OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Senyorial de Biksti

La Casa Senyorial de Bēne (en letó: Bikstu muiža) és una casa senyorial a la històrica regió de Semigàlia, al Municipi de Dobele de Letònia. És un edifici de dos pisos construït en forma rectangular, la finca compta amb un gran parc amb espècies rares d'arbres. La mansió allotja l'Escola primària Biksti.
Construït a mitjan segle xix la casa senyorial té un aspecte parcialment lligat a l'estil neogòtic. Es mostra visiblement amb formes clàssiques. La reconstrucció de l'estructura va portar a la pèrdua de la seva aparença i proporcions originals. Hi ha valuosos components interiors de la casa, com ara forns, sistemes de calefacció, revestiments de fusta, les baranes de ferro d'escales i dels balcons.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia

## Enllaços externs

* http://www.dobele.lv/page/566?action=description&t_id=36 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Coeficient de reinversió

El Coeficient de reinversió és una ràtio financera que mesura quina és la proporció dels seus beneficis que una empresa reinverteix. És per definició el contrari del dividend payout ratio. Generalment les grans empreses madures presenten un coeficient de reinversió reduït perquè retornar els beneficis als accionistes és el millor ús que poden fer dels beneficis, mentre que les empreses petites i en fase d'expansió presenten un coeficient de reinversió molt elevat perquè necessiten reinvertir tots els beneficis que generen per poder continuar creixent. Altrament les empreses madures tindran una apreciació de l'acció moderada, perquè estan en un negoci madur i no es poden esperar taxes d'increment dels seus beneficis futurs, mentre que els accionistes de les empreses en expansió esperen compensar un baix o nul dividend amb una forta revaloració de l'acció.

## Fórmula i exemple

El Coeficient de reinversió s'expressa en forma de percentatge i es calcula com a resta del dividend payout ratio.
${\mbox{Dividend payout ratio}}={\frac {\mbox{Dividend per acció}}{\mbox{Benefici per acció}}}$
${\mbox{Coeficient de reinversió}}=1-{\mbox{Dividend payout ratio}}=1-{\frac {\mbox{Dividend per acció}}{\mbox{Benefici per acció}}}$
Si una companyia ha tingut un benefici net de 650.000 €, té 500.000 accions en circulació, i paga un dividend per acció de 0,90 €, aleshores el dividend payout ratio seria del 70%, és a dir, el 70% dels beneficis de l'empresa es paguen als accionistes en forma de dividends i, per tant, només es queden dins l'empresa el 30% restant dels beneficis per a afrontar reinversions a fi de mantenir el negoci madur.
${\mbox{Coeficient de reinversió}}=1-{\frac {\mbox{0,90}}{\frac {\mbox{650.000}}{\mbox{500.000}}}}=1-{\frac {\mbox{0,90}}{\mbox{1,3}}}=1-0,70=30\%$

## Vegeu també

* Benefici per acció
* Dividend
* PER (ratio)

## Bibliografia

* «Payout ratio». Investor glossary. Arxivat de l'original el 2011-10-21. [Consulta: 19 abril 2011]. (anglès)
# (164) Eva

(164) Eva és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Paul Pierre Henry el 12 de juliol de 1876 des de l'observatori de París, a França. Es desconeix la raó del nom. Orbitalment, Eva està situat a una distància mitjana de 2,635 ua del Sol, i pot allunyar-se'n fins a 3,543 ua i apropar-se fins a 1,727 ua. La seva inclinació orbital és 24,46° i l'excentricitat 0,3447. Als 1.562 dies completa una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 3 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 28. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D.. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(164) Eva» (en anglés). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 13 juliol 2015].

## Enllaços externs

* «(164) Eva» (en anglés). Minor Planet Center. [Consulta: 13 juliol 2015].
# Çò de Pascalet

Çò de Pascalet és una obra de Bossòst (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Finestral d'estil barroc, construït a partir de carreus bisellats de diferent gruix disposats en brancals que suporten una llinda força desenvolupada amb limitació de dovelles. A la part superior, la cornisa és motllurada i està presidida per un arc de mig punt que encabeix, com si fos un medalló, un bust en alt relleu i amb doble collar on s'hi llegeix, a la base, la inscripció 1707. L'entradós de la finestra està decorat per una clau amb motllura de motius florals i la següent inscripció: A D/V BE/T.B O/t[ Arnau? de Berart i Bossòst].

## Història

Els Bossòst foren d'antuvi castlans d'aquesta població, i un dels comptats llinatges de la Val que assoliren el status nobiliari. La data de 1707 ens situa en plena guerra de successió, en principi favorable a Felip d'Anjou. La reunió dels cognoms Berart i Bossòst la trobem documentada a finals del segle xviii a Vielha i Vila

## Referències

* 1 2 «Çò de Pascalet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2021].
# Casa Senyorial de Bramberģe

La Casa Senyorial de Bramberģe (en letó: Bramberģes muiža) és una casa senyorial a la històrica regió de Semigàlia, al Municipi de Jelgava de Letònia.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# (176) Iduna

(176) Iduna és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides descobert per Christian Heinrich Friedrich Peters des de l'observatori Litchfield de Clinton, als Estats Units d'Amèrica, el 14 d'octubre de 1877. Va rebre el nom per un club d'Estocolm on es va celebrar una trobada astronòmica en 1877. Iduna està situat a una distància mitjana del Sol de 3,188 ua, i pot apropar-se fins a 2,658 ua. Té una excentricitat de 0,1661 i una inclinació orbital de 22,59°. Empra 2.079 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 3 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D.. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(176) Iduna» (en anglés). Minor Planet Center. [Consulta: 18 juny 2015].
# Lambda (barió)

La lambda és una partícula elemental del grup dels hiperons dins la família dels barions que té un spin d'1/2 i és simbolitzada per ${\ce {\Lambda}}$. Hom coneix dos hiperons lambda: l'un de càrrega elèctrica nul·la, simbolitzat ${\ce {\Lambda^0}}$, de massa 1,988,8 × 10$^{−30}$ kg i vida mitjana 2,63 × 10$^{−10}$ s i l'altre de càrrega elèctrica positiva, simbolitzat ${\ce {\Lambda^{0}_{c}}}$, de massa 4 052,0 × 10$^{−30}$ kg i vida mitjana 7 × 10$^{−30}$ s. ${\ce {\Lambda^0}}$ està constituïda per tres quarks: un alt, un baix i un estrany (uds); ${\ce {\Lambda^{0}_{c}}}$ està constituïda pels quarks alt, baix i encant (udc).
El 1947, durant un estudi de les interaccions dels raigs còsmics, s'identificà un producte d'una col·lisió d'un protó amb un nucli, que visqué molt més temps del que s'esperava: 10$^{−10}$ segons en comptes de 10$^{−23}$ segons. Aquesta nova partícula fou anomenada lambda (${\ce {\Lambda^0}}$). La propietat que la mantingué tant de temps fou anomenada "estranyesa", i aquest nom es prengué per designar un dels quarks, a partir dels quals es construeix la partícula lambda.
S'esperava un temps de vida més curt de 10$^{−23}$ segons perquè la partícula lambda és un barió que participa en la interacció nuclear forta, i en general condueix a vides molt curtes. El llarg temps de vida observat ajudà a desenvolupar una nova llei de conservació per a aquests decaïments, la "conservació de l'estranyesa". La presència d'un quark estrany en una partícula, es denota pel nombre quàntic S =–1. El decaïment de partícules per les interaccions nuclear forta o electromagnètica, conserva el nombre quàntic de l'estranyesa. El procés de decaïment de la partícula lambda ha de violar aquesta regla, ja que no hi ha partícula més lleugera que contingui un quark estrany —per la qual cosa, en el procés, el quark estrany s'ha d'haver transformat en un altre quark. Això només pot ocórrer per la interacció feble, i això condueix a un temps de vida molt més llarg. Els decaïments són:
${\ce {\Lambda^0 -> p + \pi^{-}}}$${\ce {\Lambda^0 -> n + \pi^{0}}}$

## Referències

* ↑ «lambda | enciclopèdia.cat». [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ «The Lambda Baryon». [Consulta: 15 maig 2020].
# Berta Vázquez

Birtukan Tibebe, coneguda artistícament com a Berta Vázquez (Elx, 28 de març de 1992), és una actriu i cantant ucraïnesa d'origen etíop. És coneguda per interpretar Estefanía Kabila i la seva germana bessona Judith Kabila en la sèrie de televisió Vis a vis.

## Biografia

Berta Vázquez, filla de pares etíops, va néixer a Kíev, (Ucraïna). Amb tan sol tres anys es va traslladar a Espanya i va començar a viure a Elx. Va iniciar la seva formació artística als tretze anys amb la dansa (ballet clàssic, hip-hop, balls de saló i jazz) i poc més tard es va atrevir amb la música i la interpretació.
El 2013 va decidir provar sort al món de la música i va enviar el vídeo de prova per entrar al càsting de la segona edició de La voz a Espanya, però no va aconseguir ser una de les seleccionades. Un any després va realitzar el seu primer càsting per a la pel·lícula Palmeras en la nieve, basada en el llibre de Luz Gabás. Berta Vázquez va ser seleccionada en el paper de Bisila, una dona nativa de Guinea Equatorial molt avançada per a la seva època que viurà una història d'amor amb Kilian, paper interpretat per Mario Casas.
El 2015 va aconseguir un paper a Vis a vis, una sèrie carcerària d'Antena 3, on va interpretar Estefanía Kabila "Rizos", una reclusa que s'enfronta a una condemna de tres anys per robatori i lesions.

## Filmografia
### Pel·lícules

| Any | Pel·lícula | Personatge | Notes |
| 2015 | Palmeras en la nieve | Bisilia | llargmetratge de Fernando González Molina |
| 2016 | Les petites coses | col·laboració especial | curtmetratge d'estiu (16") d'Estrella Damm, amb Jean Reno i Laia Costa, dirigit per Alberto Rodríguez Librero |

### Sèries

| Any | Sèrie | Personatge | Notes |
| 2015-2016 | Vis a vis | Estefanía Kabila "Rizos" | 24 episodis |
| 2016 | Vis a vis | Judith Kabila | 1 episodi |
| 2016 | Paquita Salas | Ella mateixa | 1 episodi |

### Videoclips

| Any | Cançó | Personatge |
| 2015 | Lady de Carlos Jean | Protagonista |

## Premis i reconeixements

* Premis Ondas 2015 ex aequo a la millor intèrpret femenina, amb el repartiment femení de Vis a vis d'Antena 3.
* Premis Paramunt Channel 2016 a la millor actriu revelació per Vis a vis d'Antena 3
* XXIV Premis de la Unió d'Actors a la millor actriu revelació per Palmeras en la nieve.

## Vida privada

Entre 2014 i 2016 va mantenir una relació amb l'actor Mario Casas, que va conèixer durant el rodatge de la pel·lícula Palmeras en la nieve.

## Referències

* ↑ http://www.divinity.es/cooltura/cine/actrices/Berta-Vazquez-Mario-Casas-palmeras-nieve-pareja_0_1862700192.html
* ↑ http://www.formulatv.com/noticias/46258/berta-vazquez-vis-a-vis-probo-suerte-la-voz-casting-segunda-edicion/
* ↑ http://www.mujerhoy.com/moda/moda-vip/berta-vazquez-actriz-palmeras-nieve-828176092014.html Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.vanitatis.elconfidencial.com/television/2015-02-16/antena-3-ficha-a-la-novia-de-mario-casas-para-hacer-de-lesbiana-en-vis-a-vis_712020/
* ↑ https://www.youtube.com/watch?v=gsTvGix8H4A
# Santa Maria de Llanera

Santa Maria de Llanera és una església romànica de Torà (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església d'origen romànic, molt transformada, que es va incloure en una construcció (masia) posterior, amb la qual forma ara una unitat. És de planta rectangular coberta amb volta de canó i amb absis quadrat, més estret que la nau, que respon a una reforma posterior. La teulada és de teula àrab amb un ràfec de llosa tot al voltant de la nau. El parament és de carreus ben escairats i força regulars.
L'absis sobre a la nau per mitjà d'un arc de mig punt, esbiaixat, que arrenca d'una imposta trapezoidal. El mur interior que tanca l'absis és també esbiaixat. L'absis té una finestra de doble esqueixada i un arc escarser amb tres grans dovelles.
La porta d'accés és d'arc de mig punt amb grans dovelles; s'hi conserven les pollegueres. La teulada actual és fruit d'una reforma, de manera que els vessants de la teulada quedaren paral·lels al frontis. L'espadanya també era moderna, com també ho era un porxo que precedia l'entrada.

## Referències

* 1 2 3 «Santa Maria de Llanera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 juny 2021].
# Ugo Ojetti

Ugo Ojetti (Roma, 15 de juliol de 1871 - Florència, 1 de gener de 1946) va ser un escriptor, assagista i periodista italià.

## Biografia

Fill de l'arquitecte Rafael Ojetti, va estudiar llicenciatura en dret i va fer el seu debut com a poeta el 1892. Es va sentir atret per la carrera diplomàtica, i va endinsar-se professionalment en el periodisme polític. A partir de 1894 comença a escriure per al diari nacionalista La Tribuna.
L'any de 1898, Ugo Ojetti va començar a col·laborar com crític d'art al diari Corriere della Sera, on va ser director de 1926 a 1927. Va idear i va organitzar mostres d'art, va fundar i va dirigir nombroses revistes, va ser membre del Consell directiu de l'Enciclopèdia Italiana i el 1930 va ser nomenat acadèmic d'Itàlia.

## Referències

* ↑ Benadusi, 2012, p. 180.

## Bibliografia

* Benadusi, Lorenzo. Il «Corriere della Sera» di Luigi Albertini. Roma: Aracne, 2012.

## Enllaços externs

* Frases de Hugo Ojetti. Consultat el 18 d'agost de 2014 (castellà)
# Casa Senyorial de Valdeki

La Casa Senyorial de Valdeķi (en letó: Valdeķu muižas pils) és una mansió a la històrica regió de Semigàlia, a la parròquia de Kandavas del Municipi de Kandava de Letònia.

## Història

Acabat el 1882, va pertànyer a l'editor i periodista letó Antons Benjamins des de 1932 fins a la seva mort en 1939. Després va passar a la seva vídua Emilija Benjamina fins a la seva deportació a un camp de treball soviètic el 1941. La família Benjamins va recuperar la propietat el 1995, i l'edifici allotja, des de 1998, un museu dedicat al fotògraf i cineasta Juris Benjamins, el fill adoptiu d'Antons i Emilija.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Commutador (xarxa)

Un commutador en xarxa (en anglès: network switch) és un aparell de xarxes que permet connectar equips en una xarxa. A diferència dels concentradors, per cada paquet que hi arriba, el commutador l'envia només al seu destí.

## Funcionament

El commutador ha de saber, per a cada cable que hi té connectat, a quina adreça MAC correspon cada un. Per fer-ho, internament guarda una taula de correspondències, que va actualitzant a mesura que li arriben paquets de nous ordinadors.
Quan no sap una adreça, utilitza una adreça de difusió (broadcast) per preguntar-la a tothom.

## Concentradors vs commutadors
### Seguretat

Com que només envien els paquets allà on toca (i no a tota la xarxa), els commutadors són en general més segurs que els concentradors. Però tot i així, són vulnerables a alguns atacs com (en anglès) "ARP spoofing" i "MAC flooding".

### Rendiment de la xarxa

Com que només envien els paquets allà on toca, cada tros (segment) de la xarxa connectat al commutador és un domini de col·lisions diferent, hi ha menys tràfic en cada segment (només el de les màquines d'aquell segment) i, per tant, es pot aconseguir un millor rendiment de la xarxa. En el cas d'un concentrador, tot és un mateix segment; amb les col·lisions i el tràfic de totes les màquines.

## Usos

Principalment, per connectar molts ordinadors a un sol port. És com un "lladre" elèctric per a cables LAN.
És comú que els encaminadors disposin d'un commutador incorporat, per poder connectar-hi més d'un ordinador.

## Vegeu també

* Protocol de comunicació
* Encaminador (Router)
* Pont de xarxa (Bridge)
* Passarel·la de telecomunicacions (Gateway)
* Concentrador (Ethernet hub)

## Referències

* ↑ «What Is a Network Switch vs. a Router?» (en anglès). www.cisco.com. [Consulta: 13 abril 2017].
* ↑ «What a switch device can and cannot do for your computer network». Lifewire, 14-04-2017.
# (188) Menipe

(188) Menipe és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides descobert per Christian Heinrich Friedrich Peters el 18 de juny de 1878 des de l'observatori Litchfield de Clinton, als Estats Units d'Amèrica. Rep el nom per Menipe, una nereida de la mitologia grega.
Orbita a una distància mitjana del Sol de 2,763 ua, i s'allunya fins a 3,254 ua. Amb una excentricitat de 0,1777 i una inclinació orbital d'11,7°, Menippe completa una òrbita al voltant del Sol al cap de 1.678 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ {{{títol}}} (en anglès). Springer. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(188) Menippe» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 18 juny 2015].
# Tsarítsinka

Tsarítsinka (en rus: Царицынка) és un poble de l'óblast de Tomsk, a Rússia, que el 2010 tenia 63 habitants.

## Referències

* ↑ «Дані перепису населення Росії 2002 року». Arxivat de l'original el 3 лютого 2019. [Consulta: 24 березня 2021].
# Molí fariner dels Horts

El Molí fariner dels Horts és una obra de Llardecans (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El molí fariner està situat al sud-est del nucli de Llardecans, al paratge conegut com la Vall dels Horts. Es tracta d'un molí fariner en estat mitjà de conservació. El parament és de carreus irregulars disposats de forma més o menys endreçada. Es conserva parcialment part de la sínia i la bassa està coberta completament per vegetació.
Pel que fa a l'edifici, s'ha perdut la coberta, segurament inclinada i de teula. L'obertura de la porta és rectangular i amb llinda. El parament és també de carreus de mida més o menys similar disposats en filades de forma més aviat tosca.
El pou d'entrada del molí està cobert de vegetació, igual que la sortida d'aigua. Aquesta obertura és d'arc de mig punt dovellat. També trobem vegetació al rec que porta l'aigua a la bassa.

## Referències

* 1 2 3 «Molí fariner dels Horts». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Sant Fruitós d'Iravals

Sant Fruitós d'Iravals és una església romànica situada al centre del poble d'Iravals de la comuna de la Tor de Querol, a l'Alta Cerdanya.
L'edifici del segle xii compren una nau única amb volta de canó que desemboca a l'est en un absis semicircular, que per fora és totalment llis amb una única finestra d'espitllera. Al segle xviii es va construir un porxo a contra el mur sud de l'església que en protegeix l'entrada. Té un campanar de cadireta de dos arcs sobre la façana occidental.
S'hi guarda un Sant Crist romànic del segle xiii. i un retaule pintat del segle xiv dedicat a santa Marta atribuït a un pintor de l'anomenat Grup d'Iravals.
El 1963 l'església va ser protegida com a monument històric.

