OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Termes romanes de Caldes de Montbui

Les Termes romanes de Caldes de Montbui és una obra de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

De l'antiga estació balneària de Caldes n'han restat les termes romanes, situades al bell mig de la població actual. Les restes conservades, una piscina i la galeria que l'envolta, són només part d'un conjunt termal que devia ser molt més ampli i que devia tenir una important finalitat medicinal, com ho palesen les inscripcions votives trobades, algunes d'elles de personatges importants de l'antiga Tàrraco.
La piscina, que es trobava al soterrani del balneari de Can Rius, aterrat els anys 1955-56, fou restaurada per la Diputació de Barcelona. La intervenció consistí a refer la volta que cobreix la piscina (només se'n conservava l'arrencada de l'original) i les arcades que conformen la galeria sud. Així mateix, es va dissenyar el conjunt d'arcades adjacents a la plaça, a fi de donar-li un caire monumental.
La piscina és feta amb "opus signinum", és a dir, amb obra de picadís de pedra i terrissa barrejat amb calç. Les mesures són 13'5 x 6'9 m. El fons, al qual s'accedeix per cinc graons arrebossats amb una capa d'argamassa, és recobert amb lloses de terrissa.
De l'ala nord de la galeria es conserva la paret de tancament, així com les quatre arcades que s'obren a la piscina, fetes amb carreus de pedra sorrenca roja, molt deteriorada. La galeria est conserva les dues arcades adjacents a la piscina, així com l'arrencada del mur de tanca, en el qual s'obren dues fornícules amb un banc seguit, que podrien haver servit de vestidor o bé per prendre banys de vapor, en el supòsit que la piscina correspongués efectivament al "caldarium". La galeria sud fou totalment refeta en la restauració esmentada, i la de ponent no es conserva.

## Història

La vila de Caldes fou en època romana una estació balneària, fundada sobre les deus d'aigua calenta que hi brollen, entorn de la qual es desenvolupà un nucli urbà d'importància considerable a l'alt Imperi, com ho demostren les inscripcions recuperades. És tanmateix dubtosa la seva identificació amb l'Aquae Calidae esmentada per Plini i Ptolemeu, que podria tractar-se de Caldes de Malavella.
Es té notícia de la seva creació des del 1750 i fou reedificat el 1770. El 1873 n'era propietari en Salvador Nogués i Dalger, i el 1915 n'Antonia Nogués i Turrull. El 1929 en Salvador Nogués.Té un oratori i capella des del 1799.L'edifici inicialment més petit ha anat creixent absorbint cases veïnes per convertir aquest espai en un magnífic parc. S'ha efectuat una renovació total al 1985/86

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Termes romanes de Caldes de Montbui». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].

## Enllaços externs

* «Termes romanes de Caldes de Montbui». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Serra de Sant Miquel (les Avellanes i Santa Linya)

La Serra de Sant Miquel és una serra situada al municipi de les Avellanes i Santa Linya a la comarca de la Noguera, amb una elevació màxima de 962 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pastor (clergat)

Un pastor (del llatí pastor) és una persona a qui se li ha concedit autoritat dins una Església cristiana per liderar i tenir cura d'una congregació de creients. El terme es fa servir sobretot a les esglésies tradicionals protestants, però també es pot emprar per referir-se als sacerdots i als bisbes de les esglésies catòlica, ortodoxa i anglicana.
L'ús de la paraula pastora prové de l'ús bíblic de la paraula:
* A l'Antic Testament es fa servir la paraula hebrea רעה (ra'ah) més de 170 cops per descriure tant les cures i l'alimentació de les ovelles (com a Gènesi 29:7), com per descriure les cures i l'alimentació espiritual de les persones (com a Jeremies 3:15).
* Al Nou Testament el substantiu grec ποιμήν (poimén) i el verb ποιμαινω (poimaino) solen traduir-se, respectivament, per "pastor" i "guardar". Totes dues paraules són emprades un total de 29 cops, la majoria de les vegades per referir-se a Jesucrist. Per exemple, Jesús es denomina a si mateix el "bon pastor" a l'Evangeli segons Joan 10:11. Les mateixes paraules s'empren a la narració del naixement de Jesús al capítol 2 de l'Evangeli segons Lluc per referir-se literalment a pastors d'ovelles.

