OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Mas Roger

Casa Mas Roger és un habitatge del municipi de Figueres (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat al centre històric de la ciutat molt a prop de l'Ajuntament. És un edifici cantoner a tres carrers. És un edifici que destaca per les seves tres façanes i per l'equilibrada combinació del ferro, fusta, rajol, ceràmica i pedra. Les tres façanes estan distribuïdes de la mateixa manera. A una de les façanes laterals presenta a la planta baixa encoixinat de pedra al sòcol; amb tres portals d'arc de mig punt units per la línia d'impostes i dos portals laterals d'arc rebaixat. Al primer pis finestres inscrites en arcs de mig punt cecs amb guardapols i ampit emmotllurat sobresortit. Culmina amb cornisa amb motllures dentelades i teulada de ceràmica vidriada en verd i groc. A l'altra façana lateral presenta portal d'arc de mig punt central i dos portals d'arc rebaixat laterals. Al primer pis tribuna central tancada sobre mènsules amb finestres d'arc rebaixat integrada dintre d'una balconada correguda amb barana amb balustrada. Al segon pis dos balcons laterals amb llosana emmotllurada i barana forjada amb decoració geomètrica i balcó central sobre tribuna amb llosana emmotllurada i balustrada. La façana principal té un cos avançat i sobre d'aquest terrassa. Als laterals dos torricons amb obertura d'arc de mig punt, decoració ceràmica verda i groga i coberta en teula a quatre vessants. Al tercer pis les obertures estan allindanades i a sobre hi ha una motllura que les separa de la planta golfes on hi ha obertures de ventilació quadrangulars decorades amb motius vegetals. Culmina amb barana amb balustrada.

## Referències

* ↑ «Casa Mas Roger». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Castell de les Anoves

Castell de les Anoves és un monument del municipi d'Oliana inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

En origen fou el nucli més destacat de construccions de les Anoves. Avui, però, està totalment abandonat.
El castell va patir moltes modificacions al llarg de la seva història. Sembla que era de planta irregular i constava de dos pisos. Els murs eren de pedra, còdols i tàpia.
Constava d'una important sèrie d'edificacions, mostra de la seva importància. Es conserven alguns murs fets amb pedres irregulars amb argamassa però moltes de les teulades estan destruïdes. Resten espitlleres a la planta baixa i finestres a la part superior.

## Història

El lloc de les Anoves és esmentat en un document referents a una donació de terres l'any 972. Alhora, "Lezonoves" consta en l'acta de consagració de la Seu.
El terme de les Anoves és documentat també durant els segles següents, com en l'acta de consagració de Sant Serni de Tavèrnoles de l'any 1040. En desaparèixer les jurisdiccions senyorials al segle xix, el domini passà al capítol de la Seu d'Urgell.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Castell de les Anoves». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Laurència

Laurència o el crató nord-americà és un crató continental de grans dimensions que conforma la base geològica de Nord-amèrica. Al llarg de la seva història, Laurència ha estat un continent a part, com és el cas actualment, tot i que originalment també incloïa les regions cratòniques de Groenlàndia i el nord-oest d'Escòcia, conegut com a terrane de les Hèbrides. En altres moments, ha format part de continents més grossos i supercontinents. Al seu torn, se subdivideix en nombrosos terranes més petits establerts sobre una xarxa de cinturons orogènics del Proterozoic inferior. Es produí una sèrie de col·lisions entre petits microcontinents i illes oceàniques i Laurència que expandiren la massa d'aquesta última i s'hi fusionaren per formar el crató precambrià estable que encara perdura avui en dia.
Deu el seu nom a l'escut Laurencià, a través de les muntanyes Laurencianes, que al seu torn foren anomenades en referència al riu Sant Llorenç.

## Referències

* ↑ «Formació d'un supercontinent mundial i un oceà global. El Paleozoic». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ Dalziel, I.W.D. «On the organization of American Plates in the Neoproterozoic and the breakout of Laurentia» (en anglès). GSA Today, p. 237–241.
* ↑ Hoffman, Paul F. «United Plates of America, The Birth of a Craton: Early Proterozoic Assembly and Growth of Laurentia» (en anglès). Annual Review of Earth and Planetary Sciences, 16, 1988, pàg. 543–603. Bibcode: 1988AREPS..16..543H. DOI: 10.1146/annurev.ea.16.050188.002551.
* ↑ Graham, Joseph. «The Laurentians». A: Naming the Laurentians: A History of Place Names 'up North' (en anglès), 2005, p. 15.
# Sant Climent de Fórnols

Sant Climent de Fórnols és una església del municipi de la Vansa i Fórnols protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici religiós d'una nau rectangular. Construcció rústega de pedres unides amb fang. Porta adovellada a una motllura ben treballada, al seu damunt un ull de bou, campanar de base quadrada que ocupa la meitat del frontis. Té quatre finestres de mig punt. Hi ha una inscripció que indica l'any 1752 o 1762 possible data de construcció.

## Història

El primer esment del lloc de Fórnols conegut fa referència al seu castell, quan Galceran III de Pinós, en el seu testament del 1277, deixava al seu fill Galceran tota la vall de "Lavança", amb el castell de "Fornuls". Al segle xiii, i possiblement també al XIV, el castell de Fórnols formava part de la baronia de Pinós. Tanmateix en el fogatge del segle xvi, i fins a la desaparició de les senyories al segle xix, Fórnols del Cadí apareix vinculat al capítol de la Seu d'Urgell.
La parròquia de Fórnols és inclosa al deganat de la vall de Lord en la relació de dècimes del 1279 i del 1280, mentre que en el llibre de la dècima de la diòcesi d'Urgell del 1391 pertanyia al deganat d'Urgellet. L'any 1335 n'era rector Ramon Pintor.
L'església de Sant Climent és, actualment, dependent de la parròquia d'Adraén i tradicionalment havia tingut com a sufragània Sant Pere de Cornellana.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Climent de Fórnols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Sant Martí de Berén

Sant Martí de Berén és una església del municipi de les Valls d'Aguilar protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La parròquia de Berhen és esmentada a l'acta de consagració de la Seu d'Urgell. Hi ha diferents dates en què apareix documentat el lloc de Berén. El 1030 es produeix una donació de terres. Ramon d'Urgell en el seu testament (1113) deixa a la seva esposa les terres que tenia a Berén. Aquesta població està vinculada als comtes de Castellbò. A inicis del segle xvi Berén pertanyia a la batllia de la vall d'Aguilar, del quarter de Castellbò i la seva jurisdicció pertanyia plenament al comte de Castellbò.
Als anys 1312 i 1314 l'església de Sant Martí fou visitada per manament de l'arquebisbe de Tarragona. Aquesta església també apareix llibre de la dècima del bisbat d'Urgell del 1391. De l'església de Sant Martí de Berén depenia les esglésies d'Argestues i Miravall. L'actual església de Berén, dedicada a Sant Antoni Abat, situada dins de la població, està supeditada a la de Noves de Segre.

## Història

L'església de Sant Martí de Berén és actualment un edifici ruïnós i embardissat, cosa que priva de saber exactament com era. Es tracta d'una església d'una sola nau. No es conserva la coberta, que probablement era de fusta i la major part de la façana sud, on hi devia haver la porta també ha desaparegut. La nau és capçada a llevant per un absis semicircular precedit d'un arc presbiteral. Aquest presenta una finestra de doble esqueixada. Hi ha dues finestres més de característiques semblants. Pel que fa al parament, al sector occidental l'aparell és de carreu irregular força ordenat, i el sector oriental, on hi ha l'absis la disposició dels carreus és menys ordenada. L'edifici inicial es podria datar al segle xi i possiblement fou reformat al segle xii moment en què es devia substituir la capçalera. La localització de l'església en un turó al capdamunt del poble fa que aquesta tingui una importància determinant en el paisatge de Berén.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Martí de Berén». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Sant Bartomeu de Malgrat

Sant Bartomeu de Malgrat és una església del municipi de les Valls d'Aguilar protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici religiós, d'una nau amb absis semicircular, cobert amb volta de canó. Té dos arcs torals i un arc preabsidal. La construcció està feta amb pedres poc desbastades. Al costat de l'epístola, hi ha una antiga porta actualment tapada. L'accés més modern està al frontis.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Bartomeu de Malgrat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Sant Romà de Civís

Sant Romà de Civís és una església del municipi de les Valls de Valira (Alt Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici religiós d'una nau amb capella lateral. La nau és coberta a cel ras, mentre que la capella és coberta amb volta de canó. L'altar es troba emplaçat a ponent. La construcció és força rústega, feta amb pedres unides amb fang i disposades irregularment.
A la façana E, amb portal rectangular, es dreça el campanar, potser del segle XVII; és de torre quadrada amb tres pisos, dels quals el primer pis resta gairebé enterrat. El tercer pis té quatre finestres de mig punt.
L'església ha estat reconstruïda en època més recent, però encara conserva fragments d'un mur més antic, que es prolonga més enllà de la façana i també una capella quadrada amb finestra de biaix interior.

## Història

Esmentada en l'acta de consagració de la Seu d'Urgell del 839.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Romà de Civís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Sant Jaume de Llirt

Sant Jaume de Llirt és una església del municipi de les Valls de Valira inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església d'una nau, amb la coberta esfondrada i capçada per un absis rodó amb una petita finestra. Al mur S, damunt un contrafort sobreposat, d'alça un campanar de cadireta d'un ull.
A l'interior de l'absis hi ha restes de pintures romàniques.

## Referències

* 1 2 «Sant Jaume de Llirt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Església parroquial de Sant Joan Fumat

L'Església parroquial de Sant Joan Fumat és un monument del municipi de les Valls de Valira (Alt Urgell) protegit com a bé cultural d'interès local.
És un edifici religiós d'una nau i absis semicircular. La nau és coberta amb fusta i el cos preabsidal amb volta de canó. Tot l'exterior és arrebossat. La porta és oberta al frontis. Torre campanar adossada al mur N, prop de l'absis, de base quadrada i cos, a partir de mitjana alçada, vuitavat.

## Referències

* ↑ «Església parroquial de Sant Joan Fumat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Tortoreta de Namaqua

La tortoreta cuallarga,tortoreta de Namaqua o tórtora del Cap (Oena capensis) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita zones àrides obertes, terres de conreu i pobles de l'Àfrica subsahariana, des de Mauritània, sud d'Algèria, Mali, Níger i Txad, cap a l'est fins a Etiòpia, Somàlia i Aràbia. Cap al sud, a Madagascar i el sud de Sud-àfrica. Fan migracions intra-africanes. És l'única espècie del gènere Oena.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
* ↑ Fitxa de tortoreta de Namaqua al SIOC Rev. 12/07/2011
* ↑ «Tortoreta de Namaqua». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# La Vall de la Santa Creu

La Vall de la Santa Creu és un nucli del municipi del Port de la Selva inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És el lloc habitat més pròxim al monestir de Sant Pere de Rodes i es creu que es formà quan fou abandonat el poble de la Santa Creu de Rodes.

## Descripció

Situat a ponent del nucli urbà de la població del Port de la Selva, entre el puig de la Vall i el coll del Perer, a poca distància del monestir de Sant Pere de Rodes i del poble de la Santa Creu de Rodes.
Petit poble format actualment per una trentena de cases i masos disposats en curts, estrets i costeruts carrers, majoritàriament empedrats i tallats a la roca natural, tot i que alguns han estat arranjats modernament. Aquests habitatges, bastits entre els segles XVII-XIX, són de planta rectangular amb les cobertes de teula i distribuïts en planta baixa i pis. Alguns habitatges presenten portals d'arc de mig punt o bé rebaixats bastits amb lloses de pedra allargades disposades a sardinell. També hi ha finestres rectangulars amb llindes monolítiques i emmarcaments de pedra. En alguns casos hi ha edificis que tenen galeries superiors formades per arcades de mig punt. Les construccions són bastides en pedra sense treballar lligades amb morter de calç, tot i que actualment moltes d'elles presenten revestiments arrebossats i emblanquinats. El poble compta amb l'església de Sant Fruitós, situada a l'extrem sud-est del terme. Tot i que el temple actual és una construcció de caràcter popular del segle xvii, els seus orígens es remunten al segle IX i estan relacionats amb la cel·la monàstica de Sant Fruitós, una de les quatre del comtat de Peralada. A l'altre extrem del nucli hi ha la font d'en Garlapa, tancant els límits territorials del nucli.

## Història

Veïnat situat al nord-est del municipi del Port de la Selva, poblat des d'època medieval fins a l'actualitat, que no ha sofert gairebé cap modificació durant el segle xx, suportant fins i tot la pressió turística de finals de segle XX i sobretot principis de l'actual, encara que la majoria de cases són utilitzades com a segones residències.
La Vall va disposar de terme propi fins que una ordre del 1787 donada per Carles III el va annexionar al Port de la Selva. L'economia es basava en la ramaderia i en el conreu de la vinya i l'olivera. De la vinya en queda un bon exemple en el camí que uneix el veïnat amb Sant Pere de Rodes.
Dintre del nucli destaca l'església de Sant Fruitós, datada al segle xvii, encara que amb esments ja al segle ix, i el conjunt de cases dels segles XVII-XIX, paradigma de l'arquitectura popular.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «La Vall de la Santa Creu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 gener 2014].

## Enllaços externs

* La Vall de la Santa Creu Arxivat 2015-06-30 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Colom d'Etiòpia

El colom d'Etiòpia (Columba albitorques) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita penya-segats, roques i edificis de l'oest i centre d'Etiòpia i sud d'Eritrea.

## Referències

* ↑ Colom d'Etiòpia a CERCATERM Rev. 03/04/2012
# Colom de Somàlia

El colom de Somàlia (Columba oliviae) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita barrancs als turons costaners del nord de Somàlia.
# Colom de Sri Lanka

El colom de Sri Lanka (Columba torringtoniae) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita zones boscoses als turons de Sri Lanka.
# Sant Martí de Fellines

Sant Martí de Fellines és una església romànica del veïnat de Fellines, al municipi de Viladasens (Gironès). És una obra protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es troba dins el veïnat de Fellines, voltada d'unes poques cases. L'edifici és de planta d'una sola nau capçada, a llevant, per un absis semicircular de gairebé la mateixa amplada que la nau, amb una finestra de doble esqueixada. La coberta de la nau és de volta de canó apuntada. La planta ha estat força alterada pels afegits posteriors de les tres capelles laterals, dues de simètriques, al costat i costa de la nau, i encara una altra més petita al costat nord. La sagristia i el campanar de torre també responen a reformes posteriors. La portalada del mur de migdia és d'arquivoltes en gradació, llinda i timpà llis, respon a la tipologia romànica estesa en la zona de l'Empordà.
És mencionada en un document de l'any 1058 amb motiu de la restitució de l'església per la comtessa Ermessenda al bisbe Berenguer de Girona.

## Referències

* ↑ Romànic Obert. «Sant Martí de Fellines». Romànic Obert. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2014. [Consulta: 7 febrer 2014].
* 1 2 «Sant Martí de Fellines». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 novembre 2016].
# Colom bec-roig

El colom bec-roig (Patagioenas flavirostris) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita zones arbustives i boscos clars de Mèxic i Amèrica Central, a la llarga de la costa del Pacífic des de Sonora cap al sud, i a la llarga de la costa de l'Atlàntic des de l'extrem sud de Texas, arribant pel sud fins a Costa Rica.
# Colom beccurt

El colom beccurt (Patagioenas nigrirostris) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita la selva humida i altres zones boscoses de Mèxic i Amèrica Central, des de Veracruz i Oaxaca, cap al sud, per Amèrica Central fins a Panamà, arribant fins a les zones limítrofes de Colòmbia.
# Puig de les Mines

