OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Camí de la Creu (pel·lícula)

Camí de la Creu (alemany: Kreuzweg) és una pel·lícula dramàtica alemanya del 2014 dirigida per Dietrich Brüggemann. La pel·lícula es va estrenar a la secció de competició del 64è Festival Internacional de Cinema de Berlín, on va guanyar l'Os de Plata al millor guió. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment

* Lea van Acken com a Maria
* Franziska Weisz com a mare
* Florian Stetter com a Pater Weber
* Lucie Aron com a Bernadette
* Moritz Knapp com a cristià
* Klaus Michael Kamp com a pare
* Georg Wesch com a Thomas
* Birge Schade com a professora d'educació física
* Ramin Yazdani com a Doctor
* Hanns Zischler com a director de funerals

## Referències

* ↑ Greydanus, Steven. «Decent Films». Decent Films. Steven Greydanus.
* ↑ «Berlinale 2014: Competition Complete». berlinale. [Consulta: 19 gener 2014].
* ↑ «Prizes of the International Jury». berlinale.de. [Consulta: 16 febrer 2014].
* ↑ «Camí de la Creu». Goita què fan, ara!. [Consulta: 14 novembre 2023].
# Lorenzo Filiasi

Lorenzo Filiasi (Nàpols, 25 de març de 1878 - Roma, 30 de juliol de 1963) fou un compositor italià.
La seva òpera Manuel Menéndez va guanyar concurs de composició de l'editorial Sonzongo en 1904. Això va portar a l'estrena de l'obra al Teatre Líric de Milà el 15 de maig de 1904. Popularment rebut, l'òpera va ser muntada per les cases d'òpera de tot Itàlia, incloent-hi el Teatre Costanzi de Roma i el Teatro di San Carlo de Nàpols el 1905. La seva òpera Fior di Neve es va estrenar a La Scala l'1 d'abril de 1911, tenint en el rol principal al tenor Giuseppe Armanini. I la seva òpera Mattutino d'Assís es va estrenar al Teatro di San Carlo el 16 de gener de 1941.

## Referències

* Blume, Friedrich (ed.), "Filiasi, Lorenzo", Die Musik in Geschichte und Gegenwart: allgemeine Enzyklopädie der Musik, Volume 16, Bärenreiter, 1979, p. 277.
# 4 dies

4 dies (títol original en anglès, Four Good Days) és una pel·lícula dramàtica estatunidenca del 2020, dirigida i produïda per Rodrigo García, a partir d'un guió del mateix García i Eli Saslow, basada en l'article de Saslow del Washington Post del 2016 "How's Amanda? A Story of Truth, Lies and an American Addiction". És protagonitzada per Glenn Close, Mila Kunis i Stephen Root. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es va estrenar al Festival de Cinema de Sundance el 25 de gener de 2020. Es va llançar en un llançament limitat el 30 d'abril de 2021, seguit d'una estrena a la carta el 21 de maig de 2021. A la 94a edició dels premis Oscar, el senzill principal de la pel·lícula "Somehow You Do" va ser nominat a la millor cançó original.

## Referències

* ↑ Saslow, Eli «How's Amanda? A Story of Truth, Lies and an American Addiction». , 23-07-2016.
* ↑ Wiseman, Andreas. «Glenn Close & Mila Kunis To Star In Drama 'Four Good Days', Capstone Launches Sales — Cannes». Deadline Hollywood, 16-05-2019. [Consulta: 1r maig 2021].
* ↑ «4 dies». Goita què fan, ara!. [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ Siegel, Tatiana. «Sundance Unveils Female-Powered Lineup Featuring Taylor Swift, Gloria Steinem, Abortion Road Trip Drama». The Hollywood Reporter, 04-12-2019. [Consulta: 4 desembre 2019].
* ↑ Hipes, Patrick. «Four Good Days', Starring Glenn Close And Mila Kunis, Acquired By Vertical For U.S. Release». Deadline Hollywood, 12-03-2021. [Consulta: 12 març 2021].
* ↑ Grobar, Matt. «Diane Warren Lands 13th Oscar Nomination For 'Four Good Days' Song "Somehow You Do"ˇ». Deadline Hollywood, 08-02-2022. [Consulta: 8 febrer 2022].
* ↑ «2022 | Oscars.org | Academy of Motion Picture Arts and Sciences» (en anglès). www.oscars.org. [Consulta: 5 octubre 2022].
# Anselm

