OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Renton Football Club

El Renton Football Club fou un club de futbol escocès de la ciutat de Renton, West Dunbartonshire.
Va ser fundat l'any 1872. Fou dos cops campió de la copa escocesa els anys 1885 i 1888, i tres cops finalista. Va ser membre fundador de la Scottish Football League el 1890. L'any 1888 derrotà el campió de la FA Cup, el West Bromwich Albion, convertint-se en el millor equip del món d'aquell any. Durant aquests anys 13 jugadors del club van ser internacionals amb la selecció. L'arribada del professionalisme fou perjudicial per al club que començà a declinar. El 1897 abandonà la lliga escocesa, passant a jugar en categories menors, fins a la seva desaparició el 1922.
El principal estadi del club fou Tontine Park on jugà des de 1878 fins a la seva dissolució.

## Colors

La primera samarreta del club fou a franges escarlata i blanca amb el pantaló blau. El 1882 canvià a blau fosc amb detalls vermells, i el 1887 tot blau fosc.
| 1874-1875 | 1876-1881 | 1882-1885 | 1886-1887 | 1887-1922 |

## Palmarès

* Copa escocesa de futbol:
** 1884–85, 1887–88

## Referències

* 1 2 Ross, James M. «Scotland - List of Cup Finals». RSSSF, 12-02-2015. [Consulta: 30 maig 2015].
* ↑ «Renton, world champions in 1888 - when a Scottish village football team reigned supreme». Scottish Sporting History, 08-02-2018. [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ «Renton FC, Champions of the World». Scottish Football Museum, 13-01-2014. Arxivat de l'original el 11 de desembre 2022. [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ «Remember when a team from Scotland won the World Cup? The incredible story of Renton F.C». Glasgow Live, 12-11-2018. [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ «RENTON F.C. CHAMPIONS OF THE WORLD». Read the League, 02-03-2018. [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ Dick, William. Scottish Football Annual 1878–79. Cranstonhill: Mackay & Kirkwood, 1878, p. 62.
* ↑ Tontine Park – Renton 1878-1928, Groundtastic, via The Vale of Leven
* ↑ Alcock, Charles. Football Annual. London: Virtue, 1874, p. 128.
* ↑ M'Dowall, John. Scottish Football Association Annual 1882–83. Glasgow: W. Weatherston, 1882, p. 143.
* ↑ McDowall, John. Scottish FA Annual 1886–87. Hay Nisbet, 1886, p. 133.
* ↑ «Renton Historical Kits» (en anglès). Historicalkits.co.uk. [Consulta: 12 febrer 2014].
# Casa Senyorial de Lielauce

La Casa Senyorial de Lielauce (en letó: Lielauces muiža) és una casa senyorial a la històrica regió de Semigàlia, al Municipi d'Auce de Letònia. És una casa senyorial construïda a la fi del segle xix en estil clàssic o estil Imperi per al comte Medem i situada en la riba sud del Llac Lielauce.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# (914) Palisana

(914) Palisana és un asteroide que s'hi troba al cinturó d'asteroides descobert el 4 de juliol de 1919 per Maximilian Franz Wolf des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, a Alemanya. El van anomenar Palisana, en honor de l'astrònom austríac Johann Palisa (1848-1925).

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(914) Palisana» (en anglés). Minor Planet Center. [Consulta: 2 juny 2015].
# Esquí de fons als Jocs Olímpics d'hivern de 1998

