OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jacopo II da Carrara

Jacopo II da Carrara (o Giacomo II) (mort el 1350), de la família Carraresi, va ser el capitano del popolo de Pàdua des del 1345 fins a la seva mort. Tot i que va assumir el poder mitjançant documents falsificats i assassinats polítics, va ser un mecenes de l'art i la literatura. Va aconseguir portar Francesco Petrarca a Pàdua durant un temps, i el seu propi fill, Francesc I, era artesà. Jacopo també va introduir el carrarino com la moneda de Pàdua.
El maig de 1345 Jacopo va assassinar el príncep titular, Marsiglietto Papafava . Al seu torn, va ser assassinat el 1350. A la seva mort encara era analfabeta, fet que lamentava molt, tal com va escriure Petrus Paulus Vergerius en una carta al seu nét Ubertino. El seu germà petit Jacopino el va succeir com a capitano, per ser succeït al seu torn per Francesco. L'any 1351 Petrarca va escriure un elogi per al difunt Jacopo, Andriolo de Santi va rebre l'encàrrec de tallar el seu sepulcre i Guariento di Arpo va començar a treballar en un fresc de la coronació de la Mare de Déu per adornar la seva tomba a l'església de Sant Agostino (és va ser traslladat, arran dels bombardeigs de la Segona Guerra Mundial, a l'Església dels Eremitani).

## Referències

* ↑ Kyle, Sarah R. Medicine and Humanism in Late Medieval Italy: The Carrara Herbal in Padua (en anglès). Taylor & Francis, 2016-08-12. ISBN 978-1-351-99779-9.
# Serra de Milany

La Serra de Milany és una serra situada als municipis de Vidrà a Osona i de Vallfogona de Ripollès al Ripollès, amb una elevació màxima de 1.533,3 metres.

## Vegeu també

* Serres de Milany-Santa Magdalena i Puigsacalm-Bellmunt

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Serra de Milany». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
# Can Batista (Bordils)

Can Batista és una obra de Bordils (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El nom prové d'un antic propietari. La casa data del 1584. Abans era coneguda com a «can Salom».

## Descripció

És una masia de planta rectangular, estructurada en tres crugies perpendiculars a la façana principal. La coberta és de teula àrab a dues vessants. Es desenvolupa en planta baixa i dos pisos. Les obertures de la segona planta responen a les darreres reformes dutes a terme a l'edifici, que juntament amb altres modificacions efectuades, com el balcó corregut al primer pis de la façana principal i la modificació de les proporcions d'altres obertures que alteren la puresa de la tipologia inicial. L'exterior és rebatut i pintat de color blanc.
El porxo és un edifici de planta rectangular amb parets de pedra morterada i carreus ben tallats a les cantonades. La coberta és feta de cairats, llates i teula àrab, a dues vessants. Hi ha un pilar central a la façana amb un senzill capitell al damunt, construït amb carreus bisellats, que suporta una gran biga de fusta col·locada transversalment que suporta la coberta.
A la part superior de la façana principal hi ha un rellotge de sol datat l'any 1946.

## Referències

* ↑ Bisbe i González, Paul «Els noms dels masos de Bordils. Estudi introductori». Quaderns de la Selva, 23, 2011, pàg. 79-88.
* 1 2 3 «Can Batista». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 novembre 2016].
# Mas Moner

El Mas Moner és una masia al terme de Bordils (Gironès) de planta rectangular amb alguns cossos annexes, destinats a activitats agrícoles, a la banda sud-est. El cos principal es desenvolupa en planta baixa, pis i golfes. Les parets estructurals són de pedra morterada amb restes d'arrebossat a les façanes i carreus a les cantonades. La coberta és de teula àrab orientada a dues vessants. A la façana de ponent es troba la porta d'accés amb un arc molt rebaixat amb carreus. Les finestres del primer pis estan emmarcades per carreus bisellats, amb ampits formats per carreus i trencaaigües motllurats al damunt.
El sostre de la planta baixa és fet amb volta enguixada pintada i la resta de plantes amb cairats de fusta. El paviment de la planta baixa és fet amb cairons. La finestra lateral de la planta baixa ha estat oberta recentment.
A la llinda d'una finestra del primer pis hi ha cisellat l'any 1733.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Moner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 novembre 2016].
# Art Mollner

Art Mollner (Saranac Lake, 20 de desembre de 1912 - Westlake Village, 16 de març de 1995) fou un jugador de bàsquet estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla d'or en la competició de bàsquet.