Anselm (alemany: Anselm – Das Rauschen der Zeit) és un documental en 3D alemany del 2023 dirigit per Wim Wenders, que narra l'art del pintor i escultor alemany Anselm Kiefer. La pel·lícula es va estrenar al 76è Festival de Canes el 17 de maig de 2023 com a projecció especial, on va competir per L'Œil d'or. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

Descrita com a "immersiva", la pel·lícula se centra en el pintor i escultor Anselm Kiefer. El projecte il·lumina la seva obra, el seu viatge vital, la inspiració, el procés creatiu i la fascinació de l'artista pel mite i la història. L'objectiu és "desdibuixar" la frontera entre el cinema i la pintura.

## Referències

* ↑ Bray, Catherine (17 May 2023). «'Anselm' Review: Wim Wenders Unveils a Magnificent 3D Portrait of German Artist Anselm Kiefer». Variety.
* ↑ «Les documentaires à Cannes, découvrez la Sélection 2023 de L'Œil d'or» (en francès). loeildor.scam.fr, 12-05-2023.
* ↑ «Anselm». ésAdir. [Consulta: 1r maig 2024].
* ↑ Wiseman, Andreas. «HanWay Boards Wim Wenders 3D Cannes Doc 'Anselm' With Deals For France & Germany In The Bag; First-Look Image & Details». Deadline, 17-04-2023. [Consulta: 15 agost 2023].
* ↑ «Anselm» (en francès). Les Films du losange. [Consulta: 15 agost 2023].
# Lee Yang

Lee Yang (xinès (Taiwan): 李洋) (Taipei, Taiwan, 12 d'agost de 1995) és un jugador de bàdminton taiwanès. Ha participat en 1 Olimpíada, guanyant la medalla d'or en la prova per equips (juntament amb el seu compatriota Wang Chi-lin) dels Jocs Olímpics de Tòquio 2020. Fou la primera vegada que Taipei aconseguia una medalla d'or en qualsevol disciplina olímpica de bàdminton i a més era la primera vegada que un equip que no havia estat escollit com a cap de sèrie abans del torneig, guanyava la competició. A més, el 2023 també va aconseguir, amb la mateixa parella, la medalla de bronze en el Campionat d'Àsia.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Categoria |
| 2020 | Tòquio | 1 | Equips masculí |
| Campionat del Món ||||
| 2018 | Nanquín | 1/16 de final | Equips masculí |
| 2018 | Nanquín | 1/16 de final | Equips mixt |
| 2019 | Basilea | 1/8 de final | Equips masculí |
| 2021 | Huelva | 1/4 de final | Equips masculí |
| 2022 | Tòquio | 1/8 de final | Equips masculí |
| 2022 | Tòquio | 1/16 de final | Equips mixt |
| Campionat d'Àsia ||||
| 2016 | Wuhan | 1/8 de final | Equips masculí |
| 2017 | Wuhan | 1/16 de final | Equips masculí |
| 2017 | Wuhan | 1/8 de final | Equips mixt |
| 2018 | Wuhan | 1/4 de final | Equips masculí |
| 2018 | Wuhan | 1/16 de final | Equips mixt |
| 2023 | Dubai | 3 | Equips masculí |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Bàdminton. [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «Chinese Taipei makes badminton history with men's doubles gold» (en anglès). NBC, 31-07-2021.
# Cargolet capnegre

El cargolet capnegre (Pheugopedius spadix) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de la selva pluvial als turons del vessant del Pacífic a l'est de Panamà i oest i centre de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Cargolet capnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2/12/2021(català)
# Cal Peixant