## Pastor protestant

La formació de pastors té lloc en un col·legi bíblic per un període de temps depenent de la denominació per a obtenir un certificat (llicenciatura o a mestratge) en teologia evangèlica. La consagració pastoral generalment és realitzada per l'església local, que ho col·loca com el principal intèrpret de la Bíblia. Els ministres poden casar-se i tenir fills.

#### Esglésies Baptistes

A la majoria de les esglésies baptistes és un dels dos oficis dins de l'església, diaca és l'altre, i es considera sinònim de "ancià" o "bisbe" (encara que en Baptista reformat esglésies, els ancians són una oficina separada).
A les esglésies més grans amb molts membres, "Pastor Principal" es refereix a la persona que dona els sermons la major part del temps, i altres persones tenen títols relacionats amb els seus deures, per exemple, "Pastor d'Adoració" per a la persona que dirigeix el cant.

## Referències

* ↑ «pastor» (en castellà). thefreedictionary.com. [Consulta: 4 setembre 2024].
* ↑ Erwin Fahlbusch, Geoffrey William Bromiley, The Encyclopedia of Christianity, Volume 4, Wm. B. Eerdmans Publishing, USA, 2005, p. 63
Viccionari
# Nyctimantis rugiceps

Nyctimantis rugiceps és una espècie d'amfibis de la família dels hílids. És monotípica del gènere Nyctimantis. Habita a Equador, el Perú i possiblement a Colòmbia. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos tropicals o subtropicals secs i a baixa altitud i pantans tropicals o subtropicals. Està amenaçada d'extinció per la destrucció del seu hàbitat natural.
# Chiropterotriton magnipes

Chiropterotriton magnipes és una espècie d'amfibi urodel de la família Plethodontidae endèmica de Mèxic que habita en montans humits tropicals o subtropicals i les coves. Està amenaçada d'extinció a causa de la destrucció de l'hàbitat.

## Referències

* ↑ «Chiropterotriton magnipes Rabb, 1965» (en anglès). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 20 desembre 2024].
* ↑ «AmphibiaWeb - Chiropterotriton magnipes». [Consulta: 20 desembre 2024].
* ↑ «UICN Red List - Bigfoot Splayfoot Salamander (Chiropterotriton magnipes)» (en anglès). UICN Red List. [Consulta: 20 desembre 2024].
# Pseudoeurycea bellii

El tlaconete clapejat (Pseudoeurycea bellii) és una espècie de salamandra de la família Plethodontidae endèmica de Mèxic.
Els seus hàbitats naturals són els boscos temperats, tropicals o subtropicals secs, els montans, les plantacions, els jardins rurals i les zones prèviament boscoses ara molt degradades.
Està amenaçada de perill d'extinció.
# Pseudoeurycea papenfussi

La salamandra escaladora (Pseudoeurycea papenfussi) és una espècie d'amfibi urodel (salamandres) de la família Plethodontidae. És endèmica de Mèxic.
Els seus hàbitats naturals inclouen boscos tropicals o subtropicals secs i zones rocoses. Està amenaçada d'extinció a causa de la destrucció del seu hàbitat.
# Pseudoeurycea rex

Pseudoeurycea rex és una espècie d'amfibi urodel (salamandres) de la família Plethodontidae.
Habita principalment a Guatemala i Mèxic (al volcà Tacaná, la seva distribució s'estén fins al costat mexicà de la frontera entre Guatemala i Mèxic). Els seus hàbitats naturals inclouen montans humits, prades tropicals o subtropicals a gran altitud i zones prèviament boscoses ara degradades.
Està amenaçada d'extinció a causa de la destrucció del seu hàbitat.

