també un sistema binari. L'estel principal, β Capricorni B, és un gegant o subgegant de tipus espectral B9.5III/IV i magnitud aparent +6,1. Brilla amb una lluminositat 40 vegades major que la lluminositat solar. És un estel de mercuri-manganès —semblant, per exemple, a Gienah Gurab (γ Corvi)— amb proporcions elevades de certs elements en la seva atmosfera. Els nivells de platí, or, mercuri i bismut són 100.000 vegades més alts que en el Sol.
La component secundària de Dabih Minor, anomenada β Capricorni C, es troba a 30 ua de β Capricorni B, si bé no s'ha determinat la seva òrbita. Probablement és una nana groga de tipus espectral F5V.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 «The 2001 US Naval Observatory Double Star CD-ROM. I. The Washington Double Star Catalog» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 12-2001, pàg. 3466–3471. DOI: 10.1086/323920.
* ↑ «A Catalog of Stellar Angular Diameters Measured by Lunar Occultation». Astronomical Journal, 94, 9-1987, pàg. 751. Bibcode: 1987AJ.....94..751W. DOI: 10.1086/114513.
* ↑ «Dabih (Stars, Jim Kaler)». [Consulta: 27 gener 2019]].
* ↑ IAU Catalog of Star Names

## Enllaços externs

* Beta1 Cap (SIMBAD)
* Beta2 Cap (SIMBAD)
# Progiraffa

Progiraffa és un gènere extint de giràfid que visqué durant el Miocè. Fou descrita per Pilgrim el 1908.
Se n'han trobat restes fòssils al Pakistan i a l'Índia. Se n'ha descrit una única espècie: P. exigua.

## Referències

* 1 2 «Progiraffa a paleobiodb.org» (en anglès). [Consulta: 6 febrer 2018].