Can Peixant és una obra de la Fuliola (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa dins la Vila closa de la Fuliola. Les seves condicions no són favorables, ja que sembla abandonada.
És de planta rectangular i està estructurada en tres nivells horitzontals: planta baixa, primera planta i golfes. Presenta un aparell en forma de carreus desiguals intentant formar filades unides amb argamassa. Hi ha signes d'un arrebossat posterior de la façana, mal conservat.
A la planta baixa hi ha la portalada d'accés a l'habitatge a més d'una petita obertura en forma de porta molt poc definida. El portal principal és d'estructura allindada, amb el marc reforçat de blocs de pedra massissos. A la part superior presenta una llinda, llisa excepte pel número de la casa (8). La primera planta es reflecteix a façana mitjançant dues senzilles finestres que segueixen la mateixa decoració de pedra que la porta d'entrada. Un detall a tenir en compte és la cornisa que sobresurt en la part inferior de la finestra. Està decorada amb fins registres horitzontals cisellats a la pedra. Finalment, al tercer nivell hi ha les golfes, que es tradueixen mitjançant dues petites finestres quadrades de factura molt senzilla seguint l'esquema auster de la resta de la façana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Habitatge al carrer Portal, 8». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Serra de la Solana (Alt Empordà)

La Serra de la Solana és una serra situada als municipis de Campmany i Darnius a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 202,6 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Malcolm Smith

Malcolm Smith (Salt Spring Island, 9 de març de 1941 - Riverside, 26 de novembre de 2024) fou un pilot de motociclisme i d'automobilisme fora d'asfalt estatunidenc d'origen canadenc. Entre molts altres èxits, aconseguí cinc victòries a la Baja 1000 -dues en motocicleta i tres en automòbil-, quatre a la Baja 500, dues a la Mint 400 de Nevada i al Roof of Africa Rallye i una victòria absolura al Ral·li de l'Atles. Va participar en dues edicions del Ral·li Dakar.

## Trajectòria

Smith debutà en competició el 1956 amb una Matchless 500 cc de 1949. Més tard, entrà a l'equip de Husqvarna. La seva anomenada anà creixent a mesura que guanyava curses durant les dècades de 1960 i 1970. Entre 1966 i 1976 va guanyar vuit medalles d'or als ISDT. A banda, formà part de l'equip estatal dels EUA que guanyà el Vas d'argent a l'edició de 1973 d'aquesta prova, celebrada a Dalton (Massachusetts).
Un cop retirat de les curses, inicià el desenvolupament d'accessoris i equipament per a pilots. La seva marca Malcolm Smith Gold Medal Products, esdevinguda més tard Malcolm Smith Racing (MSR), fou adquirida per la Tucker Rocky Distributing. Actualment, Smith dirigeix un establiment d'esports de motor a Riverside (Califòrnia) amb la seva dona Joyce i dos dels seus quatre fills, l'Ashley i n'Alexander.
Smith fou inclòs a l'Off-road Motorsports Hall of Fame el 1978, al Motorsports Hall of Fame of America el 1996 i al Motorcycle Hall of Fame el 1998. El 2017 va rebre el premi Edison Dye a la trajectòria.

## Aparicions en cinema

El seu talent sobre dues rodes li valgué un paper protagonista a la pel·lícula documental On Any Sunday, al costat de Steve McQueen i el campió de l'AMA Grand National Mert Lawwill. La pel·lícula fou nominada per a l'Oscar al millor documental el 1972.
Smith continuà apareixent en pel·lícules, entre elles Naturally Free (1975), Dirt (1979), i On Any Sunday II (1981). El 2005, protagonitzà el documental de la Baja 1000 Dust to Glory, juntament amb Mario Andretti i Robby Gordon.

## Vida personal

L'any 2000, creà una fundació dedicada a ajudar Mèxic. Cada any, Smith organitzava un recorregut de caritat de 6 dies per tal de recaptar fons per a les seves escoles i orfenats. Malcolm va estar casat tres vegades i tenia quatre fills.

