OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gramercy Park

Gramercy Park és un petit parc privat i tancat del barri de Gramercy (el parc dona de vegades fins i tot el seu nom al barri sencer) al borough de Manhattan a New York. No és accessible més pels habitants de certes residències situades a la rodalia, i constitueix un dels dos únics parcs encara privats de la ciutat, amb el Sunnyside Gardens Park. El Gramecy Park se situa entre el carrer 20 i el 21 a la secció est, prop de Lexington Avenue. El nom del parc i, per tant, també del barri, prové de l'holandès krom mesje que es pot traduir per "petit ganivet tort", fet referència a un petit rierol que fluïa a la zona.

## Enllaços externs

* Gramercy Park
# John Smith

John Smith (Willoughby, Lincolnshire, 9 de gener de 1580 – Londres, 21 de juny de 1631) fou un soldat, mariner i escriptor anglès. És reconegut per ésser el capità del primer assentament britànic a Nord-amèrica. Fou també el primer president de Virgínia i, per tant, el principal mandatari de l'Amèrica Anglosaxona.

## Referències

* ↑ Snell, T. Loftin; National Geographic Society (U.S.). Special Publications Division. The wild shores : America's beginnings. Washington : National Geographic Society, 1974. ISBN 978-0-87044-148-6.
* ↑ Kupperman, Karen O. «Review of The American Dream of Captain John Smith». The New England Quarterly, 65, 3, 1992, pàg. 495–497. DOI: 10.2307/366333. ISSN: 0028-4866.
* ↑ Smith, John. Captain John Smith: Writings with Other Narratives of Roanoke, Jamestown, and the First English Settlement of America. Library of America, 2007-02-01.
# Segle XXXVIII aC

El segle XXXVIII aC és un període de la prehistòria que comprèn des dels anys 3800 aC fins al 3701 aC. Està marcat pel desenvolupament d'assentaments de mida mitjana al continent europeu i determinades zones d'Àsia.

## Política

La civilització avança arreu. A Europa hi ha les primeres ciutats planificades al voltant de centres de reunió, que són alhora indrets fortificats per defensar-se dels pobles enemics A Egipte apareix la cultura de Maadi, que fa de pont amb les cultures del Llevant i Uruk.

## Economia i societat

Les terres del sud d'Egipte exporten pedres aptes per fer eines resistents als pobles de la zona. En canvi a la riba Mediterrània s'incrementa el comerç de productes manufacturats de cuir.
Un fort terratrèmol destrueix gran part de les viles de Xipre.

## Invents i descobriments

S'introdueixen els primers elements de càlcul, unes pedretes de forma i mida peculiar que servien per comptar productes agrícoles i ramaders (del nom llatí d'aquestes pedres, calculi, deriva justament el nom d'aquesta disciplina).

## Art, cultura i pensament

El 6 de setembre de 3761 aC és la data proposada per a la Creació segons la Bíblia i, per tant, dona inici al calendari hebreu.
# Parietaria

Parietaria és un gènere de plantes amb flor de la família de les urticàcies (Urticaceae). Aquestes plantes es troben a les zones temperades i tropicals del planeta. Són plantes herbàcies anuals o perennes. L'alçada és de 20 a 80 cm. El fruit és un petit aqueni. Algunes espècies són de fulla comestible.

## Taxonomia

* Parietaria alsinifolia Delile
* Parietaria australis (Nees) Blume
* Parietaria cardiostegia Greuter
* Parietaria cretica L.
* Parietaria debilis G.Forst.
* Parietaria diffusa Mert. & W.D.J.Koch
* Parietaria filamentosa Webb & Berthel.
* Parietaria floridana Nutt.
* Parietaria hespera B.D.Hinton
* Parietaria judaica L.
* Parietaria laxiflora Engl.
* Parietaria lusitanica L.
* Parietaria mauritanica Durieu
* Parietaria micrantha Ledeb.
* Parietaria officinalis L. - morella roquera o blet de paret
* Parietaria pensylvanica Muhlenb. ex Willd.
* Parietaria praetermissa B.D.Hinton
* Parietaria ruwenzoriensis Cortesi

## Referències

* ↑ Flora Europaea: Parietaria
* ↑ African Flowering Plants Database: Parietaria (enter genus name in search box)
* 1 2 Flora of North America: Parietaria
* 1 2 Flora of China: Parietaria
* 1 2 Flora of Pakistan: Parietaria
* ↑ «Australian Plant Name Index: Parietaria». Arxivat de l'original el 2019-09-13. [Consulta: 31 maig 2010].

## Enllaços externs

* El pol·len de la Parietaria
# 159a Brigada Mixta (Exèrcit Popular de la República)

La 159a Brigada Mixta —anteriorment, la 6a Brigada basca— va ser una unitat de l'Exèrcit Popular de la República que va prendre part en la Guerra Civil Espanyola, operant principalment al front del Nord.

## Historial

La unitat va ser creada el 26 de març de 1937, en el si de la 2a Divisió basca, a partir dels batallons «UGT 13» n.° 28, «Amusátegui» n.° 35 i «Rebelión de la Sal» n.° 59; amb posterioritat se li afegiria un altre batalló, el «Rosa de Luxemburg» n.° 4, abans de partir al capdavant. El primer comandant de la brigada va ser el major de milícies Manuel Cristóbal Errandonea —antic comandant del batalló «Rosa de Luxemburg»—, i amb José Luis Amutio com a comissari polític.
La 6a Brigada basca va prendre part en els combats defensius del «Cinturó de Ferro» de Bilbao, marxant el 8 de juny cap a Galdakao amb l'objectiu d'intentar contenir l'ofensiva franquista; durant els durs combats que es van desenvolupar en la muntanya Bizkargi resultaria ferit el major Cristóbal Errandonea, que substituït successivament pels internacionals Nino Nanetti i Víctor de Frutos Boudevin. El 13 de juny les restes de la 6a Brigada van arribar a Artxanda (el batalló «Rebelión de la Sal», per exemple, havia quedat reduït a 20 homes); després de la caiguda de Bilbao la unitat va ser sotmesa a una reorganització a Otañes —se li va afegir un batalló més, l'«UGT 9» n.° 63.
Al començament d'agost la brigada va ser reorganitzada i va rebre la numeració «159», quedant agregada a la 49a Divisió del XIV Cos d'Exèrcit. Durant la batalla de Santander la 159a Brigada va resultar molt infringida, per la qual cosa acabaria desapareixent.
Al gener 1938 es va constituir una unitat de guerrillers que va recuperar la numeració de l'antiga brigada.

## Comandaments
### Comandants

* Major de milícies Manuel Cristóbal Errandonea;
* Major de milícies Nino Nanetti;
* Major de milícies Víctor de Frutos Boudevin;
* Major de milícies Nicolás Guerendiain;

### Comissaris

* José Luis Amutio;

## Referències

* 1 2 Cancio Fernández, 2011, p. 118n.
* 1 2 3 4 Engel, 1999, p. 158.
* ↑ Engel, 1999, p. 130, 158.
* ↑ Engel, 1999, p. 130.
* 1 2 Aguirre, 1981, p. 60.

## Bibliografia

* Aguirre, J.M.. Historia general de la guerra civil en Euskadi. El ejercito vasco (I). L. Haranburu, 1981.
* Cancio Fernández, Raúl C. Fuerzas especiales en la Guerra Civil Española: del XIV cuerpo de ejército guerrillero a las partidas requetés del Alto Tajo. Madrid: Ministerio de Defensa, 2011.
* Engel, Carlos. Historia de las brigadas mixtas del Ejército Popular de la República. Almena Ediciones, 1999.
# ISO 7736

La ISO 7736 és una mida estàndard per a unitats d'autoràdio muntades al panell d'instruments, per a l'àudio del cotxe. Va ser establert originalment per l'organització nacional alemanya per a l'estandardització, el Deutsches Institut für Normung, com a DIN 75490 i, per tant, es coneix com a mida DIN. Va ser adoptat per l'Organització Internacional per a la Normalització el 1984. No defineix connectors per a l'àudio del cotxe, que es defineixen a la norma ISO 10487
Les unitats principals es dissenyen generalment al voltant de l'únic (180 x 50 panell mm) o doble DIN (180 x 100,3 mm), amb una tendència recent cap a aquesta darrera amb la creixent popularitat de pantalles i interfícies de pantalla tàctil gran com Apple CarPlay i Android Auto.

## Galeria

* Uniden BCT-15 instal·lat en doble DIN mitjançant un forat separador.
* Unitat principal Alpine doble DIN

## Referències

* ↑ «ISO 7736:1984» (en anglès). International Organization for Standardization. [Consulta: 15 juny 2019].
* ↑ Laukkonen, Jeremy. «Double Din Radios Explained» (en anglès). Lifewire. [Consulta: 15 juny 2019].
* ↑ Paul, Rik. «The Best Car Stereos With Apple CarPlay and Android Auto» (en anglès). Wirecutter. [Consulta: 18 juny 2019].
# Semònides d'Amorgos

Semònides d'Amorgos (grec antic: Σημωνίδης, «Sēmōnídēs») fou un poeta iàmbic grec de mitjan segle vii aC natural de l'illa de Samos, motiu pel qual també és conegut com a Semònides de Samos. La seva poesia s'ha perdut i només es conserven fragments procedents de citacions d'altres autors.
Semònides era fill d'un tal Crines. A la seva època, Samos va emprendre la colonització de la veïna illa d'Amorgos, on va establir les colònies d'Arcesine, Egíal i Minoa; Semònides va ser un dels que va dirigir la colonització d'aquesta darrera, i per aquest motiu és anomenat Semònides d'Amorgos. Aquest fet biogràfic el situa cap a mitjan segle vii aC, fet que encaixa amb les afirmacions dels antics, que el fan contemporani d'Arquíloc.
Semònides gaudí de gran reputació entre els antics, i fou considerat el segon dels tres principals poetes iàmbics arcaics (Arquíloc, Semònides i Hipònax). Els seus iambes eren de tipus gnòmic i satíric; moltes de les sàtires anaven dirigides a un personatge en concret, de nom Orodecides. Dels seus dos llibres de iambes es conserven solament 29 fragments, el més extens (gairebé complet) i conegut dels quals és una sàtira misògina on compara cada classe de dona amb un animal concret: les brutes són com porcs, les astutes com guilles, les obstinades com ases, les perverses com mosteles, les orgulloses com les egües, i només són bones per l'home les que són com les abelles, aficionades a la seva feina i que vetllen per la casa. Altres són de caràcter pessimista, mentre que d'altres deixen entreveure un contingut obscè. Hom també li atribueix elegies i una obra d'antiguitats de Samos, però actualment els filòlegs descarten aquesta possibilitat (una de les elegies generalment s'atribueix a Simònides de Ceos i la confusió seria fruit de la semblança de noms).
La poesia de Semònides representa un moment de transició, quan hom deixava enrere la solemnitat de l'èpica i s'acostava a la vida quotidiana, amb tot el realisme i un cert pessimisme. Els seus versos denoten coneixement d'Hesíode i Homer, els quals fa servir de model però amb un to popular i satíric més modern.

## Notes

* ↑ Semòmides sovint és anomenat Simònides en els manuscrits antics i, per tant, sovint confós amb Simònides de Ceos. El motiu és que cap als segles IV i III aC, la eta es començà a pronunciar /i/ i, per tant, es confongué amb el so de la iota (fenomen conegut com a itacisme).
* ↑ Segons Procle i Llucià de Samosata.
* ↑ Els versos gnòmics eren un tipus de poesia que consistia a posar en vers un conjunt de màximes per ajudar a la memòria. Es diu que Semònides va ser un dels primers a escriure'n.

## Referències

* 1 2 3 4 Hornblower, Simon; Spawforth, Antony (editors). «Semonides of Amorgos». A: The Oxford Classical Dictionary. vol. II. Oxford University Press, 2012, p. 1343.
* 1 2 3 4 William Smith (editor). «1.Simonides». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 831-832.
* ↑ «Semònides d'Amorgos». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Traducció de tres fragments de Semònides al català
# Vallisneria

Vallisneria és un gènere de plantes aquàtiques de la família Hydrocharitaceae. Regions tropicals i subtropicals de tots dos hemisferis; de vegades es troba també naturalitzada en altres regions.