## Descripció

Els mascles poden assolir els 89 mm i les femelles 90 mm de llargada total; la cua ocupa una mica més de la meitat de la longitud total. El cap és clarament ovalat. La cua és circular de secció transversal i estreta a la base. Les extremitats estan ben desenvolupades. Tant els dits de les mans com els dels peus tenen una cinta basal. El cos és de color gris rosat a la part superior, ombrejant-se en gris als costats del cos i la cua. La cua té una mica de marbre blanc i és de color gris clar per sota. La gola té un marbre blanc, i la superfície superior del musell també té una mica de marbre lleuger.

## Hàbitat i conservació

Pseudoeurycea rex es troba als boscos temperats de coníferes, i per sobre de la línia d'arbres en comunitats obertes de gramínies; el seu rang altitudinal és de 2.450 a 4.000 m sobre el nivell del mar, tot i que es troba principalment per sobre dels 2.800 m. Pot sobreviure en boscos degradats. El desenvolupament és directe, sense fase larvària de vida lliure. Els tipus es van recollir de sota els troncs.
Pseudoeurycea rex solia ser la salamandra guatemalteca més abundant que podia assolir densitats molt altes, però ha disminuït dràsticament i ara és extremadament rara. Es desconeixen els motius d'aquest dramàtic descens. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat causada pel pasturatge excessiu del bestiar, la tala de boscos i els assentaments humans. La seva distribució se solapa amb diverses àrees protegides.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pseudoeurycea rex» (en anglès). IUCN SSC Amphibian Specialist Group, 2020, 2020, pàg. e.T59392A53983792. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2020-3.RLTS.T59392A53983792.en.
* ↑ Frost, Darrel R. «Pseudoeurycea rex (Dunn, 1921)» (en anglès). Amphibian Species of the World: an Online Reference. Version 6.0, 2018.
* 1 2 Dunn, E. R. «Two new Central American salamanders» (en anglès). Proceedings of the Biological Society of Washington, 34, 1921, pàg. 143–146.
# Dermophis occidentalis

Dermophis occidentalis és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae. És endèmica de Costa Rica. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos secs tropicals o subtropicals, montans secs, plantacions, jardins rurals i zones prèviament boscoses ara molt degradades.
# Dermophis parviceps

Dermophis parviceps és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae. Habita a Costa Rica i Panamà. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos secs tropicals o subtropicals i montanos secs. Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.
# Grandisonia sechellensis

Grandisonia sechellensis és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae. És endèmica de les illes Seychelles. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos secs tropicals o subtropicals, montans secs, rius, aiguamolls d'aigua dolça, corrents intermitents d'aigua dolça, plantacions, jardins rurals i zones prèviament boscoses ara molt degradades.
# Mimosiphonops vermiculatus

Mimosiphonops vermiculatus és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae. És endèmica del Brasil. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos secs tropicals o subtropicals, plantacions, jardins rurals i zones prèviament boscoses ara molt degradades.
# Ichthyophis laosensis

Ichthyophis laosensis és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Ichthyophiidae. És endèmica de Laos. El seu hàbitat natural inclou boscos tropicals o subtropicals secs a baixa altitud, montans secs, rius, corrents intermitents d'aigua, plantacions, jardins rurals, zones prèviament boscoses ara molt degradades, terres d'irrigació, i terra cultivable inundada per estacions.
# Ichthyophis singaporensis

Ichthyophis singaporensis és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Ichthyophiidae. És endèmica de Singapur. El seu hàbitat natural inclou boscos tropicals o subtropicals secs a baixa altitud, rius, corrents intermitents d'aigua, plantacions, jardins rurals, zones prèviament boscoses ara molt degradades, terres d'irrigació, i terra cultivable inundada per estacions.
# Ichthyophis youngorum