## Referències

* 1 2 «Malcolm Smith. Off-Road Racing Champion Star of "On Any Sunday"» (en anglès). motorcyclemuseum.org. AMA.
* ↑ Malcolm Smith a l'Off-road Motorsports Hall of Fame
* ↑ «Edison Dye Motocross Lifetime Achievement Award Recipients» (en anglès). glenhelen.com, 2022. [Consulta: 10 agost 2020].

## Enllaços externs

* Malcolm Smith - Lloc web oficial (anglès)
* Web de la Malcolm Smith Motorsports Foundation (anglès)
* Autobiogradia de Malcolm Smith (anglès)
# Joe Kubert

Joe Kubert (Ozeriany, 18 de setembre de 1926 - Morristown, 12 d'agost de 2012) va ser un artista, professor, i dibuixant de còmic estatunidenc, nascut a Polònia, fundador de l'Escola Kubert. Fou conegut pel seu treball a DC Comics amb personatges com ara Sgt. Rock i Hawkman.
Kubert va ser promocionat al Saló de la Fama Jack Kirby en els Premis Harvey de 1997, i al Saló de la Fama Will Eisner als Premis Eisner del 1998.

## Referències

* ↑ Kuperinsky, Amy «Joe Kubert, N.J. comic book legend, dead at 85». The Star-Ledger [Newark (Nova Jersey)], 12-08-2012 [Consulta: 12 agost 2012].

## Enllaços externs

* PS Magazine. Arxivat 2017-07-08 a Wayback Machine.
* PaulGravett.com: "Joe Kubert: Rock & A Hard Place".
* Comic Geek Speak Podcast Interview (21 de novembre de 2005).
* Interview for Graphic NYC (març de 2009). Arxivat 2013-12-23 a Wayback Machine.
* Archive of Molnar, Phillip, "Comic's Kuberts Teach Art to Next Generation", Associated Press via Newsday, 8 octubre de 2010.
# Casa al carrer de l'Església, 4 (Ventalló)

La Casa al carrer de l'Església, 4 és un edifici de Ventalló (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat a la part nord-oest del terme, amb la façana principal orientada al carrer de l'Església.
És un edifici entre mitgeres de planta rectangular, format per dues crugies perpendiculars a la façana principal. Presenta la coberta de teula, probablement de dues vessants i està distribuït en planta baixa i dos pisos. Les obertures presents a la façana responen a tres tipologies diferents d'obertures. El portal d'accés i una de les finestres del primer pis són de tipologia renaixentista, amb la llinda plana sostinguda amb permòdols i carreus de pedra als muntants. La llinda del portal presenta un petit escut força malmès. Damunt de l'accés hi ha una finestra rectangular emmarcada amb carreus de pedra, amb l'ampit motllurat i guardapols superior. La següent inscripció figura a la llinda: "ANA CHOLOMERA ALLIAS SAVRINA ME FECIT". En canvi, a l'ampit hi ha la següent: "IHS MARIA 1585". Les obertures de la segona planta són d'arc rebaixat i estan bastides amb maons. La construcció és bastida amb pedra desbastada i còdols, lligat amb morter.
És una casa bastida en origen vers el segle xvi, com ho testimonia la data inscrita a un obertura amb l'any 1585.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carrer de l'Església». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Can Geli (Ventalló)

Can Geli és una masia de Ventalló (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada dins del petit nucli de Montiró, a l'extrem nord-est de Ventalló al qual pertany. Està ubicada al nord del nucli urbà del poble.

## Descripció

És una masia aïllada de planta rectangular, formada per diversos cossos adossats, amb el nucli principal situat a la part de migdia del conjunt i orientat al nucli urbà. Consta de tres cossos amb les cobertes d'un sol vessant i està distribuït en planta baixa, pisi golfes. La façana principal presenta un gran portal de mig punt adovellat, amb els brancals bastits amb carreus. Damunt seu, una finestra rectangular emmarcada en pedra, amb guardapols i ampit sobresortits i motllurats. Ambdues obertures són bastides en pedra calcària de color blanquinós i estan situades a l'extrem de ponent de la façana. Al centre del parament hi ha una petita porta rectangular bastida amb carreus desbastats i damunt seu, una finestra rectangular amb llinda decorada. A les golfes hi ha les restes d'una obertura bastida amb carreus de pedra, actualment tapiada. La façana presenta un petit cos adossat a l'extrem de llevant, de construcció posterior, amb terrassa al nivell del pis de la masia. La planta baixa, utilitzada de magatzem, presenta un gran portal d'arc rebaixat bastit amb maons. L'obra és bastida amb pedra i decorada amb maons. Les obertures de les façanes de llevant i ponent són bastides amb maons i també n'hi ha de recent construcció. Destaca la finestra d'arc conopial amb roseta situada al cos posterior de l'edifici.
El conjunt es completa amb un gran edifici adossat al costat de tramuntana de la masia, amb les obertures construïdes amb maons i un cobert adossat.
La construcció és bastida amb pedra desbastada, còdols i maons, disposada regularment i lligada amb abundant morter de calç.

## Història

L'edifici havia estat propietat de la família Geli de la veïna població de Vilamacolum.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Geli». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Rectoria de Saldet

La Rectoria de Saldet és un edifici de Ventalló (Alt Empordà) protegit com a bé cultural d'interès local. Està situada dins del petit nucli de Saldet, a l'extrem nord-est del municipi de Ventalló al qual pertany. L'edifici es troba adossat a l'església de Santa Eugènia de Saldet i presenta façana a la plaça del mateix nom.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular, format per dos cossos adossats, amb coberta de dues vessants de teula i distribuït en planta baixa i pis. Les obertures del cos adossat a l'església són rectangulars i estan emmarcades amb carreus de pedra i amb les llindes planes. L'altre cos presenta, a la planta baixa, dues voltes d'arc rebaixat, una d'elles bastida amb lloses de pedra i l'altra catalana, refeta amb maons disposats a pla. Al pis hi ha una galeria de quatre arcades de mig punt, recolzades damunt pilars de maó, i coberta per un embigat de fusta interior. Davant d'aquesta part de l'edifici hi ha el jardí, que continua per la banda nord. El cos adossat a l'església és bastit amb pedra sense desbastar i abundant morter de calç, amb un revestiment arrebossat al damunt. L'altra part està refeta amb maons, alternant alguna pedra de mida gran al parament.

## Història

Segons els arxius del COAC es tracta d'una masia bastida vers el segle xvii amb posterior remodelacions, especialment al segle xix. Segons cadastre, aquesta parcel·la i l'església són la mateixa, per tant hom no pot descartar que en algun moment s'utilitzés com a rectoria de Saldet. Actualment funciona com habitatge unifamiliar.

## Referències

* 1 2 3 4 «Rectoria de Saldet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Bepink

El Bepink (codi UCI: BPK) és un equip ciclista femení italià. Creat al 2012, té categoria UCI Women's Continental Team.

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
Del 2012 al 2015 l'equip va participar en la Copa del món
A partir del 2016, l'UCI Women's WorldTour va substituir la copa del món

## Composició de l'equip

2012 :
2013 :
2014 :
2015 :
2016 :
2017 :
2018 :
2019 :
2020 :
2021 :
2022 :
2023 :
2024 :

## Referències

* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Web oficial
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Cal Sarandaca

Cal Sarandaca és un habitatge de Guissona (Segarra) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici de dues plantes amb golfa i una composició molt classicista. A la planta baixa dues portes rectangulars de garatge i una més reduïda que dona accés a la zona d'habitatge. El parament d'aquest tram de façana està resolt amb un sòcol llis i carreus de pedres rectangulars molt ben escairats. A la primera planta, tres balcons amb baranes de ferro forjat i una motllura llisa damunt de les tres obertures rectangulars. Separat per una línia d'imposta pronunciada, la golfa amb dues obertures horitzontals a cada extrem, i un cos amb arc de mig punt, dins del qual hi ha dues finestres rectangulars amb ampit, inserides en un segon arc de mig punt. Una cornisa molt pronunciada ressegueix el perímetre d'aquest cos superior.

## Notes

* ↑ «EDIFICI C/RAVAL COMA, 27». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2015].
# Ermita de Santa Eugènia

Can Santa Eugènia, i la capella de Santa Eugènia, és un conjunt arquitectònic de Cànoves i Samalús (Vallès Oriental) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església de nau única dividida en dos trams per un arc diafragmàtic. Està cobert a dos vessants, en el centre sobresurt el campanar d'espadanya amb una sola obertura d'arc de mig punt. El portal és d'arc de mig punt format per grossos carreus rectangulars. La capella només té dues finestres fetes en època moderna en estil romànic. L'interior allotja una imatge moderna de Santa Eugènia, de terra cuita.

## Història

La capella està documentada des de l'any 1308, tot i que la tradició parla de què podria ser més antiga que l'església parroquial (segle xi). Es va reedificar al segle xvi. A principis del segle XX es va utilitzar com a escola. L'ermita es va restaurar el 1956, en aquesta data es va refer la volta que se sosté per un arc apuntat d'estil gòtic.

## Referències

* 1 2 «Can Santa Eugènia i capella de Santa Eugènia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Muralles de la Llacuna

Les muralles de la Llacuna foren la fortificació del nucli de la Llacuna (Anoia) avui han perdut la seva funció defensiva han estat declarades bé cultural d'interès nacional. Es conserva un tram de muralla exempt en el qual hi ha dos contraforts amb carreus irregulars i una espitllera, i d'altra banda, una part del mur està arrebossat. La majoria de trams han estat aprofitats per adossar-hi construccions posteriors. El present tram és situat darrere de Cal Massip. El traçat que tenia el recinte murallat de la Llacuna que fou construït els segles XIV-XV. També es conserven alguns portals que formarien part del clos murallat del poble, muralles que avui quasi han desaparegut completament.
* Portal del Gavatx o del Vall: Portal amb dovelles i en la central hi figura la data:any 1606.
* Havia existit també el portal de la font o dels Massips.

## Notes

* 1 2 «Restes de muralla i portals del poble de la Llacuna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Santa Maria de la Bleda

Santa Maria de la Bleda és una església de Santa Margarida i els Monjos (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església parroquial ampliada amb una altra nau per la façana nord el segle xvii. En la façana de migdia hi ha tres arcs interiors cecs. La porta actual és posterior i sembla oberta tallant l'antic absis, ja que s'hi pot veure un arc que podria ésser el triomfal de la primera. Aquesta seria la causa de la seva orientació d'emplaçament sigui invertida. També va ésser allargada per la façana de Ponent per fer-hi l'actual cambril de la Verge. Campanar d'espadanya amb grossos carreus de pedra picada.

### Sarcòfag

Sarcòfag en forma de caixa paralel·lelepipèdica de 150 x 50 cm de base i 48 cm d'alçada. La tapa és a doble vessant de 109 cm de llargada per 54 cm d'amplada i 28 cm d'alçada. Està buidat d'un bloc de pedra calcària tova i l'única decoració que presenta és una senzilla motllura que divideix la tapa en sentit transversal en dos sectors iguals.

### Pica baptismal

És troncocònica bastant irregular amb els laterals rectes o bé, en alguns punts, lleugerament concavats. Tota la pica és llisa sense cap motiu ornamental presentant algunes superfícies bastant desgastades. És de construcció molt rudimentària tallada en pedra calcària fossilífera. Té part del brocal trencat essent restaurada molt matusserament afegint-li trossos de maó.

## Història

Existeix un testament datat l'any 995 en què el Bisbe Vives de Barcelona, el mateix que va consagrar l'església d'Olèrdola, concedeix a l'església de Santa Creu i Santa Eulàlia, els alous que tenia al terme de Penintense, els quals són a "ipsa Bleda". El primer document que s'esmenta el Castell de la Bleda es troba en el Liber Feudorum, l'any 1121.
La pica baptismal fins a l'any 1984 es trobava abandonada a l'exterior d'aquesta esglesiola d'origen romànic recolzada en un dels contraforts existents en el mur lateral esquerra. Actualment es troba a l'interior de l'ermita.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Santa Maria de la Bleda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].