OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xanthe Chaos

Xanthe Chaos és una estructura geològica del tipus chaos a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 12.17 ° de latitud N i 318.02 ° de longitud E. Fa 34.37 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 2006 i el pren d'una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Xanthe Chaos". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# Lo Portal (Prat de Comte)

Lo Portal és el portal d'accés primitiu al nucli de Prat de Comte (Terra Alta), declarat Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Per una banda té un arc de mig punt dovellat amb carreus i maó a la part baixa, que indica el nivell del sòl d'abans. Per l'altra banda té un arc rebaixat.
El sostre és un entramat de fusta i maó, més baix que l'original. El seu interior deixa endevinar arcs d'entrada a cases veïnes, avui encegats.
L'actual arc data del segle xvii, com es pot llegir en un dels carreus.

## Referències

* 1 2 3 4 «Lo Portal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Lo Portal». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Alba Fossae

Alba Fossae és una estructura geològica del tipus fossa a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 66.91 ° de latitud N i 264.08 ° de longitud E. Fa 2.072,02 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1973 i el pren d'una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Alba Fossae". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# Quítxua nord-bolivià

El quítxua nord-bolivià (quítxua: Apulu qhichwa simi) és un dialecte del quítxua meridional, parlat al departament de La Paz (Bolívia), al nord de Bolívia a la frontera entre el Perú i Bolívia, així com per immigrants al Perú. Segons Ethnologue el 1978 hi havia a Bolívia 116.000 parlants, dels quals 18.500 eren unilingües, 65.649 bilingües quítxua-castellà i 32.382 trilingües quítxua-aimara-castellà. En la interpretació del lingüista francès Cesar Itier, autor del Diccionario quechua sureño - castellano, el quítxua nord-bolivià forma part del dialecte del quítxua de Cusco-Collao, estès a l'extrem sud-est del Perú (departaments de Puno, Arequipa, Moquegua i sud-est de Cuzco) i al nord de Bolívia.

## Referències

* ↑ Quítxua nord-bolivià a Ethnologue
* ↑ César Itier. Diccionario quechua sureño - castellano. Lima. 2017.
# Casa Roig (Vilalba dels Arcs)

La Casa Roig és una edificació de Vilalba dels Arcs (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Interessant habitatge d'origen medieval que conserva detalls d'estil gòtic. Consta de planta baixa i dos pisos, els dos primers són originals i l'últim és un afegit posterior. Els interiors han estat modificats.
La façana és de carreus i l'accés a l'interior es fa mitjançant dues portes adovellades de mig punt. L'una dona accés a l'habitatge i l'altre a les cavallerisses. Hi ha una tercera porta que està tapiada que és la que feien servir els cavallers per pujar dalt del cavall. Al primer pis hi ha una finestra tapiada d'arcuació gòtica primitiva i una altra amb una llinda gòtica tardana.

## Referències

* 1 2 «Casa Roig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].
# Coracis Fossae

Coracis Fossae és una estructura geològica del tipus fossa a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -30.01 ° de latitud N i 285.34 ° de longitud E. Fa 748.96 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1985 i pren el nom d'una característica d'albedo localitzada a 46 ° de latitud S i 87 ° de longitud O.

## Referències

* ↑ "Coracis Fossae". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# Riu Gallinera

El Gallinera és un riu valencià que discórre entre les comarques del Comtat, la Marina Alta i la Safor, fins desembocar a la Mediterrània. Naix al terme de Benissili, prop de Planes, passa per l'Atzúbia i acaba el seu recorregut a la platja d'Oliva.
Compta amb una longitud de 30 km i una conca hidrogràfica de 50 km². Aplega les aigües que baixen de les faldes de la serra de l'Almirall, la serra Foradada i les Llomes del Xap, tot conformant la vall de Gallinera. Posteriorment, rep l'aportació del barranc de Forna.
Com la majoria de rius mediterranis valencians, el Gallinera és estacional, una rambla en la major part de l'any. Però, amb fortes pluges esdevé torrencial i ha causat inundacions de manera regular.

