OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ionòfor

Un ionòfor és una molècula soluble en lípids, generalment sintetitzada pels microorganismes per al transport de ions a través de la bicapa lipídica de la membrana cel·lular. Hi ha dos tipus d'ionòfors:
* Compost químic (ions mòbils transportadors) que s'uneixen a un ió particular, blindant la seua càrrega del medi ambient circumdant i, per tant, facilitar el seu pas per l'interior hidròfob de la membrana lipídica.
* formadors de canal, que introdueixen un porus hidròfil en la membrana, que permetent els ions passen evitant el contacte amb la (hidròfoba) membrana interior.

## Mecanisme d'acció

Ionòfors pertorben gradient transmembranal de concentració de ions, que és necessari per al bon funcionament i la supervivència dels microorganismes, per tant té propietats antibiòtiques. Són produïts naturalment per una diversos microbis i actuen com una defensa contra els microbis competidors. Molts antibiòtics, en particular els antibiòtics macròlids, són ionòfors que exhibeixen altes afinitats per Na+ o K+. L'estructura de complexos d'antibiòtics de sodi i potassi han estat repetidament verificada per cristal·lografia de raigs X.
En la investigació de laboratori, ionòfors s'utilitzen per augmentar la permeabilitat de les membranes biològiques de certs ions. A més, alguns ionòfors són utilitzats com antibiòtics i / o en temes com el creixement o la millora dels additius per a pinsos per a animals com el bestiar.

## Llista de representants ionòfors biològics

Amb l'ió (s) que actuen sobre:
* A23187 (Ca2+)
* Beauvericina (Ca2+,Ba$^{2+}$)
* Calcimycine (A23187)
* Enniatin (amoni)
* Gramicidina A (H$^+$,Na$^+$,K$^+$)
* Ionomicina (Ca2+)
* Lasalocid
* Monensina (Na+,H$^+$)
* Nigericina (K$^+$,H$^+$,Pb$^{2+}$)
* Nonactina (ionòfor d'amoni I)
* Nistatina
* Salinomicina (K$^+$)
* Valinomicina (ionòfor de potassi I)

## Vegeu també

* Protonòfor

## Referències

* ↑ IUPAC, Compendium of Chemical Terminology, 2a ed. ("The Gold Book") (1997). Versió corregida en línia: (2006–) "ionóforo" (en anglès).
* ↑ ionòfors - Resultats MeSH.
* ↑ Plantilla:Greenwood i Earnshaw2nd
* ↑ «Ionophores - MeSH Result».
* ↑ El Departament d'Agricultura dels EUA va enviar una carta a Tyson Foods per treure les etiquetes per als pollastres que deia "Criat sense antibiòtics" a causa de la utilització de ionòfors en la seva alimentació. Kabel, Marcus; Christine Simmons. «USDA Revocació bé per a les etiquetes de pollastre Tyson», 20-11-2007. Arxivat de l'original el 2007-11-24. [Consulta: 22 maig 2012].

## Enllaços externs

* Fluka ionophores for ion-selective electrodes
* Medical Information database Reference.MD
# Karjali

Karjali fou una thikana o jagir de l'antic principat de Mewar formada per 22 pobles. La capital era Karjali a 88 km a l'est d'Udaipur.
Estava governada pel germà gran del maharana amb títol de maharaj i, per tant, pel clan sisòdia dels rajputs. Jagat Singh I (1628-1652) va concedir el jagir al seu fill Kunwar Karan Singh, però el territori va retornar a Mewar com a terra khalsa. Sangran Singh II de Mewar (1710-1734) va cedir els jagirs de Bagor i Karjali, el primer al seu segon fill Nath Singh i el segon al tercer fill Bagh Singh. Després d'Anup Singh, el va succeir (1857) el seu nebot Surat Singh, fill del seu germà Dal Singh, que havia estat adoptat per la branca Shivrati; el fill de Surat, Gaj Singh, fou adoptat pel sobirà de Shivrati, i va assolir el poder en aquesta thikana amb el nom d'Himmat Singh. La thikana de Karjali fou concedida a Lakhsman Singh, germa del maharana, que ara era de la línia de Shivrati.