## Referències

* ↑ «Art Mollner Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 28 d'agost 2011. [Consulta: 17 desembre 2018].
# Can Comalada

Can Comalada és una masia d'Argentona (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta rectangular amb teulada a quatre vents. La façana té les cantoneres de carreus granítics, portal rodó de 17 dovelles, finestres amb festejadors interiors i un rellotge de sol. A la clau de la llinda del portal del celler hi ha gravada la data i el nom del propietari: "Miquel Comalada 1650". Al celler, amb arcs, hi ha la premsa de l'època amb l'armadura de fusta gruixuda. La cuina conserva el gran faldar.
Aquesta masia és de l'època del cultiu de la vinya. El propietari actual és el senyor Roca. A l'interior de la casa han canviat la situació de l'escala. S'hi han afegit dues naus laterals

## Referències

* 1 2 «Can Comalada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2016].
# Can Costeria

Can Costeria és una obra de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres fent cantonada en forma de xamfrà. Antigament constava de planta baixa i dos pisos però després va ser sobrealçat i ara té un pis més. Al centre s'obre la porta principal d'arc rebaixat, té l'arc i els brancals de carreus de pedra. A sobre de la porta es troba una finestra amb la llinda feta en dues peces i amb decoració escultòrica gòtica. Les finestres que s'obren a banda i banda a la planta baixa són rectangulars allindanades i protegides per una reixa de ferro. Les del primer i segon pis tenen la llinda i els brancals de carreus de pedra i donen pas a un petit balcó de poc voladís. L'últim pis està separat de la resta per una cornisa i en ell s'obren moltes obertures quadrangulars seguint un ritme regular. La façana està arrebossada i pintada.

## Història

L'expansió de la ciutat fora del recinte emmurallat en el Portal de Vic es realitzà en el segle xvi, moment en què probablement es va construir aquesta casa. Això queda reafirmat pels elements gòtics de la façana.
La casa es va enderrocar al 2001 conservant el finestral i la porta que es van col·locar al nou edifici que es va construir en aquest solar.

## Referències

* 1 2 3 «Can Costeria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].
# Era Hònt dera Plaça

Era Hònt dera Plaça és una font de Vilac al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'actual Hònt de Vilac manté una estructura allargassada davant d'Era Rectoria, de la qual aprofita com a paret de fons deth "lauadèr" l'antic portal d'accés de mig punt (paredat i aixoplugat per una moderna estructura), tot seguit "eth beurader", una llarga canal 13m. obrada amb tres fileres de carreus per part exterior, i finalment "era hònt" pròpiament dita. La font que ha perdut un dels dos brolladors, resta formada per una base,un cos resolt amb dues plaques unides per claus de ferro i un frontó triangular que duu la data de 1837

## Història

El qüestionari de Francisco de Zamora ens parla, ja que a cada plaça (Vilac tenia i té dues places) hi havia una font i un rentador públic (1789).

## Referències

* 1 2 «Era Hònt dera Plaça». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Capella del Castell de Sant Martí de Maldà

Capella del Castell de Sant Martí de Maldà és una església romànica de Sant Martí de Maldà, al municipi de Sant Martí de Riucorb (Urgell), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una capella construïda amb carreus irregulars de pedra. A l'interior té cinc arcades d'arc de mig punt i la coberta és de volta de canó. La portalada és allindada del segle xvi. Aquesta capella està formada per diferents cossos constructius de cronologies diferents. Conserva un petit campanar d'espadanya. Al mur lateral esquerre hi ha quatre obertures en forma de finestres espitlleres.

## Història

Antiga capella propera al castell de Sant Martí de Maldà. Construïda en una cronologia medieval, es tracta de l'única església que es conserva de la primitiva vila closa de Sant Martí de Maldà. L'any 1605 va patir unes de les primeres reformes i és la data que trobem inscrita a la llinda de la porta d'accés.