Ichthyophis youngorum és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Ichthyophiidae. És endèmica de Tailàndia. El seu hàbitat natural inclou boscos tropicals o subtropicales secs a baixa altitud, montans secs, rius, corrents intermitents d'aigua, plantacions, jardins rurals, zones prèviament boscoses ara molt degradades, terres d'irrigació, i terra cultivable inundada per estacions.
# Nectocaecilia petersii

La cecília de Peters (Nectocaecilia petersii) és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae. És monotípica del gènere Nectocaecilia. Habita a Veneçuela i, possiblement al Brasil i Colòmbia. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos secs tropicals o subtropicals i rius. Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.
# Gastrotheca testudinea

Gastrotheca testudinea és una espècie de granota de la família Amphignathodontidae. Habita a Bolívia, Equador i el Perú. El seu hàbitat natural inclou boscos baixos i secs i montans tropicals o subtropicals secs. Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.
# Gastrotheca weinlandii

Gastrotheca weinlandii és una espècie de granota de la família Amphignathodontidae. Habita a Colòmbia, Equador i el Perú. El seu hàbitat natural se centra en montans tropicals o subtropicals secs. Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.
# Phyllomedusa bahiana

Phyllomedusa bahiana és una espècie de granota de la família dels hílids. És endèmica de Bahia i el Brasil. Els científics l'han vist en hàbitats de muntanya, entre 280 i 1000 metres sobre el nivell del mar.
Els seus hàbitats naturals inclouen boscos tropicals o subtropicals secs i a baixa altitud, montans secs, sabanes seques, zones d'arbustos, aiguamolls d'aigua dolça, zones prèviament boscoses ara molt degradades, estanys, canals i dics.
Aquesta granota s'ha observat als boscos que estan a prop de masses d'aigua permanents. La granota femella pon els ous sobre les fulles que sobresurten. Quan els ous es desclouen, els capgrossos cauen a l'aigua de sota.
Els científics consideren que hi ha un risc mínim que aquesta granota desapareguia causa del seu gran abast, tot i que hi ha alguna amenaça local de foc i altres factors que destrueixen els boscos. Entre els espais on hi ha aquesta espècie hi ha parcs protegits.

## Referències

* ↑ «Phyllomedusa bahiana (Lutz, 1925)». Amphibian Species of the World 6.0, an Online Reference. American Museum of Natural History.
* ↑ «Phyllomedusa bahiana». Amphibiaweb. [Consulta: 7 setembre 2021].
* 1 2 3 «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
# Phyllomedusa hypochondrialis

La granota lèmur de flancs vermells (Phyllomedusa hypochondrialis) és una espècie de granota de la família dels hílids. Habita a l'Argentina, Bolívia, Brasil, Colòmbia, Guayana francesa, Guaiana, el Paraguai, Surinam i Veneçuela. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos tropicals o subtropicals secs, zones d'arbustos, prades parcialment inundades, aiguamolls intermitents d'aigua dolça, pastures, plantacions, jardins rurals, àrees urbanes i zones prèviament boscoses ara molt degradades.
# Nectophrynoides frontierei

Nectophrynoides frontierei és una espècie de gripau de la famíla dels bufònids.
És endèmica de Tanzània i va ser descoberta en la reserva natural d'Amani, a la muntanyes Usambara. El seu hàbitat natural inclou boscos secs tropicals o subtropicals i montans secs. Està amenaçada d'extinció.
Els únics exemplars coneguts es van recollir en un bosc submuntany tancat relativament a prop d'un rierol i d'una llera seca. Es desconeixen els seus requisits de cria, però se suposa que és ovovivípar, com altres membres del gènere, amb fecundació interna abans de donar a llum petits gripaus.