## Llista de maharajs

* Bagh Singh
* Bhairon Singh (fill)
* Daulat Singh (adoptat, procedent de la branca de Shivrati)
* Anup Singh ?-1857 (fill)
* Surat Singh 1857-després del 1894
* Lakhsman Singh (germà del maharana)
* Jagat Singh
# Parvicaecilia

Parvicaecilia és un gènere d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae. Conté les següents espècies:
* Parvicaecilia nicefori (Barbour, 1924)
* Parvicaecilia pricei (Dunn, 1944)
Les dues espècies són endèmiques de Colòmbia. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos secs tropicals o subtropicals, terra cultivable, pastures, plantacions, jardins rurals, zones prèviament boscoses ara molt degradades i zones d'irrigació.

## Referències

* Castro, F., Herrera, M.I., Lynch, J. & Wilkinson, M. 2004. Parvicaecilia pricei. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. (anglès)
# Josefa Ahumada Camps

Josefa Ahumada Camps (El Canyamelar, ??? - Ibidem, 2003) va ser una política i filantropa valenciana. Va pertànyer a Acció Catòlica i durant tota la seua vida va participar activament en les confraries de la Setmana Santa Marinera. Va ser regidora de l'Ajuntament de València durant el règim franquista i de 1987 a 1991 pel partit polític Unió Valenciana.

## Biografia

Originaria del barri del Canyamelar. L'any 1965 va fundar el col·legi-llar de Nostra Senyora del Rosari en eixe mateix barri. Va presentar-se successivament des de la dècada dels anys 60 a les eleccions municipals de València pel terç familiar, però va ser a les eleccions municipals de València de 1970, on la seua candidatura fou anulada per les autoritats del moment en què va recurrir els resultats de la votació. Aquest recurs va fer que el poder judicial obligara a l'Ajuntament de València a repetir les eleccions. En aquelles eleccions municipals de València de 1971 va aconseguir l'acta de regidora, sent el candidat més votat dins del seu terç, transformant-se així en la primera dona regidora en l'etapa del franquisme. Com a regidora en temps de l'alcalde Vicente López Rosat va ocupar la regidoria de neteja i jardins. Ja amb en Miquel Ramon Izquierdo com a alcalde, va aconseguir ser tinent d'alcalde, i el 1976 va ser pregonera de la Setmana Santa Marinera, distinció que tornaria a tindre l'any 1989, també com a regidora de l'ajuntament. L'any 1977 va anar en les llistes d'Aliança Popular a les eleccions generals espanyoles de 1977, sense obtindre representació. A les eleccions municipals de València de 1987 va obtindre l'acta de regidora fins a 1991 en les llistes d'Unió Valenciana. El 1992 va ser nomenada "Canyamelera d'Honor 1992". Va faltar l'any 2003 a València.

## Referències

* ↑ http://www.hogarrosario.com/el-colegio/NuestraHistoria Arxivat 2019-04-21 a Wayback Machine.
* ↑ http://datos.bne.es/edicion/a5870765.html
* ↑ http://valenpedia.lasprovincias.es/historia-valencia/1971/la_audiencia_falla_en_favor_de_josefa_ahumada_y_se_repiten_las_elecciones
* ↑ https://www.semanasantamarinera.org/index.php/junta-mayor/pregoneros-jmssmv Arxivat 2019-04-21 a Wayback Machine.
* ↑ https://issuu.com/centredoumentacio.etnologia/docs/semana_santa_marinera_de_valencia/222
* ↑ Juan Carlos Colomer Rubio, "Gobernar la Ciudad: alcaldes y poder local en Valencia (1958-1979)", Universitat de València
# Ipqi-Ixtar

Ibqi-Ixtar fou un rei d'Assíria del confós període històric que va de vers el 1730/1720 aC a 1710/1700 aC, en què set personatges d'origen desconegut es disputaren el poder a Assur. A les llistes reials apareixen amb l'explicació de "fill de ningú" el que equival a dir que no eren de cap família reial i, per tant, usurpador.

## Referències

* Mesopotamian chronicles, per Jean-Jacques Glassner i Benjamin Read Foster, a Google Llibres
# Guislabert I de Barcelona

Guislabert I de Barcelona (? - 5 de desembre de 1062) fou per regència vescomte de Barcelona (1020-1041) i bisbe de Barcelona (~1034-1062). Segon fill del vescomte Udalard I de Barcelona i de Riquilda de Barcelona i, per tant, net del comte de Barcelona Borrell II per línia materna. El seu germà Bernat succeí el seu pare a la seva mort el 1014, però va morir jove i deixà un fill menor d'edat, Udalard II. Guislabert regí el vescomtat en nom del seu nebot Udalard, fins que li traspassà el govern el 1041.
Tot i ser casat i pare de tres fills, fou elegit bisbe de Barcelona el 1034. En aquests anys el clan vescomtal es va oposar violentament al comte de Barcelona. Guislabert i el seu nebot dirigiren un avalot contra Ramon Berenguer I, donà suport a la revolta del seu cosí Mir Geribert i atacaren el palau comtal des de la seu de Barcelona. El 1052 van fer les paus. Va acabar i consagrar la catedral romànica de Barcelona el 1058.

## Referències

* ↑ Víctor Farías, Ramon Martí, Aymat Catafau. . Documenta Universitaria, p. 189. ISBN 8496742164.
* ↑ Sobrequés Vidal, Santiago. Els barons de Catalunya. Vicens-Vives, 1961, p. 38.
# Hoplocèrcids

Els hoplocèrcids (Hoplocercidae) són una família de sauròpsids (rèptils) escatosos naturals dels boscos tropicals de Centreamèrica i Sud-amèrica. Són predominantment terrestres i, encara que no construeixin veritables caus, alguns utilitzen les seves cues espinoses per excavar a la terra refugis poc profunds.

## Taxonomia

Els hoplocèrcids inclouen tres gèneres i 19 espècies:
* Enyalioides
* Hoplocercus
* Morunasaurus

## Referències

* ↑ Reptile Database
# 193a Brigada Mixta (Exèrcit Popular de la República)

La 193a Brigada Mixta va ser una de les Brigades Mixtes creades per l'Exèrcit Popular de la República per a la defensa de la Segona República Espanyola. Va estar present al front d'Extremadura durant tota la seva activitat bèl·lica.

## Historial

La unitat va ser creada oficialment el 30 d'abril de 1938 en Siruela i Castilblanco, integrada en la 53a Divisió del XVII Cos d'Exèrcit. El mes de juliol l'estructuració de la Brigada estava molt endarrerida i es va haver de completar amb reservistes de les quintes de 1925 i 1926, que no obstant això eren d'una edat massa adulta per a intervenir en operacions militars. Va passar llavors a la 51a Divisió del VIII Cos d'Exèrcit de l'Exèrcit d'Extremadura i el comandament de la Brigada va recaure en el major Blas Coronado.
Va intervenir en les operacions de Peñalsordo-Zarzacapilla i Capilla, a l'agost de 1938, cobrint posicions a Peñalsordo; també va col·laborar en un atac a les posicions franquistes en Almagrera. En la defensa de Valsequillo va sofrir grans baixes i va haver de ser retirada per a reposar pèrdues. A l'octubre va ser rellevada per la 194a Brigada Mixta i traslladada al sector de Belalcázar, reemplaçant, al seu torn, a la 43a Brigada Mixta i cobrint el front des de l'Oest del ferrocarril Córdoba-Almorchón fins al camí de Bélmez de la Moraleda a Fuente Lancha. Amb posterioritat va passar a quedar agregada a la 41a Divisió del VII Cos d'Exèrcit. No va arribar a participar en la batalla de Peñarroya i al febrer de 1939 ocupava posicions al nord de l'estació de Zújar, on es va mantenir fins al final de la guerra.

## Comandaments
### Comandants

* major de milícies Blas Coronado Martínez;

## Referències

* 1 2 3 4 Engel, 2005, p. 200.
* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 168.
* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 249.

## Bibliografia

* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 2005. 84-922644-7-0.
* Martínez Bande, José Manuel. La batalla de Pozoblanco y el cierre de la bolsa de Mérida. Madrid: Editorial San Martín, 1981.
# Palauès

El palauès és una de les llengües oficials de la República de Palau, juntament amb l'anglès. És membre de la família de les llengües austronèsies.

## Sons

El palauès utilitza 6 fonemes vocàlics i 10 de consonàntics.
Fonemes vocàlics :
| | Anterior | Central | Posterior |
| Tancada | i | | u |
| Semitancada | | | o |
| Vocal neutra | | ɘ | |
| Semioberta | ɛ | | |
| Oberta | | a | |
Fonemes consonàntics :
| | Bilabial | Alveolars | Velars | Glotals |
| Oclusives | d, b | t | k | ʔ |
| Fricatives | | s | | |
| Nasals | m | | ŋ | |
| Laterals | | l | | |
| Bategants | | ɾ | | |

## Frases en palauès

| Palauès | Català | | Palauès | Català |
| Alii! | Hola! | | Ak mlechell ęr a ___. | Vaig néixer a ___. |
| Ungil tutau. | Bon dia. | | Ng tela rekim? | Quants anys tens? |
| Ungil sueleb. | Bona tarda. | | Ng ___ a rekik. | J tinc ___ anys. |
| Ungil kebesengei. | | Ng tela a dengua ęr kau? | Quin número tens de telèfon? |
| A ngklek a ___. | Em dic ___. | | A dengua ęr ngak a ___. | El meu telèfon és ___. |
| Ng techa ngklem? | Com te dius? | | Kę kiei ęr kęr? | On vius? |
| Kę ua ngerang? | Com estàs? | | Ak kiei er a ___. | Jo visc a ___. |
| Ak mesisiich. | Estic bé. | | Chochoi. | Sí |
| Ak chad ęr a ___. | Vinc de ___. | | Ng diak. | No |
| Belau | República de Palau | | Adang. | Si us plau. |
| Merikel | Estats Units d'Amèrica | | Sulang. | Gràcies. |
| Ingklis | Anglaterra | | Kę mo ęr kęr? | On vas? |
| Siabal | Japó | | Mechikung. | Adéu. |
| Sina | Xina | | Meral ma sulang! | Moltes gràcies! |
| Kę chad ęr kęr ęl beluu? | D'on ets? | | Ungilbung | Flor bonica. |
| Kę mlechell ęr kęr ęl beluu? | On vas néixer? |
| Olilai | Casa a Ngarchelong |

## Notes i referències

* ↑ Segons el cens de Palau 2005, hi ha 18.544 persones de 5 anys o més que resideixen a Palau, dels quals 4.718 no parlen palauès. Hi ha doncs, 13.826 parlants de palauès a la República de Palau. Per tant, els parlants de palauès a la resta de món sumen aproximadament 2.000.
# Granota de corona

La granota de corona (Triprion spinosa) és una espècie d'amfibis de la família dels hílids. Anteriorment era monotípica del gènere Anotheca, però des del 2018 se la classifica en el gènere Triprion. Habita a Costa Rica, Hondures, Mèxic i Panamà. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos tropicals o subtropicals secs i a baixa altitud i montans secs. Està amenaçada d'extinció per la destrucció del seu hàbitat natural.

## Descripció

Espècie gran i de potes llargues. Mascles adults de 59 a 69 mm de llargada estàndard, femelles adultes de 58 a 80 mm. Dors, superfícies de les extremitats superiors i abdomen llis. Cap tan ample o més ample que llarg. Musell agudament arrodonit des de dalt, truncat de perfil; timpà distintiu, gran 70-80% del diàmetre de l'ull; anell del timpà prominent sense escletxes vocals ni sac vocal; dits llargs i prims amb discs de mida moderada. Les superfícies dorsals majoritàriament marrons, sovint amb un color entre rosat a vermellós, marcades amb grans taques de color marró fosc violaci i negre als flancs com a extensions de color ventral. Barres negres laterals del cap amb una barra vertical bronzejada o grisa al llavi just davant de l'ull.

## Hàbitat

Principalment a la selva tropical relativament tranquil·la, però marginalment als hàbitats de bosc humit de les terres baixes. Poques vegades es veu excepte durant el període de reproducció.

## Referències

* ↑ Faivovich, Julián; Pereyra, Martín O.; Luna, María Celeste; Hertz, Andreas; Blotto, Boris L.; Vásquez-Almazán, Carlos R.; McCranie, James R.; Sánchez, David A.; Baêta, Délio «On the monophyly and relationships of several genera of Hylini (Anura: Hylidae: Hylinae), with comments on recent taxonomic changes in hylids» (en anglès). South American Journal of Herpetology, vol. 13, 1, 2018, pàg. 1-32. DOI: 10.2994/sajh-d-17-00115.1.
* ↑ Sosa Bartuano, Angel Joel «Anotheca spinosa (Hylidae), geographic distribution». Revista Latinoamericana de Herpetología, 1, 2, 2018, pàg. 54. ISSN: 2594-2158.
* 1 2 3 Savage, Jay M. The Amphibians and Reptiles of Costa Rica: A Herpetofauna Between Two Continents, Between Two Seas (en anglès). University of Chicago Press, 2002-08. ISBN 978-0-226-73537-5.
# 1a Mostra Internacional de Cinema de Venècia

La 1$^a$ Mostra Internacional de Cinema de Venècia es va celebrar entre el 6 i el 31 d'agost de 1932. Dr. Jekyll and Mr. Hyde va ser la primera pel·lícula exhibida al festival. No es va entregar cap premi oficial, ja que els guanyadors foren determinats per un referèndum de l'audiència.

## Pel·lícules en competició

| Títol original | Director(s) | País de producció |
| Dr. Jekyll and Mr. Hyde | Rouben Mamoulian | Estats Units |
| The Sin of Madelon Claudet | Edgar Selwyn | Estats Units |
| Putyovka v zhizn | Nikolai Ekk | Unió Soviètica |
| Po horách, po dolách | Karel Plicka | Txèquia |
| Au nom de la loi | Maurice Tourneur | França |
| Azaïs | René Hervil | França |
| David Golder | Julien Duvivier | França |
| Hôtel des étudiants | Viktor Tourjanski | França |
| Das blaue Licht | Leni Riefenstahl | Alemanya |
| Das Lied einer Nacht | Anatole Litvak | Alemanya |
| Der Kongreß tanzt | Erik Charell | Alemanya |
| Zwei Menschen | Erich Waschneck | Alemanya |
| The Faithful Heart | Victor Saville | Regne Unit |
| Bring 'Em Back Alive | Clyde E. Elliott | Estats Units |
| Broken lullaby | Ernst Lubitsch | Estats Units |
| Forbidden | Frank Capra | Estats Units |
| Frankenstein | James Whale | Estats Units |
| Grand Hotel | Edmund Goulding | Estats Units |
| Strange Interlude | Robert Z. Leonard | Estats Units |
| The Champ | King Vidor | Estats Units |
| The Crowd Roars | Howard Hawks | Estats Units |
| The Devil to Pay! | George Fitzmaurice | Estats Units |
| The Yellow Ticket | Raoul Walsh | Estats Units |
| Gli Uomini, che mascalzoni... | Mario Camerini | Regne d'Itàlia |
| Due cuori felici | Baldassarre Negroni | Regne d'Itàlia |
| Zemlia | Aleksandr Dovjenko | Unió Soviètica |
| Tikhi Don | Olga Preobrajénskaia i Ivan Pravov | Unió Soviètica |
| Bialy slad | Adam Krzeptowski | Polònia |

## Premis

* Actor més favorit: Fredric March per Dr. Jekyll and Mr. Hyde
* Actriu més favorita: Helen Hayes per The Sin of Madelon Claudet
* Director més convincent: Nikolai Ekk per Putyovka v zhizn
* Millor perfecció tècnica: Leontine Sagan per Mädchen in Uniform
* Història més original: Rouben Mamoulian per Dr. Jekyll and Mr. Hyde
* Pel·lícula més divertida: René Clair per À nous la liberté
* Pel·lícula més emotiva: Edgar Selwyn per The Sin of Madelon Claudet

## Referències

* 1 2 3 «Venice Film Festival: The 30s». labiennale.org. [Consulta: 26 juny 2009].
* ↑ «Dr. Jekyll and Mr. Hyde». Film Affinity. [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ «The 1930s». Arxivat de l'original el 11 d’agost 2020. [Consulta: 8 octubre 2013].

## Enllaços externs

* 1a Mostra Internacional de Cinema de Venècia - Lloc web oficial
* Premis del Festival de Cinema de Venècia 1932 a IMDb
* Premis del Festival de Cinema de Venècia 1932 a Filmaffinity
# Jaciment arqueològic de Can Rubau

Can Rubau és un jaciment arqueològic del final del paleolític inferior, situat en el barri del Pont Major, a la pedrera de Can Rubau de Girona.

## Descripció

S'hi va trobar en els nivells d'extracció de materials calcaris una escletxa amb materials ossis i indústria lítica. Va ser descobert pel Centre de Recerques Paleo-Eco-Socials (C.R.P.E.S.), a final de la dècada dels setanta i l'any 1982 i posteriors, l'Associació Arqueològica de Girona (AAG) hi va realitzar treballs arqueològics.

## Troballes

La indústria lítica recollida es compon de 26 elements, dels quals 15 són de quars i 11 de quarsita. A nivell morfològic es reparteixen entre: ascles (17), ascles retocades (5), còdols tallats (1) i fragments (3). Destaca l'absència de nuclis en aquest jaciment i, per contra, la gran representació d'esclats transformats per retoc. Pràcticament tots els esclats provenen de l'explotació de nuclis centrípets, dels que es destaquen especialment dos burins de quars. A més de les peces esmentades, per la rodalia, dins l'explotació de graves, s'han localitzat algunes peces aïllades.
També s'hi localitzà fauna entre les restes (la major part): carnívors grans, cèrvids, bovins, caprins, suids, èquids, lagomorfs i algun rosegador.Per la dinàmica de formació d'aquest dipòsit no pot tractar-se d'un lloc ocupat; més aviat els materials han estat arrossegats per processos naturals dins l'escletxa. No s'ha pogut determinar si alguns dels animals d'aquesta mostra van ser caçats o no i, per tant, s'ha de considerar el conjunt com paleontològic.

## Referències

* 1 2 3 Cantón Playà, Pere: Les comarques Gironines: Del Paleolític als Visigots

## Bibliografia

* Girona abans de Girona. Prehistòria". Eudald Carbonell i Enriqueta Pons. Ajuntament de Girona. Quaderns d'història de Girona. 1987
* Els primers pobladors". Julià Maroto i Narcís Soler. Història de Girona. ADAC, 1991.
# Khilderic II

Khilderic II (vers 653 – 675) va ser rei merovingi dels regnes francs d'Austràsia des del 662, i de Nèustria i Borgonya a partir del 673, convertint-se així durant els dos darrers anys de vida en rei de tots els francs.

## Biografia

Segon fill de Clodoveu II i la seva esposa Bathilda, va quedar orfe de pare quan només era un infant, l'any 658. El seu germà gran Clotari III va heretar Nèustria i Borgonya, i esdevingué rei d'Austràsia a la mort de l'usurpador Khildebert l'Adoptat. La noblesa austrasiana, però, va reivindicar la seva autonomia i Batilda, actuant com a regent, els va concedir la figura d'un rei propi en la persona del seu segon fill Khilderic II.
Com en el cas del seu germà Clotari, a causa de la seva joventut el govern del regne va quedar en mans de la noblesa local i especialment en la figura dels majordoms de palau.
A la mort de Clotari el 673, el tercer fill de Clodoveu i Bathilda va succeir-lo a Nèustria i Borgonya com a Teodoric III. Però una facció prominent de la noblesa borgonyesa liderada per Leodegar i Etikho van aclamar a Khilderic com a rei. Al cap de poc temps Khilderic va aprofitar l'ocasió per envair els regnes del seu germà i deposar-lo, proclamant-se rei de Nèustria i Borgonya i, per tant, rei únic de tots els francs.
Però les decisions de Khilderic als nous regnes aviat el feren impopular entre la noblesa. Nomenant el seu majordom de palau d'Austràsia, Wulfoald, també major dels palaus de Nèustria i Borgonya va molestar els partidaris que els majordoms fossin natius del regne que governaven. També va irritar els magnats de Nèustria contravenint les lleis locals a l'impartir un càstig corporal a un dels seus nobles, Bodilo.
Va ser Bodilo que, conspirant amb un grup d'amics, va parar una emboscada al rei mentre es trobava caçant al bosc de Lognes, prop de Chelles. Allí Khilderic va ser assassinat juntament amb el seu fill i la seva esposa, que es trobava encinta.

## Família

Khilderic II es va casar amb Bilikhildis, filla del rei Sigebert III i la seva esposa Khimnekhildis. Tingueren dos fills mascles:
* Dagobert (? – 675): hauria mort assassinat juntament amb els seus pares al bosc de Lognes.
* Khilperic II (?– 721): Després de l'assassinat dels seus pares seria reclòs en un monestir. En el futur acabaria heretant el regne dels francs (715).

## Referències

* ↑ «Khilderic II». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Liber Historiæ Francorum 45, MGH SS rer Merov II, pàg. 318.
* ↑ Vita Lantberti Abbatis Fontanellensis et Episcopi Lugdunensis 5, MGH SS rer Mero V, pàg. 612.

## Vegeu també

* Mòmol d'Usès.
* Cronologia de la història de França.
* Concili de Bordeus.
# Itapotihyla langsdorffi

Itapotihyla langsdorffii és una espècie d'amfibis de la família dels hílids. És monotípica del gènere Itapotihyla. Habita a l'Argentina, Brasil i Paraguai. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos tropicals o subtropicals secs i a baixa altitud, aiguamolls d'aigua dolça i corrents intermitents d'aigua. Està amenaçada d'extinció per la destrucció del seu hàbitat natural.