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1998 celebrats a la ciutat de Nagano (Japó) es disputaren deu proves d'esquí de fons, cinc en categoria masculina i cinc més en categoria femenina.
Les proves es realitzaren entre els dies 7 i 21 de febrer de 1998 a les instal·lacions esportives del Snow Harp de Hakuba. Hi participaren un total de 228 esquiadors, entre ells 126 homes i 102 dones, de 37 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 10 km clàssics Detalls | Bjørn Dæhlie | Markus Gandler | Mika Myllylä |
| persecució 10/15 km Detalls | Thomas Alsgaard | Bjørn Dæhlie | Vladímir Smirnov |
| 30 km clàssics Detalls | Mika Myllylä | Erling Jevne | Silvio Fauner |
| 50 km lliures Detalls | Bjørn Dæhlie | Niklas Jonsson | Christian Hoffmann |
| 4x10 km relleus Detalls | NoruegaSture Sivertsen Erling Jevne Bjørn Dæhlie Thomas Alsgaard | ItàliaMarco Albarello Fulvio Valbusa Fabio Maj Silvio Fauner | FinlàndiaHarri Kirvesniemi Mika Myllylä Sami Repo Jari Isometsä |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 5 km clàssics Detalls | Larissa Lazútina | Kateřina Neumannová | Bente Martinsen |
| persecució 5/10 km Detalls | Larissa Lazútina | Olga Danílova | Kateřina Neumannová |
| 15 km clàssics Detalls | Olga Danílova | Larissa Lazútina | Anita Moen-Guidon |
| 30 km lliures Detalls | Iúlia Txepàlova | Stefania Belmondo | Larissa Lazútina |
| 4x5 km relleus Detalls | RússiaNina Gavrilyuk Olga Danílova Yelena Välbe Larissa Lazútina | NoruegaBente Martinsen Marit Mikkelsplass Elin Nilsen Anita Moen-Guidon | ItàliaKarin Moroder Gabriella Paruzzi Manuela Di Centa Stefania Belmondo |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Rússia | 5 | 2 | 1 | 8 |
| 2 | Noruega | 4 | 3 | 2 | 9 |
| 3 | Finlàndia | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 4 | Itàlia | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 5 | Àustria | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 5 | Txèquia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 7 | Suècia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | Kazakhstan | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 10 | 10 | 10 | 30 |
# (344581) Albisetti

(344581) Albisetti és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides, descobert el 24 de gener de 2003 des de l'Observatori Astronòmic Sormano, a Itàlia. El descobriment ha estat assignat al propi Observatori.
Es va designar inicialment com 1995 RK. Més endavant va ser anomenat en honor del metge italià Walter Albisetti (1957-2013).
Albisetti orbita a una distància mitjana del Sol de 3,0908 ua, podent acostar-s'hi fins a 2,4548 ua i allunyar-se'n fins a 3,7269 ua. Té una excentricitat de 0,2057 i una inclinació orbital de 7,6717° graus. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1984 dies. La seva magnitud absoluta és 16,3.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (344501) al (344600)
* Cos menor del sistema solar
* Cinturó d'asteroides

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 març 2024].
* ↑ «(344581) Albisetti». Minor Planet Center. [Consulta: 6 juny 2018].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ Web de JPL. «(344581) Albisetti». [Consulta: 6 juny 2018].
# Can Maolà

Can Maholà és una masia situada a Beuda (Garrotxa) protegida com a bé cultural d'interès local. Actualment ofereix espais per al turisme rural.

## Història

La primera datació que se'n té és de fa 800 anys, en un pergamí. I la primera persona de qui es té constància en relació amb la casa és Bartomeu Maholà, que el 13 de febrer de 1148 va obtenir la custòdia d'unes terres. Però no va ser fins al 1507 que les persones que hi vivien van aconseguir-ne la plena propietat: va ser Margarida Maholà, que va aconseguir la directa senyoria de la casa. L'aspecte que té actualment és fruit bàsicament dels canvis fets durant el segle xviii. De tota manera, a finals del segle XX es va refer tota l'estructura de la casa, des dels fonaments fins a la teulada.
Un dels episodis històrics més rellevants en què es van veure involucrats els habitants d'aquestes terres va ser la Guerra del Francès (1808-1814). Després de la guerra en què fou assassinat Ramon Maholà i Llongarriu, la masia fou fortificada, i avui en dia encara conserva dues torretes o garites de vigilància.

## Masia

Beuda és un municipi disseminat amb quatre nuclis: Beuda on hi ha l'ajuntament, Palera, Segueró i Lligordà i la masia forma part del poble disseminat de Lligordà, estant el seu nucli presidit per l'església romànica de Sant Pere. La masia s'alça damunt d'un turó i fou casal fortificat. A l'angle nord-est d'aquest conjunt es pot veure una torre sobrealçada que s'utilitzà com a colomar. És de planta irregular, amb un ampli cos central d'estructura rectangular i teulat a dues aigües, amb els vessants vers les façanes laterals; disposa de baixos i dos pisos superiors. Annexa al casal hi ha la casa dels masovers, que té el teulat a dues aigües, disposant de baixos, dos pisos i golfes. L'aparell constructiu és ric, utilitzant carreus ben treballats per fer les obertures i els cantoners. Una àmplia eixida va ser construïda a l'angle sud-oest i correspon a una ampliació posterior a la fàbrica primitiva on hi havia un trull d'oli (actualment desmuntat).