## Distribució

És coneguda només de la localitat tipus (Bosc d'Amani-Sigi, Reserva Natural d'Amani, Muntanyes Usambara Est, nord-est de Tanzània a 920 m d'altitud

## Referències

* ↑ SSC Amphibian Specialist Group (en anglès) Llista Vermella de la UICN. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2014-1.RLTS.T54839A16949680.en.
* ↑ Frost, Darrel R. «Nectophrynoides frontierei Menegon, Salvidio, and Loader, 2004» (en anglès). Amphibian Species of the World, 2022. DOI: 10.5531/db.vz.0001.
# Leprologia

La leprologia, que va tindre el seu zenit al llarg del segle xix i de la primera mitat del segle xx —actualment inclosa dins la infectologia—, es la denominació que rep la branca de la medicina que estudia la lepra, la seua clínica i tractament.
És una malaltia infecciosa crònica pròpia quasi exclusivament de zones tropicals i subtropicals, produïda pel bacil de Hansen, que afecta la pell, les mucoses o els nervis entre d'altres.

## Bibliografia

* Dox, Ida; Melloni, Biagio John; Eisner, Gilbert M. Anexo Editorial. Diccionario médico ilustrado de Melloni. ed. 2, 1995. ISBN 950-9647-27-6.
* Lewis, Charlton Thomas; Short, Charles. Clarendon Press. A Latin Dictionary. Founded on Andrew's edition of Freund's Latin dictionary, 1879.
* Barnhart, Robert Knox. HarperCollins. Barnhart Concise Dictionary of Etymology, 1995. ISBN 0062700847.

## Vegeu també

* Fontilles

## Notes

* ↑ La paraula «lepra», que arriba al català pel mot llatí «lepram», és originària del grec antic «λέπρα» —«lepra» amb el significat d'«escata»—, i aquesta derivada del verb «λέπειν» —«lepein» que vol dir «pelar»—
* ↑ Abans també rebia el nom de «Hanseanosis» o «mal de Hansen».

## Referències

* ↑ Dox, Ida; Melloni, Biagio John; Eisner, Gilbert M., 1995, p. 265.
* ↑ Lewis, Charlton Thomas; Short, Charles, p. L.17.lepra.
* ↑ Barnhart, Robert Knox, 1995, p. 558.
# Periodontitis

La periodontitis o piorrea és la forma greu de la malaltia periodontal. Amb el pas del temps la placa bacteriana s'estén i creix per sota de la línia de la geniva, les toxines produeixen inflamació i irritació i els teixits i l'os que suporten la dent acaben essent destruïts. Les genives separades de les dents formen bosses (espais entre la dent i la geniva) que s'infecten i poden portar finalment a la pèrdua de les dents.

## Factors de risc de la periodontitis

* Genètica: un 30% de la població es troba en risc per aquest factor.
* L'edat.
* Tabaquisme: Tant és fumar cigarretes, cigars o amb pipa.
* Embaràs, pubertat i menopausa.
* Diabetis mellitus.
* Situacions estressants.
* Alguns medicaments, com ara contraceptius, antidepressius i d'altres.
* Malnutrició.
* Malalties com la SIDA.
* Higiene dental inadequada.

## Tractament

Els danys per periodontitis són irreversibles. Els professionals de la medicina tracten d'aturar el progrés de la malaltia, en casos avançats s'arrenquen totes les dents i s'implanta una dentadura completa de material ceràmic.

## Enllaços externs

* «Periodontitis». Canal Salut. Generalitat de Catalunya.
Viccionari
# Ulemica

Ulemica és un gènere de sinàpsids extints de la família dels veniukòvids que visqueren durant el Permià en allò que avui en dia és Rússia. Se n'han trobat restes fòssils al Tatarstan i l'óblast d'Orenburg. El gènere fou descrit el 1996 per encabir-hi material que fins aleshores s'havia classificat en Venyukovia. Les espècies d'aquest grup tenien el crani de constitució robusta, amb una llargada de 15-20 cm. La dentadura és molt peculiar i té una configuració que no sembla gaire funcional. S'ha suggerit que els podia servir per alimentar-se de diversos tipus de plantes.

## Referències

* 1 2 Entrada «Ulemica» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Kemp, 2005, p. 40.
* ↑ Kemp, 2005, p. 42.

## Bibliografia

* Kemp, T. S. The Origin and Evolution of Mammals (en anglès). Oxford University Press, 2005. ISBN 9780198507611.
# WTA Poland Open

El torneig de Varsòvia, conegut oficialment com BNP Paribas Poland Open i oficialment WTA Poland Open, és un torneig de tennis professional que es disputa anualment sobre terra batuda a Polònia. Pertany als WTA 250 del circuit WTA femení. La primera edició es va celebrar a Gdynia i la resta d'edicions a Varsòvia.

## Palmarès
### Individual femení

| Localització | Any | Campiona | Finalista | Resultat |
| Varsòvia |
| Varsòvia | 2023 | Iga Świątek | Laura Siegemund | 6−0, 6−1 |
| Varsòvia | 2022 | Caroline Garcia | Ana Bogdan | 6−4, 6−1 |
| Gdynia |
| Gdynia | 2021 | Marina Zanevska | Kristína Kučová | 6−4, 7−6(4) |

### Dobles femenins

| Localització | Any | Campiona | Finalista | Resultat |
| Varsòvia |
| Varsòvia | 2023 | Heather Watson Yanina Wickmayer | Weronika Falkowska Katarzyna Piter | 6−4, 6−4 |
| Varsòvia | 2022 | Anna Danilina Anna-Lena Friedsam | Katarzyna Kawa Alicja Rosolska | 6−4, 5−7, [10−5] |
| Gdynia |
| Gdynia | 2021 | Anna Danilina Lidziya Marozava | Katerina Bondarenko Katarzyna Piter | 6−3, 6−2 |

## Enllaços externs

* Web oficial (polonès) (anglès)
* Perfil del torneig a la WTA (anglès)
Gdynia / Varsòvia :
2021
2022
2023 :
# Hapalop

Els hapalops (Hapalops) són un gènere extint de peresós terrestre de l'Oligocè tardà que visqué en allò que avui en dia és Sud-amèrica.
Tenint en compte que està emparentat amb el megateri, Hapalops era molt més petit, fent 1 metre de longitud. Com la majoria de peresosos terrestres es classifica com a peresós terrestre, però es creu que la mida més petita de Hapalops li permetia enfilar-se i adoptar comportaments d'escalada. Tenia un cos robust, crani curt i extremitats allargades amb urpes grans i corbes. Quan aquest animal es desplaçava per terra probablement ho feia caminant sobre els nusos dels dits de les seves extremitats anteriors, com un goril·la. Hapalops tenia poques dents, cap incisiva, les mandíbules incloïen només quatre parells de dents.
Hapalops representa un malson taxonòmic que necessita ser revisat, a aquest gènere se li han assignat unes 30 espècies diferents, moltes de les quals semblen ser sobrants.

## Referències

* ↑ White, J. 1993. Indicators of locomotor habits in Xenarthrans: Evidence for locomotor heterogeneity among fossil sloths. Journal of Vertebrate Paleontology, 13(2): 230-242
* ↑ Palmer, D. The Marshall Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals. Londres: Marshall Editions, 1999, p. 207. ISBN 1-84028-152-9.
* ↑ «Grupopaleo (en castellà)». Arxivat de l'original el 2012-02-20. [Consulta: 4 maig 2009].
# Labidosaure

El labidosaure (Labidosaurus) és un gènere extint de sauròpsid anàpsid que va viure al període Permià en el que actualment és Amèrica del Nord. Les seves restes fòssils s'han trobat a Texas.
El labidosaure era robust, s'assemblava a un llangardaix amb un cap gran, i feia uns 75 cm de longitud. Tenia diverses files de dents afilades i còniques, aptes per a mossegar animals amb closques dures, com insectes i mol·luscs, tot i que també podia haver menjar plantes resistents.

## Referències

* ↑ Palmer, D. The Marshall Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals. Londres: Marshall Editions, 1999, p. 63. ISBN 1-84028-152-9.