## Referències

* 1 2 3 «Capella del Castell de Sant Martí de Riucorb». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Can Cosme

Can Cosme és una masia de Tiana (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici civil; es tracta d'una masia amb planta baixa, pis, i un cos central més elevat que els cossos laterals, cobert per una teulada amb dos vessants, que presenta tres finestres d'arc de mig punt. Destaca el portal rodó adovellat, les obertures realitzades amb pedra, i els angles de l'edifici amb carreus.
Són remarcables les reformes posteriors, com és el cas de la balconada central, avui sostinguda per dues columnetes de ciment, que formen un petit porxo inferior. Queda encara part de la decoració pintada que tenia la façana i un rellotge de sol.

## Història

Lluís Bonet Garí situa la masia al segle xvi, encara que possiblement és anterior. L'any 1979 l'arquitecte Josep Maria Massot realitzà reformes a l'interior.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Cosme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Carrer la Vall de la Morana

Carrer la Vall de la Morana és un carrer de la Morana, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carrer de dimensions molt reduïdes que comunica la Plaça Avall amb l'escalinata del C/del Vent. Per accedir-hi des de la Plaça Avall ho hem de fer a través d'un passatge cobert amb volta de canó d'uns dos metres de llargada aproximadament.
La singularitat d'aquest carrer de la Morana és un conjunt d'edificacions construïdes amb grans carreus de pedra i escasses obertures, que conformen una unitat estilística interessant. Tots aquests immobles compten amb tres plantes, presenten portades amb llindes de pedra, tenen escasses obertures als murs i daten aproximadament de mitjans del segle xix.

## Referències

* 1 2 «Carrer la Vall de la Morana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Cal Frare (Torrefeta i Florejacs)

Cal Frare és una masia de les Cases de la Serra, enclavament del municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de quatre façanes i dues plantes. Té diversos edificis annexos. Edifici construït amb pedra i fusta. Disposició de petits carreus horitzontals.
A la façana principal (sud-oest), a la planta baixa, al centre, hi ha una entrada amb llinda de pedra i porta de fusta. A la seva dreta hi ha l'espai buit on hi havia la premsa. A la planta següent, hi ha tres finestres amb llinda de pedra, una d'elles amb la data de 1722 a la llinda.
A la part esquerra, hi ha una sortida d'aigua. A la façana sud-est, hi ha una finestra a la planta baixa i una altra a la següent. A la façana nord-est, a la part esquerra, hi ha una antiga entrada tapiada. A la part central hi ha unes escales que accedeixen a una part afegida. A la façana nord-oest hi ha una finestra a la darrera planta. La coberta és de dos vessants (nord-oest, sud-est), acabada amb teules.
Davant de la façana principal hi ha un altre edifici de quatre façanes i una planta. A la façana sud hi ha una entrada amb porta metàl·lica i, a la part superior, una obertura amb llinda de fusta. A la resta de façanes no hi ha obertures. A la façana oest, hi ha una part annexada. La coberta és d'un vessant (nord). Davant de la façana nord, hi ha un altre edifici de dimensions més petites. Té diverses obertures.
Els camps de conreu caracteritzen l'entorn més immediat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Frare». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Ca n'Alió