## Referències

* 1 2 3 4 Sant Fruitós d'Iravals. Cerdanya-Conflent. Catalunya Romànica. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1995, p. Volum VIII pags. 230-231. ISBN 84-7739-951-4.
* ↑ Géraldine, Mallet. Églises romanes oubliées du Roussillon. Montpellier: Les Presses du Languedoc, 2003, p. 245-246. ISBN 978-2-8599-8244-7.
* ↑ «Fitxa del retaule d'Iravals a la base de dades Palissy». [Consulta: 19 gener 2017].
* ↑ Referència n. PA00104043, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.
# Casa Senyorial de Vane

La Casa Senyorial de Vāne (en letó: Vānes muižas pils) és una mansió a la històrica regió de Semigàlia, a la parròquia de Vāne del municipi de Kandava de Letònia.

## Història

Construït en la dècada de 1870 amb característiques neogòtiques per l'arquitecte T. Seiler, Va patir grans danys per un incendi a conseqüència de la revolució russa de 1905. Va ser restaurat entre 1936 i 1940 per al seu ús actual com l'escola primària Vane.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Comtat de Lucena

El Comtat de Lucena és un títol nobiliari espanyol creat per la reina Isabel II en 1847 a favor de Leopoldo O'Donnell y Jorís, I Duc de Tetuán.

## Història

El Comtat de Lucena, es va concedir amb el vescomtat previ d'Aliaga. La concessió d'un títol de comte, amb un vescomtat previ, era pur formulisme, que en cap cas suposava la concessió de dos títols. La seva denominació fa referència a la localitat castellonenca de Llucena.
El títol de vescomte, per ser efectiu havia de concedir-se com a tal i, per tant, independent de qualsevol altre, com per exemple el Vescomtat de Linares. En el cas del Comtat de Lucena, els dos primers comtes es van intitular "comtes de Lucena" i "vescomtes d'Aliaga". El d'afegir el títol de vescomte al de comte ha estat bastant freqüent, encara que fos vescomtat previ, encara que mai s'ha admès en cap cercle oficial.
EL vescomtat d'Aliaga, va deixar d'usar-se, estant actualment anul·lat legalment, com la majoria dels vescomtats previs.

## Comte de Lucena

* Leopoldo O'Donnell y Jorís, (Santa Cruz de Tenerife, 12 de gener de 1809 - Biàrritz, França, 5 de novembre de 1867), I Comte de Lucena en 1847. I Duc de Tetuán. Sin sucesión directa.
* Carlos O'Donnell y de Abreu, el seu nebot, (València, 1 de juny de 1834 - Madrid, 9 de febrer de 1903), II Comte de Lucena. També II Duc de Tetuán. Va intervenir amb els seus oncles Leopoldo i Enrique, en la Guerra del Marroc (1859-1860). Va evolucionar de militar en la Unió Liberal i ambaixador després a Brussel·les, Viena i Lisboa a posicions bastant conservadores amb els governs d'Antonio Cánovas del Castillo com a Senador Vitalici, segons llei, del Senat.
* Juan O'Donnell y Vargas, (Madrid, 1864 - casa 1928), III Comte de Lucena, III Duc de Tetuán. General de Cavalleria. Ministre de la Guerra des de 1925 durant la Dictadura de Primo de Rivera fins a la seva defunció, en què va ser substituït pel General Julio Ardanaz y Crespo. Li va succeir la seva filla:
* Blanca O'Donnell y Díaz de Mendoza, IV Comtessa de Lucena, V duquessa de Tetuán. Sense descendents.
* Leopoldo O'Donnell y Lara, (Madrid, 1915 - casa Màlaga 2004), V Comte de Lucena, VI Duc de Tetuán, VII marquès de Las Salinas.
* Hugo O'Donnell y Duque de Estrada, (Setembre de 1948 - casa 1973 - ????), VI Comte de Lucena, VII Duce de Tetuán. Acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història.
* Alfonso O'Donnell y Armada, VII Comte de Lucena. Nascut el març de 1984, 4t fill home del matrimoni.

## Referències

* ↑ Senat

## Enllaços externs

* Genealogia dels comtes de Lucena.