OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sorites

El sorites és un recurs estilístic usat habitualment en retòrica (per altres significats, vegeu paradoxa sorites). Es tracta d'un raonament resultat de la concatenació de diverses proposicions veritables de manera que el subjecte de cadascuna és el predicat de l'anterior. Partint d'unes premisses vertaderes es pot anar introduint retòricament, fàcilment i gradual una falsedat, de manera que es falti a alguna regla sil·logística de manera capciosa.
El seu nom ve de la paradoxa sorites.

## Rep també el nom de sorites la concatenació de sil·logismes (polisil·logisme), de dues formes diferents

* El predicat de cada proposició (com a premissa) és el subjecte de la proposició següent (com a premissa), essent idèntics el subjecte de la premissa major i el de la conclusió.
    A és B, B és C, C és D; D és E; llavors A és E. (Essent A, B, C, D, E els termes de les premisses)
    Per exemple: tota flor és vegetal, tot vegetal és un ser viu, tot ésser viu és sensible, tot ser sensible té ànima, tota flor té ànima.
* Un polisil·logisme en què se sobreentén la conclusió de cada sil·logisme, excepte l'última que es fa explícita.
    Per exemple: els europeus són occidentals, els espanyols són europeus, els andalusos són espanyols, els sevillans són andalusos. Per tant, els andalusos són occidentals.

## Referències

* ↑ «Sorites». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Sil·logisme
# Espanta-sogres

Un espanta-sogres o espanta-velles (matasuegras en castellà però espantasuegras a Mèxic, El Salvador i altres països llatinoamericans) és un giny emprat per mor de fer rebombori en celebracions. Consta d'un bufador de plàstic i un tub de paper enrotllat. Quan s'inspira, el tub de paper s'expandeix fent un so semblant a un xiulet, i quan deixes de bufar torna a la posició enrotllada.
El mecanisme de recuperació es basa en el fet que té en el seu interior un fil metàl·lic prim o bé una cinta metàl·lica o de plàstic amb un cert nivell de tremp que s'ha enrotllat dins del tub de paper i que s'encarrega de fer recuperar la seva posició de repòs a la joguina un cop s'ha deixat de bufar per la seva boca. L'espanta-sogres s'empra sovint en festes o banquets i és habitual dins les bosses de cotilló, acompanyant a altres elements, com confeti, serpentines, etc.
En ocasions els espanta-sogres van acoblats a algun tipus de màscara.

## Referències

* ↑ espanta-sogres a Optimot
* ↑ espanta-velles a Optimot
* ↑ espanta-sogres. (Diccionari de la llengua espanyola - Vintena segona edició, Reial Acadèmia Espanyola)
* ↑ espanta-sogres. (Diccionari de la llengua espanyola - Vintena segona edició, Reial Acadèmia espanyola)

## Vegeu també

* Io-io de paper
* Granoteta de llauna
* Carrau
* Matraca
# Escoles velles (Montoliu de Lleida)

Les Escoles velles és una obra de Montoliu de Lleida (Segrià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta rectangular, coberta a dues vessants i composició simètrica. L'eix de simetria el formen, a la planta baixa, la porta d'accés amb dues finestres a cada banda i la balconada del primer pis que sobresurt respecte de la façana i té dos balcons als costats.
L'edifici té dues plantes i un semisoterrani al qual s'accedeix des del pati posterior. A la planta baixa hi havia les escoles per a nens i per a nenes. A la primera planta hi havia els habitatges dels mestres i l'ajuntament. L'escala, de lloses de pedra en voladís, situada al centre de l'edifici permet deixar lliure la resta de la planta.
Els murs de la façana principal són de pedra irregular, la porta d'accés és d'arc de mig punt i és feta de carreus i dovelles de pedra. Els emmarcaments dels balcons del primer pis són de maó. La volada del balcó presenta rajoles policromades i barana de ferro.
A l'any 2000 es va fer una rehabilitació de la façana i la coberta i al 2002 es van renovar els forjats interiors i es van enderrocar els envans alliberant les tres plantes.

## Història

L'edifici va ser construït l'any 1908 quan era alcalde Sebastià Farré.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Escoles velles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 octubre 2017].
# Patrick O'Callaghan

El Dr. Patrick O'Callaghan (Derrygallon, Kanturk, Comtat de Cork, 28 de gener 1906 - 1 de desembre 1991) fou un atleta irlandès especialista en llançament de martell.
Fou la primera persona de la Irlanda independent que guanyà una medalla olímpica. Guanyà dues medalles d'or als Jocs d'Amsterdam 1928 i Los Angeles 1932, trencant el domini estatunidenc en la prova de martell.

## Referències

* ↑ «Ireland's first (official) Olympic medals, London 1908» (en anglès). History Ireland, 2012. [Consulta: 26 juliol 2024].
* ↑ «Amsterdan 1928: Athletics Hammer Throw Men Results» (en anglès). International Olympic Committee. [Consulta: 26 juliol 2024].
* ↑ «Los Angeles 1932: Athletics Hammer Throw Men Results» (en anglès). International Olympic Committee. [Consulta: 26 juliol 2024].

## Enllaços externs

* (anglès) Perfil als Jocs de Pequín 2008 Arxivat 2008-08-01 a Wayback Machine.
# Declaració d'independència

Una declaració d'independència és la proclamació formal, per part d'alguna entitat (grups o persones) que s'atribueix la sobirania, de la independència d'un territori que forma part d'un Estat que els partidaris de la independència consideren aliè. Dit altrament, la independència es proclama mitjançant un text jurídic anomenat declaració d'independència. En la majoria dels casos les declaracions d'independència es fan sense consentiment de l'Estat a què pertany el territori independitzat i, per tant, sovint s'anomenen declaració unilateral d'independència, sobretot per part dels que qüestionen la legitimitat o validesa de la declaració.
En alguns casos, la independència no s'assoleix amb una declaració d'independència sinó per un acord bilateral. Moltes de les antigues colònies de l'imperi Britànic han atès així la independència, per mitjà de la negociació. Per altra banda, hi ha casos en què certs territoris assoleixen la independència de facto, però no proclamen la independència, com ara Taiwan.

## Jurisprudència - Dictamen del Tribunal Internacional de Justícia

El Tribunal Internacional de Justícia aprovà el 22 de juliol de 2010 un dictamen sobre la Declaració d'Independència de Kosovo: «El Tribunal estima que el dret internacional general no comporta cap prohibició aplicable a les declaracions d'independència. En conseqüència, conclou que la declaració d'independència del 17 de febrer de 2008 no ha violat el dret internacional general»

## Referències

* ↑ «International Court of Justice (2010): Accordance with international law of the Unilateral Declaration of Independence respect of Kosovo». Arxivat de l'original el 2010-07-23. [Consulta: 23 desembre 2013].
* ↑ Tribunal Internacional de Justícia, 22 de juliol de 2010, paràgraf 84, citat per: Cortada, Jordi; Torres, Quim (editors). La porta de la gàbia. Barcelona: A Contravent, 2011. ISBN 978-8493841560 [Consulta: 9 juny 2017]. Arxivat 2017-02-26 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Autodeterminació
* Dia de la independència
* Referèndum d'independència
* Independentisme
* Passport to Pimlico, comedia cinematogràfica anglesa sobre la independència d'un barri de Londres.
# Messier 91

Messier 91 (M91 o NGC 4548) és una galàxia espiral barrada de tipus SBb situada en la constel·lació de la Cabellera de Berenice. Va ser descoberta per Charles Messier el 1791, però en va donar una localització errònia i va ser, doncs, redescoberta independentment per William Herschel el 8 d'abril de 1784.
M91 és l'objecte més tènue del catàleg Messier i un dels objectes d'aquest catàleg de més difícil observació per a un astrònom aficionat. Durant molt de temps, M91 va ser considerat un objecte Messier desaparegut, ja que Charles Messier havia determinat la seva posició des de M89, encara que ell va pensar que ho havia fet des de M58 i, per tant, no era localitzable. No va ser fins al 1969 que un astrònom aficionat de Texas va imaginar la seva veritable localització. Això va permetre descobrir la coincidència entre M91 i NGC 4548. Prèviament, s'havia arribat a pensar que M91 podia ser un cometa catalogat erròniament o una entrada duplicada de la galàxia M58.
M91 és un membre del cúmul de galàxies de la Verge, i com altres membres d'aquest cúmul de galàxies, està situat al sud de la constel·lació de la Cabellera de Berenice. La seva pertinença al cúmul de la Verge va ser confirmada el 1997 per la mesura de la seva distància, 52 ± 6 milions d'anys llum, obtinguda a partir de les seves estrelles variables cefeides i gràcies a les observacions del telescopi Espacial Hubble. M91 s'allunya del sistema solar a una velocitat de 400 km/s, com el cúmul de la Verge s'allunya a una velocitat de 1.100 km/s de nosaltres; això significa que M91 es desplaça a l'interior del cúmul a 700 km/s en la direcció del sistema solar.

## Referències

* ↑ «A Catalog of Visually Classified Galaxies in the Local (z ∼ 0.01) Universe». [Consulta: 10 juliol 2018].
* 1 2 «Messier 91». [Consulta: 10 juliol 2018].
* ↑ R. Brent Tully. «Cosmicflows-3». [Consulta: 10 juliol 2018].
* 1 2 R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* ↑ Mattia Fumagalli «The complete census of optically selected AGNs in the Coma supercluster: the dependence of AGN activity on the local environment» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 26-09-2011, pàg. 31–31. DOI: 10.1051/0004-6361/201117461.
* ↑ «Revised NGC Data for NGC 4548». [Consulta: 10 juliol 2018].
* 1 2 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 2-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.

## Enllaços externs

* SEDS (anglès).
* Dades astronòmiques SIMBAD (anglès).
# Casal palau dels Marquesos d'Aitona

El Casal palau dels Marquesos d'Aitona és una obra renaixentista de Seròs (Segrià) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Casa de grans dimensions disposada en cantonera, amb planta baixa, primer pis i golfes. La compartimentació interior és força complexa. Té cert interés l'escala principal a la que s'accedeix per dos arcs carpanells. L'exterior conserva la imatge primitiva, tot i les nombroses modificacions, amb finestres de rectangulars a la planta baixa i el primer pis i, a les golfes, una galeria d'arcs un poc rebaixats. Presenta dues portes, una allindada i l'altra d'arc lleugerament rebaixat amb un escut. L'obra és de carreus de pedra escairada a la part baixa del mur i la resta amb maó.

## Història

Començà essent residència dels Montcada, més tard va ser dividida en quinze pisos de lloguer. La façana que dona a la Plaça Major és probablement d'època posterior al cos principal de l'edifici.

## Referències

* 1 2 «Casal palau dels Marquesos d'Aitona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 octubre 2017].

## Enllaços externs

* «Casal palau dels Marquesos d'Aitona». Patrimoni arquitectònic. Consell Comarcal del Segrià.
# Bloc de Cascajal

El Bloc de Cascajal és un petit bloc de pedra de serpentinita de la mida d'una tauleta, que conté 62 glifs, d'uns 3000 anys d'antiguitat, aproximadament, gravat amb caràcters de significat desconegut fins al dia d'avui, que es creu que podria ser una mostra del sistema d'escriptura més antic del continent americà, pertanyent a la civilització olmeca.
La tauleta pesa 11,7 kg i té una mida de 36 cm de llarg, 21 cm d'ample i 13 cm de gruix.
El bloc de Cascajal va ser descobert per constructors de carreteres el 1999 en una pila de runes al llogaret de Lomas de Tacamichapan a les terres baixes de Veracruz, a l'antic territori olmeca de la costa sud-est de Mèxic. El bloc es va trobar enmig de restes de ceràmica i figures de fang, per la qual cosa es va poder datar el bloc a l'època de la cultura olmeca de San Lorenzo Tenochtitlán, que va es acabar pels volts de 900 anys aC i, per tant, seria anterior a l'escriptura zapoteca, datada al 500 aC.

## Referències

* ↑ «Earliest writing in New World discovered» (en anglès). In the News, 15-09-2006. Arxivat de l'original el 14 de setembre 2007 [Consulta: 11 febrer 2017].
* ↑ Seefeldt, Katja. «Rätselhafte Schriftzeichen» (en alemany). Telepolis, 15-09-2006. [Consulta: 6 juliol 2019].
* ↑ «'Oldest' New World writing found». BBC, 14-09-2006 [Consulta: 30 març 2008]. «Ancient civilisations in Mexico developed a writing system as early as 900 BC, new evidence suggests.»
* ↑ «Oldest Writing in the New World». Science [Consulta: 30 març 2008]. «A block with a hitherto unknown system of writing has been found in the Olmec heartland of Veracruz, Mexico. Stylistic and other dating of the block places it in the early first millennium before the common era, the oldest writing in the New World, with features that firmly assign this pivotal development to the Olmec civilization of Mesoamerica.»
# Eduardo Tamayo Barrena