## Referències

* ↑ «Can Maular de Lligordà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina web de Can Maholà
# Rhinoceros

Rhinoceros (‘nas-banya’ en llatí) és un gènere de rinoceronts que inclou els rinoceronts d'una sola banya. El gènere se subdivideix en dues espècies vivents, el rinoceront de l'Índia (Rhinoceros unicornis) i el rinoceront de Java (Rhinoceros sondaicus), i diverses d'extintes. El rinoceront de Java és un dels mamífers grossos en més gran perill del món. L'única població que en sobreviu és un grup de 60 individus a Java (Indonèsia).

## Referències

* ↑ Entrada «Rhinoceros (one-horned rhinoceros)» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 desembre 2023].
* ↑ Francis, 2019, p. 338.

## Bibliografia

* Francis, C. M. Field Guide to the Mammals of South-east Asia (en anglès). 2a edició. Bloomsbury, 2019. ISBN 978-1-4729-3499-4.
# Sangrà

Sangrà és una masia de Pinell de Solsonès (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Està situada a 604 m d'altitud al sector de ponent del terme municipal, al vessant dret del barranc de Sangrà, rodejada d'extensos camps de conreu, en ple espai natural protegit Obagues de la riera de Madrona.
S'hi va des de la carretera asfaltada C-149a (de Solsona - els Colls - Sanaüja). A l'encreuament dels Colls (41° 57′ 06″ N, 1° 21′ 59″ E﻿ / ﻿41.951551°N,1.366426°E﻿ / 41.951551; 1.366426) surt el trencall també asfaltat i ben senyalitzat que porta a Madrona. A mig camí es troba la masia. Als Colls s'hi pot anar des de Solsona (16,4 km.) o des de Sanaüja (12,4 km).

## Descripció

Masia de planta rectangular de planta baixa, dos pisos i golfes i amb la teulada a doble vessant. Té tota la planta baixa coberta amb voltes de creueria de pedra. L'any 1852, es va afegir un altre cos rectangular que cobreix la planta baixa amb una volta de totxo i el primer i segon tenen una galeria a la façana formada per arcs rebaixats sustentats per pilars amb capitells motllurats. La porta principal de la masia és d'arc de mig punt adovellat i la resta d'obertures són rectangulars amb la llinda i els brancals de grans carreus de pedra i l'ampit, també de pedra, decorat amb motllures.
A prop de la masia es troba la capella de planta rectangular i amb teulada a doble vessant. La nau està coberta amb una volta de guix que arranca d'una cornisa. A la façana principal es troba una porta d'arc de mig punt adovellat, una petita finestra circular i un campanar de cadireta d'un ull. La capella està dedicada a Sant Ermenter.

## Referències

* 1 2 Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «Sangrà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* 1 2 «Sangrà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 juliol 2015].
# (1026) Ingrid

(1026) Ingrid és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya, el 13 d'agost de 1923. Ingrid va rebre al principi la designació de 1923 NY. Posteriorment es va anomenar en honor d'una neboda de l'astrònom alemany Albrecht Kahrstedt.
Ingrid està situat a una distància mitjana del Sol de 2,254 ua, podent acostar-s'hi fins a 1,843 ua i allunyar-se'n fins a 2,665 ua. La seva inclinació orbital és 5,401° i l'excentricitat 0,1824. Empra 1236 dies a completar una òrbita al voltant del Sol. Ingrid forma part de la família asteroidal de Flora.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1026.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1026) Ingrid» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 8 juny 2018].
* ↑ «Families of Asteroids. Second Paper» (en anglès). Japanese Journal of Astronomy and Geophysics, 5, 1927, pàg. 137-166 [Consulta: 8 agost 2015].

