OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Union Grand-Duc Adolphe

La Union Grand-Duc Adolphe és l'organització aglutinadora dels interessos musicals a Luxemburg, en representació de les societats corals, bandes de música, escoles de música, societats teatrals, associacions folklòriques i grups instrumentals. Cobrint unes 340 societats, té més de 17.000 membres individuals.

## Història

El 6 de setembre de 1863, l'Allgemeiner Luxemburger Musikverein (ALM) va ser fundada per representar els interessos de 26 societats musicals i corals a Luxemburg. El president d'Honor era el príncep Enric dels Països Baixos, el president August Fischer, membre de la Cambra de Diputats, un regidor de la ciutat, i el director Jean Antoine Zinnen, el compositor nacional. El 15 de juny de 1864, el primer festival d'ALM es va celebrar a Ettelbrück amb una representació de cor del poema patriòtic Ons Heemecht escrit per Michel Lentz i que havia posat la música Zinnen. A l'any següent, en un festival de música a Vianden, es cantava amb un acompanyament instrumental per primera vegada. El 1919, el nom de l'organització es va convertir en Unió Adolphe que, el 1947, va ser finalment modificat a «Union Grand-Duc Adolphe (Ugda)», en representació de 174 societats musicals. L'Ugda va establir una oficina permanent a la Plaça d'Armes el 1956 i, el 1969, es va traslladar a una nova seu a la reformada Casa Van der Vekene al Grund.

## Escola

A partir de 1986, quan va arribar sota el patrocini del Gran Duc Joan i la Gran Duquessa Carlota, la Ugda ha creat les seves pròpies escoles de música i en general ha promogut l'interès per la música mitjançant l'organització de concerts i tallers. Reconegut el 1991 com un establiment d'interès públic, l'Escola de Música Ugda és responsable de l'ensenyament de la música en 67 municipis del Gran Ducat de Luxemburg. Els cursos de l'escola s'organitzen en estreta col·laboració amb les societats musicals locals. Amb més de 180 professors, es van matricular uns 4.800 estudiants per inscriure's en el curs 2010/2011.

## Referències

* 1 2 «UDGA Ecole de Musique» (en francès). [Consulta: 3 juliol 2015].
* 1 2 «Union Grand-Duc Adolphe». A: Luxemburger Lexikon (en alemany). Luxembourg: Editions Guy Binsfeld, 2006.
# Nicolas Liez

Nicolas Liez (Neufchâteau, 14 d'octubre de 1809 - Dresden 30 d'agost de 1892) va ser un pintor, escultor i arquitecte luxemburguès recordat, en particular, per les seves litografies d'escenes d'arreu del Gran Ducat i per les seves pintures a l'oli sobre la ciutat de Luxemburg.
Nascut a Neufchâteau en el departament francès de Vosges el 14 d'octubre de 1809, Liez era fill de Marie Weber i d'un sabater, Jean-Joseph Liez. El 1812, quan Nicolas tenia tres anys, la família es va traslladar a Luxemburg, on el seu pare va prendre la nacionalitat luxemburguesa. Després d'anar a l'escola local, Liez va estudiar dibuix amb Jean-Baptiste Fresez a l'École de Disseny, on va ser guardonat amb la medalla de plata el 1827. Va continuar els estudis a Charleroi i Mons a Bèlgica, on va aprendre l'art de la litografia.
La col·lecció de litografies publicades en el seu Voyage pittoresque à travers le Grand Duché de Luxembourg (1834) és considerada una de les seves obres més reeixides.

## Galeria

* Nico Klopp: Voyage pittoresque à travers le Grand-Duché de Luxembourg (c. 1834)
* Nicolas Liez: Hôtel du Gouvernement, Luxembourg (c. 1834)
* Nicolas Liez: Voyage pittoresque à travers le Grand-Duché de Luxembourg (c. 1834)

## Referències

* ↑ «Liez, Nicolas». A: Luxemburger Lexikon, 2006.
* ↑ Bisdorff, Georgette. «Nicolas Liez» (PDF). [Consulta: 10 juliol 2015].
# Ascensió (escultura)

Ascensió (en francès: Ascension) és el nom de dues escultures realitzades el 1978 i el 1986 respectivament per l'escultor luxemburguès Lucien Wercollier.

## Primera versió

Una primera versió de l'escultura va ser acabada el 1978. Havia estat encarregada pel govern de Luxemburg com un present al Centre Kennedy a Washington, DC. Està realitzada de marbre rosa i es pot trobar a la sala de concerts.

