OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Neus Garcia Inyesta

Neus Garcia Inyesta (Petrer, Vinalopó Mitjà, 1945) és una arquitecta especialitzada en restauració d'edificis a Mallorca.
Juntament amb el seu marit Guillem Oliver és una de les figures cabdals en la lluita per la conservació del patrimoni i una concepció més humana de l’urbanisme. Garcia Inyesta i Oliver varen escriure llibres, donar conferències i reivindicar les tècniques tradicionals en uns anys en què tot era construir i construir de pressa, esborrant de pas qualsevol rastre del passat. Fou responsable, entre d'altres d'obres, de la rehabilitació de la torre de ses Puntes i la torre dels Enagistes de Manacor o la recuperació d'una fàbrica racionalista i de façanes de la Via Sindicat, de Palma. El 2009 fou la primera dona a presidir la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Sebastià, a la que havia entrat el 2000. El 1989 guanyà el Premi de Rehabilitació de l'Ajuntament de Palma. El 1994 fou guardonada per l'Obra Cultural Balear (OCB) amb el premi Bartomeu Oliver dels Premis 31 de Desembre.

## Obres

* Cases vilatanes a la vila i pobles de Santanyí (1983).
* Cases de possessió (1986).
* De l'Alqueria Ancrad a la Cavalleria dels Nunis (1988).
* Etnología y tradiciones de les Illes Balears (1997).
* Construir en marès (1997).

## Referències

* ↑ Gimeno, R. «Neus Garcia Inyesta: Allò que no es coneix, no s'estima i no es conserva». dBalears, 28-06-2000. [Consulta: 25 desembre 2024].
* ↑ «Aire 0175 - Neus Garcia Inyesta» (en espanyol europeu). [Consulta: 25 desembre 2024].
* 1 2 «Neus García Inyesta: «La arquitectura es también comunicación»» (en castellà). Última Hora, 20-12-1999. [Consulta: 25 desembre 2024].
* ↑ «Els premiats dels 31D - Obra Cultural Balear», 21-06-2024. [Consulta: 25 desembre 2024].
# Els Plans (Serra dels Plans)

Els Plans és el cim de major altura de la serra del mateix nom, entre les comarques de l'Alacantí i l'Alcoià, al País Valencià. Amb 1.329 metres d'alçada és la muntanya de major altura de l'Alacantí.
La muntanya presenta un aspecte allargassat de nord a sud amb cim pla, d'on li ve el nom. Per la part occidental no sobresurt massa respecte a la plana o Canal d'Ibi. A la part oriental i meridional ja present una vessant més pronunciada, entre els pobles de Benifallim i la Torre de les Maçanes.
Als peus del cim dels Plans trobem el Pou del Rontonar de principis del segle xviii, un pou de gel amb 14 metres de profunditat que encara conserva la coberta en forma de cúpula.

## Referències

* ↑ Urrutia, Javier. «Mendikat → Plans (1330 m)» (en castellà). [Consulta: 1r gener 2025].
* ↑ Prieto, Fernando. «La Serra dels Plans y el Pou del Rontonar» (en espanyol europeu), 09-01-2022. [Consulta: 1r gener 2025].
# Can Torra (Canet d'Adri)

Can Torra és una masia de Canet d'Adri (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una masia aïllada de planta rectangular, en el que al llarg del temps se li han anat adossant altres cossos. Consta d'una planta baixa, un pis superior i golfes, coberta amb teula àrab a dues vessants. El portal d'entrada és adovellat i d'arc de mig punt. Els dos finestrals del primer pis són de llinda plana, ampit i brancals formats per carreus de pedra ben escairada.

## Referències

* ↑ «Can Torra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2016].
# Torre del Rellotge (l'Estartit)

La Torre del Rellotge, també anomenada La Perola, és un edifici de l'Estartit, municipi de Torroella de Montgrí (Baix Empordà), situat al carrer de Santa Anna, que els pescadors utilitzaven de forma comunal per a tenyir les xarxes, quan eren de cotó, per tal d'enfosquir-les i millorar així les condicions de pesca. El tint es confeccionava fent bullir escorça de pi en grans peroles, d'aquí el nom de la torre. Va tenir aquesta funció fins al 1890.
La torre té a la part superior un campanar. El 1878, l'Ajuntament hi va instal·lar un rellotge mecànic, finançat pels germans 'indians' Joan i Pere Marquès, que va ser substituït per un rellotge de sol, datat el 1962, obra de Josep Pascual. Sota el rellotge hi ha una pintura surrealista del pintor local Joan Fuster i Gimpera.
En les obres de restauració efectuades el 2023 es van trobar elements originals, com dues pedres amb les dates 1751 i 1848 i una finestra que estava tapada.

## Referències

* ↑ «Torre del Rellotge». Visita Costa Brava.
* ↑ «Torre de la Perola, rellotge de sol, Estartit». Digital Natura, 10-09-2007.
* 1 2 «Les obres de ‘La Perola’ revelen elements originals de la construcció». Entitat Municipal Descentralitzada de l'Estartit, 19-10-2023.
* ↑ «Rehabilitant el temps passat». El Punt Avui, 11-11-2009.
# Expedient Netanyahu

Expedient Netanyahu (títol original en anglès, The Bibi Files) és una pel·lícula documental estatunidenca de 2024 dirigida per Alexis Bloom. La pel·lícula inclou imatges filtrades de l'interrogatori del judici contra Binyamín Netanyahu. Es va projectar com a pel·lícula en procés al Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2024 i es va estrenar oficial al Doc NYC el 14 de novembre de 2024. Més tard es va estrenar a la plataforma Jolt als Estats Units l'11 de desembre de 2024. S'ha subtitulat al català.

## Referències

* ↑ Stern, Itay. «'The Bibi Files.' Benjamin Netanyahu fails to block documentary from screening». NPR, 11-09-2024. [Consulta: 11 setembre 2024].
* ↑ Borger, Julian. «'The whole foundation is rocking': inside the explosive film about the investigation of Benjamin Netanyahu». The Guardian, 02-12-2024. [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «Expedient Netanyahu». Goita què fan, ara!. [Consulta: 16 desembre 2024].
# Colibrí amazília encantador

El colibrí amazília encantador (Polyerata decora) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita la selva humida i bosc obert del vessant centreamericà del Pacífic, al sud-oest de Costa Rica i l'extrem occidental de Panamà.

## Referències

* ↑ «Colibrí amazília encantador». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 4 gener 2025(català)
# Departament de Leandro N. Alem

Leandro N. Alem és un dels disset departaments en els quals es divideix la província de Misiones, a l'Argentina. Es troba al centre-sud de la província. Limita amb els departaments Capital, Oberá, Candelaria, Apóstoles, Concepción i San Javier.
El departament té una superfície de 1.070 km², equivalent al 3,6% del total de la província. La seva població és de 45.075 (cens 2010 INDEC).

## Referències

* ↑ «Censo Nacional de Población, Hogares y Viviendas 2022. Provincia de Misiones». [Consulta: 14 març 2024].
# Josef Bican

Josef "Pepi" Bican fou un futbolista txec-austríac de les dècades de 1930 i 1940. Va marcar 950 gols en 624 partits oficials i 1813 gols professionals.

## Biografia

Bican nasqué a Viena dins d'una família d'origen txec. L'any 1925, amb 12 anys ingressà al Hertha Viena. A l'edat de 18 anys fitxà pel Rapid Viena, el millor club de la ciutat del moment. L'any 1937, Bican deixà Viena i marxà a Praga, ingressant a l'Slavia. En aquest club jugà vuit temporades i marcà 328 gols, destacant 57 en 24 partits una temporada concreta.
Formà part del famós Wunderteam dels anys 1930. Fou el màxim golejador d'Europa en cinc temporades diferents (de 1939/40 a 1943/44). Jugava amb els dos peus i podia córrer els 100 metres llisos en 10,8 segons. La IFFHS el premià amb la "Pilota d'Or" al més gran golejador del segle xx.
En les diverses lligues en què jugà durant 27 anys fou un total de 12 cops màxim golejador. Es retirà l'any 1955 a l'edat de 42 anys. Posteriorment fou entrenador.
Debutà amb la selecció d'Àustria el 29 de novembre de 1933, amb 20 anys, en un partit davant Escòcia que acabà amb empat a 2. Participà en el Mundial de 1934, on marcà un gol. Durant la seva estada a Praga demanà la ciutadania txeca i posteriorment jugà amb aquesta selecció. En total marcà 29 gols en 34 partits (FIFA) amb 3 seleccions (Àustria, Txecoslovàquia i Bohèmia-Moràvia).

## Màxim golejador de la història del fútbol

| Competició | Partits | Gols |
| Primera Divisió | 367 | 542 |
| Segona Divisió | 72 | 134 |
| Copes nacionals | 62 | 134 |
| Tornejos Domèstics | 30 | 52 |
| Copes internacionals | 26 | 18 |
| Selecció Àustria | 19 | 14 |
| Selecció Txecoslovàquia | 14 | 12 |
| Selecció de Bohèmia-Moràvia | 6 | 9 |
| Selecció Txecia | 8 | 11 |
| Total | 624 | 950 |

## Referències

* ↑ «Josef Bican». Level-K.com, 26-06-2007 [Consulta: 9 octubre 2009].
* ↑ «Prolific Scorers Data». RSSSF.com, 13-01-2022 [Consulta: 11 febrer 2022].

## Enllaços externs

* (txec) Perfil a ČMFS Arxivat 2014-02-02 a Wayback Machine.
# La Vidella

La Vidella és una masia de Canet d'Adri (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una masia de diversos cossos adossats, formada per dos edificis al voltant d'un gran pati, té forma rectangular. Consta d'una planta baixa i dos pisos superiors, coberta a quatre vessants de teula àrab. Les parets són de pedra, deixant a la vista els carreus que emmarquen les obertures i les cantonades. La porta principal és amb llinda de llosa plana i brancals de pedra. Hi ha una altra porta amb llinda de llosa plana i brancals de pedra i hi té cisellada una inscripció "GI [creu llatina] 1246". A la planta superior hi ha dos balcons amb barana de pedra. A una de les finestres hi consta l'any 1656, i a l'altra l'any 1695. A la planta superior hi ha una terrassa amb barana calada.

## Referències

* ↑ «La Vidella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2016].
# Platja de les Coves

La platja de les Coves és una platja natural situada al sud del municipi de Sitges (Garraf), dins de l'espai agroforestal dels Colls i Miralpeix. Anomenada també platja de l'Atlàntida, per la discoteca que hi ha a la platja, que va funcionar des del 1980 fins al 2012. Limita a llevant amb la platja de Santa Margarida i a ponent amb la punta de les Coves. Té una longitud de 83 metres i una amplada mitjana de 13 metres, formada per sorra i còdols.
El 2017 es va trobar a la platja una necròpolis romana.

## Referències

* ↑ «Fitxes Sitges - Departament de Territori». Generalitat de Catalunya, Departament de Territori i Sostenibilitat.
* ↑ «Colls i Miralpeix». Diputació de Barcelona, 01-09-2014.
* ↑ «L'Atlàntida». Atlàntida Beach Club.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «La Franja Litoral, un medi fràgil». Diputació de Barcelona.
* ↑ «Sitges descobreix una necròpolis romana a la platja de L'Atlàntida». El Periódico, 06-09-2017.
# Funny Face

Funny Face és una pel·lícula dramàtica estatunidenca del 2020, escrita i dirigida per Tim Sutton. És protagonitzada per Cosmo Jarvis, Dela Meskienyar, Jonny Lee Miller, Dan Hedaya i Rhea Perlman. La cinta va tenir la seva primera projecció al Festival Internacional de Cinema de Berlín el 23 de febrer de 2020. Es va estrenar el 30 de març de 2021 a càrrec de la distribuïdora Gravitas Ventures. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

La destrucció de la casa dels avis d'un jove el porta a venjar-se sota un personatge emmascarat.

## Repartiment

* Cosmo Jarvis com a Saul
* Dela Meskienyar com a Zama
* Jonny Lee Miller com a desenvolupador
* Dan Hedaya com a Benj
* Rhea Perlman com a Fernie
* Victor Garber com al pare del desenvolupador
* Jeremy Bobb com a American Suit
* Ramsey Faragallah
* Heather Raffo

## Publicació

La pel·lícula es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Berlín el 23 de febrer de 2020. Es va distribuir el 30 de març de 2021 amb Gravitas Ventures.

## Rebuda

Funny Face va rebre crítiques positives dels crítics de cinema. Té a 73% d'aprovació al lloc web d'agregador de ressenyes Rotten Tomatoes, basat en quinze crítiques, amb una mitjana de 6,6 sobre 10. A Metacritic, la pel·lícula té una valoració de 61 sobre 100, basada en nou crítics, la qual cosa indica "crítiques generalment favorables".

## Referències

* ↑ «Funny Face». Cinema en Català. [Consulta: 18 abril 2022].
* ↑ «Funny Face». Berlin International Film Festival. [Consulta: 30 març 2021].
* ↑ Billington, Alex. «Cosmo Jarvis Puts on a Mask in Unsettling Trailer for 'Funny Face' Film». First Showing, 25-02-2021. [Consulta: 30 març 2021].
* ↑ «Funny Face (2020)». Rotten Tomatoes. Fandango.
* ↑ «Funny Face». Metacritic. [Consulta: 20 abril 2021].
# Colibrí del riu Napo

El colibrí del riu Napo (Campylopterus villaviscensio) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita boscos transformats i vegetació secundària del vessant orietal dels Andes de l'Equador i nord-est del Perú.
# Tossal de Baltarga

El Tossal de Baltarga és una muntanya de 1.158 metres que es troba al municipi de Bellver de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.
El tossal era un lloc de residència de la comunitat ceretana amb un important assentament fortificat a prop, el Castellot de Bolvir. Una recerca arqueològica al tossal ha tret a la llum les restes carbonitzades d’un edifici.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Les restes d'un estable cremat a l'època de la guerra púnica mostren la vida al Pirineu a l'edat del ferro [Consulta: 18 maig 2024].
# Maria Margalida Perelló Pons

Maria Margalida Perelló Pons (Maria de la Salut, Mallorca, 1996) és una historiadora mallorquina especialitzada en la revolta de les Germanies.
Perelló es graduà en Història per la Universitat de les Illes Balears (UIB). Cursà a la Universitat de Salamanca el màster d’estudis avançats i investigació en Història. Societats, poders i identitats, i en la Universitat Internacional de La Rioja el màster en Formació del professorat d’Educació Secundària Obligatòria i Batxillerat. En l’actualitat és doctoranda en Història Moderna per la UIB.
Com a investigadora, Perelló s’ha especialitzat en la Germania de Mallorca (1521-1523). És autora de l’obra La Germania mallorquina. Un estat de la qüestió (2021) i ha col·laborat en el llibre El moviment revolucionari de les Germanies. Ideologia i consciència social (2021), d’Eulàlia Duran. A més, és autora també d’un seguit d’articles escrits amb motiu de les Jornades d’Estudis locals celebrades el 2019 i 2020 a Llubí i a sa Pobla sobre la Germania a aquests dos indrets. Fou guardonada el 2021 amb el premi Bartomeu Rosselló-Pòrcel dels premis 31 de Desembre de l'Obra Cultural Balear (OCB).

## Referències

* 1 2 «Maria Margalida Perelló». Lleonard Muntaner, editor. [Consulta: 9 desembre 2024].
* ↑ «Nou llibre de Maria Margalida Perelló sobre la Germania mallorquina.». Illa Global, 13-07-2021. [Consulta: 9 desembre 2024].
* ↑ «L’Obra Cultural Balear anuncia els Premis 31 de Desembre 2021». DBalears, 26-11-2021. [Consulta: 29 novembre 2021].
# Departament de Cainguás

Cainguás és un dels disset departaments en els quals es divideix la província de Misiones, a l'Argentina. Es troba al centre de la província. La seva capçalera és la localitat de Campo Grande.

## Superfície i límits

El departament té una superfície de 1.549 km², equivalent a 5,24% del total de la província. Limita amb els departaments de Libertador General San Martín, Guaraní, Oberá, Veinticinco de Mayo i San Ignacio.

## Població

D'acord al Cens Nacional de 2022, vivien al departament 59.953 habitants. Aquest número el convertia en el 7è departament més poblat de la província.

## Referències

* ↑ «Censo Nacional de Población, Hogares y Viviendas 2022. Provincia de Misiones». [Consulta: 14 març 2024].
# San Pietro in Volta

San Pietro in Volta ( San Piero in Volta en venecià ) és una població del municipi de Venècia, situada a l'illa de Pellestrina, al nord de la ciutat del mateix nom.
Pertany al municipi de Lido-Pellestrina.

## Història

Es troba prop de l'antiga Albiola o Pastene, un centre d'una certa importància, que va decaure a l'edat mitjana arran de l'envasament del port (d'aquí el topònim actual de Portosecco).
El 29 de juny de 965 (almenys això diu la tradició) els hongaresos, després d'haver devastat l'interior, van ser derrotats mentre intentaven atacar Venècia. En record de la victòria, uns cinquanta anys més tard s'hi va construir una església dedicada a Sant Pere (el dia del qual es va produir la victòria). Posteriorment, la localitat també fou coneguda pel seu nom actual en volta: significaria "en vol", és a dir, "en fugida", en referència a l'exèrcit hongarès, mentre que una altra hipòtesi la connecta amb una curvatura de la costa.

## Monuments i llocs d'interès

L' església homònima de la població data de 1777 i va ser reconstruïda sobre un edifici preexistent del segle XVII. La façana és d'estil neoclàssic i l'interior, d'una nau, té un sostre pintat al fresc ( segle XIX ).
A la zona de Portosecco hi ha l'església de Santo Stefano, del segle XVIII.
Al passeig marítim també hi ha diverses restes de fortificacions alemanyes de la Segona Guerra Mundial, entre les quals destaquen els forts amb les plataformes de suport dels grans canons de 305 mm, entre els més potents de l'època.

## Referències

* ↑ «Città di Venezia - Ecografico e Territorio - Suddivisioni amministrative». Arxivat de l'original el 16 juny 2016.
# Societat limitada (novel·la)

Societat limitada és una novel·la de Ferran Torrent i Llorca, publicada l'any 2002.
En aquesta obra, Torrent ofereix un retrat minuciós i realista dels diferents estrats polítics i socials valencians, posant al descobert els mecanismes amagats darrere el finançament dels partits polítics, la dramàtica realitat de les joves immigrants, les estratègies ocultes dels poderosos per mantenir-se en el poder, l’especulació desenfrenada de les grans constructores, la devastació constant del medi ambient i, en última instància, un univers despietat. Encara que escrita una gran precisió local, la novel·la permet una lectura amb una perspectiva plenament universal.
Va ser versionada al castellà i reconeguda amb guardons com el Premi de la Crítica Catalana, el Crítica Serra d’Or, el Joan Crexells i el de l’IIFV a la millor novel·la editada l’any 2002.

## Referències

* 1 2 3 «Societat limitada». Diccionari de Literatura Catalana. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ «Societat limitada». Editorial Bromera. [Consulta: 1r gener 2025].
# Hipercorticisme

«Hipercorticisme» té aquests significats:
* Quan és degut a un augment de cortisol: Hipercortisolisme.
* Quan és degut a un augment d'aldosterona: Hiperaldosteronisme.
# Abd-Al·lah ibn Ta-Al·lah al-Kumí

Abd-Al·lah ibn Ta-Al·lah al-Kumí (àrab: عبد الله بن طاع الله الكومي, ʿAbd Allāh ibn Tāʿ Allāh al-Kūmī) (?, segle xii - ?, segle xiii) va ser el primer valí de Mayurqa després de la conquesta de Mayūrqa per part dels almohades. Posteriorment va ser nomenat almirall de la flota almohade.

## Referències

* ↑ «Abd-Al·lah ibn Ta-Al·lah al-Kumí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ibn Hamdís

Abu-Muhàmmad Abd-al-Jabbar ibn Abi-Bakr as-Siqil·lí (àrab: أبو محمد عبد الجبار بن أبي بكر الصقلي, Abū Muḥammad ʿAbd al-Jabbar ibn Abī Bakr aṣ-Ṣiqillī), més conegut com a Ibn Hamdís as-Siqil·lí (àrab: ابن حمديس الصقلي, Ibn Ḥamdīs aṣ-Ṣiqillī) o, senzillament, Ibn Hamdís (Noto, Sicília c. 1056 – Mayurqa c. 1133) fou un poeta sicilià de llengua àrab.

## Vida

Va néixer a Noto, prop de Siracusa. Quan tenia 31 anys la seva ciutat fou presa pels normands i es veié forçat a emigrar a l'Àndalus. S'establí a Sevilla, on feu amistat amb l'emir al-Mútamid, que també era poeta. Després de la seva mort el 1095, Ibn Hamdís es posà sota la protecció de l'emir hammàdida al-Mansur i després, de la seva mort ,fou hoste dels governants zírides d'Ifríqiya, a Mahdia.
Ibn Hamdís continuà itinerant pels països islàmics de la Mediterrània fins a la seva mort a Mallorca el 1133.

## Obra

D'Ibn Hamdís ens en resta un diwan, és a dir, un cançoner de contingut poètic, integrat per 360 qasides (poesies), amb un total de més de 6.000 versos. La temàtica és variada. Des de la descripció d'aspectes de la vida quotidiana, al panegíric en honor de los prínceps dels que fou hoste. Moltes qasides estan dedicades a la Sicilia perduda de la seva joventut. Altres a la bellesa femenina i al vi, en un estil que recorda el del seu contemporani persa Omar Khayyam.
Del diwan d'Ibn Hamdís n'existeixen almenys dues còpies manuscrites, custodiades una a la Biblioteca Vaticana i l'altra a San Petersburg. L'obra fou descoberta en el segle xix per l'arabista sicilià Michele Amari.

## Bibliografia

* F. Corrao, Poeti arabi di Sicilia, Mondadori, 1987.
* C. Ruta, Poeti arabi di Sicilia, Edi.bi.si. Messina 2002.
# NCV

«NCV» té aquests significats:
* Net calorific value, sinònim de "poder calorífic inferior"
* Nerve conduction velocity, Velocitat de conducció nerviosa, mesura realitzada en proves neurofisiològiques
* New Century Version, una traducció anglesa de la Bíblia cristiana
* New Chinese Version, avui coneguda com Chinese New Version, una traducció xinesa de la Bíblia cristiana
* NC Vasanthakokilam (1919–1951), cantant de música carnàtica índia
* North and Central Vanuatu languages, un subgrup de llengües oceàniques
* Non-combatant casualty value, una estimació del valor de les vides civils en les operacions militars
* Non Contact Voltage Detection, tècnica que s'utilitza per detectar la tensió de CA d'un punt, apropant-se-hi amb un tipus específic de sondes
# Kanonenfieber

Kanonenfieber és un grup de death metal alemany format a Bamberg.

## Història

El líder de la banda i el seu únic membre és «Noise», un músic de Bamberg. El punt de partida de Kanonenfieber és l'intercanvi de Noise amb un amic seu historiador per a escriure un àlbum sobre la Primera Guerra Mundial, el contingut del qual es basava en cartes i documents originals d'aquella època. La fundació va tenir lloc l'any 2020 i des de setembre fins a finals de novembre de 2020 es van enregistrar els nou temes de l'àlbum de debut Menschenmühle al Noisebringer Studio. La mescla i masterització van durar un mes i mig més i Noise era l'únic responsable de les gravacions.
A la pàgina web alemanya Metal.de l'estil de l'àlbum de debut es va descriure com a «black metal/death metal» i a Scheppercore com a «blackened death metal». Jan Jaedike de Rock Hard consideraria el so com a «death metal èpic⁣», altres crítics consideren adequat el terme «black metal melòdic» o «black metal tradicional, amb interludis interessants». Més diferenciat, s'apunta que es podien percebre les veus i alguns riffs manllevats del death metal fins al doom death i també es podien percebre indicis de post-rock.
De l'estat d'ànim creat que impregna la seva música s'ha anomenat la influència de bandes com 1914. En altres llocs s'esmenta a Minenwerfer com a referència. Les melodies i l'«artesania meticulosa» recorden a l'editor Jaedike de Heaven Shall Burn.

## Discografia

* 2021: Menschenmühle (Àlbum, Noisebringer Records, Avantgarde Music)
* 2022: Yankee Division (EP, Noisebringer Records)
* 2022: Stop The War (Single, Noisebringer Records)
* 2022: The Fusilier (EP, Noisebringer Records)
* 2024: Die Urkatastrophe (Century Media Records)

## Referències

* ↑ Del Río, Fernando. «Todo preparado para la gira de los alemanes Kanonenfieber» (en castellà), 26-09-2023. [Consulta: 24 setembre 2024].
* ↑ «KANONENFIEBER-MENSCHENMÜHLE - Crossfire Metal Webzine» (en alemany). [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ «Kanonenfieber im Interview - Album "Menschenmühle" | SCHEPPERCORE», 12-05-2021. Arxivat de l'original el 12 maig 2021. [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ «Interview mit Noise (Kanonenfieber und Noisebringer Records)» (en alemany). [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ «KANONENFIEBER– Menschenmühle (2021)» (en anglès), 05-05-2021. [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ «Kanonenfieber - Menschenmühle review» (en anglès). [Consulta: 5 juliol 2023].
* 1 2 «Menschenmühle» (en alemany). [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ «Kanonenfieber - Menschenmühle Review • metal.de». [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ «Kanonenfieber lanzará "Die Urkatastrophe", otro disco antibelicista» (en castellà), 29-05-2024. [Consulta: 24 setembre 2024].