OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Venta de los Tormos

La Venta de los Tormos és un edifici de Batea (Terra Alta) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici que servia com a hostal o venta. Està construït amb maçoneria i reforços de carreus a les cantonades, té tres plantes de les quals la superior és una golfa oberta al nord-oest per mitjançant tres arcs rodons.
La porta principal, tota de carreus, presenta un arc escarser, on, a la dovella central, apareix la data "1816"; hi ha una altra porta a la façana oposada, també de pedra, amb llinda, on trobem una placa de pedra amb la inscripció: "Venta de los Tormos". A un dels laterals, hi ha una bassa tota revestida de pedra i una sénia que aprofita els aqüífers de la Vall Major.

## Història

Situada a la vora de Batea, junt al vell camí i actual carretera de Batea a Nonasp, era lloc de pernoctació dels viatgers que arribaven a Batea de nit, una vegada ja s'havien tancat les portes de la vila.
Un altre nom pel qual se'l coneix, és "la Sénia de Figueres", ja que així es diu el petit barranc que a desguassa a la Vall Major, just en aquest punt.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Venta de los Tormos». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Ratpenat de Rosset

El ratpenat de Rosset (Myotis rosseti) és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a Cambodja, Laos i Tailàndia. El seu hàbitat natural són les zones pertorbades. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Csorba, G.; Bumrungsri, S.; Bates, P. Myotis rosseti. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 23 octubre 2013.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Cal Bisbe (Viladrau)

Cal Bisbe és una masia de Viladrau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular (12x6) coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana situada a migdia. Consta de planta i primer pis. La façana principal presenta un portal rectangular amb carreus i llinda de granet gris treballat i tres finestres a la planta; al primer pis tres finestretes. La façana O gairebé cega té només una petita finestra en un cos de totxo arrebossat amb pòrtland. La façana N parcialment adossada al pendent presenta una finestra central i dues laterals amb forjat modern. La façana E consta d'un cobert, utilitzat com a terrassa i seguint la mateixa vessant, recolzat damunt de tres pilars de granet gris; la façana està arrebossada amb pòrtland i presenta dues finestres a la planta i una al primer pis.

## Història

Masia situada a peu de camí ral construïda a la segona meitat del segle xix, època en què el municipi experimentà el seu màxim increment demogràfic. El cens de 1860, el més alt de la seva història, dona la xifra de 1188 habitants.

## Referències

* 1 2 «Cal Bisbe». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Nachts, wenn der Teufel kam

Nachts, wenn der Teufel kam (alemany: De nit, quan va venir el diable) és una pel·lícula alemanya occidental de 1957 dirigida per Robert Siodmak. Va ser nominada al Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa així com va guanyar el Deutscher Filmpreis a la millor pel·lícula de ficció al seu país natal. Es basa en la història real de Bruno Lüdke.

## Argument

És un relat molt fictici de la caça d'un assassí en sèrie, ja que ell assassina dones durant l'últim any o dos de la Segona Guerra Mundial. En un dels crims s'arresta un home que és evidentment innocent. Un investigador que comença a trobar un fil que condueix al veritable assassí es veu frustrat per les autoritats nazis que creuen que revelar la veritat soscavarà la fe de la gent en el seu sistema suposadament infal·lible. La història detectivesca esdevé una història sobre els mals de la propaganda política i la corrupció.
Els decorats de la pel·lícula van ser dissenyats pel director d'art Gottfried Will i Rolf Zehetbauer. El rodatge de localització va tenir lloc a Berlín i Munic.

