OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Molí del Salt de l'Aigua

El molí del Salt de l'Aigua és un edifici de la Selva de Mar (Alt Empordà) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està situat al sud del nucli urbà de la població, dalt d'una penya rocosa situada al marge dret de la riera de la Selva, a la vora del camí que porta al Mas de l'Estela i al paratge de Sant Romà, en el lloc anomenat "Coll del Molí".
Hi ha restes d'un antic molí hidràulic fariner construït aprofitant els racons d'un estret esglaó, en bona part eixamplat i excavat artificialment amb aquest fi. En aquest punt, la riera forma engorjats, dos dels quals són separats per un desnivell considerable, per on salta l'aigua i que ha donat nom al lloc. Les restes conservades són construïdes amb grossos rebles de pissarra lligats amb morter. És possible seguir el traçat dels murs perimetrals de l'edifici, almenys del sector de la resclosa, el rec i la bassa. En el llit del torrent només hi queden els fonaments del mur de la resclosa, però al cantó d'entrada al rec encara es conserven uns tres metres d'alçada. En aquesta banda, hi ha dos sectors separats per una roca natural. El mur oest és exteriorment corbat i té a la base una petita entrada d'aigua. L'entrada principal al rec era al costat est, on ara hi ha un mur rectilini, fet tardanament, que la tanca. El rec té la paret occidental aixecada i s'hi veu un sobreeixidor vora la sortida del qual hi resta un tram d'un mur que desviava l'aigua cap al curs del torrent. A la banda nord es forma la bassa, que interiorment és rectangular i amb restes de l'enlluït, i a l'exterior té el mur corbat. També hi ha les restes de dos murs procedents d'una construcció rectangular, que mantenen uns tres metres d'alçada màxima. Han de correspondre lògicament a l'edifici que albergava el mecanisme del molí (on hi havia el "cacau" amb les moles, tremuges, etc.). S'hi veuen restes de l'arc de la mina o rec d'eixida i s'hi adossa un mur que té una inclinació adequada per desviar l'aigua de sortida vers el corrent de la riera.
A uns 5 metres a llevant de distància hi ha part de dos murs de poca alçada que formen angle. Potser pertanyien a la casa dels moliners o a alguna dependència. L'aparell és diferent del del molí i la resclosa, ja que les pedres són petites, desbastades i formen filades regulars, amb la cantonada de carreus.

## Història

D'aquest antiquíssim molí de moldre blat, solament en resten els fonaments, juntament amb el dipòsit i l'arcada del conducte de l'aigua que rebia de l'embassament que es formava allí mateix. Per aquest motiu s'anomena el "Coll del Molí".
Ningú del poble no sap donar raó de l'època en la qual el molí funcionava.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Molí del Salt de l'Aigua». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Linda Saif

Linda J. Saif (Columbus, Ohio, 1947) és una científica microbiana estatunidenca. És una becària Fulbright i membre de l'Acadèmia Nacional de Ciències.

## Biografia

Saif va créixer a Ohio i va estar exposada a l'agricultura des d'una edat primerenca al temps transcorregut a la granja dels seus avis. Va assistir a la universitat privada d'arts liberals del Col·legi de Wooster el 1965 i es va graduar amb honors en biologia el 1969. Després, va assistir breument a la Universitat Case Western Reserve abans d'assistir a la Universitat Estatal d'Ohio el 1970 per completar el seu màster en ciències en Microbiologia i Immunologia. Després va realitzar un doctorat en la Universitat Estatal d'Ohio i va finalitzar el 1976.
Va estudiar la primera manifestació del SARS-CoV amb l'Organització Mundial de la Salut el 2003.
Al 2015, es va convertir en la primera dona en rebre el premi Wolf en Agricultura per la seva investigació en virologia e immunologia. Més tard, Saif va ingressar a l'Acadèmia Nacional d'Inventors (NAI per les seves sigles en anglès) el 2017.