Eduardo Tamayo Barrena (Peñarroya-Pueblonuevo, 2 de febrer de 1959) és un polític espanyol, militant del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE).
Es llicencià en Dret per la Universitat Complutense de Madrid. Ingressà al PSOE l'any 1985, i fou designat membre de la federación socialista madrilenya el 4 de juliol de 2002. Dins del PSOE, Tamayo es trobava al sector conegut com a Renovadores por la base.
A les eleccions autonòmiques de la Comunitat de Madrid del 25 de maig de 2003, Tamayo ocupà el lloc 13 de la llista de Rafael Simancas. Els resultats foren 47 escons per al PSOE, 9 per Esquerra Unida (IU) i 55 per al Partit Popular (PP). El pacte entre les dues formacions d'esquerres era molt probable.
El 10 de juny del mateix any, Tamayo i la també diputada socialista María Teresa Sáez s'absentaren de l'Assemblea de Madrid, i amb açò impediren l'elecció del socialista Francisco Cabaco com a president d'aquesta, ja que els populars, amb majoria absoluta eixe dia (55 diputats contra 54) eligiren a Concepción Dancausa. Amb açò, esclatà l'escàndol. Des del principi, el PSOE apostà per atribuir-ho a una trama immobiliària i urbanística del PP, mentre que aquests argumentaren que la seva absència era deguda a un problema intern del PSOE. Tamayo, per la seva part, afirmà en repetides ocasions estar en contra d'un pacte amb Izquierda Unida, negant les acusacions de corrupció.
El 23 de juny, Tamayo i Sáez prengueren possessió de les seves actes de diputats i passaren a formar el Grup Mixt.
Durant gran part de l'estiu de 2003, va tenir lloc una comissió d'investigació de l'Assemblea de Madrid per examinar la hipotètica relació de Tamayo i Sáez amb el PP o amb les constructores. La comissió va finalitzar sense cap resultat, ni a favor de les tesis del PSOE ni a favor de les del PP, i açò va dur a la celebració de nous comicis.
Tamayo i Sáez fundaren un nou partit polític nomenat Nuevo Socialismo, que en la repetició de les eleccions en octubre de 2003 va aconseguir 6200 vots i, per tant, cap escó.
# Gold Hill (Oregon)

Gold Hill és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 1.073 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gold Hill tenia 1.073 habitants, 419 habitatges, i 294 famílies. La densitat de població era de 591,8 habitants per km².
Dels 419 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,6% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 23,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 25,9% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.500$ i la renda mediana per família de 35.438$. Els homes tenien una renda mediana de 33.625$ mentre que les dones 23.036$. La renda per capita de la població era de 16.856$. Aproximadament el 10,3% de les famílies i el 12,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gold Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gold Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Yoshiyuki Tsuruta

Yoshiyuki Tsuruta (japonès: 鶴田義行) (Kagoshima, 1 d'octubre de 1903 - 24 de juliol de 1986) va ser un nedador japonès, especialista en braça, vencedor de dues medalles d'or als Jocs Olímpics.
Nascut a la prefectura de Kagoshima, va començar treballant als ferrocarrils japonesos el 1920, però el 1924 entrà com a voluntari a la Marina Imperial Japonesa. El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va guanyar la medalla d'or en els 200 metres braça del programa de natació. En la final, disputada el 8 d'agost, va establir un nou rècord del món de la modalitat amb un temps de 2 minuts, 48.8 segons. Tsuruta va ser el segon japonès en guanyar una medalla d'or, després que Mikio Oda la guanyés en el triple salt el 2 d'agost.
En tornar al Japó, es va matricular en dret de la Universitat de Meiji. Va seguir nedant, establint un nou rècord mundial de 2 minuts 45.0 segons el 1929. Després de graduar-se passà a treballar pels ferrocarrils del sud de Manxúria, que van patrocinar la seva participació en els Jocs de Los Angeles de 1932. Va revalidar la medalla d'or en els 200 metres braça del programa de natació, convertint-se en el primer japonès a guanyar medalles d'or en dos jocs olímpics consecutius.
El 1943 va ser reclamat pel servei actiu a la Marina Imperial Japonesa. Després de la Segona Guerra Mundial treballà a l'Ehime Shimbun, una companyia de premsa situada a la prefectura d'Ehime. A partir de 1948 va ocupar diversos càrrecs en la federació japonesa de natació, tot impulsant la introducció de la natació com a pràctica esportiva a les escoles. El 1962 va ser guardonat amb la medalla amb cinta de color porpra pel govern japonès i el 1968 va ser incorporat a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 «Yoshiyuki Tsuruta Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 9 d'agost 2012. [Consulta: 1r febrer 2019].
# Eufrosina Ducena