## Referències

* ↑ "El río Gallinera de Oliva ya puede acceder al mar". Las Provincias, 4 d'agost de 2012
* ↑ «Dades del cabdal de la rambla Gallinera al seu pas per l'Atzúbia.» (en castellà). Confederació Hidrogràfica del Xúquer.
* ↑ "El riu Serpis i el Gallinera a punt de desbordar-se a la Safor". Diari La Veu, 19 de desembre de 2016
# Ca Silveri

Ca Silveri és una edificació de Vilalba dels Arcs (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Ca Silveri és situada a la confluència dels carrers de la Botera i del Call. És una edificació que data del 1798. Té planta baixa, primera planta amb balconada, golfes i altell, que encara conserva les obertures. Antigament tenia accés pels dos carrers amb arcs de pedra. Està construïda amb maçoneria amb reforç de carreus a les cantonades i les obertures. El ràfec és de lloses de pedra.

## Referències

* ↑ «Ca Silveri». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Ca Silveri». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Hyracodon

Hyracodon ('dent de damà') és un gènere extint de mamífer. Era un perissodàctil de constitució lleugera i semblant a un poni i mesurava aproximadament 1,5 m de llarg. Hyracodon tenia el crani gros en comparació amb la resta del cos. La seva dentadura primitiva s'assemblava a la de rinoceronts posteriors, però era un animal molt més petit i el seu aspecte variava molt poc del dels cavalls primitius del seu temps (fa 32-26 milions d'anys). Tenia el musell curt i ample i tres dits a cadascuna de les seves potes esveltes.

## Referències

* ↑ Palmer, D. The Marshall Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals. Londres: Marshall Editions, 1999, p. 283 i 284. ISBN 1-84028-152-9.
# Schöner (cràter)

Schöner és un cràter d'impacte de grans proporcions del planeta Mart situat al sud del cràter Flammarion, a l'oest de Antoniadi, al nord-est de Tikhonravov i al sud-est de Cassini, situat amb les coordenades planetocèntriques a 21.61 ° latitud N i 52.49 ° longitud E. L'impacte va causar un clot de 198.96 quilòmetres de diàmetre. El nom va ser aprovat l'any 1976 per la Unió Astronòmica Internacional, en honor de l'astrònom, matemàtic, geògraf i cartògraf alemany Johannes Schöner (1477-1547).

## Referències

* ↑ "Schöner (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Debus, Allen G. Western Publishing Company, Hannibal, Mo., 1968. World Who's Who in Science, 1973.

## Enllaços externs

* «Localitzador del cràters marcians». Google Mars.
# The Raven (cançó)

The Raven és la segona cançó del disc Tales of Mystery and Imagination del grup The Alan Parsons Project. Està basada en el poema The Raven d'Edgar Allan Poe. Cal destacar-ne l'inici, on es pot sentir la veu distorsionada d'Alan Parsons amb un sintetitzador i la tornada, on es repeteix l'expressió més famosa del poema, "Never more" (Mai més). És de les poques cançons on es pot sentir la veu d'Alan Parsons.
Tot i la pobre rebuda que va tenir The Raven en ser publicada, avui en dia és una de les cançons més populars pels seus fans i un dels temes més esperats durant els seus concerts.

## Informació addicional

* Publicació: Setembre 1976
* Posició a la llista: #80 Billboard Pop Singles
# Club Deportivo Lealtad

El Club Deportivo Lealtad és un club de futbol asturià del municipi de Villaviciosa.
Va ser fundat el 1918. Disputa els seus partits al camp de Les Caleyes, amb capacitat per a 3.000 espectadors i té 350 socis.

## Dades del club

* Temporades a 2a Divisió B: 3.
* Temporades a 3a Divisió: 21.

## Palmarès

* Tercera Divisió (3): 1991-92, 1997-98, 1999-00

## Referències

* ↑ Socis Club Deportivo Lealtad

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2008-09-07 a Wayback Machine.
# Halex Fossae

Halex Fossae és una estructura geològica del tipus fossa a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 28.62 ° de latitud N i 234.54 ° de longitud E. Fa 147.25 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1985 i pren el nom d'una característica d'albedo localitzada a 40 ° de latitud N i 110 ° de longitud O.

## Referències

* ↑ "Halex Fossae". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# 657

El 657 (DCLVII) fou un any comú començat en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* Es publica una enciclopèdia mèdica a la Xina.

## Necrològiques

* Eugeni I, papa.
* Talorgan I, rei dels pictes.

## Referències

* ↑ Wong, Kiew Kit. El gran libro de la medicina china: un enfoque holista de la salud física, emocional, mental y espiritual ( PDF) (en castellà). Urano, 2003, p. 38. ISBN 978-84-7953-515-5.
* ↑ Attwater, Aubrey. A Dictionary of Popes: From Peter to Pius XII. (en anglès), 1939, p. 72-73. ISBN 978-0-19-929581-4.
* ↑ Annals de Tigernach T657.4
# Les noces de Ceïx

Les noces de Ceix (en grec antic : Κήυκος γάμος, Kḗykos gámos) és un poema perdut en la seva major part realitzat en hexàmetre de grec antic que va ser atribuït a Hesíode des de l'antiguitat.
Els fragments que sobreviuen impliquen que el tema del poema no era simplement les noces d'un cert Ceix, ja que Hèracles hi era i participava en els festejos. Per aquesta raó Merkelbach i West suposen que el poema ha de ser considerat «com a membre d'aquest grup d'epopeies que s'ocupen de les gestes d'Hèracles, com L'escut d'Hèracles i la Captura d'Ecalia».
La identitat de Ceix, el matrimoni del qual és l'escenari titular del poema, ha constituït una qüestió de controvèrsia. Merkelbach i West el van identificar inicialment amb el marit d'Alcíone: els déus els van transformar en ocells per l'arrogància que van mostrar en referir-se l'un a l'altre com «Zeus» i «Hera»". Ja que el poema és aparentment sobre Hèracles, és més probable que aquest Ceix fos un altre personatge rei de Traquis qui era nebot d'Amfitrió –padrastre d'Hèracles–, el fill de Ceix, Hípaso va acompanyar Hèracles a la seva campanya contra el rei Èurit d'Ecalia.
El poema sembla haver estat popular pels acudits i endevinalles pronunciats al banquet. Un enigma famós es conserva, encara que de forma incompleta, en un papir i cites antigues.

## Referències

* 1 2 Merkelbach i West, 1965, p. 302.
* ↑ D'Alessio, 2005, p. 183–185 i 192–195.

## Bibliografia

* Cingano, E. Montanari. The Hesiodic Corpus, 2009, p. 91–130.
* D'Alessio, G.B.. «The Megalai Ehoiai: A Survey of the Fragments». A: R. Hunter. The Hesiodic Catalogue of Women: Constructions and Reconstructions, 2005, p. 176–216. ISBN 0-521-83684-0.
* Merkelbach, R.; West, M.L. Rheinisches Museum für Philologie, 108, 1965, pàg. 300–317.
* Montanari, F.; Rengakos; Tsagalis, C. Brill's Companion to Hesiod, 2009. ISBN 978-90-04-17840-3.
* Schwartz, J. Pseudo-Hesiodeia: recherches sur la composition, la diffusion et la disparition ancienne d'oeuvres attribuées à Hésiode, 1960.
* West, M.L. «Hesiodea». CQ, 11, 1961, pàg. 130–145.
# Font pública (Pradell de la Teixeta)

La Font pública és una font de Pradell de la Teixeta (Priorat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.
És una font de pedra, bastida de carreus, d'estructura rectangular, amb un fris i un acabament del mateix material. A la pica, de pedra, hi desaigüen tres aixetes que ragen de forma contínua.

## Història

Pel que sembla, la font fou construïda, al mateix temps que els rentadors públics, a la sortida del poble, en direcció a la torre de Fontaubella, aprofitant el cabal d'una mina situada barranc amunt. Fa un any, els rentadors foren totalment reconstruïts i la font traslladada al seu emplaçament actual, molt a prop d'on era.

## Referències

* ↑ «Font pública». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona, s.d. [Consulta: 2 desembre 2021].
* ↑ «Font pública». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Font pública». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Victor Aragon

Victor Aragon (Millars (Rosselló), 9 de desembre del 1806 - Montpeller, 1886) va ser un erudit, escriptor i jurista molt influent a la societat nord-catalana del segle xix.

## Biografia

Després d'estudiar dret, Victor Aragon fou successivament substitut al tribunal de Ceret, procurador del rei de França a Sant Africa (Occitània) i a Perpinyà abans de ser conseller al Tribunal d'Apel·lació de Montpeller. Fou el primer president de cambra en aqueixa mateixa entitat i finalment, arran d'un decret el setembre de 1874, president del Tribunal de Chambéry. Es jubilà el 9 de gener de 1874, i rebé el nomenament de president honorari del Tribunal d'Apel·lació de Montpeller.
Feu una feina important de recerca sobre la història local (sobretot respecte a Força Real). A més, publicà algunes novel·les populars amb el pseudònim d'Isidro de la Vallobera.
També fou membre de l'Acadèmia de Savoia a partir del 8 d'abril de 1875. Morí a Montpeller (Occitània) el 1886.

## Obres

* Etude historique sur le Castell de Força Real (Pyrénées-Orientales) : Notice historique, religieuse et topographique sur Força Réal. Perpinyà: Librairie d'Honoré St. Martori (impr. A. Tastu), 1859. («exemplar digitalitzat».)
* «Recherches sur la voie romaine en Roussillon». Bulletin de la Société languedocienne de géographie, tome II, 1879, pàg. 222-234.
* Voltaire et le dernier gouverneur du chateau de Salses: trois lettres inédites de Voltaire. Montpellier: Impr. de Boehm et fils, 1880.
* Diane de Joannis, marquise de Ganges, sa vie, sa mort tragique. Montpellier - Paris: Camille Coulet - A. Delahaye et E. Lecrosnier, 1881.
* «Le Roussillon aux premiers temps de sa réunion a la France. Chronique du XVII$^e$ siècle (1659-1666-1674)». Académie des sciences et lettres de Montpellier. Section des lettres, tome 7, 1882, pàg. 146.
* Isidro de la Vallobera. Le mas de l'Alleu ou les Trabucayres en Roussillon. Perpinyà: Charles Latrobe, imprimeur-libraire, 1884.
# Melas Fossae

Melas Fossae és una estructura geològica del tipus fossa a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -21.43 ° de latitud N i 291.01 ° de longitud E. Fa 568.18 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1985 i pren el nom d'una característica d'albedo que fa referència a Medusa, la més coneguda de les tres gorgones.

## Referències

* ↑ "Melas Fossae". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# Daixt-e-Kavir

Daixt-e Kavir (دشت كوير en idioma persa, també conegut com a Kavir-e Namak o Gran Desert Salat és una gran zona deserta al mig de l'altiplà d'Iran. Fa uns 800 km de llarg i 320 km d'ample amb una superfície total d'uns 77.600 km². La zona del desert va des de les muntanyes Alborz al nord-ost fins Dasht-e Lut ("Desert de la buidor") al sud-oest entre les províncies de Khorasan, Semnan, Tehean, Isfahan i Yazd. Rep el seu nom dels aiguamolls salats (kavirs) que hi ha.

## Clima i estructura

Gairebé no hi plou. les temperatures poden arribar a 50 °C a l'estiu, i la temperatura mitjana de gener és de 22 °C. La variació de temperatura entre el dia i la nit pot arribar a ser de 70 °C. La pluja cau a l'hivern.
El sòl és cobert de sorra i còdols; hi ha aiguamolls, llacs i uadis. S'hi fan crostes de sal als de terra humida. Hi pot haver tempestes fortes en alguns llocs d'aquest desert, l'aspecte és més aviat d'estepa.

## Fauna i flora

La vegetació s'adapta a la sequedat i als sòls salins hi predominen plantes del gènere Artemisia.
Hi ha gaseles perses, sobretot a les muntanyes hi ha ovins silvestres, cabres i lleopards. Entre els carnívors hi ha gats silvestres llops i guineus.

## Cultius

La calor extrema, les tempestes fortes i els sòls salins fan quasi impossible l'agricultura. Hi ha molta erosió. La ramaderia de camells i ovina és pràcticament l'única ocupació de la poca gent que hi viu. Per la irrigació se segueix el conegut sistema iranià dels "qanats" (conducció subterrània).

## Característiques

Al centre del desert es troba l'aiguamoll Kavir Buzurg (Gran Kavir), que fa 320 km de llarg i 160 km d'ample. A l'oest hi ha el llac salat Darya-ye Namak (1800 km²). És part d'una zona protegida el Parc Nacional de Kavir. Un dels llocs més desolats és Rig-e Jenn.

## Referències

* ↑ Wright, John W. (ed.); Editors and reporters of The New York Times. The New York Times Almanac. 2007. New York, New York: Penguin Books, 2006, p. 456. ISBN 0-14-303820-6.
# Els mites grecs

Els mites grecs (en anglès: The Greek Myths) és una mitografia, un compendi de mitologia grega, elaborada pel poeta i escriptor anglès Robert Graves.

## Contingut

Va ser publicada el 1955 i revisada per l'autor el 1960. Sistematitza l'amplíssim material de la mitologia clàssica d'acord amb un mètode consistent «en reunir en una narració harmoniosa tots els elements disseminats de cada mite, recolzats per variants poc conegudes que poden ajudar a determinar el seu significat, i a respondre a totes les preguntes que van sorgint en termes antropològics o històrics».

## Referències

* ↑ Graves, Robert. «Pròleg de Carlos García Gual». A: Los mitos griegos (en castellà). Editorial Gredos, 2011, pp. 7-13.

## Traduccions

* Graves, Robert. Los mitos griegos (en castellà). Barcelona: Editorial Ariel (edició abreviada)traducció de Lucia Graves, 2012. ISBN 9788434453111.
* -, -. Los mitos griegos (en castellà). Madrid: Editorial Gredos, 2011. ISBN 9788424920784.
* –, -. Los mitos griegos (en castellà). Madrid: Alianza Editorial, 2011. ISBN 9788420643489 / 9788420643496.

## Enllaços externs

* Text en castellà en PDF:
** Vol. 1 Arxivat 2012-12-02 a Wayback Machine.; Vol. 2 Arxivat 2014-01-15 a Wayback Machine..
# Peña del Hierro

La mina de Peña del Hierro, està situada al municipi de Nerva, a la Província de Huelva, Andalusia, Espanya. La seva història es remunta a l'època romana; la seva major productivitat es concentra entre els segles XIX i XX. Geològicament parlant, està situada al Cinturó Pirític Ibèric. La pirita que s'extreia de la mina servia per a l'obtenció d'àcid sulfúric; de la mina també se n'obtenia coure, sofre i altres elements. La mina té una part subterrània i una altra part a cel obert de 330 m i 190 m de diàmetre (ene els eixos majors i menors respectivament). Prop de la mina neix en riu Tinto.

## Referències

* ↑ http://www.nerva.es/index.php/municipio/lugares-de-interes?start=
# Nilokeras Fossa

Nilokeras Fossa és una estructura geològica del tipus fossa a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 26.03 ° de latitud N i 304 ° de longitud E. Fa 267 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1988 i pren el nom d'una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Nilokeras Fossa". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# Ull d'àngel

L'ull d'àngel o adonis de tardor (Adonis annua), (sinònims: Adonis autumnalis L., Adonis phoenicea Bercht. i J.Presl.) és una planta medicinal i ornamental originària d'Àfrica, Àsia, i Europa. També pot rebre els noms de bolig, boligs, gota de sang, goteta de sang, ull de perdiu i ulls d'àngel, addicionalment s'ha recollit les variants lingüístiques bolits i bulit.

## Descripció

Fa de 10 a 50 cm d'alçada, amb flors terminals, solitàries, d'un vermell intens. Les flors arriben a fer 4 cm de diàmetre (i més en les varietats ornamentals), i tenen 8 pètals de forma oval.
Les fulles són plomoses.
El fruit és un poliaqueni sobre un receptacle allargat.

## Referències

* 1 2 «Adonis annua». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 març 2022].
* Liberty Hyde Bailey. Manual of Gardening (Second Edition).. Project Gutenberg Literary Archive Foundation, 1910.
* Liberty Hyde Bailey. The American Garden: An Illustrated Journal of Horticulture.. New York:The Rural Publishing Co; disponible per Google Books, 1890.
# El·lipsoide

Un el·lipsoide és la superfície de segon grau de l'espai euclidià de tres dimensions. Forma part doncs de les quàdriques, amb la característica principal de no tenir un punt a l'infinit. Està format pels punts per als quals és constant la suma de les seves distàncies a dos punts fixos anomenats focus. Aquesta és l'equació cartesiana de l'el·lipsoide centrat a l'origen de coordenades:
       ${x^{2} \over a^{2}}+{y^{2} \over b^{2}}+{z^{2} \over c^{2}}=1$
Es pot entendre com format per la revolució d'una el·lipse al voltant del seu eix major. Els punts (a,0,0), (0,b,0) i (0,0,c) es troben a la superfície i els segments de línia des de l'origen a aquests punts s'anomenen semieixos principals de longitud a, b, c.
L'el·lipsoide admet un centre i almenys tres plans de simetria. La intersecció d'un el·lipsoide amb un pla és una el·lipse, un punt o el conjunt buit.
Hi ha quatre fases diferents, una d'elles degenerada:
* $a>b>c$ — el·lipsoide triaxial o (rarament) escalè;
* $a=b>c$ — el·lipsoide oblat de revolució (esferoide oblat);
* $a=b<c$ — el·lipsoide prolat de revolució (esferoide prolat);
* $a=b=c$ — el cas degenerat d'una esfera.

## Referències

* 1 2 «El·lipsoide». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.