## Referències

* 1 2 «Linda Saif elected to National Academy of Inventors - CFAES».
* ↑ «Linda Saif - College of Veterinary Medicine». [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ «Ohio State Researcher Elected To National Academy Of Sciences», 05-05-2003. Arxivat de l'original el 2018-03-20. [Consulta: 1r abril 2019].
* ↑ «About the PNAS Member Editor». National Academy of Sciences. Arxivat de l'original el 2020-09-07. [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ American Women of Science Since 1900 (en anglès). ABC-CLIO, 2011. ISBN 9781598841589.
* ↑ Wheeler, Tracy. «Ohio scientists study animals to learn how to protect humans», 22-04-2005. Arxivat de l'original el 2017-08-30. [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ «Rivlin, Bennett present 'Israel's Nobel Prize' to eight US scientists and artists», 01-06-2015. [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ «Linda Saif wins prestigious Wolf Prize in Agriculture», 2015. [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ «Linda Saif elected to National Academy of Inventors», 01-04-2017.
# Parva Planum

Parva Planum és una formació geològica de tipus planum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -64.5 ° latitud N i 276.96 ° longitud E, que fa 1.027,32 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 2003 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Parva Planum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Blunck, Jürgen. Exposition Press. Mars and its Satellites, A Detailed Commentary on the Nomenclature. 2$^a$, 1982.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 83

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu vuitanta-tres.

## Esdeveniments

* Comença la construcció dels limes (fronteres amb muralles) per protegir Roma dels germànics.
* Es prohibeix la castració dels esclaus romans.

## Necrològiques

* Consort Liang, consort de l'Emperador Zhang de Han.
# El Mas de la Riera

El Mas de la Riera és una obra de Pontons (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia composta de planta baixa, pis i golfes, amb coberta a dues vessants, amb portal d'entrada d'arc de mig punt adovellat i finestres de petites dimensions. Torre annexa de planta quadrangular, formada per carreus petits i irregulars, disposats en fileres horitzontals. Baluard. Edificis agrícoles propers.

## Història

Segons els habitants, es conserven documents que parlen de la masia des del segle xv. Per la tipologia de la torre, segurament el orígens de la masia són més antics.

## Referències

* 1 2 «El Mas de la Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Casa Llorenç Armengol

La casa Llorenç Armengol és un edifici modernista situat a la Rambla de Catalunya de Barcelona, 125, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Història

Va ser projectat el 1899 per l'arquitecte Adolf Ruiz i Casamitjana per a Llorenç Armengol.

## Descripció

Consta de planta baixa i cinc pisos, amb quatre obertures per planta i un parament cec central. Els pisos primer i segon tenen dues tribunes als extrems, unides per un balcó corregut al primer amb barana calada de pedra, i balcons individuals al segons amb baranes de ferro forjat. Sobre aquestes hi ha el balcó corregut del tercer pis, amb baranes de pedra al extrem i de ferro forjat al centre. Els dos pisos superiors s'enllacen amb un regruix a l'entorn de les obertures centrals, amb un coronament enlairat format per tres arcs ogivals, on hi consten tres escuts amb una decoració escultòrica de caràcter vegetal. El parament llis de la façana es cobreix amb esgrafiats.
Al vestíbul destaca el tractament del sostre i les parets, amb elements ornamentals de guix.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Lorenzo Armengol». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Lorenzo Armengol. Rambla Catalunya (125). Sol·licitar permís per construir una casa de planta baixa i cinc pisos». Q127 Eixample 7260/1899. AMCB, 01-03-1899.
* 1 2 «Casa Llorenç Armengol». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Casa Llorenç Armengol». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Zephyria Planum

Zephyria Planum és una formació geològica de tipus planum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 3.26 latitud N i 156.75 ° longitud E, que fa 575.11 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 2007 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Zephyria Planum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Blunck, Jürgen. Exposition Press. Mars and its Satellites, A Detailed Commentary on the Nomenclature. 2$^a$, 1982.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 280
## Esdeveniments

* Pròcul, usurpador romà, es posa al capdavant dels descontents de Lió, i es proclama a ell mateix emperador en aquesta ciutat.
* Apareixen els turingis, una tribu germànica.
* L'emperador Sima Yan ocupa la major part del sud del regne de Wu i uneix l'Imperi xinès, funda la dinastia Jin Occidental. Posa fi al Període dels Tres Regnes, la capital es converteix en l'antiga i pròspera ciutat de Luoyang.
* El matemàtic grec, Pappos d'Alexandria, demostra geomètricament la propietat del centre de gravetat.

## Necrològiques

* Maharaja Sri-Gupta de la Dinastia Gupta
# Sant Jaume de Vallespinosa

Sant Jaume és una església parroquial al nucli urbà de Vallespinosa inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Edifici d'una sola nau, amb presbiteri pla no diferenciat. Està cobert amb volta de canó apuntat que arrenca d'una imposta. Durant el segle xix van obrir-se dues capelles, rectangulars i amb volta de creueria, a la zona immediata al presbiteri. A la del costat de l'Epístola hi apareix, en la clau de l'arc, l'heràldica dels Cervelló. L'altra capella va ser ampliada tardanament en direcció als peus de l'edifici. La porta d'accés, que s'obre a la façana de ponent, és moderna. L'aparell només és visible en aquelles parts on no hi ha arrebossat. Es tracta de carreus regulars, tallats a cop d'escoda i disposats en el mur de manera isòdoma.

## Història

Vallespinosa es devia colonitzar durant la segona meitat del segle xi. Això no obstant, la primera notícia relativa al castell de Vallespinosa correspon a l'any 1193. Era propietat aleshores de la família Cervelló, tot i que els Clariana també hi posseïen drets. La capella castellera dedicada a Santa Maria ja era bastida l'any 1193.
Segons l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, l'església de Sant Jaume es va construir durant aquests anys, atesa la impossibilitat d'ampliar l'altra, en un moment en el qual les necessitats haurien de créixer. En aquest període cal situar la consolidació de la repoblació de l'indret. En canvi, Francesca Español suggereix que l'edifici va ser construir durant el segle xiii o principis del segle XIV.
Diferents llegats testamentaris van afavorir-la durant el segle xiv.

## Notes

* 1 2 «Església de Sant Jaume». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
* ↑ Español Bertran, Francesca. L'arquitectura religiosa romànica a la Conca de Barberà i Segarra tarragonina. Montblanc: Centre d'Estudis de la Conca de Barberà, 1991, p. 337. ISBN 84-604-0615-6.

## Enllaços externs

* «ESGLÉSIA DE SANT JAUME - Pontils (Vallespinosa)». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Sigma dels Bessons

Sigma dels Bessons (σ Geminorum) és un estel de magnitud aparent +4,23 a la constel·lació dels Bessons. És una gegant taronja de tipus espectral K1IIIb i 4.600 K de temperatura efectiva. Lluix amb una lluminositat equivalent a 34 sols i té un radi 9,3 vegades més gran que el radi solar. Probablement és una gegant de baixa massa, entorn de 1,5 masses solars. S'hi troba a 122 anys llum del sistema solar.
Sigma Geminorum és un estel variable del tipus RS Canum Venaticorum. Té una acompanyant molt propera —possiblement una nana de tipus G o K— a una distància de només 0,2 ua de l'estel principal que completa una òrbita cada 19,605 dies. La rotació de la gegant taronja està sincronitzada amb el període orbital de la companya, girant més de pressa de l'habitual —la seva velocitat de rotació en l'equador és entre 22 i 27 km/s. Això ha generat una gran activitat magnètica en l'estel gegant taronja; fins al 30% de la seva superfície està coberta de grans taques estel·lars, que poden ser anàlogues a les del Sol, però de grandàries descomunals, de manera que quan gira l'estel la seva lluentor varia. Així mateix, és una de les fonts més importants de rajos X així com una radiofont notable.

## Referències

* ↑ «The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 10-1989, pàg. 245–266. DOI: 10.1086/191373.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ «Starspots» (en anglès). The Astronomy and Astrophysics Review, 3, 02-05-2009, pàg. 251-308. DOI: 10.1007/S00159-009-0020-6.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 4 David W. Latham «Rotational and radial velocities for a sample of 761 Hipparcos giants and the role of binarity» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 07-12-2007, pàg. 209–231. DOI: 10.1088/0004-6256/135/1/209.
* ↑ «Lithium in red giant stars: Constraining non-standard mixing with large surveys in the Gaia era». Astronomy and Astrophysics, 1-2020. DOI: 10.1051/0004-6361/201936360.
* ↑ «Sigma Geminorum - Variable of RS CVn type» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 11 desembre 2020].
* 1 2 «Sigma Geminorum» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 11 desembre 2020].
# Necessitas non habet legem

Necessitas non habet legem és un antic proverbi llatí, encunyat per Publili Sirus,(85 aC. – 43 aC.) durant l'època tardana de la República Romana. Es tradueix com "la necessitat no té llei". Al segle xvi europeu, aquest proverbi va ser rescatat per aquells humanistes que defensaven el pensament de Maquiavel i el concepte de Raó d'estat. La frase expressava la justificació de les males accions del príncep, contràries a la moral i a la justícia, perpetrades amb l'objectiu de protegir el seu regne i els seus interessos.

## Referències

* ↑ Skinner, 1985, p. 283.

## Bibliografia

* Skinner, Quentin. Los fundamentos del pensamiento político moderno. I: El Renacimiento (en castellà). Mèxic: Fondo de Cultura Económica, 1985.
# Chalcoporos Rupēs

Chalcoporos Rupes és una formació geològica de tipus rupes a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -52.21 latitud N i 24.51 ° longitud E, que fa 404.98 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1985 i fa referència a una característica d'albedo localitzada a 50 latitud S i 6 ° longitud O.

## Referències

* ↑ "Chalcoporos Rupēs". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 446
## Esdeveniments

* Reliquiari, el rei dels sueus, es converteix al catolicisme. Els sueus dominen tota la península Ibèrica excepte la Tarraconense
* Xina envaeix Xampa, ocupa la capital Campapura i imposa tribut al país.
# Casa de Cultura (Ulldecona)

La Casa de Cultura —antiga església del Roser— és un edifici d'Ulldecona (Montsià) protegit com a bé cultural d'interès local. Església de l'antic Convent de Dominics, situat enfront d'ella. Té planta rectangular de cinc trams i absis quadrat amb capelles laterals entre els contraforts de la nau. El tram de la nau tocant l'absis vol simular un creuer, malgrat no ser-ho estructuralment. Als peus s'aixecava el cor sobre volta de creueria; actualment sobre l'antic cor, i estenent-se cap al centre de l'església, s'ha situat la biblioteca. La nau així com les capelles estan cobertes per volta de creueria, mentre que el pseudo-creuer s'ha coronat amb una cúpula esfèrica de metall, que substitueix l'anterior de pedra. En els murs laterals s'obren finestres de mig punt. A l'exterior, façana molt senzilla amb porta adovellada d'arc de mig punt i campanar poc alt de secció quadrada. Els murs són de maçoneria menys en les cantoneres i estructures portants que són de carreus. La teulada és a dues vessants.

## Història

El convent fundat l'any 1593 actuà com a vicariat fins al 1721, per després ser priorat. No es coneix cap referència sobre la data de construcció de l'església, però per l'estructura hom pensa que s'ha de situar en els segles XVII-XVIII. El 1775 consta l'existència de la confraria del Santíssim Rosari del Convent del Dominics. Amb la Guerra del Francès l'església és utilitzada com a magatzem i corral, amb el que el paviment i l'altar són destruïts. L'any 1814 tornen els religiosos i amb ells l'edifici fou reconstruït. Amb la desamortització fou expropiat el convent i l'església resta oberta al culte fins a 1872. Després d'aquesta data, l'ajuntament l'utilitzà per diverses funcions municipals com mercat, fins que finalment es remodelà per fer-ho servir com a casa de cultura amb una biblioteca. Amb anterioritat al segle xix hi havia un pas elevat que comunicava l'església i convent.

## Referències

* 1 2 «Casa de Cultura». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Kazimierz Hofman

Kazimierz Hofman (Cracòvia, 1842 - Berlín, 1 de juliol de 1911) va ser un pianista, compositor i pedagog polonès.
Va estudiar al Conservatori de Viena. Va debutar com a pianista a Viena el 1851. Després de tornar a Cracòvia, va dirigir una orquestra de teatre (en els anys 1868-1878).
Hofman es va dedicar al teatre de Cracòvia per compondre i realitzar actuacions musicals. Va compondre música per a les arts escèniques, incloent-hi l'opereta còmica Żaki, i Kosciuszko at Racławice. També va crear l'òpera Wanda, filla de Cracús amb llibret de Franciszek Wężyk. Des de 1878 a Varsòvia, on es va convertir en professor al Conservatori i fins a 1882 va dirigir una orquestra de ballet. Józef Śliwiński es va destacar del grup dels seus alumnes.
El 1886 va traslladar-se a Berlín on podia proporcionar una millor formació musical al seu fill Józef Hofmann, que va ser un virtuós del piano i va arribar a dirigir l'Institut Curtis de Filadèlfia.

