OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Capella de Sant Martí d'Aravó

La Capella de Sant Martí d'Aravó és una obra de Guils de Cerdanya (Baixa Cerdanya) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Petita capella moderna d'una sola nau, configurada amb caràcter popular, amb portal i finestra adovellats d'arc de mig punt i petit campanar d'espadanya, amb un buit per una campana, coronat amb panell i una creu de forja. Està bastida amb maçoneria, carreus d'angle i coberta amb llicorella.
L'ermita està adossada a una construcció transversal.

## Referències

* 1 2 «Capella de Sant Martí d'Aravó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Casa del Jou

La Casa del Jou és una obra de Guardiola de Berguedà (Berguedà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia d'estructura clàssica coberta a dues aigües amb teula àrab i el carener perpendicular a la façana de llevant on es concentren les obertures, petites finestres quadrades amb llindes de fusta. Està organitzat en planta baixa i dos pisos superiors. El parament és de carreus de pedra molt irregulars sense arrebossar. Adossat a la masia trobem un altre edifici de majors dimensions. És de planta rectangular, cobert a una sola vessant amb tres grans arcs de mig punt que es fa servir com a quadres pel bestiar i pallissa.

## Història

Documentada al segle xviii la masia era jurisdicció dels senyors Foix Solanell, propietaris de la veïna casa de la torre de Foix. Prop de la masia hi ha les restes d'una església romànica dedicada a St. Salvador.

## Referències

* 1 2 «Casa del Jou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Casa Erols (Guardiola de Berguedà)

La Casa Erols és una obra de Guardiola de Berguedà (Berguedà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de tres crugies de planta rectangular, estructurada en planta baixa i dos pisos superiors amb coberta a dues aigües d'embigat de fusta i teula àrab amb el carener perpendicular a la façana principal. El parament és de carreus de pedra irregulars units amb morter. Les obertures són allindades i disposades de forma simètrica, donant un aspecte molt homogeni al conjunt. Hi ha altres edificis secundàris, alguns d'ells de dimensions considerables, com és el cas de del corral i pallissa, de planta baixa i pis amb moltes obertures i parament similar a la masia pròpiament dita.

## Història

El 938 trobem la primera notícia documental del lloc d'Erols. Al 1291 trobem referències històriques d'una església i al 1295, cites referides a un dels masos de St. Vicenç d'Erols.

## Referències

* 1 2 «Casa Erols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Roca de Sant Jaume (Queralbs)

La Roca de Sant Jaume és una muntanya de 1.275 metres que es troba al municipi de Queralbs, a la comarca catalana del Ripollès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sindicat Agrícola (Conesa)

El Sindicat Agrícola fou una antiga organització agrícola amb seu al nucli de Conesa (la Conca de Barberà) protegida com a bé cultural d'interès local. El 1920 s'enderroca l'antiga ferreria del poble (Can Mateu) per construir el sindicat el 1921. Cada soci participà amb una quantitat entre 300 i 500 pessetes i amb dos o cinc pins per l'embigat. Avui dia ha perdut la seva funció agrícola i allotja un cafè als seus baixos.
L'edifici, de tres plantes, es construí en pedra i la planta baixa, a diferència dels murs laterals i els altres dos pisos, amb carreus regulars. A la part superior es combinà amb maons que assenyalen el perímetre de les finestres, la cornisa i uns merlets amb òculs que decoren el frontó.

## Referències

* ↑ Xavier Martorell i Boada, Conesa: itineraris a peu per aquest bocí de terra, pàgina 21, Volum 34 de Coll̃ecció Azimut, Cossetània Edicions, 2002, ISBN 8495684896 i ISBN 9788495684899
* 1 2 «Antic Sindicat Agrícola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Antic Sindicat Agrícola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Estrabó

Estrabó (grec antic: Στράβων) (Amasia, c. 63 aC - Amasia, 21 dC ↔ 24 dC) va ser un geògraf i escriptor grec nascut a Amasia a mitjans del segle I aC vers 62 aC, mort cap a l'any 20 dC.
Molt viatger, va recórrer totes les terres de l'Ecumene. Conservem una gran part de la seva obra mestra, Geografia, en 17 volums, on relata tant la situació geogràfica com aspectes humans.

## Biografia

Descendia per part de la seva mare d'una família grega notable, en la qual va figurar el seu avi Moafernes, que es va separar de Mitridates VI Eupator i va negociar pel seu compte amb Lucul·le. Va estudiar a Nisa de Cària, on va tenir per mestres el retòric i gramàtic Aristodem de Nisa el Jove, el filòsof peripatètic Xenarc de Selèucia, i Tirannió. Va completar la seva instrucció amb llargs viatges per Grècia, Itàlia i Egipte; i va conèixer altres llocs mitjançant relats de viatgers de la seva època. Amb les seves mateixes experiències i els relats compilats, va escriure una Geografia (Geographica) dividida en 17 llibres (pràcticament tots conservats) dels quals el III està dedicat a la península Ibèrica. En les seves descripcions, dona preferència al clima, produccions, moralitat, usos, costums, religió, institucions, etc. Durant la descripció de les Gàl·lies, esmenta sovint els grecs Hiparc, Eratòstenes, Polibi i Homer, i Juli Cèsar.
Estrabó va poder obtenir les seves dades sobre la Hispània Citerior de Marc Vipsani Agripa († 12 aC), que com a comandant de la flota romana havia pres part en les Guerres càntabres, i també de l'historiador grec Timàgenes, nascut a Alexandria i traslladat a Roma el 55 aC (primer com a presoner de guerra, però que després, ja lliure, va obrir-hi una escola de retòrica).
Obres
Geographica del qual el pla general és
* Llibres I - II: justificació teòrica, de les fonts i defensa d'Homer.
* Llibres III - X: geografia d'Europa (destaquen els tres llibres dedicats a Grècia, el llibre III està dedicat a Ibèria).
* Llibres XI - XIV: geografia d'Àsia menor.
* Llibres XV - XVI: geografia de l'Orient.
* Llibres XVII: geografia d'Àfrica (Líbia i Egipte).
Va escriure també una extensa obra històrica per complementar Polibi, però s'ha perdut gairebé del tot.

## Referències

* ↑ Long, George. «Strabo». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Vol. III. Londres: John Murray, 1870, p. 915 a 921.
* ↑ Per a una edició antiga del Llibre III vegeu: Estrabó. Llibre III de la Geografia d'Estrabó (en castellà). Madrid: Viuda de Ibarra, fills i companyia, 1787 (Llibre III de la Geografia).

## Vegeu també

* Indus (Cària)
# Santa Creu de Calafell

Santa Creu de Calafell és una església del municipi de Calafell (Baix Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'església, situada davant de l'Ajuntament, té una façana de grans dimensions, on es manifesten les tres naus que componen l'edifici. És dividida en dues parts per una cornisa que va de dreta a esquerra. A la part baixa hi ha una portalada allindanada flanquejada per dos pilars adossats a la façana amb base i capitell; aquests aguanten un arquitrau amb tríglifs i mètopes. Per sobre hi ha un timpà de línies corbades en relleu, i en el vèrtex s'obre una fornícula amb dues columnetes, volutes i un arc de mig punt; a l'interior es troba una imatge de Santa Helena, obra de l'artista local Isidre Romeu. Per sobre hi ha una rosassa emmarcada amb una motllura. El mur de la façana acaba en una cornisa recte als laterals i, en el centre, en un frontó triangular amb un petit òcul al centre i dues mènsules decoratives a banda i banda. Al costat esquerre es troba el campanar que té forma quadrada amb els angles aixamfranats i s'obre finestres d'arc de mig punt per les campanes a les quatre cares.
L'interior està cobert amb volta de canó amb arcs torals sustentats per pilars que tenen adossats semi-pilars corintis. L'absis és rectangular i té una obertura central amb un vitrall modern. Al costat dret de l'absis s'obre la capella del Santíssim i al costat esquerre la sagristia. La capella del Santíssim es va decorar als anys seixanta del segle xx amb pintures de temes eucarístics.