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Enllaços externs

* «(1026) Ingrid» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 8 juny 2018].
# Casa Senyorial d'Erberge

La Casa Senyorial d'Ērberģe (en letó: Ērberģe muiža) és una mansió a la regió cultural de Selònia, al Municipi de Nereta de Letònia.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Riu Grande (Brasil)

El riu Grande (rio Grande, en portuguès) és un riu situat al sud-est de Brasil, considerat un dels cursos fluvials més importants de la regió. Sis grans preses aprofiten el potencial hidroelèctric del riu: Furnas, Peixoto, Estreito, Jaraguá, Volta Grande i Água Vermelha. Els seus principals afluents són el riu Pardo i el riu Sapucaí.
Neix a l'alt del Mirantão, en la serralada de la Mantiqueira, terme municipal de Bocaína de Minas, estat de Minas Gerais. Recorre 1.300 km fins a la seva confluència amb el riu Paranaíba, formant la frontera natural entre els estats de São Paulo, Mines Gerais i Mato Grosso do Sul. Aquest punt és una de les àrees agrícoles més importants del Brasil i es considera l'aiguaneix del riu Paraná, el segon en importància d'Amèrica del Sud.

## Referències

* ↑ «Geografia» (en portuguès brasiler). Governo de Minas Gerais. Arxivat de l'original el 2021-11-01. [Consulta: 1r novembre 2021].
* ↑ «Usinas» (en portuguès brasiler). CEMIG. Arxivat de l'original el 2021-11-01. [Consulta: 1r novembre 2021].
* ↑ «Faça sua Reserva» (en portuguès brasiler). Hotel Fazenda Moinho D'Água. Arxivat de l'original el 2021-11-01. [Consulta: 1r novembre 2021].
* ↑ «Paraná River | river, South America» (en anglès). Encyclopaedia Brittanica. Arxivat de l'original el 2021-11-01. [Consulta: 1r novembre 2021].
# (1073) Gellivara

(1073) Gellivara és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides descobert per Johann Palisa el 14 de setembre de 1923 des de l'observatori de Viena, a Àustria.
Gellivara va ser designat inicialment com 1923 OW. Posteriorment va ser anomenat per la ciutat sueca de Gällivare.
Gellivara orbita a una distància mitjana de 3,177 ua del Sol, i pot apropar-se fins a 2,561 ua i allunyar-se'n fins a 3,793 ua. La seva excentricitat és 0,194 i la inclinació orbital 1,607°. Empra 2.068 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1073.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1073) Gellivara» (en anglés). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 23 juliol 2015].

## Enllaços externs

* «(1073) Gellivara» (en anglés). Minor Planet Center. [Consulta: 23 juliol 2015].
# Karl Theodor Robert Luther

Karl Theodor Robert Luther (Świdnica, Polònia), 16 d'abril de 1822 - Düsseldorf, Alemanya, 15 de febrer de 1900) fou un astrònom alemany d'origen polonès.
Estudia la filosofia, les matemàtiques i l'astronomia a Breslau i Berlín. Treballa a partir de 1848 a l'observatori de Düsseldorf del qual es fa el director el 1851. El 1855 és anomenat Dr. honoris causa de la universitat de Bonn.
Mentre va treballar a Düsseldorf descobrí 24 petits planetes entre 1852 i 1890. Dos d'aquests asteroides són ara coneguts per tenir propietats inhabituals : (90) Antiope és un asteroide binari i (288) Glauke posseeix un dels períodes de rotació les més llargs dels objectes que componen el sistema solar.
L'asteroide (1303) Luthera i un cràter sobre la Lluna porten el seu nom.

## Referències

* ↑ Plicht, Christof A. «Luther, Karl Theodor Robert». A: Biographical Encyclopedia of Astronomers. Nova York: Springer, 2014, p. 1363-1364. DOI 10.1007/978-1-4419-9917-7_876. ISBN 978-1-4419-9917-7 [Consulta: 13 setembre 2016].
* ↑ Trimble, Virginia; Williams, Thomas R.; Bracher, Katherine; Jarrell, Richard; Marché, Jordan D.; Ragep, F. Jamil. «Luther, Karl Theodor Robert». A: Biographical Encyclopedia of Astronomers. Springer Science & Business Media, 18 de septembre de 2007, p. 716. ISBN 978-0-387-30400-7.
# Albereda (Navès)

Albereda és una obra de Navès (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una gran casa de pagès de planta rectangular i teulada a dues vessants. Està orientada nord - sud, amb un gran nombre de coberts adossats. Portal d'entrada d'arc de mig punt adovellat. Porta a la cara oest, també d'arc de mig punt i adovellada, amb quatre esgraons i barana de pedra per accedir-hi. Planta baixa amb sòl de pedra i coberta amb volta de canó. El parament és de carreus irregulars units amb morter. Les llindes de les finestres són de pedra picada. A la cara est, hi ha grans galeries cobertes d'arc de mig punt.

## Història

Aquesta casa, ja se citava a documents del segle x. Al segle xiv (1378) Berenguer d'Albareda, junt amb d'altres,va ser fiador de Bernat de Fons, per un deute que tenia amb el mercader Bernat de Baró. Al segle xviii i fins a principis del segle xix, la casa era dels dominics del col·legi de Solsona, que eren senyors d'Albareda.

## Referències

* 1 2 3 4 «Albereda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# (1080) Orchis

(1080) Orchis és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 30 d'agost de 1927 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.
Inicialment es va designar com 1927 QB. Posteriorment va ser anomenat per les orquídies, una planta de la família de les orquidiàcies.
Orchis orbita a una distància mitjana del Sol de 2,42 ua, podent allunyar-se'n fins a 3,044 ua i acostar-se fins a 1,796 ua. La seva inclinació orbital és 4,586° i l'excentricitat 0,2579. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1375 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1080.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1080) Orchis» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 13 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1080) Orchis» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 13 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1080) Orchis» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 13 juny 2018].
# Casa Senyorial de Dikli

La Casa Senyorial de Dikļi (en letó: Dikļu muižas pils) és una mansió a la regió històrica de Vidzeme, al Municipi de Kocēni del nord de Letònia. Va ser construïda pel Baró Paul von Wolf l'any 1896, i inclou un parc de 20 hectàrees que allotja una vintena d'arbres exòtics.

## Referències

* ↑ «Dikli Manor: Castles, Palaces and Manors» (en letó). Arxivat de l'original el 2011-07-16. [Consulta: 4 maig 2015].

## Bibliografia

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# (217) Eudora

(217) Eudora és un asteroide que pertany al cinturó d'asteroides descobert per Jérôme Eugène Coggia el 30 d'agost de 1880 des de l'observatori de Marsella, a França. Rep el nom per Eudora, personatge de la mitologia grega.
Eudora orbita a una distància mitjana del Sol de 2,87 ua, i s'apropa fins a 1,984 ua. La seva excentricitat és 0,3087 i la inclinació orbital 10,51°. Completa una òrbita al voltant del Sol als 1.776 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(217) Eudora» (en anglés). Minor Planet Center. [Consulta: 24 juny 2015].
# Ses Talaies de Cala Pi

El recinte cerimonial de ses Talaies de Cala Pi és un conjunt arqueològic situat a la possessió de Cala Pi, devora la cala del mateix nom, al migjorn del municipi de Llucmajor (Mallorca). En aquest recinte hi ha una destacada diversitat de construccions del bronze antic (pretalaiòtic final):
* Un talaiot quadrat que té una altura que li confereix bastant de monumentalitat, però no es troba en gaire bon estat de conservació.
* Una bassa d'aigua excavada a la roca, possiblement de la mateixa època que el talaiot quadrat al costat del qual està situada.
* Un gran túmul escalonat que està parcialment desmantellat característic dels recintes cerimonials.
* Una naveta d'habitació pretalaiòtica situada devora el túmul, entre la vegetació, que va ser possiblement reutilitzat durant el talaiòtic.
* Un talaiot circular amb nombroses habitacions adossades difícils de diferenciar.
* Un passadís adovellat, que possiblement portava a l'interior del talaiot circular, a través d'alguna habitació adossada.
* Una tela de murada talaiòtica de carreus rectangulars que parteix del grup de construccions adossades al talaiot circular en direcció al túmul, que està interrompuda en diversos llocs.

## Referències

* ↑ Sánchez-Cuenca Alomar, F. «Ses Talaies de Cala Pi. Un recinto ceremonial amurallado» (en castellà).