OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Forn del Puig de l'Infern

Forn del Puig de l'Infern és un forn del municipi del Port de la Selva inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al sud-est del nucli urbà de la població del Port de la Selva, en el replà que es forma al coll que hi ha entre el puig Bufadors i el puig de l'Infern, molt pròxim a aquest darrer.
Forn aïllat de planta circular, d'uns quatre metres i mig de diàmetre per una alçada màxima conservada de tres metres. L'estructura ha perdut completament la volta que el cobria i presenta la banda nord força més degradada que la resta. A la banda de migdia, en canvi, el mur conserva més alçada i presenta dos grans contraforts construïts en perpendicular que emmarquen i delimiten la porta d'accés. La porta és d'obertura trapezial amb la llinda monolítica. Damunt seu hi ha l'element més notable de la construcció, una obertura o encaix triangular en forma de frontó, que fa les funcions d'un arc de descàrrega i alhora és un element decoratiu. Està format per tres grans lloses de pissarra i aprofita la mateixa llinda de la porta com a base. Es troben col·locades en sec. L'interior és cobert de pedres caigudes i abundant vegetació.
La construcció està bastida amb rebles de pissarra allargats, lligats amb fang. Hi ha nombrosos fragments de ferro natural pels voltants de l'estructura, procedents de l'aflorament d'aquest mineral al cim del puig de l'Infern, el qual també fou explotat.

## Història

Forn datat entre els segles XV i XVIII que està ubicat al puig de l'Infern, també conegut com a Muntanya Negra són topònims originats per l'existència de ferro en aquest paratge, que dona a les penyes una coloració marcadament fosca.
Al peu del vessant nord-est del puig hi ha unes mines amb galeria i al seu cim, a pocs metres del forn descrit, es documenten els testimonis evidents d'una gran explotació de ferro a l'aire lliure; munts de pedres procedents de l'explotació s'estenen per una extensa rodalia. Hi ha també alguna veta de calcària pels encontorns.
Al massís de la Muntanya Negra, divisori entre els termes de Cadaqués i el Port de la Selva hi destaquen els tres cims veïns del mont Bufadors, el més alt (433 m. s.n.m.), el puig de l'Infern i el puig Carallot; aquest darrer ja dins el terme de Cadaqués.
Aquest topònim és mencionat ja el 31 de juliol de 1060 en un document on la comtessa Guilla d'Empúries fa donació de l'abadia de Santa Maria de Roses amb els seus termes a la Canònica de la Seu de Girona. Un dels afrontaments es va poder identificar amb el topònim de Muntanya Negra, per la qual cosa, es pot deduir el coneixement de les característiques minerals d'aquesta muntanya i la seva possible explotació.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Forn del Puig de l'Infern». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 gener 2014].
# L'Oratori (el Port de la Selva)

L'Oratori és un monument del municipi del Port de la Selva inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al sud-est del nucli urbà de la població del Port de la Selva, a la costa dels Torrellons, prop del puig de l'Oratori. Es tracta d'una estructura consistent en una pilastra d'obra de planta quadrada que s'assenta damunt d'un petit sòcol de més amplada que l'estructura. Presenta una cavitat a manera de fornícula rectangular, feta amb quatre lloses grans de pissarra desbastades, a la part superior de l'estructura. El remat superior era piramidal, tot i que està força degradat. A ponent, damunt mateix de la cavitat que contingué la imatge, hi havia una inscripció gravada al revestiment arrebossat de la que només queden rastres i és pràcticament il·legible.
La construcció és de rebles de pissarra lligats amb morter i era cobert per una capa d'arrebossat, la qual s'ha perdut en bona part.

## Història

Aquest pedró-oratori és a la vora del camí vell de la Selva a la Muntanya de Sant Baldiri, situat al centre de la carrerada de les Costes (antiga via romana). El pedró és abandonat des de fa molts de temps i es desconeix l'origen. Al respecte hi ha dues llegendes: D'una banda es creu que hauria estat bastit per un pagès de la rodalia que s'estimbà amb el carro en aquesta costa i salvà la vida. Altres veus diuen que va ser construït per la família Puignau en memòria d'un dels fills morts en caure amb el seu cavall entre els segles XVII-XIX. Els Puignau havien estat feudataris del comte d'Empúries. És possible que fos un d'aquests dos fets el que recorda la llegenda gravada a la pilastra, indesxifrable.

## Referències

* 1 2 3 4 «L'Oratori». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 gener 2014].
# Colom canari cuafosc

El colom canari cuafosc o colom canari de Bolle (Columba bollii) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) endèmic de la laurisilva de Tenerife, La Palma, la Gomera i el Hierro, a les illes Canàries.

## Referències

* ↑ Colom canari de Bolle a CERCATERM Rev. 03/04/2012
# Colom de Madeira

El colom de Madeira o tudó canari (Columba trocaz) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids endèmic de la laurisilva de Madeira. Majorment grisa i de pit rogenc, el seu coll platejat i la manca de marques blanques a les ales el distingeixen del seu parent més proper i possible avantpassat, el tudó. El seu cant és un amanyac característic de sis notes, més dèbil i de tons més baixos que el del tudó. Malgrat la seva aparença voluminosa i la seva llarga coa, el colom de Madeira té un vol ràpid i directe.
Cria als boscs de laurisilva on habita, on pon un ou blanc en un niu feble fet de branquillons. La població de coloms de Madeira caigué en picat després de la colonització humana de l'arxipèlag de Madeira, fins al punt de desaparèixer completament de l'illa de Porto Santo. La principal causa d'aquest declivi fou la destrucció de l'hàbitat, encara que la caça i la introducció de rates depredadores també foren factors contributius. La protecció dels boscs de lauràcies i la prohibició de caçar-los han permès als seus números créixer de nou, de tal manera que l'espècie ja no està amenaçada.

## Referències

* ↑ Programa de TV3 on es fa referència al Colom de Madeira Rev. 03/04/2012
* ↑ «Colom de Madeira». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Colom de les neus

El colom de les neus (Columba leuconota) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita penya-segats i vessants rocoses de les muntanyes d'Àsia meridional, al Turquestan, nord-est de l'Afganistan, sud del Tibet, nord de l'Índia, centre de la Xina i el nord de Myanmar.
# Colom de les Andaman

El colom de les Andaman (Columba palumboides) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita els boscos de les illes Andaman i Nicobar.
# Colom de corona blanca

El colom de corona blanca (Patagioenas leucocephala) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita els boscos de les costes i illes del sud de Florida, Bahames, Antilles i altres illes del Carib occidental, costes del carib de Belize, Península del Yucatán i Panamà.
# Colom de coll violaci

El colom de coll violaci (Patagioenas squamosa) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita els boscos de les Grans i Petites Antilles i les illes properes a Veneçuela.
# Johann Tetzel

Johann Tetzel (1465 - 11 agost 1519) fou un predicador dominic alemany conegut per la venda d'indulgències.
Tetzel va néixer a Pirna, Saxònia, i estudià teologia i filosofia a Leipzig. Va entrar en l'Orde dels Dominics en 1489 i va aconseguir un cert èxit com a predicador. El 1504 va començar la seva tasca de vendre indulgències per als primers cavallers teutònics, el que va fer tota la seva vida. En 1509 el van fer inquisidor de Polònia, i el 1517 el Papa Lleó X el va fer comissionat d'indulgències per a tota Alemanya.
Va adquirir el grau de llicenciat en sagrada teologia a la Universitat de Frankfurt de l'Oder de 1517, i el de Doctor en Sagrada Teologia el 1518, per la defensa, en dues disputes, de la doctrina de les indulgències contra Luter. L'acusació que ell venia el perdó complet dels pecats encara no comesos, va causar gran escàndol, Martí Luter considerava malèvoles les seves accions, i va començar a predicar obertament en contra.
En 1517, es creia que tots els diners que Tetzel estava tractant d'al·legar eren per a la reconstrucció en curs de la Basílica de Sant Pere del Vaticà, encara que la meitat dels diners es va destinar a ajudar l'arquebisbe de Magúncia, Albert de Magúncia, sota l'autoritat del qual Tetzel estava operant, per pagar els deutes que havia contret per assegurar l'acord del Papa en la seva adquisició de l'Arquebisbat. Luter es va inspirar per escriure les seves 95 Tesis, en part, en les accions de Tetzel durant aquest període, en què assenyala,
   27. Prediquen doctrines exclusivament humanes úniques que diuen que tan aviat com els diners dringuen al cofre, una ànima vola fora de purgatori. 28. És cert que quan els diners dringuen al cofre, la cobdícia i l'avarícia poden anar en augment, però quan els intercedeix l'Església, és resultat és només a les mans de Déu.
Tetzel va ser condemnat també (encara que més tard indultat) per immoralitat. Es va fer necessari repudiar Tetzel i, quan va descobrir que Karl von Miltitz l'havia acusat de perpetrar nombrosos fraus i malversacions, es va retirar, amb l'ànim abatut i la salut malmesa, al monestir dominic de Leipzig. Miltitz posteriorment va ser desacreditat fins al punt que les seves afirmacions no tenen cap pes històric.
Tetzel va morir a Leipzig el 1519. En el moment de la seva mort, Tetzel havia caigut en el descrèdit i va ser rebutjat per la gent. En el seu llit de mort, Tetzel rebé una correspondència magnànimament escrita de Martí Luter on declarava que el nen (és a dir, l'escàndol) tenia un pare diferent

## Posició doctrinal

Tetzel exagerà la doctrina catòlica pel que fa a les indulgències pels difunts. Es va fer conegut per una dita que se li atribueix: "Així que una moneda cau a la caixa, / l'ànima del Purgatori s'alegra".

## Referències

* ↑ "Johann Tetzel " Encyclopædia Britannica, 1911 Edition. Consultat el 26 de gener del 2007
* ↑ Henry, Ganss. «Johann Tetzel». A: Charles Herbermann. Catholic Encyclopedia. Nova York: Robert Appleton Company, 1913.
# Colom de Jamaica

El colom de Jamaica (Patagioenas caribaea) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita els boscos de Jamaica.
# Colom del Perú

El colom del Perú (Patagioenas oenops) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita boscos als Andes del nord del Perú.
# Tórtora del Senegal

La tórtora del Senegal (Spilopelia senegalensis) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita estepes, oasis i ciutats d'Àfrica i el sud d'Euràsia, a la major part de l'Àfrica subsahariana, vall del Nil, Àfrica Nord-occidental, oest i sud de Turquia, Orient Pròxim i Mitjà, sud de la Península Aràbiga, i des de l'Iran fins al sud del Kazakhstan, nord-oest de la Xina, l'Índia, el Nepal i Bangladesh.

## Referències

* ↑ Tórtora del Senegal a CERCATERM Rev. 09/04/2012
# Cases d'en Molins

Les cases d'en Molins és un conjunt de sis cases en filera al carrer Jacint Verdaguer núms. 17-27 de Sant Feliu de Llobregat (província de Barcelona). Aquestes són cases unifamiliars de dos pisos construïdes entre els anys 1911 i 1929 sobre un projecte de l'arquitecte Gabriel Borrell i Cardona i executades pel contractista Molins. Hi predomina la corba sobre la recta, el trencadís, el ferro forjat i altres característiques com l'ús del maó vist i la riquesa ornamental. Per això, aquest conjunt de cases és una construcció modernista destacada a Sant Feliu de Llobregat.
Aquest conjunt de sis cases unifamiliars de petites dimensions enllaçades en fila entre mitgeres, són precedides per un petit jardí i consten de planta baixa i pis. Destaca especialment el predomini de les línies corbes, presents en el remat de les façanes, en la forma arquejada de les finestres, en la forma dels balcons i els altres elements decoratius.
En planta baixa, les cases presenten obertures rectangulars. Al primer pis hi ha un petit balcó de formes arrodonides i barana de ferro forjat. Les portes que els donen accés tenen forma d'arc rebaixat lleugerament trilobulat i estan decorades amb una imposta perimetral.
Per sobre la línia de façana juga amb formes arrodonides i l'espai que es genera es decora amb un element fet a base de ceràmica vidriada.
Les tanques de les cases concentren gran part de la decoració de filiació modernista. Així trobem aplicació de ceràmica trencada procedent de la fàbrica Pujol i Bausis d'Esplugues a la part superior de la tanca i aplicació de còdols de riu en tots els elements d'obra que separen les propietats del carrer. A més, es va jugar amb el color dels còdols per crear motius geomètrics i, fins i tot, per posar la data de construcció en xifres romanes (MCMXII).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Cases d'en Molins (Jacint Verdaguer)». Mapes de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona. [Consulta: 3 juliol 2014].
* ↑ «Cases al carrer mossen Cinto Verdaguer, 17-29». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 juliol 2014].

## Enllaços externs

* http://www.slideshare.net/Carnival_XD/el-conjunt-de-sis-cases-de-molins-sant-feliu-de-llbregat
* https://www.youtube.com/watch?v=Q6ciRDw5Az4
* http://www.santfeliu.cat/go.faces?xmid=9724
# Església vella de Sant Pere d'Alfarràs

La primitiva església de Sant Pere d'Alfarràs fou construïda poc després de la conquesta (any 1147) està escassament documentada. De les poques referències documentals antigues, destaca que els anys 1279 i 1280, el rector contribuí al pagament de la dècima papal a les Croades per un valor de 66 sous (una xifra alta que requeria per una parròquia modesta). Posteriorment, l'antic temple fou substituït per l'actual d'estil barroc.
De les referències més modernes, és interessant la descripció feta en el Diccionario de Madoz (1845). Se’ns descriu un temple “d'una sola nau de 120 pams de llargada per 150 d'amplada i 80 alçada. L'església, dedicada a Sant Pere té 4 capelles dedicades a l'advocació del Sant Crist, l'advocació de la Verge del Roser, la tercera a Sant Sebastià i, la darrera, a la Verge dels Dolors”.
Destaca la devoció per Sant Sebastià, la qual sorgeix arran d'una devastadora pesta de còlera que castigà el poble l'any 1786. Fruit de l'epidèmia el poble es va congregar i feu la promesa al Sant de celebrar la festa cada any si els deslliurava de la pesta. El cementiri històric del poble, situat al peu de l'església fou traslladat a l'any 1885.

## Descripció

Edifici d'una sola nau amb capelles laterals, realitzat amb pedra i totxo. Ha sofert diverses modificacions que han afectat gairebé totes les seves parts, conservant únicament la façana com a tret més o menys original; aquesta presenta un acabat en forma trapezoïdal i al bell mig es troba el portal, que és d'arc de mig punt entre dos parells de pilastres amb una voluta en voladís a la clau, i amb altre parell de pilastres sostenint un entaulament també semicircular i molt motllurat. Al seu damunt hi ha una fornícula, amb forma de petxina, que conserva una escultura de Sant Pere. A l'esquerra de la fornícula hi ha una obertura circular a manera d'òcul. El campanar, d'espadanya, és d'època posterior a la resta del conjunt.

## Història

Segons la G.E.C. aquesta església és d'origen romànic. Segons Lladonosa és d'origen romànic i la façana és barroca, del segle xviii (GGCC). Fou construïda en un temps en què el poble no era de grans dimensions, amb el seu creixement va restar al mig del nucli antic.

## Referències

* 1 2 «Església vella de Sant Pere». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 juliol 2014].
# Tortoreta capblava

La tortoreta capblava (Turtur brehmeri) és un és una tórtora, per tant un ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita el pis inferior de la selva d'Àfrica Occidental i Central, des de Guinea cap a l'est fins al nord-est de la República Democràtica del Congo i cap al sud fins al centre i sud-oest d'aquesta mateixa república i la zona limítrofa d'Angola.
# Colom bru ala-roig

El colom bru ala-roig (Petrophassa rufipennis) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita zones amb arbres prop de la costa australiana de la Terra d'Arnhem.
# Tórtora orelluda

La tórtora orelluda (Zenaida auriculata) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita camps oberts i terres de conreu d'Amèrica del Sud, estant absent de les zones de selva humida.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 95. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Tórtora terrestre rogenca

La tórtora terrestre rogenca (Columbina talpacoti) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita zones obertes, sabanes, terres de conreu i ciutats de la zona Neotropical, des de les terres baixes de Mèxic, per ambdues vessants, cap al sud, a través d'Amèrica Central fins a Panamà, i Amèrica del Sud, des de Colòmbia, Veneçuela, Trinitat, Tobago i Guaiana, cap al sud, a través de l'est de l'Equador, est del Perú, Bolívia i Brasil fins a Uruguai i nord de l'Argentina.
# Tórtora terrestre becgroga

La tórtora terrestre becgroga (Columbina cruziana) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) considerada monotípica.

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides, terres de conreu i poblacions d'Amèrica del Sud a l'oest dels Andes, des de l'oest de l'Equador, cap al sud, a través del Perú, fins al nord de Xile.

## Descripció

* Tórtora mitjana, amb una llargària de 15 cm, essent el mascle una mica major que la femella.
* Cap d'un gris blavós i parts superiors gris brunenc.
* Coberteres majors grises amb taques negres i a les coberteres menors una banda castanya.
* Cua negrenca amb les plomes centrals grises.
* Bec amb zona basal groga i distal negra. Potes rosa.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Aeció (pintor)

Aeció (llatí: Aetion, en grec antic: Ἀετίων) fou un pintor grec esmentat per Llucià de Samòsata, qui dona una descripció molt detallada d'una de les seves pintures on es representava el casament d'Alexandre el Gran i Roxana.
La pintura va causar tanta admiració quan es va exposar als Jocs Olímpics que Proxènides, un dels jutges, va donar a l'artista la seva filla en matrimoni. S'ha suposat que vivia a l'època d'Alexandre, i hom l'ha confós amb el pintor i escultor Equíon, però les paraules de Llucià mostren que devia viure en temps de l'emperador Hadrià i dels Antonins.

## Referències

* ↑ 2.Aetion a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 51
# Colom feréstec de coure

El colom feréstec de coure (Leptotila ochraceiventris) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita boscos de l'oest d'Amèrica del Sud al sud-oest de l'Equador i nord-oest del Perú.
# Colom guatlla de Veracruz

El colom guatlla de Veracruz (Zentrygon carrikeri) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae), que habita la selva humida de muntanya del sud-est de l'estat mexicà de Veracruz.

## Referències

* ↑ «IUCN Red List of Threatened Species: Zentrygon carrikeri» (en anglès). BirdLife International, 26-08-2020. [Consulta: 11 setembre 2021].
* ↑ «Zentrygon carrikeri (Paloma perdiz de Veracruz) - Avibase». [Consulta: 11 setembre 2021].
# Colom guatlla porpra

El colom guatlla porpra (Geotrygon purpurata) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita la selva humida des del nord-oest de Colòmbia fins al nord-oest de l'Equador.
# Colom guatlla gorjablanc

El colom guatlla gorjablanc (Geotrygon frenata) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita la selva humida dels Andes a Colòmbia, l'Equador, sud del Perú, centre de Bolívia i nord-oest de l'Argentina.
# Colom ferit de Mindanao

El colom ferit de Mindanao (Gallicolumba crinigera) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae). Habita els boscos de Mindanao i les properes Samar, Leyte, Dinagat, i Basilan, a les Filipines.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 97. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Goura coronada

La goura coronada (Goura cristata) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita els boscos de les illes Raja Ampat i el nord-oest de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 101. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Colomys lumumbai

Colomys lumumbai és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Angola, la República Democràtica del Congo i, possiblement, Zàmbia. Es tracta d'un representant de mida mitjana del gènere Colomys. El seu hàbitat natural són els boscos riberencs. Fou anomenat en honor de Patrice Émery Lumumba, el primer cap de govern de la República Democràtica del Congo després de la independència del país.

## Referències

* ↑ Giarla, T. C.; Demos, T. C.; Monadjem, A.; Hutterer, R.; Dalton, D.; Mamba, M. L.; Roff, E. A.; Mosher, F. M.; Mikeš, V.; Kofron, K. P.; Kerbis Peterhans, J. C. «Integrative Taxonomy and Phylogeography of Colomys and Nilopegamys (Rodentia: Murinae), Semi-aquatic Mice of Africa, with Descriptions of Two New Species» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, zlaa108, 2020. DOI: 10.1093/zoolinnean/zlaa108.