## Història

En el segle xviii, Calafell fou objecte d'un important creixement econòmic. Encara que no hi hagi documents, fou a finals d'aquesta centúria quan s'inicià la construcció de la nova església, de grans dimensions i construïda tota ella de nova planta. Aquesta circumstància va fer que no s'enderroqués o transformés l'església romànica del castell. La nova església s'inaugurà el 15 de juliol de 1806. El 1878, segons una placa commemorativa, fou restaurada, ja que amenaçava ruïna. El campanar de l'església és de data posterior (1857).

## Referències

* 1 2 3 «Santa Creu de Calafell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Santa Creu de Calafell». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* «Església de la Santa Creu». Ajuntament de Calafell.
# Pou de glaç de Vilamarí

El Pou de glaç de Vilamarí és una obra de Vilademuls (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pou de glaç de dipòsit circular excavat en el subsòl amb mur perimetral de pedra de notable gruix. Té la seva coberta semiesfèrica esfondrada. La part superior del pou ha desaparegut i no es documenta cap mena d'obertura d'accés. El mur perimetral és bastit amb pedra petita o mitjana, arrodonida i irregular, ben lligada amb morter de calç.

## Història

Els pous de glaç foren usats per emmagatzemar gel o glaç aconseguit durant l'hivern. Els blocs de gel que contenia el pou eren serrats de les geleres, generalment situades prop d'un curs fluvial. Eren acuradament col·locats al fons del dipòsit i separats per capes de terra, branques o palla que complien un funció aïllant. El pou era segellat hermèticament un cop el dipòsit es trobava ple, per tal de mantenir una temperatura baixa a l'interior.

## Referències

* 1 2 «Pou de glaç de Vilamarí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Mètode de Newton (optimització)

En càlcul, el mètode de Newton és un mètode iteratiu per trobar les arrels d'una funció diferenciable F, que són solucions de l'equació F (x) = 0. Com a tal, el mètode de Newton es pot aplicar a la derivada f ′ d'una funció f dues vegades diferenciable per trobar les arrels de la derivada (solucions a f ′(x) = 0), també conegudes com els punts crítics de f. Aquestes solucions poden ser mínims, màxims o punts de muntatge; vegeu la secció "Diverses variables" a Punt crític (matemàtiques) i també la secció "Interpretació geomètrica" d'aquest article. Això és rellevant en optimització, que té com a objectiu trobar mínims (globals) de la funció f.
El problema central de l'optimització és la minimització de funcions. Considerem primer el cas de les funcions univariades, és a dir, les funcions d'una única variable real. Més endavant considerarem el cas multivariant més general i més útil pràcticament.
Donada una funció doblement diferenciable $f:\mathbb {R} \to \mathbb {R}$, busquem resoldre el problema d'optimització
$\min _{x\in \mathbb {R} }f(x).$
El mètode de Newton intenta resoldre aquest problema mitjançant la construcció d'una seqüència $\{x_{k}\}$ a partir d'una conjectura inicial (punt de partida) $x_{0}\in \mathbb {R}$ que convergeix cap a un minimitzador $x_{*}$ de $f$ utilitzant una seqüència d'aproximacions de Taylor de segon ordre de $f$ al voltant dels iteracions. L'expansió de Taylor de segon ordre de f al voltant $x_{k}$ és
$f(x_{k}+t)\approx f(x_{k})+f'(x_{k})t+{\frac {1}{2}}f''(x_{k})t^{2}.$
La següent iteració $x_{k+1}$ es defineix de manera que es minimitzi aquesta aproximació quadràtica en $t$, i la configuració $x_{k+1}=x_{k}+t$. Si la segona derivada és positiva, l'aproximació quadràtica és una funció convexa de $t$, i el seu mínim es pot trobar posant la derivada a zero. Des que
$\displaystyle 0={\frac {\rm {d}}{{\rm {d}}t}}\left(f(x_{k})+f'(x_{k})t+{\frac {1}{2}}f''(x_{k})t^{2}\right)=f'(x_{k})+f''(x_{k})t,$
s'aconsegueix el mínim per
$t=-{\frac {f'(x_{k})}{f''(x_{k})}}.$
Ajuntant-ho tot, el mètode de Newton realitza la iteració
$x_{k+1}=x_{k}+t=x_{k}-{\frac {f'(x_{k})}{f''(x_{k})}}.$

## Referències

* ↑ Polyak, B. T. «Newton’s method and its use in optimization» (en anglès). European Journal of Operational Research, 181, 3, 16-09-2007, pàg. 1086–1096. DOI: 10.1016/j.ejor.2005.06.076. ISSN: 0377-2217.
* ↑ Alto, Valentina. «Optimization algorithms: the Newton Method» (en anglès). https://medium.com,+31-10-2019.+[Consulta: 3 gener 2023].
* ↑ «Calculus I - Newton's Method» (en anglès). https://tutorial.math.lamar.edu.+[Consulta: 3 gener 2023].
* ↑ «Newton's Method» (en anglès). https://calcworkshop.com.+[Consulta: 3 gener 2023].
# Cor Jove de la Federació de Cors de Clavé

El Cor Jove de la Federació de Cors de Clavé (abreujat Cor Jove de la FCC) és un cor que fou creat el 2004 per la mateixa Federació, amb la intenció d'oferir un espai als joves pertanyents als diferents cors de Clavé per tal que poguessin fer música junts, afrontar un repertori del seu grat i relacionar-se amb gent de la seva mateixa generació.
Des dels seus inicis el Cor Jove ja va tenir l'oportunitat de fer concerts arreu de Catalunya. Ha fet concerts a Catalunya Nord: Arles de Tec i Ribesaltes. Ha actuat a la Festa Major de Manresa, a l'acte inaugural del Fòrum Barcelona 2004, a l'espectacle Associacció a Cambrils i a l'Arc de Triomf de Barcelona. Ha enregistrat un CD a l'estudi de gravació d'en Pep Sala. Ha estat convidat per nombroses entitats corals i Ajuntaments per a actuar a llur localitat. Va participar en el concurs de nadales de Port Aventura el 2005. El 2006 va participar en un projecte d'agermanament amb una entitat de Sao Martinho (Brasil) promoguda per l'associació francesa VECAM.
Ha participat en nombrosos seminaris de formació organitzats per membres del mateix cor jove i amb el suport de la Federació de Cors de Clavé. Des de la seva fundació actua cada any a la Fira d'Entitats de la Diada Nacional a l'Arc de Triomf de Barcelona. El 2008 ha participat en el pavelló de Catalunya de l'Expo 2008 de Saragossa amb l'espectacle musical Escultura de l'aigua, i ha actuat a Barcelona dins del marc de les Festes de la Mercè. El desembre del 2008, el Cor Jove va enregistrar el segon CD, una òpera rock titulada la Punyalada i el juny del 2009 van estrenar-ne la posada en escena al Centre Catòlic de Sants (Barcelona), protagonitzada per Luís Blanco, Ramon Casas i Anna Gonzalez. El 7 de novembre del 2009, s'estrena dins de la fira Mediterrània a Manresa l'obra la veu assumpte/a o els monts, escrita i dirigida pel compositor Carles Santos. Aquest cop el Cor Jove cantarà conjuntament amb l'Orfeó Manresà i la Polifònica de Puig-reig.
El Cor Jove es caracteritza per conrear un repertori molt ampli i variat, amb músiques de Catalunya i d'arreu del món, i de gairebé tots els estils (música tradicional, pop, rock, espirituals negres, folk, gospel, musicals), tot buscant sempre l'expressivitat, la complicitat del públic i l'originalitat. Intenta transcendir el concepte clàssic de coral per anar més enllà en l'aspecte interpretatiu i oferir al públic un espectacle amè. Per a aconseguir-ho utilitza instruments de percussió (entre d'altres), coreografies i altres elements, i defuig l'ús de partitures als concerts, tot optant pel contacte visual amb l'espectador.
La directora del Cor Jove de la FCC és Elionor Canas, i la subdirectora l'Anna Gonzalez.

## Referències

* ↑ «El Cor Jove a la Fira d'Entitats de la Diada Nacional». [Consulta: 22 setembre 2008].
* ↑ «El Cor Jove a l'Expo 2008». Arxivat de l'original el 2008-09-15. [Consulta: 22 setembre 2008].

## Enllaços externs

* Web de la Federació de Cors de Clavé
# Puigborriana

El Puigborriana és una muntanya de 814 metres que es troba al municipi de l'Esquirol, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Casa el Caputx

La Casa el Caputx és una obra gòtica de l'Espluga de Francolí (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa "El Caputx" té dos elements que la fan interessant, el porxo i la porta. El porxo és una gran obertura davantera format per un gran arc apuntat i sostre amb cabirons entre els revoltons. La porta és de carreus de pedra que suporten una llinda de fusta. Tot plegat dona imatge de l'esplendor passat, ja que aquesta casa era a prop el castell.

## Referències

* ↑ «Casa el Caputx». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Casa el Caputx». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Ángel Javier Arizmendi de Lucas

Ángel Javier Arizmendi de Lucas (Madrid, Espanya, 3 de març de 1984) conegut simplement com a Javier Arizmendi, és un exfutbolista professional espanyol.

## Trajectòria

Ha jugat des de jove en les categories inferiors de l'Atlètic de Madrid fins a mitjans de la temporada 2003-2004 en la qual debuta amb el primer equip. Debuta en Primera el 15 de febrer de 2004 en un partit que acabà amb el resultat de FC Barcelona 3 - 1 Atlètic de Madrid. La temporada 2004-2005 es marxa cedit al Racing de Santander, equip amb el qual juga 22 partits de lliga i marca 3 gols.
A principis de la temporada 2005-2006 retorna a l'Atlètic de Madrid però fitxa pel Deportivo de La Coruña en el mercat d'hivern.
L'estiu de 2007 va ser comprat sorprenentment pel València CF per petició expressa del tècnic Quique Sánchez Flores per 7 milions d'euros. Malgrat ser fitxat com a davanter, el nou entrenador, Ronald Koeman, el va alinear com a extrem dret, donant bons resultats. El seu primer gol en lliga com a valencianista va arribar el 23 de març en l'Estadi Santiago Bernabeu en el minut 88. A més aquest gol va donar la victòria al conjunt merengot.
El 12 d'agost de 2008 el Reial Saragossa el va fitxar per 4 milions d'euros, amb un contracte de sis anys.
L'estiu de 2010 el Getafe CF fitxa el jugador després de quedar lliure pel Reial Saragossa.

## Selecció espanyola

El 10 de novembre de 2006 va ser convocat pel seleccionador espanyol Luis Aragonés per disputar amb la selecció espanyola un partit amistós a Cadis contra Romania, però a causa d'una inoportuna lesió muscular no va arribar a debutar.
Va debutar en el partit amistós contra la selecció anglesa el 7 de febrer de 2007 en l'estadi d'Old Trafford a Manchester (Anglaterra), on la selecció espanyola va guanyar per 0 - 1.

## Clubs

| Club | Any |
| Atlético de Madrid B | 2000 - 2003 |
| Atlètic de Madrid | 2003 - 2004 |
| Racing de Santander | 2004 - 2005 |
| Atlètic de Madrid | 2005 |
| Deportivo de La Coruña | 2006 - 2007 |
| València CF | 2007 - 2008 |
| Reial Saragossa | 2008 - 2010 |
| Getafe CF | 2010 - 2013 |
| Neuchâtel Xamax FC | 2011 - 2012 |
| RCD Mallorca | 2012 - 2013 |
| Deportivo de La Corunya | 2013 - 2015 |

## Palmarès

| Títol | Club | Any |
| Copa del Rei | València CF | 2008 |

## Referències

* ↑ «Arizmendi, traspassat al Zaragoza» (en castellà). Diari AS, 13-08-2008. [Consulta: 8 maig 2009].
* ↑ «El Getafe fitxa a Arizmendi» (en castellà). Marca. [Consulta: 14 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
# Antonio María Álvarez Tomás

Antonio María Álvarez Tomás (Oceà Atlàntic, 9 de febrer de 1785 - Madrid, 19 d'abril de 1848) fou un militar espanyol, Capità general d'Aragó durant la minoria d'edat d'Isabel II d'Espanya.
Era fill d'un brigadier i va néixer a bord de la fragata Nuestra Señora de la Piedad quan anava de Cadis a Buenos Aires. Ingressà a l'exèrcit com a cadet en 1790 i en 1797 es traslladà a Ferrol, fou ascendí a subtinent. En 1802 fou traslladat a Montevideo i agregat d'enginyers a l'illa de Chiloé en 1804. En 1811 formà part de les tropes reialistes que s'enfrontaren als rebels criolls, el 1812 fou ascendit a tinent coronel i el 1814 a coronel, lluitant a Salta i a Viluma. En 1815 ascendí a brigadier i fou nomenat governador de Tarija en 1817, segon comandant de Cusco en 1818 i governador de Tolles, Cusco i Potosí (1821), càrrecs que va ocupar fins a la capitulació de Cusco el 12 de desembre de 1822.
Ascendit a mariscal de camp, va tornar a la Península i va romandre en caserna fins que el 1832 fou nomenat governador de Girona i després de Màlaga. El maig de 1834 fou nomenat comandant general de Còrdova, càrrec que deixà el desembre per exercir el mateix càrrec a Jaca. L'11 de març de 1835 fou nomenat Capità general d'Aragó, càrrec del que en va dimitir el 7 de juny. Va anar a Catalunya a lluitar en la primera guerra carlina i després fou nomenat capità general de Castella la Vella (1 de setembre de 1836), Castella la Nova (18 de desembre), Granada i Jaén (17 de gener de 1839), Extremadura (21 de maig de 1840) i novament de Granada (24 de novembre de 1840).

## Referències

* ↑ Antonio María Álvarez Tomás (o Thomas), Real Academia de la Historia
# Puig de Collsaplana

El Puig de Collsaplana és una muntanya de 1.241 metres que es troba al municipi de Sant Pere de Torelló, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Carena del Viver

La Carena del Viver és una serra situada al municipi de Tavertet a la comarca d'Osona, amb una elevació màxima de 775 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de la Roca del Mill

El Serrat de la Roca del Mill és una muntanya de 694 metres que es troba al municipi de Lluçà, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat Rodó (Lluçà)

El Serrat Rodó és una muntanya de 703 metres que es troba al municipi de Lluçà, a la comarca del Lluçanès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de la Creu (Tavèrnoles)

El Puig de la Creu és una muntanya de 697 metres que es troba al municipi de Tavèrnoles, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig del Bac

El Puig del Bac és una muntanya de 1.160 metres que es troba al municipi de Rupit i Pruit, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig dels Jueus

El Puig dels Jueus és una muntanya de 820 metres que es troba al municipi de Sant Sadurní d'Osormort, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig Fabregar

El Puig Fabregar és una muntanya de 932 metres que es troba en el terme municipal de Sant Martí de Centelles, a la comarca d'Osona.
Està situat a la part central del terme, a migdia del petit nucli on hi ha l'església parroquial de Sant Martí de Centelles i el Castell de Centelles, al nord-est de la masia del Fabregar i al nord de la del Pou.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Enllaços externs

* El Puig Fabregar en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig Gallinàs

El Puig Gallinàs és una muntanya de 663 metres que es troba al municipi de Vilanova de Sau, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya