OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mentouhotep (reina)

Mentouhotep (també escrita Mentuhotep), va ser una reina de l'Antic Egípte del Segon Període Intermedi. Era la muller del faraó Djehuty i el seu títol principal era Gran Esposa Reial. També tenia el títol de Khenemetneferhedjet (aquella qui està unida amb la corona blanca).
La reina Mentuhotep és coneguda per parts del seu aixovar d'enterrament trobat entre els anys 1822 i 1825 prop de Tebes a la Necròpolis de Dra-Abu al-Naga per l'excavador italià Giuseppe Passalacqua. Un dels objectes era un vas canopi amb caixes de cosmètics que, posteriorment serien venuts a Berlín. Al voltant de 1832 John Gardner Wilkinson va copiar una inscripció d'un sarcòfag, actualment perdut, que esmentava una reina amb el mateix nom. A la inscripció es pot llegir que era la filla del visir Senebhenaf i d'una dona anomenada Sobekhotep. L'interior del sarcòfag va ser decorat amb diferents encanteris, molts dels quals pertanyen al Llibre egipci dels Morts. El seu sarcòfag és un de les fonts més primerenques per aquest tipus de composició funerària. No és clar si el sarcòfag i el vas canopi van ser trobats a la mateixa tomba. Giuseppe Passalacqua va descriure la tomba mencionant un sarcòfag antropomòrfic ricament decorat amb figures de deïtats. Tanmateix, el que va copiar Wilkinson és rectangular i no està decorat amb figures de déus. Per aquest motiu, l'egiptòleg Herbert E. Winlock, va arribar a la conclusió que hi hi havia dues reines amb el mateix nom. Amb la caixa de cosmètics es van trobar altres objectes, incloent diversos recipients d'alabastre que segons el seu tipus pertanyien a la 25a Dinastia.

## Referències

* ↑ Wolfram Grajetzki: Ancient Egyptian Queens, London 2005, p. 43 ISBN 0-9547218-9-6
* ↑ Basil Henry COOPER. The Antiquity of the Use of the Metals, and Especially of Iron, Among the Egyptians ... Reprinted from the Transactions of the Devonshire Association for the Advancement of Science, Literature and Art, 1868, p. 11–.
* ↑ H. H. Winlock: Tombs of the Kings of Seventeenth Dynasty at Thebes, in: Journal of Egyptian Archaeology, 10 (1924), 269-272
* ↑ Christine Lilyquist: Egyptian Stone Vessels, Khian through Thutmosis IV, New York 1995, ISBN 0870997602, 59-61

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.
# Turó dels Carlins

El Turó dels Carlins és una muntanya de 987 metres que es troba al municipi d'Espinelves a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Francesc Darder i Barrich

Francesc Darder i Barrich (Sant Feliu de Guíxols, c. 1660 - 4 de gener de 1731) fou un cirurgià de l'Hospital de la Santa Creu de Barcelona, fundador de la Causa Pia Francesc Darder, que donà origen a la congregació de les Franciscanes Missioneres de la Nativitat de Nostra Senyora.

## Biografia

Era fill del pintor Joan Baptista Darder i de Margarida Barrich. No se sap res de la seva joventut fins que es trobà com a metge cirurgià a l'hospital barceloní. Era membre de la Congregació de Cavallers de la Nativitat de Nostra Senyora, confraria benèfica laica amb seu a l'església de Betlem de Barcelona. Observà que l'atenció a les dones, era, a l'hospital, molt marginal per manca de personal i en el seu testament, establí la constitució d'una associació de dones seglars que, sense emetre vots religiosos, atendrien les malaltes, rebent a canvi allotjament i manutenció en la casa llegada, a càrrec de l'administració de l'hospital, iniciada poc després de la seva mort, el 29 d'agost del 1731. La primera comunitat de la causa pia de senyores s'instal·là a la Casa Darder el 7 de setembre del mateix any.

## Referències

* ↑ Martí i Bonet, Josep Maria «Sobre Francisco Darder». La Vanguardia Española, 29-11-1974, pàg. 32.
* ↑ Martí i Bonet, Josep Maria «Barcelona, cuna de un movimiento hospitalario: Las Darderas cumplen hoy los 250 años de su fundación» (en castellà). La Vanguardia, 08-09-1981, pàg. 28.

## Bibliografia

* Zaragoza Pascual, Ernesto. Recull de documents i articles d'història guixolenca. Barcelona: Abadia de Montserrat, 2007, p. 365-368 (Scripta et documenta).
# Canis lupus griseoalbus

Canis lupus griseoalbus és una subespècie extinta del llop (Canis lupus). Menjava caribús. Es trobava al Canadà: Manitoba, Alberta, Saskatchewan, Terranova i els Territoris del Nord-oest.

## Referències

* ↑ «Canis lupus griseoalbus» (en anglès). Mammal Species of the World. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Manitoba Wolf - Canis lupus griseoalbus» (en anglès). Wolves Of The World. Arxivat de l'original el 2018-03-30. [Consulta: 29 desembre 2024].

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
# Dariusz Baranowski

Dariusz Baranowski (Wałbrzych, Voivodat de Baixa Silèsia, 22 de juny de 1972) va ser un ciclista polonès, professional del 1996 al 2012. En el seu palmarès destaca un Campionat nacional en ruta i tres victòries finals a la Volta a Polònia. Va participar en dos Jocs Olímpics d'estiu.
El seu nom va aparèixer a l'anomenada Operació Port, una xarxa de dopatge de diferents esportistes.

## Palmarès

* 1991
** 1r a la Volta a Polònia i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de la Pau
* 1992
** 1r a la Volta a Polònia i vencedor d'una etapa
* 1993
** 1r a la Volta a Polònia
** 1r a la Cursa de la Solidaritat Olímpica
* 1994
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Renània-Palatinat
* 1995
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Baixa Saxònia
* 1996
** 1r al Gran Premi François-Faber
** 1r al Tour of Willamette i vencedor de 3 etapes
* 1997
** Campió de Polònia en contrarellotge
** 1r a la Redlands Bicycle Classic i vencedor d'una etapa
* 2002
** 1r al Gran Premi MR Cortez i vencedor d'una etapa
* 2008
** 1r al Pomorski Klasyk
* 2011
** Vencedor d'una etapa al Czech Cycling Tour

### Resultats al Tour de França

* 1997. 87è de la classificació general
* 1998. 12è de la classificació general
* 2000. 30è de la classificació general
* 2002. 24è de la classificació general
* 2004. 94è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2000. 22è de la classificació general
* 2003. 12è de la classificació general
* 2005. 57è de la classificació general
* 2006. Abandona

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2001. 34è de la classificació general
* 2004. 33è de la classificació general
* 2005. 79è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Dariusz Baranowski» (en anglès). Museo del ciclismo. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Dariusz Baranowski» (en anglès). olympedia. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Informe de la Guardia Civil (Capítulo IV)» (en castellà). Cadena Ser, 12-07-2006. Arxivat de l'original el 11 desembre 2008. [Consulta: 29 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com
# Ernst Casparsson

Ernst Gustaf Casparsson (Krokek, Norrköping, Östergötland, 15 de novembre de 1886 - Kolmården, Norrköping, 7 de setembre de 1973) va ser un genet suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla d'or en la prova del concurs per equips del programa d'hípica, formant equip amb Axel Nordlander, Nils Adlercreutz i Henric Horn af Åminne, amb el cavall Irmelin. En el concurs individual fou cinquè i en salts d'obstacles sisè, amb el cavall Kiriki.

## Referències

* ↑ «Ernst Casparsson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 27 gener 2017].
* ↑ Ernst Casparsson. Comitè Olímpic Suec
# Enric Fatjó i Torras

Enric Fatjó i Torras (Sabadell, 1862 - Reus, 21 d'abril de 1907) va ser un arquitecte modernista, actiu al pas del del segle xix al segle xx.

## Biografia

Va obtenir el títol d'arquitecte el 30 de març de 1886. Va ser arquitecte municipal de Badalona i de la Garriga. Entre les seves obres destaquen la casa Taulé (1902) i la casa d'Enric Turull (1904), a Sabadell. Va reformar la Casa de la Misericòrdia de Barcelona entre 1897 i 1908, a la qual dugué a terme reformes notables, com ara el fet de convertir la part ruïnosa en un pavelló aïllat emplaçat al Pati dels Tarongers, a l'interior va situar un nou menjador general, la infermeria i altres dependències.

## Obres
### Badalona

* 1901. Can Busquets

### Barcelona

* 1895-1896. Convent de Franciscanes Missioneres
* 1897. Casa Josep Aguilera
* 1897-1908. Reformes a la Casa de la Misericòrdia
* 1900-1902. Casa Josep Llobet
* 1902. Casa Santiago Guilera.
* 1903. Residència de Convalescència Sant Ignasi per a Joves Obreres
* 1905. Casa Dolors Alesan de Gibert
* 1906. Reforma de la Casa Sicart

### El Masnou

* 1902. Can Framis

### Sabadell

* 1892. Casa Nogués
* 1901. Hospital de la Mare de Déu de la Salut
* 1902. Casa Taulé
* 1904. Casa d'Enric Turull

### Vila-seca

* 1900. Remodelació del castell de Vila-seca

## Referències

* ↑ «Obituari». La Vanguardia, 24-04-1907, pàg. 1.
* ↑ Col·legi d'arquitectes. Anuari d'arquitectes de Catalunya (en castellà), 1907, pàg.197 [Consulta: 7 setembre 2013].
* ↑ «Enric Fatjó i Torras» (en castellà). El Poder de la Palabra, 2012.
* ↑ «Convent de Franciscanes Missioneres». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* ↑ «Casa José Aguilera». Arquitectura Modernista. Valentí Pons Toujouse.
* ↑ «Edifici d'habitatges». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Casa Josep Llobet». Arquitectura Modernista. Valentí Pons Toujouse.
* ↑ «Casa Santiago Guilera». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* ↑ «Residència de Convalescència Sant Ignasi per a Joves Obreres». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ Ajuntament del Masnou. «Can Framis». Passejada pel Masnou, 2013. Arxivat de l'original el 23-06-2010.
* ↑ «Hospital de la Mare de Déu de la Salut (“els Caliptus”)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Crocidura ludia

Crocidura ludia és una espècie d'eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae) que viu al Camerun, a la República Centreafricana i a la República del Congo.

## Bibliografia

* Wilson D. E.; Reeder D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 3a edició. Washington: Smithsonian Institution Press, 2005. ISBN 978-0801882210.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Crocidura ludia. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 30 desembre 2007 (en anglès).
# Còlob negre

El còlob negre (Colobus satanas) és un mico del Vell Món del gènere Colobus. Hi ha gent que el consideren com el més primitiu dels còlobs. El còlob negre té la pell negra coberta per un llarg pelatge, també negre, i una llarga cua negra. Els mascles poden pesar fins a 11 kg.
# Gàlag nan

El gàlag nan (Galagoides demidoff), és una espècie de primat de la família dels galàgids que habita Angola, el Benín, Burkina Faso, Burundi, el Camerun, la República Centreafricana, la República del Congo, la República Democràtica del Congo, Costa d'Ivori, Guinea Equatorial, el Gabon, Ghana, Guinea, Libèria, Mali, Nigèria, Ruanda, Sierra Leone, Tanzània, Togo, Uganda i, possiblement, Kenya i Malawi.