## Segona versió

Vuit anys més tard, el 1986, una segona versió feta de bronze va ser erigida davant de l'ajuntament a Strassen, Luxemburg, sobre un pedestal de granit, que conté el nom de l'escultura i l'artista (Lucien Wercollier). L'escultura està signada com LW 1986.

## Referències

* ↑ «Gifts on Tour at the Kennedy Center» (PDF) (en anglès). [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Muller, Joseph-Émile. «Ascension». A: Lucien Wercollier. Lëtzebuerg: Publication de la Section des arts et lettres de l'Institut grand-ducal. Imprimerie Saint-Paul, 1983, p. 117.
# La Voix du Luxembourg

La Voix du Luxembourg va ser un diari francòfon publicat a Luxemburg entre 2001 i 2011. Publicat per Saint-Paul Luxembourg, La Voix va ser el suplement en llengua francesa del vaixell insígnia de Saint-Paul, el Luxemburger Wort, fins que es va llançar com un diari independent el 2001. Es va publicar de dilluns a dissabte.
La Voix va tenir la seva seu a la ciutat de Luxemburg i tenia una actitud conservadora. El diari va rebre un subsidi de premsa estatal de 933.221 euros, el 2009.
La circulació va ser de 9.909 còpies el 2003. El 2004, va tenir una tirada de 4.000 exemplars. El 2006 la seva circulació era de 8.529 còpies, i de 4000 còpies el 2010. El 30 de setembre de 2011 va publicar la seva última edició.

## Referències

* ↑ Multilingualism, Education and Change. Peter Lang, 2008, p. 75. ISBN 978-3-631-57285-6 [Consulta: 22 juliol 2015].
* 1 2 Ward, David. «A Mapping Study of Media Concentration and Ownership in Ten European Countries». Dutch Media Authority, 2004. Arxivat de l'original el 2014-08-12. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ Kelly, Mary; Mazzoleni, Gianpietro; McQuail, Denis. The Media in Europe: The Euromedia Handbook. SAGE Publications, 2004, p. 140. ISBN 978-0-7619-4132-3 [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «The Luxembourg Media Landscape». EU. LU. [Consulta: 22 juliol 2015].
* 1 2 «La Voix du Luxembourg». Euro Topics. Arxivat de l'original el 2015-01-22. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «Ministère d'État». Service Information et Press. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ Hirsch, Mario. «Luxembourg». A: The Media in Europe (en anglès). Londres: Sage, 2004, p. 140. ISBN 978-0-7619-4132-3.
* ↑ «List of represented titles». Publicitas International AG, 15-09-2008. Arxivat de l'original el 2015-05-05. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «La Voix du Luxembourg to cease publication». Publicitas, 13-09-2011. Arxivat de l'original el 2015-01-22 [Consulta: 22 juliol 2015].
# Gaston Diderich

Gaston Diderich (Ciutat de Luxemburg, 18 de juny de 1884 - 29 d'abril de 1946) va ser un jurista i polític luxemburguès. Va ocupar el càrrec d'alcalde de la ciutat de Luxemburg entre 1921 i fins a la seva mort el 1946. El seu fou el mandat ininterromput més llarg a la història de la ciutat. A més a més, Diderich va ser un membre de la Cambra de Diputats de Luxemburg des de 1918 fins a 1940, i novament des de 1945 fins a la seva mort l'any següent.
Diderich va començar la seva vida política a la Lliga Liberal, de la que va formar part de l'ala més progressista. Després de l'ocupació alemanya durant la Primera Guerra Mundial, la Lliga Liberal es trobava a l'oposició per primera vegada i va patir divisions ideològiques. Diderich, essent alcalde de la ciutat de Luxemburg, va prendre el paper de líder de l'esquerra del partit, en oposició a la direcció del liberalisme clàssic de Robert Brasseur, que havia fundat el partit el 1904.
L'ala esquerra finalment va triomfar, però solament a costa de col·lapsar el partit. La principal part del partit, sobretot la d'ideologia d'esquerres, es va reformar com el Partit Radical Socialista, sota el lideratge de Diderich.

## Referències

* 1 2 Hearl, 1988, p. 379.
* ↑ Hearl, 1988, p. 378.
* ↑ Mersch, 1959, p. 335.

## Bibliografia

* Hearl, Derek. «The Luxembourg Liberal Party». A: Liberal Parties in Western Europe (en anglès). Cambridge: Cambridge University Press, 1988. ISBN 0-521-32394-0.
* Mersch, Jules. «Les Metz: la Dynastie du Fer». A: Biographie nationale du pays de Luxembourg (en francès). Luxembourg City: Victor Buck, 1959 [Consulta: 10 agost 2015].

## Vegeu també

* Llista d'alcaldes de la Ciutat de Luxemburg
# Jean-Baptiste Servais

Jean-Baptiste Servais (Differdange, 7 d'octubre de 1760 - Ciutat de Luxemburg, 27 d'agost de 1822) va ser un arquitecte i polític luxemburguès. Va ocupar el càrrec com a alcalde de la ciutat de Luxemburg del 7 de febrer de 1803 al 5 d'abril de 1811.

## Referències

* ↑ Les Servais de Differdange. Le Maire Jean-Baptiste Serveis 1760-1822 (en francès), p.405 [Consulta: 11 agost 2015Bibliothèque nationale Luxembourg. Luxemburgensia online].

## Vegeu també

* Llista d'alcaldes de la Ciutat de Luxemburg
# Émile Reuter

Émile Reuter (Ciutat de Luxemburg, 2 de juny de 1874 - Ciutat de Luxemburg, 14 de febrer de 1973) fou un polític i jurista luxemburguès, Primer Ministre de Luxemburg del 1918 al 1925.
Després d'acabar l'escola el 1893 en l'Ateneu de Luxemburg, Émile Reuter va estudiar dret a Estrasburg, Nancy i París entre 1894 i 1898. El 1903 es va convertir en president de l'Associació popular catòlica i el 1911 va ser escollit membre de la Cambra de Diputats. El 1914 va ser membre fundador del Partit de la Dreta. Una mica abans del final de la Primera Guerra Mundial, el 28 de setembre de 1918 Reuter es va convertir en primer ministre i Ministre d'Afers Exteriors i de l'Interior. El 1925 es va produir una crisi al govern quan la Cambra va rebutjar les propostes del govern per amalgamar les companyies ferroviàries Guillaume-Luxembourg i Prince-Henri sota la direcció belga, per aquesta causa el Gabinet Reuter va dimitir. Des de 1926 fins a 1959 -a part dels anys de guerra- va ser president de la Cambra de Diputats. Fins a 1964 va ser també el primer president del Partit Popular Social Cristià (CSV), fundat el 1944. El 1957 es va convertir en ambaixador de Luxemburg davant la Santa Seu.

## Referències

* Dostert, Paul. Emile Reuter 1874-1973 a 400 Joer Kolléisch, Band II. Luxemburg: Saint Paul, 2003, p. 327-328. ISBN 2-87963-419-9.
# Norbert Metz

Jean-Joseph Norbert Metz, més conegut com a Norbert Metz, (Ciutat de Luxemburg, 2 de febrer de 1811 - Eich, Ciutat de Luxemburg, 28 de novembre de 1885) va ser un enginyer, empresari i polític luxemburguès. Amb els seus dos germans, membres de la poderosa família Metz, Charles i Auguste, van definir la vida política i econòmica de Luxemburg en la meitat del segle xix.
Metz va ser el líder de 'quarante huitards': els radicals liberals responsables de la promulgació de la Constitució de Luxemburg el 1848. Va ser nomenat pel rei a l'Assemblea dels estats el 1842, en representació del cantó de Capellen. Més tard va ser escollit per representar a Capellen a l'Assemblea Constituent, el 1848. Pro- belga i anti-Confederació Alemanya, després de les primeres eleccions, Metz va ser nomenat Ministre de Finances i d'Assumptes Militars.
El 21 de maig de 1834, es va casar amb Marie-Barbe-Philippe-Eugénie Tesch, qui va tenir tres fills abans de morir el 29 de gener de 1845. Es va tornar a casar amb la prima de Tesch, de divuit anys, Marie-Suzanne - Albertine Tesch el 7 de novembre de 1850.
Quan els seus dos germans van morir en un curt període (Charles el 1853 i Auguste el 1854), Norbert Metz es va retirar de la política, per dedicar-se per complet a les seves diverses activitats comercials:
* El 1843 Auguste Metz va rebre l'autorització per processar mineral de ferro. Tanmateix, no va ser fins a 1847 que el «minette» es va utilitzar -mineral de baixa qualitat- d'Eich als forns de la seva foneria «Forges d'Eich».
* L'inventor Henry Bessemer va fer possible l'apogeu al negoci de la siderúrgia d'Auguste i Norbert Metz.
* El 1871, la foneria de Metz (més tard Arbed Esch-Schifflange) va ser fundada.
* A través d'una fusió amb les altres[foneries, el 1911 es va fundar Grup Arbed després de la mort de Norbert Metz.
* A més a més, mitjançant la «Fundació Norbert Metz», ell i la seva família van contribuir molt a la creació de l'hospital d'Eich.

## Referències

* ↑ Mersch, 1963, p. 429.
* ↑ Thewes, 2006, p. 18.
* ↑ Mersch, 1963, p. 485.
* ↑ «Mémorial A, 1848, No. 38» (PDF) (en francès/alemany). Service central de législation. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 agost 2015].
* ↑ Thewes, 2006, p. 17.
* 1 2 Mersch, 1963, p. 373.

## Bibliografia

* Mersch, Jules. «Les Metz: la Dynastie du Fer». A: Biographie nationale du pays de Luxembourg depuis sus origines jusqu'a nos jours (en francès). Luxembourg City: Victor Buck, 1963 [Consulta: 13 agost 2015].
* Thewes, Guy. Les gouvernements du Grand-Duché de Luxembourg depuis 1848 (PDF) (en francès). Luxembourg City: Service Information et Presse, 2006. ISBN 978-2-87999-156-6 [Consulta: 13 agost 2015].
# Castell de Born

El castell de Born (en luxemburguès: Schlass Bur; en francès: Château de Born), està situat en el centre del petit llogaret de Born a uns 8 quilòmetres al nord de Wasserbillig al sud-est de Luxemburg.

## Història

Té una història que data de 1286, quan els Senyors de Born vivien allà. En particular, es van associar amb les famílies d'Hattstein, Faust d'Aschaffenbourg i de Villers. L'edifici del castell actual va ser construït sobre l'antic indret de l'anterior al segle xviii i és de propietat privada.

## Referències

* ↑ «Bornitor=Commune de Mompach» (en francès). Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 14 setembre 2015].
* ↑ Muller, Jean-Claude. Les seigneurs de Born-sur-Sûre, notamment les familles de Hattstein, Faust d'Aschaffenbourg et de Villiers (en francès), 1999.

## Vegeu també

* Llista de castells de Luxemburg
# Vallabriga

Vallabriga és un poble del municipi de Beranui, situat damunt l'antic monestir de Santa Maria d'Ovarra, a la Baixa Ribagorça d'Aragó, a una altitud sobre el nivell del mar de 1.160 metres, sota la serra de Vallabriga, paret occidental del congost d'Ovarra i contrafort oriental del massís del Turbó, i dalt de la vall de l'Isàvena.
L'activitat és agrícola i ramadera.
Posseeix una senzilla església parroquial de construcció popular, Sant Esteve. És del segle xix. Es van reutilitzar elements d'una construcció romànica, alguns carreus i la pica baptismal.
Segons el cens de l'any 1381 a Balabriga o Vallabriga hi havia 15 llars (focs). L'any 1385 vivien 22 morabatins. En el cens de l'any 1554 apareixen 15 cases. 33 habitants estaven censats en 1980; 6 en 1991; l'any 2006 tenia 3 habitants i 7 en 2010.
Al cementiri queden restes del romànic, una paret en forma de cilindre absidal del temple dedicat a Sant Esteve, del segle XII.

## Vegeu també

* Congost d'Ovarra

## Referències

* 1 2 «Vallabriga». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vallabriga». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Beranui. Madrid: Ministeri de Foment - Institut Geogràfic Nacional, 1.997 (Mapa Topogràfic Nacional d'Espanya escala 1:25.000, 213-III).
* ↑ «Historia del Condado de Ribagorza». Arxivat de l'original el 2017-10-26. [Consulta: 18 octubre 2015].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Vallabriga». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 19 octubre 2015].
* ↑ «Romànic Aragonés, Vallabriga». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 18 octubre 2015].
# Govern d'Alliberament (Luxemburg)

El Govern d'Alliberació es va formar el 23 de novembre de 1944, quan el govern a l'exili va arribar a Luxemburg des de Londres i es va sentir obligat a incloure membres de la Unio'n (Fraiheetsorgansatiounen), grup de la Resistència luxemburguesa que havia mantingut l'orde des de l'alliberació per les tropes dels Estats Units el 10 de setembre de 1944.
El 23 de febrer de 1945 Robert Als i l'ajudant de camp de la Gran Duquessa Carlota, Guillaume Konsbruck es van afegir, així com en 21 d'abril 1945 Nicolas Margue.
Un dels problemes era que de 55 diputats que n'hi havia abans de la guerra, només en van quedar 25. La resta havia estat assassinada, o era a camps de concentració o se sospitava la seva col·laboració amb els nazis. El govern només volia organitzar noves eleccions a la Cambra de Diputats quan la guerra va acabar i la gent havia tornat de les deportacions. Per tant, va prendre decisions segons les lleis de 1938 i 1939, que donava augment de poders en temps de crisi. Això va provocar fortes crítiques, per la qual cosa el govern va establir una Assemblea Consultiva, que a part dels diputats restants també incloïa membres de la resistència.
El 21 d'octubre 1945 es van organitzar les primeres eleccions des de l'alliberació, que va proporcionar el Govern de la Unió Nacional el 14 de novembre.

## Composició
### Des del 23 de novembre de 1944 fins al 21 d'abril de 1945

* Pierre Dupong: Ministre d'Estat, Cap de Govern, Ministre d'Hisenda i l'Exèrcit
* Joseph Bech: Ministre de Relacions Exteriors, Ministre de Viticultura
* Pierre Krier: Ministre de Treball i Seguretat Social
* Victor Bodson: Ministre de Justícia i Transports
* Pierre Frieden: Ministre d'Escoles, Cultura, les Arts i les Ciències
** A partir de 23 de febrer 1945 també:
* Robert Als: Ministre de l'Interior
* Guillaume Konsbruck: Ministre d'Agricultura, Comerç, Indústria, Professions i Aprovisionament

### Del 21 d'abril de 1945 fins al 14 de novembre de 1945

* Pierre Dupong: Ministre d'Estat, Cap de Govern, el Ministre d'Hisenda i l'Exèrcit
* Joseph Bech: Ministre de Relacions Exteriors, Ministre de Viticultura
* Pierre Krier (LSAP): Ministre de Treball i Seguretat Social
* Nicolas Margue (CSV): Ministre d'Agricultura
* Victor Bodson: Ministre de Justícia i Transports
* Pierre Frieden: Ministre d'Escoles, Cultura, les Arts i les Ciències
* Robert Als: Ministre de l'Interior
* Guillaume Konsbruck: Ministre de Subministrament i Economia

## Referències

* 1 2 «Le Gouvernament de la Libértation». A: Government of Luxembourg. Les Gouvernements du Grand-Duché de Luxembourg depuis 1848 (PDF), 2011, p. 115–121. ISBN 978-2-87999-212-9.
* ↑ «Le Gouvernament d'Union Nationale». A: Government of Luxembourg. Les Gouvernements du Grand-Duché de Luxembourg depuis 1848 (PDF), 2011, p. 123-127. ISBN 978-2-87999-212-9.
# René Konen

René "Boy" Konen (Binsfeld, 23 d'abril de 1921 - Ciutat de Luxemburg, 14 de novembre de 1994) fou un polític luxemburguès i ministre del govern.
Va formar part del gabinet Werner-Thorn-Flesch on va ocupar el càrrec de ministre d'Obres Públiques entre 1979 i 1984. Abans d'això, havia estat president del Partit Democràtic, al qual pertanyia, i regidor de l'ajuntament de la ciutat de Luxemburg. Va ser membre de la Cambra de Diputats entre 1974 i 1979 i novament, darrere el seu pas ministerial, a partir de 1984 fins a 1993.
Va donar el seu nom al túnel René Konen a la ciutat de Luxemburg, la construcció del qual va començar quan Konen era Ministre d'Obres Públiques. El seu nom també el porten l'Estadi Boy Konen, una instal·lació esportiva de la Ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Le Gouvernement Werner/Thorn/Flesch». A: Government of Luxembourg. Les Gouvernements du Grand-Duché de Luxembourg depuis 1848 (PDF), 2011, p. 192-193. ISBN 978-2-87999-212-9 [Consulta: 22 octubre 2015].
# Auguste Laval

Auguste Laval (Antoine Marie Auguste Laval-Metz) (Ciutat de Luxemburg, 4 de febrer de 1843 - Berna, 29 d'octubre de 1915) fou un polític, jurista i empresari luxemburguès. Va seure durant anys a la Cambra de Diputats, dels quals va ser com a president des de 1905 fins a 1915.
Laval-Metz va ser escollit per primera vegada a la Cambra de Diputats el 1878, representant a Luxemburg-Campagne. Va conservar el seu escó a Cambra durant dotze anys fins al 1890. Inicialment, Laval era un rival de primer ministre Paul Eyschen, que havia estat amic de la infància, però després es va convertir en un dels més forts partidaris d'Eyschen. El 1890, Laval va deixar la Cambra per tornar el 1899 per a un període de tres anys. El 1902, Laval es va convertir en president del Col·legi d'Advocats.
Una vegada més va tornar a la seva posició legislativa en una elecció parcial el 1904, va ser elegit president de la Cambra el 1905 on va romandre fins a la seva mort. El seu primer acte va ser encapçalar la delegació de la Cambra a Schloss Hohenburg per al funeral de Gran Duc Adolf.
Principals qüestions durant el seu mandat com a President de la Cambra van ser la laïcitat i la creació d'escoles per a nenes. En aquesta última causa, en particular, Laval va estar molt involucrat, i va ser un dels artífexs de la creació d'escoles de nenes a la Ciutat de Luxemburg, Diekirch, Echternach i Esch-sur-Alzette. Laval va morir a Berna, el 29 d'octubre 1915, després d'haver anat a Suïssa per recuperar-se de la seva malaltia.
Laval es va casar amb Marie-Albertina-Petronille Teresa Metz, filla d'Auguste Metz.

## Honors

* Gran Oficial de l'Orde de la Corona de Roure (Promoció 1912).
* Comandant de l'Orde d'Adolf de Nassau
* Gran Creu de l'Orde de la Corona (Bèlgica)

## Referències

* 1 2 3 Mersch, 1963, p. 577.
* ↑ Mersch, 1963, p. 577-578.
* 1 2 Mersch, 1963, p. 578.
* ↑ Mersch, 1963, p. 579-580.
* ↑ Mersch, 1963, p. 428.
* ↑ «Mémorial du Grand-Duché de Luxembourg nº 41» (PDF) (en francès/luxemburguès), 17-06-1912. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 4 novembre 2015].

## Bibliografia

* Mersch, Jules. «Auguste Laval». A: Biographie nationale du pays de Luxembourg (en francès). Luxemburg: Victor Buck, 1963.
# François Valentiny

François Valentiny (Remerschen, 26 d'octubre de 1953) és un arquitecte luxemburgués.

## Biografia artística

Entre 1975 i 1980 va estudiar arquitectura a l'Escola d'Arquitectura de Nancy i a la Universitat d'Arts Aplicades de Viena.
El 1980 va completar els seus estudis amb el títol de Mestre *architecturae a la classe principal del professor Holzbauer a la Universitat d'Arts Aplicades de Viena i va ser becat pel Ministeri Federal de Ciència i Investigació d'Àustria. Al mateix any, va formar una aliança amb Hubert Hermann, fundant l'oficina d'arquitectes «Hermann & Valentiny» a Luxemburg i Viena.
De 1987 a 1992 va ser professor visitant al Departament d'Arquitectura de la Universitat de Ciències Aplicades, Trèveris i el 1991 es va convertir en el primer representant de Luxemburg la Biennal d'Arquitectura de Venècia. Entre els anys 1991 a 2007, va passar per diferents temps, a ser membre del comitè de disseny d'assessorament a la ciutat de Salzburg, membre del comitè de l'arquitectura i d'assessorament urbanístic de la ciutat de Trèveris, membre del comitè assessor al Museu d'Arquitectura Alemanya a Frankfurt del Main i membre del comitè d'administració de la Fundació d'Arquitectura i Enginyeria a Luxemburg, on també va ocupar el càrrec de president entre els anys 2006 i 2007.
Entre 2000 i 2003 va ser professor substitut a la Universitat de Ciències Aplicades de Leipzig i el 2002 va fundar i va publicar la primera revista d'arquitectura de Luxemburg Adato.

## Distincions

* 2006 fou guardonat amb la Condecoració d'Honor de l'Orde al Mèrit de la República d'Àustria (novena classe).

## Galeria d'obres

* Torre a Trèveris (Alemanya)
* Pavelló de Luxemburg a l Exo 2010 de Xangai (La Xina)
* Sala de congresos a Saarbrücken (Alemanya)

## Referències

* ↑ Dunford, 2011, p. 342.
* ↑ «Anfragebeantwortung» (PDF) (en alemany) p. 1764. Parlament.gv.at. [Consulta: 6 novembre 2015].

## Bibliografia

* Dunford, Martin. The Rough Guide to Belgium & Luxembourg. Penguin. ISBN 9781405386395 [Consulta: 6 novembre 2015].