## Repartiment

* Claus Holm com a comissari criminal Axel Kersten
* Annemarie Düringer com a Helga Hornung
* Mario Adorf com a Bruno Lüdke
* Hannes Messemer com a SS-Gruppenfuehrer Rossdorf
* Carl Lange com el major Thomas Wollenberg
* Werner Peters com Willi Keun
* Walter Janssen com a Kriminalrat Boehm
* Peter Carsten com a SS-Standartenfuhrer Mollwitz
* Wilmut Borell com a SS-Sturmbannfuhrer Heinrich, ajudant de Rossdorf
* Monika John com Lucy Hansen, Kellnerin
* Rose Schäfer com Anna Hohmann
* Lukas Ammann com a Pflichtverteidiger von Keun
* Karl-Heinz Peters com a Hauswart

## Referències

* ↑ «The 30th Academy Awards (1958) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 25 octubre 2011].
* ↑ Axel Dossmann, Susanne Regener: Schauen Sie mal böse! In: TAZ. 8./9. September 2007. (axel-dossmann.de, PDF; 1,5 MB, abgerufen am 17. April 2019)
* ↑ Enno Patalas: Nachts, wenn der Teufel kam. (inklusive Abb. verschiedener Filmplakate). (der-film-noir.de, abgerufen am 13. April 2020)
* ↑ Heyne-Filmbibliothek 32/176 Meinolf Zurhorst, Heiko R. Blum: Mario Adorf. Seine Filme – sein Leben. Wilhelm Heyne Verlag, München 1992, S. 11, 12, 22, 23, 42.

## Enllaços externs

* Nachts, wenn der Teufel kam a YouTube
# Beli Bim txernoe ukho

Béli Bim txernoe ukho (original en ciril·líc: Белый Бим Чёрное ухо; lit. Blanc Bim, orella negra; títol internacional en anglès: White Bim Black Ear) és una pel·lícula dramàtica soviètica de 1977 dirigida per Stanislav Rostotski. Es basa en el llibre homònim escrit per Gavriil Troiepolski i tracta sobre un gos de raça setter Gordon de color blanc i amb una orella negra que es queda sense llar a causa de la malaltia del seu amo. La pel·lícula va ser nominada als premis Oscar a la millor pel·lícula en llengua estrangera als 51è premis de l'Acadèmia (1978).

## Argument

Ivan Ivanovitx, un home gran aficionat a la lectura i la natura, compra un cadell malgrat la coloració inadequada i l'orella negra del gos, que es consideren defectes pel que fa a la seva raça estàndard. L'home anomena el seu gos Bim (forma diminutiva: Bimka), i sovint el porta al camp per permetre-li rastrejar els ocells i jugar, tal com és propi de la seva naturalesa.
Ivan Ivanovitx comença a desenvolupar problemes cardíacs i, quan la malaltia empitjora, és traslladat a un hospital. El gos no suporta l'espera de l'única persona que s'ha preocupat mai d'ell, i emprèn un viatge a la recerca del seu amo. Comença així la història d'un gos de carrer i les seves aventures i encontres amb tota mena de gent, des d'amables a cruels. Malgrat totes les coneixences i amistats, és incapaç de trobar una llar permanent, i acaba proseguint sempre el seu viatge. Finalment, el seu amo torna a casa i es vol retrobar amb Bim, però descobreix que el gos ha estat enganyat per un pèrfid veí i ha mort.

## Repartiment

* Viacheslav Tikhonov com a Ivan Ivanovitx (amo del gos)
* Vasia Vorob'ev com a Tolik (nen que cuida el gos)
* Irina Shevchuk com a Daxa
* Valentina Vladimirova com a dona furtiva
* Andrei Martinov com a conductor
* Ania Ribnikova com a Liusia (una noia)
* Iuri Grigor'ev com a agent de policia
* Dos setters anglesos com Bim

## Vegeu també

* Hachikō

## Referències

* ↑ «The 51st Academy Awards (1979) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 7 juny 2013].

## Enllaços externs

* Beli Bim txernoe ukho a Allmovie (anglès)
* Beli Bim txernoe ukho a Internet Movie Database (anglès)
# Rècords del Món de Biketrial

Els Rècords del Món de Biketrial són sancionats per la màxima autoritat federativa d'aquest esport, la Unió Internacional de Biketrial (BIU). Normalment, es tracta de fites diverses preestablertes i aconseguides amb una bicicleta de bicitrial, com ara salts d'alçada, de longitud, etc. També entren dins aquesta categoria una sèrie de rècords estadístics assolits pels pilots al llarg de la seva carrera esportiva, com ara la quantitat major de títols mundials o victòries aconseguides en una determinada categoria.
    A 1 de gener de 2012

## Rècords mundials programats per la BIU

| Pilot | Especialitat | Rècord | Lloc | Data | Bicicleta |
| Andreas Navrade | Graó frontal 20" | 180,20 cm. | IFMA, Alemanya | 25-09-1999 | Monty |
| Ot Pi | Graó frontal 26" | 175,15 cm. | Singapur | 24-09-2000 | Monty |
| Jorge Galí | Salt frontal 20" | 123,50 cm. | IFMA, Alemanya | 25-09-1999 | Monty |
| David Cachón | Salt frontal 26" | 94,00 cm. | Llac Tahoe, Califòrnia | 18-07-1997 | Scott |
| Dani Comas | Salt lateral 20" | 132,00 cm. | BikeShow, Barcelona | 15-05-2010 | Monty |
| Ot Pi | Salt lateral 26" | 101,50 cm. | Singapur | 24-09-2000 | Monty |
| Andreas Navrade | Wheeling sense pedalar | 65,04 m. | IFMA, Alemanya | 25-09-1999 | Monty |
| César Cañas | Saltar 40 tanques | 90 segons | Castellví de Rosanes | 28-07-2002 | Monty |
| César Cañas | Saltar 40 tanques | 90 segons | Makuhari Chiba, Japó | 14-03-2006 | Monty |
| Keigou Arizono | Salt amb caiguda lliure | 422,00 cm. | Makuhari Chiba, Japó | 20-12-2005 | Cannondale |

## Rècords mundials estadístics
### Títols mundials

| Pilot | Concepte | Rècord |
| César Cañas | Campionats del Món de biketrial a les categories Elit + Màster | 9 |
| César Cañas | Campionats del Món a la categoria Elit | 8 |
| Gabriela Danikova | Campionats del Món a la categoria Fèmina | 7 |
| Ot Pi | Campionats del Món a la categoria Màster | 4 |

### Victòries

| Pilot | Concepte | Rècord |
| César Cañas | Proves guanyades del Campionat del Món a les categories Elit + Màster | 28 |
| César Cañas | Proves guanyades del Campionat del Món a la categoria Elit | 26 |
| Ot Pi | Proves guanyades del Campionat del Món a la categoria Màster | 17 |

## Referències

* Pi, Pere. «217. Els rècords de la BIU». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 289. ISBN 9788461590353.
* «Biketrial World Records» (en anglès). attitudebikes.com. BIU. [Consulta: 21 agost 2012].
* «Biketrial World Records» (en anglès). eurobiketrial.com. EBU. [Consulta: 21 agost 2012].
# Llibert Cuatrecasas i Membrado

Llibert Cuatrecasas i Membrado (Barcelona, 2 de maig de 1934 - 3 de gener de 2025) va ser un advocat, polític i economista català. Va formar part del Parlament de Catalunya, el Congrés dels Diputats o el Consell d'Europa, i va representar i assessorar el Govern de la Generalitat en afers europeus i exteriors. Va ser president de l'Institut d'Estudis Humanístics Miquel Coll i Alentorn (INEHCA).

## Trajectòria

Era llicenciat en dret i ciències econòmiques per la Universitat de Barcelona. Va ser membre del Col·legi d'Advocats de Barcelona, del Col·legi, d'Economistes de Catalunya i del Col·legi de Censors Jurats de Comptes de Catalunya.
Militant d'Unió Democràtica de Catalunya des del 1953, en va formar part del comitè de govern i va ser president de la Comissió de Relacions Internacionals. Va ser membre del Consell de Forces Polítiques de Catalunya i de la Comissió Mixta de Traspassos entre l'Estat i la Generalitat de Catalunya.
A les eleccions generals espanyoles de 1979 va ser elegit diputat de CiU per la província de Barcelona, cosa que va repetir a les eleccions generals espanyoles de 1982, 1986 i 1989. Dins del Congrés dels Diputats va ser Vicepresident Segon de la Comissió de Règim de les Administracions Públiques (1982-1986) i Secretari Segon de la Comissió Mixta per a les Relacions amb el Tribunal de Comptes (1986-1989).
A les eleccions al Parlament de Catalunya de 1992 va ser elegit diputat. Dins del Parlament de Catalunya va ser Vicepresident de la Comissió d'Estudi sobre la Problemàtica del cicle de l'aigua a Catalunya i Secretari de la Comissió de la Sindicatura de Comptes. Va ser representant de CiU a l'Assemblea Parlamentària del Consell d'Europa, va ser Comissionat d'Actuacions Exteriors de la Generalitat de Catalunya fins al 1997 i assessor del president de la Generalitat en assumptes europeus.
A partir del 1994, va ser representant de la Generalitat en la Cambra de les Regions del Consell d'Europa. Des de 2007, Llibert Cuatrecasas va ser el president de l'Institut d'Estudis Humanístics Miquel Coll i Alentorn (INEHCA), sent-ne el darrer president conegut. El 2015 li va ser concedida la Creu de Sant Jordi "per la dedicació continuada al servei de Catalunya que ha exercit des de diferents àmbits, nacionals i internacionals."

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la IV Legislatura p. 90
* 1 2 «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 27 personalitats i 15 entitats». Gencat, 14-04-2015 [Consulta: 15 abril 2015]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-04-14. [Consulta: 15 abril 2015].
# Carlit de Baix

El Carlit de Baix és una muntanya de 2.797,9 metres d'altitud del terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes, pertanyent a la comarca de l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
Aquest cim es troba al nord dels Pirineus axials. Es tracta d'un cim secundari de la muntanya més alta de tota la Cerdanya i de la Catalunya del Nord, situat en el contrafort que des del seu cim davalla cap al nord-est.
La ruta habitual per ascendir-hi, la mateixa que per al Carlit, s'inicia a l'estany de la Bollosa tot agafant en general un sentit est-oest; durant uns 4 quilòmetres i mig s'han d'anar creuant una sèrie de petits turons i vorejant diversos estanys de petites dimensions fins a arribar als peus del massís per la seva cara est, on s'inicia una forta ascensió d'uns 550 metres de desnivell fins a assolir el cim. També és habitual l'ascensió des de l'estany de Lanós.

## Referències

* ↑ El Carlit de Baix en els ortofotomapes de l'IGN
# Fear

Fear (lit. ‘Por’) és una pel·lícula estatunidenca del 1996 dirigida per James Foley i protagonitzada per Mark Wahlberg, Reese Witherspoon i William Petersen. La pel·lícula narra la vida de l'adolescent Nicole, i com es deixa arrossegar per les mentides d'en David. Va ser premiada amb el premi MTV Movie Awards el 1997 a la millor cançó per a pel·lícula.
La pel·lícula va ser en gran manera ridiculitzada pels crítics quan es va estrenar, però es va convertir en un èxit sorpresa a la primavera de 1996, amb una recaptació de 20 milions de dòlars a la taquilla dels Estats Units. Des d'aleshores, s'ha convertit en una pel·lícula de culte, alhora que va llançar l'estat d'ídol adolescent als seus dos joves protagonistes, Wahlberg i Witherspoon, que estaven vinculats romànticament en el moment de l'estrena de la pel·lícula. Wahlberg va ser nominat al MTV Movie Award for Best Villain. El propi productor de la pel·lícula, Brian Grazer, la va descriure com "Fatal Attraction per a adolescents".

## Argument

La Nicole (Reese Witherspoon) viu amb el seu pare, el seu germanastre i madrastra. De sobte, quan és amb la seva amiga Margot (Alyssa Milano), coneix en David (Mark Wahlberg) en una discoteca, des d'aquell dia comencen una truculenta relació amorosa. Al principi tot sembla anar rodat, però de mica en mica en David, arran de la gelosia i de la pèssima relació amb el pare de la Nicole, va canviant fins a esdevenir un malson per a ella i per a tota la seva família. Un dia descobreix en David quan li és infidel amb la seva millor amiga i se'n va espantada a casa. És aleshores que la Nicole entén la situació i decideix trencar amb en David, però ell mai no acceptarà aquesta decisió.

## Repartiment

* Mark Wahlberg
* Reese Witherspoon
* William Petersen
* Amy Brenneman
* Christopher Gray
* Tracy Fraim
* Gary Riley
* Jason Kristofer
* Jed Rees
* Todd Caldecott
* John Oliver
* David Fredericks
* Andrew Airlie

## Referències

* ↑ Vena, Jocelyn. «Reese Witherspoon's Love Life: From Ryan Phillippe To Jim Toth». MTV, 29-12-2010. Arxivat de l'original el August 15, 2023. [Consulta: 1r febrer 2012].
* ↑ «Mark Wahlberg movies, ranked from worst to best». Boston.com, 23-06-2015. Arxivat de l'original el March 13, 2017. [Consulta: 12 març 2017].
* ↑ Washington, Arlene. «5 Portrayals of Obsessive Lovers in Film» (en anglès americà). The Hollywood Reporter, 13-09-2015. Arxivat de l'original el February 21, 2022. [Consulta: 21 febrer 2022].
* ↑ «Fear (1996) - Plot - IMDb» (en anglès americà). [Consulta: 6 desembre 2024].
# Kristrún Frostadóttir

Kristrún Frostadóttir (islandès: Kristrún Mjöll Frostadóttir) (Reykjavík, 12 de maig de 1988) és una política i economista islandesa que ocupa el càrrec de primera ministra d'Islàndia des del desembre de 2024 i és la líder de l'Aliança socialdemòcrata. Va ser escollida a l'Alþingi a les eleccions legislatives de 2021.
Kristrún va néixer a Reykjavík i els seus pares són Frosti Fífill Jóhannsson, etnògraf, i Steinunn Guðný H. Jónsdóttir, metgessa. Va estudiar al Menntaskólinn í Reykjavík, es va graduar a la Universitat d'Islàndia, va obtenir un màster en estudis internacionals per l'Escola Jackson d'Afers Globals de la Universitat Yale (abans l'Institut Jackson d'Afers Globals de la Universitat Yale), i un màster en economia per la Universitat de Boston.

## Referències

* ↑ «From Iceland — Kristrún Frostadóttir Begins Formal Government Formation» (en anglès americà). The Reykjavik Grapevine, 04-12-2024. [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ Iceland Monitor. «These are the ministers of the government» (en anglès). Iceland Monitor.is. [Consulta: 21 desembre 2024].
* ↑ Sigurðsson, Bjarki. «„Ég veit að það er hægt að stjórna landinu betur“ - Vísir» (en islandès). visir.is, 19-08-2022. [Consulta: 22 desembre 2024].
* 1 2 Kristrún Frostadóttir - Æviágrip
# Jordi Rius i Garriga

Jordi Rius i Garriga (1940 — 19 de desembre de 2024) va ser un cardiòleg català.
Després de llicenciar-se en medicina en la Universitat de Barcelona marxà als Estats Units, on va estar primer com a Cap de Sala al Jackson Memorial Hospital i després va anar al Georgetown Medical Center de la Universitat de Georgetown a Washington DC.
Quan tornà a Espanya, va ser fundador i primer director de la Unitat Coronària de l'Hospital Universitari de la Vall d'Hebron. Després ha treballat a la Clínica Quirón i des del 1995 forma part del servei de cardiologia del Centre Mèdic Teknon. Està vinculat a diverses institucions internacionals en el camp de la cardiologia. És membre de la Societat Catalana de Cardiologia i consultor del Consolat Americà de Barcelona.
El Govern de Catalunya li concedí la Creu de Sant Jordi el 2013.

## Referències

* ↑ Simon, Lluís. «Mor Jordi Rius i Garriga, pioner i referent de la cardiologia catalana». [Consulta: 19 desembre 2024].
* ↑ Currículum Arxivat 2015-04-09 a Wayback Machine. al web de la Clínica Teknon
* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 25 personalitats i 15 entitats». Web oficial de la Generalitat de Catalunya, 30-04-2013. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 2 abril 2014].
# Kendrick Perkins

Kendrick Perkins (Nederland, Texas, 10 de novembre de 1984) és un jugador de bàsquet estatunidenc.

## Biografia
### Anys de formació

Perkins va accedir a l'NBA sense passar per la universitat, atès que va proclamar-se elegible per al Draft de 2003 després de graduar-se a la Clifton J. Ozen High School de Beaumont (Texas). En aquella institució va liderar l'equip Ozen High fins a quatre campionats consecutius de districte i un campionat de l'Estat de Texas. Va obtenir una mitjana de 27,5 punts, 16,4 rebots i 7,8 taps per partit com a Senior. A més a més, el 2003, Perkins va ser escollit per a participar en el McDonald's All-American game per a jugador d'institut.

### NBA

Perkins va incorporar-se a l'NBA després de ser escollit en la posició número 27 del Draft de 2003 per Memphis Grizzlies i ser traspassat els seus drets en aquell mateix moment juntament amb els de Marcus Banks als Boston Celtics, a canvi de les d'altres dues eleccions de primera ronda d'aquell Draft: Troy Bell i Dahntay Jones.
Atès que va incorporar-se a l'equip amb només 19 anys i la seva escassa maduresa com a jugador, va tenir un paper testimonial la temporada 2003-2004, en què només va disputar deu partits, i una participació limitada, però més activa, la temporada següent, malgrat aparèixer ja en 60 partits de la lliga regular. A més a més va destacar-se en el sisè partit de la sèrie que els Celtics van disputar contra Indiana Pacers en primera ronda de playoffs per haver estat triat per l'entrenador Rick Carlisle com el llançador de dos tirs lliures decisius procedents d'una falta realitzada sobre Paul Pierce, al qual acabaven d'expulsar. El motiu va ser que presentava la pitjor mitjana d'encert de l'equip des d'aquesta distància i Perkins va fallar tots dos tirs, tot portant a l'equip a la pròrroga, que finalment seria guanyada pels Celtics.
Durant la temporada 2005-2006, en què els Celtics van optar per donar més temps de joc als jugadors més joves, Perkins va esdevenir el titular en 40 partits dels 68 que va disputar, al mateix temps que sorgien on conjunt de lesions, especialment a l'espatlla, que minvarien la seva participació al llarg de tres temporades. El traspàs de Mark Blount aquella mateixa temporada facilitaria la seva presència com a titular aquella temporada i la següent, caracteritzades per una progressió creixent, especialment en la vessant més defensiva.
Amb l'arribada als Boston Celtics de Kevin Garnett i Ray Allen, l'estiu de 2007, Perkins es va convertir en l'únic pivot titular, condició que ha conservat en tots els partits que ha disputat des d'aleshores. Aquella mateixa temporada, la 2007-2008, esdevindria campió de l'NBA. Des d'aleshores ha desenvolupat més les seves condicions ofensives, tot establint la seva mitjana anotador-rebotejador al voltant del doble-doble.

## Equips

* Boston Celtics - (Estats Units): 2003-2010.

## Títols
### Campionats NBA

* Boston Celtics - (Estats Units): 2007-2008

## Enllaços externs

* Estadístiques completes del jugador
# Plaça de l'Església (Perafort)

La Plaça de l'Església és una obra de Perafort (Tarragonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta plaça té forma poligonal allargada i irregular. Com gran part del poble, ha estat pavimentada i té voreres.
Tenia una font de finals del segle passat o començament d'aquest que ha estat treta i sembla que n'hi posaran una altra de moderna.
La majoria de les cases tenen planta baixa i dos pisos, amb paret de pedra i reble, amb la façana arrebossada. Alguns edificis són nous o renovats. A la banda de llevant hi ha l'església que li dona el nom.

## Història

La plaça de l'Església -primer dita només "la plaça"- comença a poblar-se d'edificis arran de la construcció de l'església (mitjan segle xviii). Era l'indret on s'ajuntaven els termes de Perafort i del Codony i durant molt de temps fou el punt neuràlgic del municipi, on es reunien els veïns per a debatre temes d'interès general.
Durant la segona República prengué el nom de Plaça de la República i després de la guerra, el de Plaça del Caudillo. Fa, relativament poc, que ha recuperat el de Plaça de l'Església.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Plaça de l'Església». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 agost 2021].

## Enllaços externs

* «Plaça de l'Església». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.