## Referències

* ↑ Bearder, S. Galagoides demidoff. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 1 gener 2009. (anglès)
# Llengües iberoromàniques

Les llengües iberoromàniques són un subgrup de llengües romàniques que possiblement formen un subgrup filogenètic dins de la família romanç. Les llengües iberoromàniques es desenvoluparen en territoris que els romans ocuparien cap a l'any 415, és a dir, la península Ibèrica i el nord del Magrib i les seves posteriors conquestes (la Suèvia).
Les llengües considerades universalment dins del grup iberoromànic són el galaicoportuguès (i els seus moderns descendents), l'asturlleonès, l'aragonès i el castellà. Alguns autors també inclouen les llengües occitanoromàniques (el català i l'occità). Totes aquestes llengües formen un continu geolectal amb alta intel·ligibilitat entre llengües adjacents.

## Classificació general

Les llengües iberoromàniques són una agrupació convencional de les llengües romàniques, molts autors usen el terme en un sentit geogràfic, no necessàriament filogenètic. Filogenèticament, hi ha discrepàncies sobre quines llengües han de considerar-se dins del grup iberoromànic, ja que, per exemple, alguns autors consideren que les llengües occitanoromàniques podrien estar més estretament relacionades amb les llengües gal·loromàniques que amb les iberoromàniques. I la posició de l'aragonès dins de les llengües romàniques de la península Ibèrica també ocasiona discrepàncies.
Una agrupació geogràfica convencional freqüent n'és la següent:
* Llengües iberoromàniques orientals (aragonès i mossàrab)
* Llengües iberoromàniques occidentals (iberoromanç principal)

### Iberoromàniques occidental (nuclear)

Les llengües considerades iberoromàniques occidentals (Grup Iberooccidental) són:
* Asturlleonès:
** Asturià
** Lleonès
** Mirandès
** Parles de transició entre l'asturlleonès i el castellà:
*** Extremeny
*** Càntabre o muntanyès
* Castellà
** Dialectes del castellà
** Judeocastellà
* Subgrup galaicoportuguès
** Galaicoportuguès (†)
** Gallec
** Fala de Xàlima
** Portuguès
*** Dialectes del portuguès
*** Judeoportuguès (†)

### Pirenenc-mossàrab

La classificació d'Etnologue inclou un grup de llengües iberoorientals de la península Ibèrica, format pel navarroaragonés i pel mossàrab: el grup pirinenc-mossàrab molts especialistes no el consideren un grup vàlid, ni troben massa arguments per postular una especial relació entre l'aragonès i el mossàrab.
* Navarrès-aragonès (†):
** Riojà precastellà (†)
** Romanç navarrès (†)
** Aragonès
*** Aragonès occidental: aragonés d'Aragüés, ansotà, cheso, aisino
*** Aragonès central: belsetano, aragonés de la vall de Vió, panticut
*** Aragonès oriental
*** Aragonès meridional
*** Judeoaragonès (†)
* Mossàrab (†)

## Referències

* ↑ https://www.ethnologue.com/subgroups/ibero-romance.
* ↑ http://www.ethnologue.com/show_family.asp?subid=1179-16.
* ↑ http://www.wordreference.com/definicion/judeoespa%F1ol.
* ↑ http://e-ciencia.com/recursos/enciclopedia/Haquet%C3%ADa. Arxivat 2016-08-19 a Wayback Machine.
# Pàndar

Pàndar (en grec antic Πάνδαρος) és un personatge de la Ilíada d'Homer que va participar en la guerra de Troia. Originari de la ciutat de Zelea i fill d'un ancià anomenat Licàon, és un famós arquer, i cap d'un contingent que els licis de la Tròade van enviar per socórrer a Príam. El mateix Apol·lo li va ensenyar a tirar amb l'arc.
En contra dels consells del seu pare, va anar a Troia com a soldat d'infanteria, i no va voler (per avarícia) un carro amb dos cavalls. Apareix per primera vegada al cant IV de la Ilíada. Quan hi va haver la treva entre els grecs i els troians i el combat singular entre Paris i Menelau, fereix amb una fletxa Menelau, incitat per la deessa Atena que se li apareix sota la forma de Laòdoc, un fill de Príam, sabotejant així una treva que podria haver acabat amb el lliurament pacífic d'Hèlena als aqueus. Són els déus, que desitgen la destrucció de Troia, els qui l'inciten a violar la treva. Més endavant fereix també amb una fletxa Diomedes, i actua com auriga de Eneas. Mor a mans de Diomedes, que el colpeja amb l'espasa a la cara, tallant-li la llengua. Es considerava que aquest era el càstig pel seu perjuri, per haver trencat la treva.
En diverses obres medievals, com el Roman de Troie, el Filostrat d'Atenes de Boccaccio, o el poema "Troilus and Criseyde" de Chaucer, Pàndar actua com a intermediari en els amors entre la seva neboda Crèssida i el príncep troià Troilos. Aquesta llegenda no forma part de la mitologia grega, sinó que va ser inventada al segle xii. A la versió que Shakespeare va escriure en la seva obra "Troilus and Cressida" (1609), Pàndar és mostrat com a luxuriós i degenerat.
Pàndar és també el nom d'un company de Eneas a l'Eneida, de Virgili, que li atribueix com a germà un altre arquer, Eurició.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 411. ISBN 9788496061972.
# Christine Conix

Christine Conix (Lier, 20 de maig de 1955), és una arquitecta belga.

## Biografia

En 1978, va estudiar en el Higher Institute for Architecture d'Anvers, on va obtenir un màster. En 1979, va fundar el seu propi estudi d'arquitectura, el "Conix Architects".
En 2012, Christine Conix donava ocupació a 47 persones, i dirigia un estudi en Bruxelas i un altre a Anvers. I un tercer estudi a Varsòvia
Conix Architects ha participat en la renovació de l'interior del Atomium i en la consrucción d'un pavelló de recepció.
El pressupost estimat per a l'ampliació del Atomium en 2010 per Conix Architects ascendia a més de 3 milions d'euros. En 2010 l'estudi va concebre el pavelló belga-europeu per a l'Exposició Universal de 2010 a Xangai Conix Architects està treballant en la renovació de la ciutat de Nador al Marroc.

## Edificacions

* 1996-1998: immoble d'apartaments.
* 1999-200?: edifici d'apartaments de luxe i oficines.
* 2004-2007: renovació de l'interior del Atomium, i en col·laboració amb el dissenyador alemany Ingo Maurer, la construcció d'un pavelló de recepció.
* 2010: disseny del pavelló belga-europeu per la Expo 2010 a Xangai.

## Projectes

* 2012:El rei marrquí Mohammed VI, encarregà a Conix Architects la realització dels plànols per a donar impuls a la ciutat marroquí de Nador.

## Referències

* 1 2 «Conix Architects» (en anglès). architonic.com. [Consulta: 23 octubre 2015].
* ↑ «CHRISTINE CONIX (1955-)» (en neerlandés). hetstillepand.be. Arxivat de l'original el 2016-03-03.
* ↑ «CONIX ARCHITECTS» (en anglès). mexican-architects.com. Arxivat de l'original el 2016-02-16. [Consulta: 23 octubre 2015].
* ↑ «Christine Conix: «Sur le plan professionnel, hommes et femmes sont semblables»» (en francès). =Le Soir. [Consulta: 23 octubre 2015].
* ↑ «Shanghai Expo Belgian Pavilion» (en anglès). e-architect.co.uk, 06-03-2014. [Consulta: 23 octubre 2015].
* 1 2 3 4 «Un pavillon neuf sous les neuf boules» (en francès). La Libre Belgique, 09-12-2005. [Consulta: 23 octubre 2015].
* 1 2 «Un pavillon en phase avec l'Atomium» (en francès). La Libre Belgique, 21-06-2006. [Consulta: 23 octubre 2015].
* ↑ «L'Atomium pourrait s'étendre» (en francès). 7sur7, 18-03-2010. [Consulta: 23 octubre 2015].
* 1 2 Bernard, Marion. «Un peu de Belgique en Chine» (en francès). L'Avenir, 05-08-2009. [Consulta: 23 octubre 2015].
* 1 2 «Des architectes anversois redessinent une ville marocaine» (en francès). =deredactie.be, 06-12-2012. [Consulta: 23 octubre 2015].
* 1 2 «Le petit futé Belgique 2011-2012» (en francès). books.google.cat. [Consulta: 23 octubre 2014].
* 1 2 Allard. «Aménagement: L'Atomium scintille de nouveaunombre=Laurence» (en francès). =Le Point, 13 abril 2006, modificado el 17 enero 2007. Arxivat de l'original el 2016-02-25. [Consulta: 23 octubre 2015].
* ↑ «Flanders gets down to business in Morocco» (en anglès). flanderstoday.eu, 12-12-2012. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 23 octubre 2015].
* ↑ «Conix Architects tekent stad in Marokko» (en neerlandés). Gazet van Antwerpen, 05-12-2012. [Consulta: 23 octubre 2015].
# Pteronotus mesoamericanus

Pteronotus mesoamericanus és una espècie de ratpenat de la família dels mormoòpids. Viu a altituds d'entre 0 i 2.200 msnm a Belize, Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Hondures, Mèxic, Nicaragua i Panamà. Té una gran diversitat d'hàbitats naturals, tant humids com àrids, que van des de les planes costaneres fins als boscos montans. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. El seu nom específic, mesoamericanus, significa 'mesoamèrica' en llatí.

## Referències

* ↑ Solari, S. Pteronotus mesoamericanus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 10 desembre 2018.
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Pteronotus fulvus

Pteronotus fulvus és una espècie de ratpenat de la família dels mormoòpids. El seu àmbit de distribució s'estén des de Mèxic i Belize fins a Hondures i El Salvador i s'encavalca parcialment amb el del ratpenat d'esquena nua de Suapure (P. gymnonotus). Pesa aproximadament 7 g. És parasitat pel trematode Tremajoannes buckleyi. El seu nom específic, fulvus, significa 'bru' en llatí.

## Referències

* ↑ Adams, J. K. «Pteronotus davyi» (en anglès). Mammalian Species, 346, 1989, pàg. 1–5.
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Platyrrhinus albericoi

Platyrrhinus albericoi és una espècie de ratpenat de la família dels fil·lostòmids. Viu a Bolívia, Colòmbia, l'Equador i el Perú. El seu hàbitat natural són els boscos, on viu a altituds d'entre 1.480 i 2.500 msnm. Es tracta d'un animal frugívor. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. Fou anomenat en honor de Michael Alberico, que «dedicà la seva carrera a estudiar els mamífers de Colòmbia».

## Referències

* ↑ Platyrrhinus albericoi. UICN 2015. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN (anglès), edició 2015, consultada el 21 octubre 2019.
* ↑ «Morphological Phylogeny of the Bat Genus Platyrrhinus (Chiroptera: Phyllostomidae) with the Description of Four New Species» (en anglès). Fieldiana Zoology, 105, 2005. DOI: 10.3158/0015-0754(2005)105[1:MPOTBG]2.0.CO;2. ISSN: 00150754.
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Platyrrhinus ismaeli

Platyrrhinus ismaeli és una espècie de ratpenat de la família dels fil·lostòmids. Viu a Colòmbia, l'Equador i el Perú. El seu hàbitat natural són els boscos montans, on viu a altituds d'entre 1.230 i 2.950 msnm. Es tracta d'un animal frugívor. Està amenaçat per la conversió del seu medi per a usos agrícoles, així com per la mineria i el turisme. Fou anomenat en honor del mastòleg peruà Ismael Ceballos Bendezú, «en reconeixement de les seves importants contribucions a l'estudi dels ratpenats peruans».

## Referències

* ↑ Solari, S. Platyrrhinus ismaeli. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 22 octubre 2019.
* ↑ «Morphological Phylogeny of the Bat Genus Platyrrhinus (Chiroptera: Phyllostomidae) with the Description of Four New Species» (en anglès). Fieldiana Zoology, 105, 2005. DOI: 10.3158/0015-0754(2005)105[1:MPOTBG]2.0.CO;2. ISSN: 00150754.
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :