OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frederic Casimir Kettler

Frederic Casimir Kettler (en alemany: Friedrich Casimir Kettler, en letó: Frīdrihs Kazimirs Ketlers, 6 de juliol de 1650 - 22 de gener de 1698) va ser duc de Curlàndia i Semigàlia des de 1682 a 1698. Durant el seu govern, el ducat va perdre la seva posició geopolítica i es va tornar subjecte dels interessos territorials de Suècia, Prússia i Rússia.

## Biografia

Frederic Casimir Kettler va néixer al Palau de Jelgava el 1650. Va ser el fill de Jacob Kettler i la princesa Lluïsa Carlota de Brandenburg. Quan només era un nen va ser pres per l'exèrcit suec junt amb la seva família entre 1658 i 1660 durant la Segona Guerra del Nord. Anys més tard va estudiar dret a Alemanya i va visitar diverses corts reials. En aquest temps també va ser part de l'exèrcit neerlandès el 1673. El 5 d'octubre de 1675 es va casar a la Haia amb la princesa Sofia Amàlia de Nassau-Siegen i va regressar al ducat. La seva esposa, va morir el 1688, i es va tornar a casar tres anys més tard amb Elisabet Sofia de Brandenburg.
Frederic Casimir es va convertir en duc en acabat la mort del seu pare el 1682, i es va fer càrrec dels assumptes d'estat. En un començament va tractar de restaurar les possessions perdudes del ducat, però els seus esforços es van veure aturats per les potències europees, en particular Suècia.
Durant el regnat de Frederic Casimir, el comerç i la indústria del ducat van començar a decaure. El 1693 la colònia de Tobago va ser venuda a Anglaterra. A la primavera de 1697, Frederic Casimir va rebre una gran delegació russa, incloent el nou tsar Pere I, al que, el Palau de Jelgava i la seva cort van deixar una bona impressió. El ducat i Rússia van entrar en negociacions per cooperar mútuament en contra de l'Imperi suec, però el duc va morir a l'hivern següent de 1698 als 47 anys. El seu fill menor, Frederic Guillem Kettler|Frederic Guillem |es va convertir en el pròxim duc.

## Referències

* ↑ Neander, 1961, p. 513.
* ↑ Neander, 1961, p. 514.

## Bibliografia

* Neander, Irene. «Ferdinand Kettler». A: Neue deustche Biographie (en alemany). Berlín: Stolberg-Wernigerode, 1961 [Consulta: 21 febrer 2015].
# Francesca Corvin-Krasinska

Francesca Corvin-Krasinska (Maleszowa (Polònia), 1742 - Dresden, 30 d'abril de 1796), va ser una comtessa polonesa, esposa morganàtica del duc Carles de Saxònia. En resposta a la persistència del seu marit i dels seus advocats en la cort reial de Saxònia, al juny 1775, se li va donar a Francesca el seu propi títol de princesa per l'emperador Josep II, i heretable a través dels seus fills.

## Primers anys

Francesca era filla del comte polonès Estanislau Corvin-Krasinski (1717 - 1762) i de la seva esposa, Àngela Humiecka. Va néixer al Castell de Maleszowej, però la família es va traslladar a Varsòvia, on coneixeria el seu futur marit, el príncep Carles de Saxònia. Carles era fill menor del rei August III de Polònia, que també era hereu a l'Electorat de Saxònia.

## Matrimoni

Com que Francesca era d'una casa noble, però no pertanyia a una dinastia governant o simplement una dinastia reial, es va casar amb Carles secretament i mai no va compartir el seu títol dinàstic. En resposta a la persistència de Carles i dels seus advocats a la cort reial de Saxònia, el matrimoni va ser reconegut com a legítim, i al juny 1775, se li va donar a Francesca el seu propi títol de princesa per l'emperador Josep II.

### Descendència

La parella només va tenir una filla:
* Maria Cristina de Saxònia (7 de desembre de 1770 - 24 de novembre de 1851), casada amb el príncep Carles Manel de Savoia-Carignano.

## Vegeu també

* Llista de les Duquesses de Curlàndia i Semigàlia

## Referències

* ↑ Huberty i Giraud, 1994, p. 622.

## Bibliografia

* Huberty, Michel; Giraud, Alain. L'Allemagne Dynastique, tome VII (en francès). France: Laballery, 1994. ISBN 2-901138-07-1.
# Mercedes Ubach

Mercedes Ubach (Terrassa, 1878 - ?) fou una compositora catalana de la que es coneixen pocs fets de la seva vida. Obtingué un èxit, sense precedents per a una compositora, a Barcelona on va estrenar dues sarsueles. La gran turca, estrenada l'any 1907 al Teatre Còmic, va arribar a les quaranta representacions. El diari La Vanguardia del dia 19 de juliol de 1907 anuncià la representació de l'obra de Cacho i Angulo (José del Cacho i José Angulo) amb música de la senyoreta Mercedes Ubach dient que presentava quatre sorprenents quadres i un luxós vestuari. El redoblante, també estrenada a Barcelona al Teatre Nou (Avinguda del Paral·lel) el dia 11 de març de 1907, amb text de José del Cacho, va arribar a les trenta representacions. El fet que les seves dues obres arribessin a tantes representacions és un fet extraordinari, donat que a l'època era molt difícil que una dona tingués l'oportunitat de donar a conèixer les seves obres de creació. Es traslladà a Madrid i no se sap res més d'ella, cosa molt freqüent quan es parla de creació de dones.

## Referències

* 1 2 3 «Mercedes Ubach». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
* ↑ «Legado femenino en el archivo SGAE» (en espanyol). Arxivat de l'original el 2015-03-29. [Consulta: 28 desembre 2015].

## Bibliografia complementària

* Compositoras españolas. La creacion musical femenina desde la Edad Media hasta la actualidad. Madrid: CDMC, Ministerio de Cultura, 2008.
* Ozaita, M. Luisa; Adkins Chiti, Patricia (ed.). «Las compositoras españolas». A: Las mujeres en la musica. Madrid: Alianza, 1995.
# Teatre Ādolfa Alunāna de Jelgava

El Teatre Ādolfa Alunāna de Jelgava (en letó, Ādolfa Alunāna Jelgavas teātris) és un teatre professional de Letònia fundat el 1959. Està situat al carrer Krišjāņa Barona 6, de la ciutat de Jelgava. El seu nom està inspirat en Alunāna Teatris, un teatre professional fundat per Ādolfs Alunāns, que va existir en aquesta ciutat entre els anys 1894 i 1904. La companyia teatral consta d'unes quaranta persones i cada any presenta tres noves obres. Les actuacions es realitzen en letó.

## Referències

* ↑ «Latvia. Structure of the National Theatre community». A: The World Encyclopedia of Contemporary Theatre: Europe (en anglès). Taylor & Francis, 2001. ISBN 9780415251570 [Consulta: 11 març 2015].
* ↑ «Ādolfa Alunāna Jelgavas teātris šonedēļ svin 55.dzimšanas dienu, paziņoja Jelgavas pašvaldībā.» (en letó). [Consulta: 11 març 2015].
# Eleccions legislatives letones de 1931

Les Eleccions legislatives letones de 1931 es van celebrar a Letònia el 3 i 4 d'octubre de 1931. El Partit Socialdemòcrata Obrer Letó va continuar com el major partit, guanyant-ne 21 dels 100 escons.

## Sistema electoral

Per a les eleccions el país va ser dividit en cinc districtes electorals, amb l'elecció d'un total de 100 diputats que utilitzen la representació proporcional. El sistema de llistes utilitzat es va fer flexible, ja que els votants van poder ratllar noms dels candidats i reemplaçar-los amb els noms d'altres llistes, el 35% dels votants va fer algun canvi en les llistes. Malgrat les 103 llistes inscrites per a les eleccions, el nombre de llistes que van competir va caure de 66 a 46.