Ca n'Alió o Casa Solsona és una casa de Riber, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa senyorial de tres pisos amb golfes. A la façana est, hi ha dues entrades a distint nivell. La del nivell superior, és rectangular contornejada per carreus. La inferior a la part esquerra, amb arc rebaixat adovellat. A sobre té una finestra amb ampit. A la dreta hi ha una arcada que forma part de l'habitatge, que comunica la Plaça Santa Anna, amb el carrer que baixa de dalt. A la part de dalt de l'arcada, hi ha un petit cos, on es veu una finestra a cada costat. A sobre de l'entrada rectangular, hi ha un balcó amb barana de forja, a sobre d'aquest, hi ha una finestra amb ampit. A la part esquerra de la façana, al darrer pis, hi ha dues grans obertures amb arc de mig punt adovellat que dona a una petita terrassa interior.
A la façana sud, es troba un mur que rodeja la façana. A la planta baixa de la façana hi ha una porta de fusta, al pis següent hi ha quatre petites finestres rectangulars. A la planta següent, hi ha tres finestres rectangulars i tres balcons de forja emmarcats per carreus. A la planta següent, hi ha tres finestres rectangulars, al centre, dos balcons de forja, sostinguts per mènsules. En la llinda del balcó de l'esquerra, hi ha la data de 1603. A la dreta de la façana hi ha una gran obertura de mig punt que dona a la terrasseta interior esmentada abans. Més a l'esquerra, en un trencant que fa la façana, a la tercera planta, hi ha un balcó suportat per mènsules que té dues entrades, una encarada al nord, quadrangular, i una altra encarada a l'oest de mig punt. Més a l'esquerra hi ha dues finestres.
La façana oest està adossada a altres edificis. A la façana nord, hi ha set finestres amb reixa a la segona planta, just a sobre hi ha dues finestres tapiades. A la darrera planta hi ha set finestres.
Pica d'aigua que es troba a l'entrada de la casa. És d'una sola peça, de pedra picada i forma rectangular. Fa 1,5 m de llargada per 0,5 m d'amplada. Presenta dues potes tornejades que suporten la pedra sobre rústegues bases. El sortidor, renovat recentment, té forma de rostre esculpit grollerament.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ca l'Alió de Riber». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Habitatge al carrer Agoders, 32 (Tàrrega)

El Carrer Agoders, 32 és una obra de Tàrrega (Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local.
L'edifici està format de planta baixa i dos pisos. És la construcció de menys alçada dins del conjunt d'edificis amb façanes de carreus de pedra que hi ha al carrer Agoders. La planta baixa té una portalada amb arc de mig punt. Les llindes de les balconades del primer pis destaquen dels altres per la seva ornamentació. La construcció és del 1720.

## Referències

* 1 2 «Carrer Agoders, 32». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Pas cobert a la perllongació del carrer Vilanova

Pas cobert a la perllongació del carrer Vilanova és una obra de Tàrrega (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pas cobert situat al carrer Vilanova de Tàrrega entre el carrer de l'Estudi i el carrer de les Piques. És un pas de molt poca allargada format per dues arcades a banda i a banda de gran bellesa arquitectònica i estilística. Els arcs són lleugerament apuntats formats per carreus de pedra regular que finalitzen en el sòl. A l'interior del pas, entre arcada, solament es pot apreciar una coberta totalment plana, també de pedra. Està situat entre dues façanes de dos edificis annexos que les permet comunicar-se per la part superior del pas. Tota l'estructura arquitectònica està construïda amb carreus de pedra tallats irregularment units amb morter i argamassa i disposats de qualsevol manera. Aquest aparell està parcialment arrebossat, el qual no es manté en gaire bon estat de conservació.

## Història

En aquest indret s'hi construïren, possiblement, les primeres cases fora del peu del castell. Era la vila nova. Amb l'edificació de la muralla, aquest carrer es convertí en tros de mur quan anava del portal del carrer de les Piques fins al portal del carrer d'Agoders. Hom també el coneix com el Mur del Castellana, que ara està situat al darrere de les cases de Cal Castellana del carrer d'Agoders.

## Referències

* 1 2 «Arcades medievals - Pas cobert a la perllongació del carrer Vilanova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Pas cobert als carrers Lluís Folquet, Piques i Estudi

Pas cobert als carrers Lluís Folquet, Piques i Estudi és una obra de Tàrrega (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pas cobert situat al carrer Lluís Folquet que comunica amb el carrer de les Piques i el carrer de l'Estudi de Tàrrega. Aquest pas és totalment geomètric, ja que les seves formes són allindades en els tres costats, tant els dos murs laterals com la coberta. Els murs són fets amb carreus de pedra picats de mides totalment diferents i disposats en filades irregulars. Són lligats amb morter i estan parcialment arrebossats. D'aquest pas hem de destacar la seva coberta, la qual és embigada mitjançant troncs de fusta col·locats verticalment i horitzontalment per suportar les forces de l'edifici que se situa damunt seu.

## Referències

* ↑ «Pas cobert als carrers Lluís Folquet, Piques i Estudi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Casa de l'Ajuntament d'Altet

La Casa de l'Ajuntament d'Altet és un edifici d'Altet, al municipi de Tàrrega (Urgell), protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una casa pairal de dimensions considerables, amb aparell de pedra picada i coberta de teula àrab a dos vessants. És un edifici molt complex. ja que està dotat de moltes dependències annexes a part de l'edifici de l'habitatge. A la part davantera de la casa es pot apreciar la presència de contraforts, concretament tres, els quals suporten les forces dels murs de la terrassa. Aquesta terrassa està situada a davant de la façana principal tapant més de la meitat d'aquesta. És una terrassa, també de pedra, de planta rectangular.
A la part inferior d'aquesta terrassa hi té lloc un seguit d'arcades de mig punt les quals donen a la planta baixa, a peu de carrer. Dues arcades queden tapades pels contraforts i les altres dues, s'adjunten a les anteriors, quedant clarament visibles i sense suportar cap estança. En el lateral esquerre de la casa s'hi adossa una torre circular, de nova construcció. Aquesta segueix el mateix parament que la resta de la casa, amb carreus de pedra tallats i no té la presència de cap obertura, excepte una petita finestra quadrangular a la part superior. L'accés a la casa pairal té lloc a un nivell entremig, no per la façana principal. És en un carrer que puja de la plaça del carrer de Baix (on mira la casa) que finalitza just a la porta d'entrada.
L'habitatge pròpiament dit, s'estructura amb tres nivells: la planta baixa, la primera planta o planta noble i les golfes a la part superior. Les tres plantes presenten poques obertures a la façana principal, ja que aquesta és mig tapada per les anteriors dependències citades. Solament hi ha quatre obertures en forma de finestra: una a la planta baixa, una altra a la primera i dues a les golfes. Aquestes són de forma quadrangular i emmarcades amb pedra. La majoria de les obertures de la casa queden als laterals.

## Referències

* 1 2 3 «Casa de l'Ajuntament d'Altet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Casa al carrer de l'Església, 1 (Claravalls)

La Casa al carrer de l'Església, 1 és una casa de Claravalls, al municipi de Tàrrega (Urgell), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular amb coberta de teula àrab a una sola vessant que sobresurt considerablement de la façana principal. L'aparell dels murs és a base de petits carreus irregulars lligats amb morter, on sobretot a la part baixa presenten clars signes d'erosió i desgast a causa de la humitat i les inclemències del temps. A molts racons de la façana s'observa la presència de fragments arrebossats que s'han mantingut. La part on es conserva més bé és la zona de l'arc parabòlic, una estança adossada a la casa.
La porta principal d'aquesta casa és en el carrer de l'Església, en un costat lateral, no visible a la fotografia. En canvi, la façana principal dona a la Plaça Major. L'entrada principal de la casa és el típic portal dovellat de notables dimensions on les dovelles presenten un pèssim estat de conservació juntament amb la resta de carreus que configuren la façana. La cara principal està estructurada en quatre nivells diferenciats: una planta soterrada, deduïble per la diferència de nivell que hi ha respecte a l'entrada principal, la planta baixa, la planta noble i les golfes juntament amb una galeria formada en l'espai annex a la casa. Aquests nivells es reflecteixen a la façana mitjançant diferents obertures en els murs.
La planta soterrada, la que dona a peu de carrer en la façana principal hi ha solament una petita porta allindada i emmarcada amb massissos blocs de pedra escairats. Una planta baixa queda reflectida a la façana mitjançant quatre obertures idèntiques de forma rectangular i de factura senzilla. Totes estan a la mateixa alçada i separades a la mateixa distància. La planta noble és la que adopta més importància, ja que hi ha dues finestres totalment diferents (fetes en èpoques diferents) on desenvolupen una majestuosa balconada amb barana de ferro forjat. Les dues obertures són allindanades, però adopten mides diferents. Estan emmarcades amb massissos blocs de pedra amb la diferència que una de les dues aporta el trencaaigües a la part superior. Aquesta està paredada amb blocs de maons. Una última planta és la referent a les golfes de la casa les quals es deixen veure a través de tres petites finestretes quadrangulars bastant erosionades.
Cal destacar l'espai annex adossat a la casa per la cara oest. Es tracta d'un pas cobert parabòlic i sobre del qual hi ha una magnífica eixida o galeria.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Casa al carrer de l'Església, 1». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].