## Referències

* ↑ «HOFMAN, KAZIMIERZ». https://www.rmfclassic.pl/encyklopedia/hofman-kazimierz.html. Arxivat de l'original el 2020-11-01. [Consulta: 25 desembre 2018].
* ↑ Zieliński, Jarosław. «Poles in Music (1902) – Polish Music Center» (en anglès). University of South California (USC). [Consulta: 14 gener 2025].
# Abadia de Chelles

L'Abadia de Chelles (en francès: Nôtre Dame des Chelles), va ser una abadia merovíngia situada a Chelles, departament de Sena i Marne a França, i dedicada a sant Jordi. Va ser pensat com un monestir per a dones; pèro la seva reputació va anar creixent, i amb l'afluència dels homes que desitjaven seguir la vida monàstica, es va establir una comunitat masculina en paral·lel, creant un monestir doble.

## Història

Fundat en el lloc d'un antic palau merovingi (Vil·la Calae) pertanyent al rei Clodoveu I, la seva esposa Clotilde havia construït una petita capella dedicada a sant Jordi prop de l'any 511.
Santa Bathilda, vídua del rei Clodoveu II, prop de l'any 658, va fundar l'abadia sobre las ruïnes de la capella de Clotilde amb les seves donacions es va poder construir el monestir i una nova església dedicada a la Santa Creu. Batilda d'Ascània i les següents abadesses van establir ràpidament una reputació impressionant per fomentar l'aprenentatge, que va atreure monjos a Chelles i va donar lloc a la seva conversió en un monestir doble a la fi del segle VII. D'acord amb la Nova Enciclopèdia Catòlica, l'abadia va representar un pas en el progrés de cristianisme cèltic a Borgonya, especialment en la seva admissió de monjos.
Al final del segle viii, l'abadessa Gisela, filla de Pipí el Breu i germana de Carlemany, va construir un nou edifici i va dotar el monestir d'un scriptorium, on molts llibres van ser escrits per les monges. L'any 798, la ciutat es va convertir en un lloc de vacances de Carlemany i els seus fills.
El monastir va ser dissolt durant la Revolució francesa, el 1796. Els seus bens van ser venuts a particulars.

## Esdeveniments

* Freqüents visites del rei Khilperic I a l'abadia, fins al seu assassinat, prop seu, l'any 584.
* En aquest lloc va ser monja Suanaquilda, esposa de Carles Martell.
* En aquest lloc van ser monjas Gisela i Gertrude, respectivament germana i filla de Carlemany.
* Desaparició d'un famós calze merovingi d'or durant la Revolució francesa.

## Referències

* 1 2 Lerner i 1994, 25.
* 1 2 Coxall, David. «Chelles». A: André Vauchez. Encyclopaedia of the Middle Ages (en francès).
* ↑ Folz, 1975, p. 372.
* ↑ Geary, 2010, p. 153-158.
* ↑ Tardif, 2003, p. 463.
* ↑ Nelson, 1996, p. 191.
* ↑ «Histoire de Chelles» (en francès). Arxivat de l'original el 2008-11-20. [Consulta: 24 abril 2017].
* ↑ Varin, Jacques. Chelles, un avenir digne de son passé (en francès). éditions Paris, 1983.

## Bibliografia

* Folz, Robert. Tradition hagiographique et culte de sainte Bathilde, reine des Francs (en francès). Comptes rendus des séances de l'Académie des Inscriptions et Belles-Lettres vol. 119 nº 3, 1979.
* Geary, Patrick J. Readings in medieval history (4th ed.) (en anglès). Toronto: University of Toronto Press, 2010. ISBN 9781442601208.
* Nelson, Janet L. The Frankish world: 750–900 (en anglès). Londres: Hambledon, 1996. ISBN 1852851058.
* Lerner, Gerda. The Creation of Feminist Consciousness: from the Middle Ages to Eighteen-seventy (en anglès). Nova York: Oxford University Press, 1994. ISBN 9780195090604.
* Tardif, H. New Catholic Encyclopedia, 2nd ed.. Chelles, convent of (en anglès), 2003.
# Aesacus Dorsum

Aesacus Dorsum és una formació geològica de tipus dorsum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 38.69 ° latitud N i 154.72 ° longitud E, que fa 276.69 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1985 i fa referència a una característica d'albedo localitzada a 45 ° latitud N i 205 ° longitud O.

## Referències

* ↑ "Aesacus Dorsum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 461

El 461 (CDLXI) fou un any comú començat en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* Inici del regnat de Libi Sever
* Concili a Tours

## Necrològiques

* 10 de novembre - Roma (Itàlia): Papa Lleó I, clergue catòlic italià.