Eufrosina Ducena Camaterina, en grec medieval Ευφροσύνη Δούκαινα Καματερίνα, nascuda cap a l'any 1155 i morta el 1211, va ser una emperadriu consort de l'emperador romà d'Orient Aleix III Àngel.
Eufrosina era filla d'un alt oficial romà d'Orient, Drungari de la guàrdia (cap de la guàrdia personal) i sebast (títol honorífic que indicava la proximitat amb l'emperador), Andrònic Camater i d'una dona de la família dels Cantacuzens. Va ser mare d'Anna, Eudòxia i Irene Àngel.
Es va casar amb Aleix Àngel, germà de l'emperador Isaac II Àngel cap al 1169 i es va convertir en emperadriu quan el seu marit es va rebel·lar contra el seu germà i va prendre el poder el 1195. Acusada d'adulteri, va ser desterrada a un convent el 1196, però quasi immediatament se la va fer retornar a la cort.
L'any 1203, es va quedar a Constantinoble quan el seu marit va ser derrocat del tron per la Quarta Croada i Aleix IV Àngel. Va ser feta presonera, però va aconseguir fugir el 1204 amb l'emperador Aleix V Ducas, marit de la seva filla Eudòxia. Refugiada a Mosinòpolis, a la província de Ròdope, va ser capturada i retornada a Constantinoble per Bonifaci I de Montferrat. Va ser rescatada per Miquel I Comnè Ducas cap al 1209, va morir a Arta poc temps després.

## Referències

* ↑ Savvides, Alexis (et al.). Encyclopaedic prosopographical lexicon of Byzantine history and civilization / Vol. 2, Baanes - Eznik of Kolb.. Turnhout: Brepols, 2009, p. 431-432. ISBN 9782503523774.
* ↑ Kajdan, Aleksandr P. (ed.). The Oxford Dictionary of Byzantium. Nova York: Oxford University Press, 1991, p. 749. ISBN 9780195046528.
# Teófilo Yldefonso

Teófilo Yldefonso (Piddig, 11 de novembre de 1902 - Capas, 19 de juny de 1942) fou un nedador filipí, el primer a obtenir una medalla olímpica i l'únic en aconseguir-ne més d'una.

## Biografia

Va néixer el 9 de febrer de 1902 a la ciutat de Piddig, població situada a la província d'Ilicos Nord de l'illa de Luzon. És el rebesavi del també nedador filipí Daniel Coakley. Va morir el 19 de juliol de 1943 al camp de concentració de Capas, situat prop de Bataan, en plena Segona Guerra Mundial, lluitant en contra de l'ocupació japonesa de les Filipines. Les seves restes no han estat mai recuperades.
Carrera esportiva
Yldefonso va començar a unir-se a les competicions regionals de natació el 1923. Competint en els 200 metres braça, va guanyar múltiples medalles d'or als Jocs de l'Extrem Orient (1923, 1927, 1930 i 1934). També va destacar a les reunions duals de Filipines contra Formosa (1929, 1931, 1933 i 1937).
Va participar, als 25 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 realitzats a Amsterdam (Països Baixos), on aconseguí guanyar la medalla de bronze en la prova dels 200 metres braça, convertint-se en el primer esportista filipí en aconseguir una medalla olímpica. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 realitzats a Los Angeles (Estats Units) aconseguí revalidar aquesta medalla, convertint-se fins al moment en l'únic filipí en aconseguir més d'una medalla olímpica. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 realitzats a Berlín (Alemanya nazi) finalitzà setè en aquesta mateixa prova.

## Referències

* 1 2 3 «Teofio Yldefonso (PHI)», 05-09-2015. Arxivat de l'original el 2015-09-05. [Consulta: 31 octubre 2024].
* 1 2 «Ilocos Times - Online», 06-03-2012. Arxivat de l'original el 2012-03-06. [Consulta: 31 octubre 2024].
* ↑ Alinea, Eddie G. «Yldefonso inducted to IS Hall of Fame» (en anglès), 29-01-2020. [Consulta: 31 octubre 2024].
* ↑ «First Pinoy Olympic medalist has no known grave». Manila Bulletin, 30-07-2021.
* ↑ «Teófilo Yldefonso - Pioner del Saló de la Fama». www.swimmingworldmagazine.com. [Consulta: 22 agost 2021].
* 1 2 «Lt.Teofilo Inaugurat el monument d'Yldefonso». Ilocos Times, 19-02-2006.