## Descripció

Planta submergida amb fulles totalment basals, bastant llargues, acintades, de mig a un centímetre d'amplària, lleugerament ciliades denticulades en l'extremitat. Els individus masculins i femenins formen peus diferents. Les flors masculines, molt petites, apareixen properes a les arrels, i adopten una tonalitat groga abans d'obrir-se. Les femenines estan sostingudes per llargs peduncles filiformes i espiralats.

### Hàbitat

[editar]
* Temperatura: 15-22 °C, amb l'òptim al voltant dels 18-20 °C.
* pH: neutre
* Duresa de l'aigua: mitjana
* Il·luminació: intensa
* Substrat: arenós, però és aconsellable la utilització d'una mescla formada a base d'arena, argila i mantell a parts iguals.

## Multiplicació

[editar] Mitjançant els estolons que són portadors d'una roseta de fulles.
# Casa Ramon Reig i Argelagós

Casa Ramon Reig i Argelagós és una obra modernista de la Garriga (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa unifamiliar entre mitgeres que consta de planta baixa, planta pis i golfes.
La composició de façana és a base de tres eixos verticals. Totes les obertures són de llinda plana i incorporen una motllura d'arc rebaixat excepte les de les golfes que són arcs deprimits convexos. A la planta baixa s'obren dues portes i una finestra. La porta més gran està centrada i coincideix amb la botiga. L'altra dona a l'escala d'accés a l'edifici. Les obertures dels extrems tenen una motllura d'arc rebaixat que les emmarca a la façana mentre que el portal central està emmarcat amb les mènsules del balcó de la planta superior. Concretament a la planta pis les obertures es concreten en un balcó que centralitza la composició amb finestres a banda i banda. El balcó està motllurat i queda tancat per una barana de perfil corb. A les golfes s'obren vuit finestres d'arc deprimit convex, quatre centrals i dues a cada extrem. Els ampits de les finestres estan recoberts pel mateix tipus de rajola vidrada taronja que corona el sòcol. Les finestres tenen persianes de llibret.
El revestiment de la façana es recolza sobre un sòcol de paredat format per grans carreus coronat per una filada de rajoles vidrades de color ataronjat i disposades a la manera de guardapols i la resta és arrebossada

## Referències

* 1 2 3 «Casa Ramon Reig i Argelagós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2017].
# Peixos granota

Els peixos granota o antennàrids (Antennariidae) són la família de peixos teleostis de l'ordre dels lofiformes. Es troben en oceans i mars tropicals, excepte el Mediterrani.

## Taxonomia

Hi ha 46 espècies vàlides, pertanyents a dotze gèneres.
* Gènere Allenichthys
** Allenichthys glauerti (Whitley, 1944)
* Gènere Antennarius
** Antennarius analis (Schultz, 1957)
** Antennarius avalonis (Jordan i Starks, 1907)
** Antennarius bermudensis (Schultz, 1957)
** Antennarius biocellatus (Cuvier, 1817)
** Antennarius coccineus (Lesson, 1831)
** Antennarius commerson (Latreille, 1804)
** Antennarius dorehensis Bleeker, 1859
** Antennarius duescus (Snyder, 1904)
** Antennarius hispidus (Bloch i Schneider, 1801)
** Antennarius indicus (Schultz, 1964)
** Antennarius maculatus (Desjardins, 1840)
** Antennarius multiocellatus (Valenciennes, 1837)
** Antennarius nummifer (Cuvier, 1817)
** Antennarius ocellatus (Bloch i Schneider, 1801)
** Antennarius pardalis (Valenciennes, 1837)
** Antennarius pauciradiatus (Schultz, 1957)
** Antennarius pictus (Valenciennes, 1837)
** Antennarius radiosus (Garman, 1896)
** Antennarius randalli (Allen, 1970)
** Antennarius rosaceus (Smith i Radcliffe, 1912)
** Antennarius sanguineus (Gill, 1863)
** Antennarius sarasa (Tanaka, 1916)
** Antennarius scriptissimus (Jordan, 1902)
** Antennarius senegalensis (Cadenat, 1959)
** Antennarius striatus (Shaw, 1794)
* Gènere Antennatus
** Antennatus flagellatus (Ohnishi, Iwata i Hiramatsu, 1997)
** Antennatus linearis (Randall i Holcom, 2001)
** Antennatus strigatus (Gill, 1863)
** Antennatus tuberosus (Cuvier, 1817)
* Gènere Echinophryne
** Echinophryne crassispina (McCulloch i Waite, 1918)
** Echinophryne mitchellii (Morton, 1897)
** Echinophryne reynoldsi (Pietsch i Kuiter, 1984)
* Gènere Histiophryne
** Histiophryne bougainvilli (Valenciennes, 1837)
** Histiophryne cryptacanthus (Weber, 1913)
** Histiophryne psychedelica (Pietsch, Arnold i Hall, 2009)
* Gènere Histrio
** Histrio histrio (Linnaeus, 1758) - Peix dels Sargassos.
* Gènere Kuiterichthys
** Kuiterichthys furcipilis (Cuvier, 1817)
* Gènere Lophiocharon
** Lophiocharon hutchinsi (Pietsch, 2004)
** Lophiocharon lithinostomus (Jordan i Richardson, 1908)
** Lophiocharon trisignatus (Richardson, 1844)
* Gènere Nudiantennarius
** Nudiantennarius subteres (Smith i Radcliffe, 1912)
* Gènere Phyllophryne
** Phyllophryne scortea (McCulloch i Waite, 1918)
* Gènere Rhycherus
** Rhycherus filamentosus (Castelnau, 1872)
** Rhycherus gloveri (Pietsch, 1984)
* Gènere Tathicarpus
** Tathicarpus butleri (Ogilby, 1907)

## Referències

* ↑ «Peixos granota». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Shao Yiwen

Shao Yiwen (en xinès: 邵依雯; n. Hejiang, 10 de març de 1995) és una nedadora d'estil lliure xinesa.

## Biografia

Va participar en els Jocs Asiàtics de 2010 celebrats a Guangzhou. Va collir un total de dues medalles, una de plata en els 800 m lliure, i una d'or en els 400 m lliure, amb un temps de 4:05.58, actual rècord asiàtic. Dos anys després va fer la seva primera aparició olímpica als Jocs Olímpics de Londres 2012, nedant en la prova de 400 m lliure. Va nedar en la quarta sèrie, i va quedar cinquena de la mateixa amb un temps de 4:08.41, insuficient per passar a les semifinals en quedar en la posició catorze en el sumari total. També va nedar en la prova de 800 m lliure. Va nedar en la cinquena sèrie, i va quedar tercera de la mateixa amb un temps de 8:27.78, quedant novena en el sumari total i, per tant, a les portes de participar en la final.

## Marques personals

* Actualitzat a 31 d'octubre de 2014.
Piscina llarga :
| Estil | Temps | Competició | Notes |
| 400 m lliure | 4:05.58 | Jocs Asiàtics de 2010 | Rècord asiàtic |
| 800 m lliure | 8:24.14 | Jocs Asiàtics de 2010 |
| Piscina curta |||||
| Estil | Temps | Competició | Notes |
| 200 m lliure | 1:55.13 | Copa Mundial de natació de 2012 | |
| 400 m lliure | 3:58.92 | Copa Mundial de natació de 2013 | |

## Referències

* ↑ «Swimming,400m freestyle women» (en anglès), 2012. [Consulta: 31 octubre 2014].
* ↑ «Swimming,800m freestyle women» (en anglès), 2012. [Consulta: 31 octubre 2014].
# Necrobiosi

La necrobiosi (del grec nekro- que significa "cadàver" + bi(o)- que significa "vida" + -ōsis que significa "procés") és el procés de disminució progressiva de l'activitat vital en una cèl·lula en el curs de la seva activitat fisiològica, que finalitza amb la mort cel·lular. Per tant, no és una malaltia, sinó part del procés fisiològic vital de cada cèl·lula i per extensió dels teixits dels éssers vius. La necrobiosi és la conseqüència dels canvis produïts pel desenvolupament, ús i envelliment cel·lular. Es pot observar en la descamació de les cèl·lules epidèrmiques, o en la fagocitosi dels eritròcits vells.

## Vegeu també

* Apoptosi
* Autòlisi
* Necrosi

## Referències

* ↑ Necrobiosi a Optimot
* ↑ Reial Acadèmia Nacional de Medicina.
* ↑ Diccionari Terminològic de Ciències Mèdiques (13 ed).
# Discocactus

Discocactus és un gènere de cactus tropicals. Aquestes espècies estan en perill d'extinció en el seu hàbitat silvestre.
El Discocactus conté una dotzena d'espècies de cactus tropicals. La majoria de les espècies creixen en afloraments rocosos en els boscos tropicals, i estan en perill d'extinció en el seu hàbitat natural.
Discocactus són espècies tropicals, i s'ha de mantenir calenta a l'hivern. Moltes espècies són molt difícils de mantenir en les seves pròpies arrels i en general són empeltades. Les plantes empeltades són menys sensibles en fred, però cap té tolerància a les gelades.
# Ilban Khan

Ilban Khan fou kan de l'Horda d'Or vers 1373 a 1375. Savilief dona el seu nom d'acord amb una moneda, com Alp Khoja.
Pertanyia a la línia xibànida de Turan, sent fill de Ming Temür (Maengu Timur) i nebot de Mahmud Khirz i, per tant, podria ser germà de Tulunbeg. Monedes seves apareixen el 1373/1374 encunyades a Saraitxuk.
El va succeir el seu fill Kaganbeg o Kaganbek (Khaghan Khan).

## Referències

* Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Boulengerula

Boulengerula és un gènere d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae que habita a Tanzània, Kenya, Ruanda i Malaui. Probablement també es trobi a Uganda, la República Democràtica del Congo, Zàmbia i Burundi. El nom del gènere fa referència a George Albert Boulenger (1858-1937), zoòleg britànic d'origen belga.

## Taxonomia

* Boulengerula boulengeri (Tornier, 1896). És endèmica de Tanzània. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos secs tropicals o subtropicals, montans secs, terra llaurable, plantacions, jardins rurals i zones prèviament boscoses ara molt degradades. Està amenaçada d'extinció per la destrucció de l'hàbitat.
* Boulengerula changamwensis (Loveridge, 1932). Habita a Kenya, Malaui i possiblement Tanzània, en boscos secs tropicals o subtropicals, montans secs, jardins rurals i zones prèviament boscoses ara molt degradades. Està amenaçada d'extinció per la destrucció de l'hàbitat.
* Boulengerula denhardti (Nieden, 1912). És endèmica de Kenya. Habita en boscos secs tropicals o subtropicals i zones prèviament boscoses ara molt degradades. Està amenaçada d'extinció per la destrucció de l'hàbitat.
* Boulengerula fischeri (Nussbaum & Hinkel, 1994). Endèmica de Ruanda. Habita en montans secs.
* Boulengerula niedeni (Müller, Measey, Loader & Malonza, 2005). L'espècie va ser establerta a partir d'un espècimen descobert a Sagala Hill, una muntanya aïllada dels Taita Hills de Kenya.
* Boulengerula taitana (Loveridge, 1935). És endèmica de Kenya. Els seus hàbitats naturals inclouen montans secs, plantacions, jardins rurals i zones prèviament boscoses ara molt degradades. Sinònims: Boulengerula taitanus (Loveridge, 1935) i Afrocaecilia taitana (Taylor, 1968).
* Boulengerula uluguruensis (Barbour & Loveridge, 1928). És endèmica de Tanzània. Els seus hàbitats inclouen boscos secs tropicals o subtropicals, montans secs, jardins rurals i zones prèviament boscoses ara molt degradades.

## Enllaços externs

* http://research.amnh.org/vz/herpetology/amphibia/content/search?taxon=%22Boulengerula%22
* Boulengerula a AmphibiaWeb