## Resultats

| Partit | Vots | % | Escons | +/– |
| Partit Socialdemòcrata Obrer Letó | 186,000 | 19.2 | 21 | –4 |
| Unió d'Agricultors Letons | 118,443 | 12.2 | 14 | –2 |
| Centre Democràtic (Letònia) | 60,397 | 9.2 | 6 | +3 |
| Latgales kristige zemnieki un katoli | 78,881 | 8.1 | 8 | +2 |
| Partit Comunista de Letònia | 61,272 | 6.3 | 6 | +1 |
| Latvijas Jaunsaimnieku un sīkgruntnieku partija | 56,021 | 5.8 | 7 | +3 |
| Progresīvā tautas apvienība | 48,795 | 5.0 | 5 | +2 |
| Comitè dels Partits Alemanys Bàltics | 38,805 | 4.0 | 5 | –1 |
| Progressive Association | 21,929 | 2.3 | 3 | New |
| Unió Nacional Cristiana | 21,208 | 2.2 | 3 | –1 |
| Party of Former Money Depositors | 20,528 | 2.1 | 2 | +1 |
| Russian Orthodox and Voters of Labour Nation | 20,528 | 2.1 | 2 | New |
| New Farmers' Association | 18,981 | 2.0 | 2 | New |
| Agudas Israel (Letònia) | 17,845 | 1.8 | 2 | +1 |
| Apvienotās poļu partijas | 16,928 | 1.7 | 2 | New |
| Partit per la Pau i l'Orde | 15,192 | 1.6 | 1 | 0 |
| Partit dels Ortodoxos | 12,107 | 1.3 | 1 | –1 |
| Mizrachi | 11,761 | 1.2 | 1 | –1 |
| Russian Public Workers' Association | 10,556 | 1.1 | 1 | –1 |
| Orthodox Voters | 10,166 | 1.1 | 1 | New |
| Latvian Work Union | 8,851 | 0.9 | 1 | 0 |
| Association of Russian Peasants and Russian Public Workers | 8,298 | 0.9 | 1 | New |
| Workers and Poor Peasants | 8,378 | 0.9 | 1 | New |
| List for Riga Germans for Vidzeme | 6,138 | 0.6 | 1 | New |
| Trade Association of Railwaymen, Government Employees, Craftsmen and Workers | 5,976 | 0.6 | 1 | New |
| Latgalian Latvian Union | 5,882 | 0.6 | 1 | 0 |
| Union of Christian and Working People | 4,840 | 0.5 | 1 | 0 |
| Els 14 restants partits | 72.414 | 7.3 | – | – |
| Vots nuls | 6,855 | – | – | – |
| Total | 974,075 | 100 | 100 | 0 |
| Registered voters/turnout | 1,217,914 | 80.0 | – | – |
| Font: Nohlen & Stöver |||||

## Referències

* ↑ Nophlen i Stöver, 2010, p. 1122.
* ↑ Nophlen i Stöver, 2010, p. 1143.
* ↑ Nophlen i Stöver, 2010, p. 1113.
* ↑ Nophlen i Stöver, 2010, p. 1105.

## Bibliografia

* Nohlen, D; Stöver, P. Elections in Europe: A data handbook (en anglès), 2010. ISBN 978-3-8329-5609-7.
# Ojārs Spārītis

Ojārs Spārītis (Priekule, 28 de novembre de 1955) és un polític i historiador de l'art letó. Va ocupar el càrrec de Ministre de Cultura de Letònia del 26 de novembre de 1995 al 7 de novembre de 1996. Actualment és membre del partit Unió d'Agricultors Letons.
El 1979 es va graduar a la facultat de Filologia de la Universitat de Letònia, i el 1987 en història de l'art, departament de teoria de l'Acadèmia d'Art de Letònia. Spārītis des de 1981 ha publicat diversos articles sobre la recerca del patrimoni cultural i la seva protecció, així com d'altres de temes culturals. És autor de diversos llibres. Des del 27 de desembre de 2012 és president de l'Acadèmia de Ciències de Letònia.

## Referències

* ↑ Latvijas enciklopēdija. Volum 5 (en letó). Rīga: Valērija Belokoņa izdevniecība, 2009, p. 278. ISBN 978-9984-8068-0-3.
* ↑ «Spārīti ievēl par Latvijas Zinātņu akadēmijas prezidentu». Delfi, 29-11-2012. [Consulta: 27 abril 2015].

## Vegeu també

* Llista de Ministres de Cultura de Letònia
# Casa Senyorial de Kalna

La Casa Senyorial de Kalna (en letó: Kalnamuiža) és una casa senyorial a la històrica regió de Curlàndia, al municipi de Skrunda a l'oest de Letònia. El complex inclou un parc i edificis de la granja.

## Història

La mansió va ser construïda com un pavelló de caça pel Baron Fedor von Medem després que va adquirir la finca el 1855. Va ser reparada ràpidament després d'ésser danyada per un incendi el 1905. Entre 1906 i 1912, va ser restaurat segons el projecte de l'arquitecte G. Berchi. La restauració més recent de l'edifici es va realitzar el 2004, i després es va posar a en lloguer per a esdeveniments públics. Un museu amb exposicions sobre la producció de llet es troba a un dels altres edificis del complex.

## Referències

* ↑ «Kalnamuiža (Sieksātes) muiža» (en letó). Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 28 abril 2015].
* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Casa Senyorial de Sasmaka

La Casa Senyorial de Sasmaka (en letó: Sasmakas muižas pils) és una casa senyorial situada a prop del llac Sasmaka, a la històrica regió de Curlàndia, a la ciutat de Valdemārpils del Municipi de Talsi a l'oest de Letònia.
Esmentada per primera vegada en documents del 1582, la mansió va ser construïda el 1886 i va tenir com antics propietaris la família Manteifel-Szoeges al segle xvii, la família Hohenastenbergu-Ungartu i la família von Zasu al segle xviii.

## Referències

* ↑ «Sasmakas muižas pils (Valdemārpils)» (en letó). Latvijas Piļu un Muižu asociācija. Arxivat de l'original el 2016-04-28. [Consulta: 29 abril 2015].
* ↑ Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Casa Senyorial de Vandzene

La Casa Senyorial de Vandzene (en letó: Vandzenes muižas pils) va ser una casa senyorial a la històrica regió de Curlàndia, al Municipi de Talsi a l'oest de Letònia.
Construïda a començaments del segle xix, en l'actualitat allotja l'escola secundària Vandzene.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Casa Senyorial de Dzimtmisa

La Casa Senyorial de Dzimtmisa és una casa senyorial a la històrica regió de Semigàlia, al Municipi de Iecava de Letònia. Construït durant el segle xix.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Casa Senyorial de Remte

La Casa Senyorial de Remte (en letó: Remtes muižas pils) és una mansió a la històrica regió de Semigàlia, al Municipi de Brocēni de Letònia.

## Història

Originàriament va ser construïda el 1800 i modernitzada el 1880. [2] Destruïda per un incendi el 1905, va ser restaurada el 1926. L'edifici allotja l'escola primària Remte.

## Referències

* ↑ «Remtes pilsmuiža» (en letó). Latvijas Piļu un Muižu asociācija. Arxivat de l'original el 2013-10-23. [Consulta: 30 abril 2015].
* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Casa Senyorial de Zante

La Casa Senyorial de Zante (en letó: Zantes muižas pils) és una mansió a la històrica regió de Semigàlia, a la parròquia de Zante del Municipi de Kandava de Letònia. L'any 1925 va esdevenir una escola. De 1953 a 1963, la mansió va allotjar l'escola secundària Zante, i actualment l'escola primària Zante.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Casa Senyorial d'Ilga

La Casa Senyorial de Ilga (en letó: Ilgas muiža) és una mansió a la regió cultural de Selònia, al Municipi de Daugavpils de Letònia.

## Història

Està situada al sud-est de Daugavpils a la vora de la frontera amb Belarús. S'utilitza actualment com un lloc d'ensenyament de la Universitat de Daugavpils. La renovació de l'edifici es va completar el 2012 amb l'ajut d'una subvenció del Fons de Desenvolupament Regional Europeu.

## Referències

* ↑ «Press Conference» (en letó), 27-06-2012. Arxivat de l'original el 2014-07-05. [Consulta: 2 maig 2015].]
* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Casa Senyorial de Kokmuiza

La Casa Senyorial de Kokmuiža (en letó: Kokmuižas kungu māja; en alemany:Kokenhof) també coneguda com a Casa Senyorial de Kocēni és una mansió a la regió històrica de Vidzeme, al Municipi de Kocēni del nord de Letònia.
Va ser construïda abans de 1760 en l'època de finals de l'estil barroc. L'edifici allotja l'escola primària Kocēni. Va ser el lloc de naixement el 1793, del famós botànic rus Nicolai Anders von Hartwiss.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Casa Senyorial de Litene

La Casa Senyorial de Litene (en letó: Litenes muižas pils) és una mansió a la Parròquia de Litene de la regió històrica de Vidzeme, al Municipi de Gulbene del nord de Letònia.

## Història

Va ser construïda durant la primera meitat del segle xix en estil clàssic pel baró Otto von Wolff a la vora del riu Pededze. La casa va ser incendiada durant la revolució russa de 1905, però més tard va ser restaurat en formes més simplificades. Després de les reformes agràries letones durant el 1921 la mansió va ser nacionalitzada i les terres dividides. Des de 1924 l'edifici allotja l'escola primària Litene.

## Referències

* ↑ «Litenes muiža» (en letó). Latvijas Piļu un Muižu asociācija. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 5 maig 2015].
* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Casa Senyorial de Palsmane

La Casa Senyorial de Palsmane (en letó: Palsmanes muižas pils) a la regió històrica de Vidzeme, al municipi de Smiltene del nord de Letònia. La mansió mostra una arquitectura eclecticista.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Casa Senyorial de Salnava

La Casa Senyorial de Salnava (en letó: Salnavas muiža) es troba a la regió històrica de Latgàlia, al municipi de Kārsava de l'est de Letònia. Allotja l'escola primària Salnava.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Palau Vell de Krāslava

El Palau Vell de Krāslava (en letó: Krāslavas vecā pils) es troba a la regió històrica de Latgàlia, al municipi de Krāslava de l'est de Letònia. L'edifici allotjava la biblioteca familiar Plater després de la construcció del seu nou palau.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Ilfenesh Hadera

Ilfenesh Hadera (1 de desembre de 1985) és una actriu estatunidenca coneguda pel seu paper com a Stephanie Holden a la pel·lícula de 2017 Baywatch. També ha actuat a les pel·lícules de Spike Lee, Chi-Raq i Oldboy, així com Show Me a Hero d'HBO i Chicago Fire de l'NBC.
Ilfenesh Hadera va néixer l'1 de desembre de 1985 filla d'una acupuntora de Nova Anglaterra i d'un refugiat d'Etiòpia fundadors de l'organització ASC amb l'objectiu d'ajudar els immigrants africans perquè poguessin establir-se a Nova York. Va estudiar al Harlem School of the Arts de Nova York. Obtingué el primer paper el 2010 a la pel·lícula 1/20. També aparegué a les sèries de televisió com Blacklist, Billions o Show Me A Hero. El 2013, es va donar a conèixer sota la direcció de Spike Lee al film Old Boy un remake de la pel·lícula coreana amb el mateix nom, i dos anys després en el film Chi-Raq juntament amb Samuel L. Jackson. El 2017, Ilfenesh interpretà a Stephanie Holden a Baywatch, l'adaptació cinematogràfica de la sèrie de televisió amb el mateix nom.

## Referències

* ↑ «https://www.redbull.com/us-en/theredbulletin/ilfenesh-hadera-beauty-and-the-beach» (en anglès). [Consulta: 25 gener 2018].
* 1 2 AlloCine. «Ilfenesh Hadera». [Consulta: 25 gener 2018].
* 1 2 «Meet Ilfenesh Hedera, the Baywatch Actress Devoted to Helping African Immigrants Settle in America» (en anglès). PEOPLE.com.
* ↑ «Priyanka Chopra, Kelly Rohrbach make waves in 'Baywatch' reboot» (en anglès). NY Daily News.
* ↑ White, James. «Baywatch casts Ilfenesh Hadera as The Rock's love match» (en anglès). [Consulta: 25 gener 2018].
* ↑ «The Rock announces Ilfenesh Hadera has been cast in Baywatch reboot». Mail Online.
* ↑ Kroll, Justin «‘Baywatch’ Movie Casts Ilfenesh Hadera as Dwayne Johnson's Love Interest» (en anglès). Variety, 20-01-2016.
* ↑ «'Baywatch' Movie Casts Dwayne Johnson's Love Interest» (en anglès). The Hollywood Reporter.
# Can Santamaria

Can Santamaria és una masia a l'agregat de Raset, datat aproximadament en els segles XV-XVI i declarada bé cultural d'interès nacional. Originàriament era una casa forta del segle xvi, però posteriorment ha sofert moltes transformacions. Part de l'edifici actual correspon al segle xvi, del qual queden restes del seu passat fortificat amb espitlleres i del parament realitzat per la tècnica de l'opus spicatum. Anteriorment hi residiren els senyors de Raset. D'aquesta nissaga hi ha dues sepultures a la Seu gironina, la de Dalmau de Raset, que fou doctor en lleis i vicari general de la diòcesi, i la del seu germà, Bernat de Raset, cavaller que morí a Sardenya.
El mas passà posteriorment a ser propietat dels senyors de Santamaria i de Sant Salvador. Després fou adquirit pels senyors Teixidor, que més tard el van vendre al senyor Casamor, el qual instal·là un museu de caràcter particular amb obres de gran interès. En esdevenir la seva mort el museu ha quedat tancat. Al costat de la porta hi ha una placa que commemora l'estada d'Antonio Machado els dies 24, 25 i 26 de gener de 1936 camí de l'exili.
La casa és de planta rectangular, amb baixos, pis i golfes, i té una torre-mirador (que inicialment deuria ser fortificada) més elevada, situada a l'angle sud-oest de la masia. Les cobertes, de teula àrab, són a dues aigües. Els murs són de pedra morterada amb les façanes pintades i arrebossades, deixant a la vista els carreus de les obertures i dels angles, fruit de les reformes dels segles XIX i XX.
Són interessants un conjunt de finestres d'arc conopial amb elements ornamentals esculpits i trencaaigües motllurats, que recolzen en carreus que formen espitlleres a la part central de l'ampit. L'accés principal és una porta d'arc rebaixat, situada en un cos lateral més baix, afegit posteriorment. Aquesta porta duu la data de 1591 a la dovella central, sens dubte aprofitada d'una construcció anterior. Les portes són adovellades, i una altra és amb arc de mig punt en la qual hi trobem un escut.

## Notes

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Santamaria de Raset». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 novembre 2016].