El Puig de les Mines és una muntanya de 183 metres que es troba al municipi de Mont-ras, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Vicente Oliag Carrá

Vicente Oliag Carrá (València, 1818 - 1893) fou un comerciant i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica Era membre d'una família benestant de tradició liberal, es va llicenciar en dret a la Universitat de València, però no va exercir i es va dedicar a la gestió de les terres familiars al Pla de Quart i als tarongers de la província de Castelló. Durant el Bienni Progressista fou membre de l'esquadró de cavalleria de la Milícia Nacional, però posteriorment es va moderar i el 1859 fou un dels fundadors i president de la Societat Valenciana d'Agricultura. Membre del Partit Moderat, durant el sexenni democràtic esdevingué partidari de la restauració borbònica i durant aquesta ingressà al Partit Conservador, amb el qual fou diputat per Xàtiva en substitució de Ricardo Castellví de Ibarrola, escollit a les eleccions generals espanyoles de 1876 i senador per la província de València el 1879-1880.
Considerat un dels homes forts del Partit Conservador al País Valencià, fou un dels fundadors de la Cambra Agrícola de València i del Sindicat d'Agricultors, va promoure el Banc Regional i la construcció d'un ferrocarril directe a Madrid a través de Conca. També fou membre de la Societat Econòmica d'Amics del País i de la Gran Associació de Beneficència Domiciliària de la Mare de Déu dels Desemparats. Quan es produí l'escissió del partit conservador, va donar suport el sector de Francisco Silvela i va fundar i presidir el Casino Conservador. Casat amb Escolàstica Miranda Forquet, fou el pare de Luis Oliag Miranda.

## Referències

* ↑ «Arxiu Diocesà de València - Fons Parroquial de Sant Esteve de València», 1893. [Consulta: 15 desembre 2018].
* Biografies de polítics valencians Arxivat 2013-06-18 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
# Turó de les Monges

El Turó de les Monges és una muntanya de 241 metres que es troba al municipi d'Alella, a la comarca del Maresme.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó de l'Oriola

El Turó de l'Oriola és una muntanya de 427 metres que es troba al municipi de Sant Vicenç de Montalt, a la comarca del Maresme.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó del Mal Temps

El Turó del Mal Temps és una muntanya de 62 metres que es troba al municipi d'Arenys de Mar, a la comarca del Maresme.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó d'en Banús

El Turó d'en Banús és una muntanya de 453 metres que es troba al municipi de Vilassar de Dalt, a la comarca del Maresme.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó d'en Cases

El Turó d'en Cases és una muntanya de 383 metres que es troba entre els municipis de Premià de Dalt i de Vilassar de Dalt, a la comarca del Maresme.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó d'en Font

El Turó d'en Font és una muntanya de 287 metres que es troba al municipi de Tordera, a la comarca del Maresme.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Colomer (Capafonts)

El Colomer és una muntanya de 1007 metres que es troba al municipi de Capafonts, a la comarca catalana del Baix Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Molella

La Molella és una muntanya de 538 metres que es troba al municipi de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, a la comarca catalana del Baix Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Ninota

La Ninota és una muntanya de 848 metres que es troba al municipi de Capafonts, a la comarca catalana del Baix Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Tallada Vella

La Tallada Vella és una muntanya de 544 metres que es troba al municipi de Colldejou, a la comarca catalana del Baix Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lo Grau (Colldejou)

Lo Grau és una muntanya de 424 metres que es troba al municipi de Colldejou, a la comarca catalana del Baix Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Mola de l'Escolà

La Mola de l'Escolà és una muntanya de 727 metres que es troba al municipi d'Arbolí, a la comarca catalana del Baix Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Mola de Nadell

La Mola de Nadell és una muntanya de 582 metres que es troba al municipi de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, a la comarca catalana del Baix Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Enllaços externs

* Muntanyes de Tivissa-Vandellòs Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
# Mola del Grèvol

La Mola del Grèvol és una muntanya de 612 metres que es troba al municipi de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, a la comarca catalana del Baix Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya