OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eridania

Eridania és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -44.66 ° latitud N i 140 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Eridania, regió del riu Po.

## Referències

* ↑ "Eridania". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 686

El 686 (DCLXXXVI) fou un any comú començat en dilluns del calendari julià.

## Esdeveniments

* Els saxons conquereixen el Regne de Kent
* Anticristianisme a Egipte, amb la destrucció de creus

## Necrològiques

* Emperador Temmu, canvi d'era al Japó
* Papa Joan V
# (1829) Dawson

(1829) Dawson és un asteroide que pertany al cinturó d'asteroides descobert per Arnold R. Klemola i Carlos Ulrrico Cesco el 6 de maig de 1967 des de l'Observatori El Leoncito, a l'Argentina.
Dawson es va designar inicialment com a 1967 JJ. Posteriorment va ser nomenat en honor de l'astrònom nord-americà Bernhard H. Dawson (1890-1960).
Està situat a una distància mitjana de 2,251 ua del Sol, podent acostar-s'hi fins a 1,98 ua i allunyar-se'n fins a 2,522 ua. Té una inclinació orbital de 6,335° i una excentricitat de 0,1204. Empra 1234 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides (1001-2000)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1829.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1829) Dawson» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 12 agost 2015].

## Enllaços externs

* «(1829) Dawson» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 12 agost 2015].
# André Mahé

André Mahé (París, 18 de novembre de 1919 - Choisy-au-Bac, Oise, 19 d'octubre de 2010) fou un ciclista francès que fou professional entre 1945 i 1954.
Durant la seva carrera professional aconseguí 13 victòries, destacant la París-Roubaix de 1949, ex aequo amb Serse Coppi, i la París-Tours de 1959.

## La París-Roubaix de 1949

El resultat de la París-Roubaix de 1949 fou molt polèmic i no es va saber definitivament fins quan ja passaven uns quants mesos de la disputa de la cursa, després de dues conferències internacionals.
André Mahé, que formava part d'una escapada, fou el primer a entrar a meta, però ho va fer per un lloc equivocat de resultes de les males indicacions dels comissaris. Quan ja se li havien fet tots els honors de campió arribà el gran grup, encapçalat per Serse Coppi. Un cop assabentats de la irregularitat comesa per Mahé els germans Coppi protestaren i els jutges canviaren la decisió, anomenant Serge Coppi com a guanyador final.
Amb tot, cinc dies més tard la Federació Francesa de Ciclisme confirmà a Mahé com a just vencedor. La Federació Italiana protestà i entrà en joc l'UCI, la qual decidí, l'agost de 1949, declarar nul·la la cursa i, per tant, sense cap vencedor. Tanmateix s'acceptà revisar el cas en una nova conferència internacional el novembre d'aquell mateix any. Finalment s'arribà a l'acord de declarar els dos ciclistes, André Mahé i Serse Coppi vencedors de la París-Roubaix 1949.

## Palmarès

* 1946
** 1r al Tour de Finistère
* 1947
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Oest
* 1948
** 1r del Gran Premi de l'Equipe (amb Charles Dupuy i Louison Bobet)
** 1r del Circuit "Maine-Normandie-Anjou"
* 1949
** 1r de la París-Roubaix, ex aequo amb Serse Coppi
** 1r del Gran Premi de l'Equipe
* 1950
** 1r de la París-Tours
* 1951
** 1r al Gran Premi de l'Écho d'Alger
* 1952
1r del Circuit dels Dos Ponts a Montluçon
* 1953
** 1r a Montsauche
** Vencedor d'una etapa dels Boucles de la Gartempe
* 1954
** 1r a Montsauche
** 1r a Hennebont

### Resultats al Tour de França

* 1947. Abandona (3a etapa)
* 1949. 49è de la classificació general
* 1950. Abandona (8a etapa)
* 1951. Abandona (16a etapa)

## Referències

* ↑ The ultimate Roubaix controversy a cyclingnews.com (19 d'abril de 2006) (anglès)

## Enllaços externs

* Palmarès d'André Mahé (francès)
# Habitatge al carrer de Fontanella, 17 (Olot)

L'habitatge al Carrer de Fontanella, 17 és una casa a la ciutat d'Olot (Garrotxa) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Entre finals del segle xix i principis del segle XX a Olot s'acaben dos projectes de gran envergadura: l'ordenació de l'eixample Malagrida i la urbanització de la pl. Clarà. Dins de les construccions d'iniciativa privada destacarem les cases del c. Mulleres, Can Pons i Tusquets, la remodelació de Can Solà-Morales (1913-1916), Can Masllorenç i moltes de les cases del c. Fontanella.
Casa entre mitgera de teulat a dues aigües, sostingudes per bigues de fusta sortides. Disposa de baixos, amb porta central, murs fets amb estucs imitant carreus de pedra i bonica sanefa horitzontal amb decoracions florals i vegetals marca la separació amb el primer pis. Aquest té dos balcons sostinguts per mènsules amb decoracions de fullatge estilitzats i una fornícula feta de rajols aixopluga la imatge de Sant Cristòfol. Dos balcons més es repeteixen en el segon pis, emmarcats, igualment, amb motius geomètrics fets. A la porta d'accés hi ha les inicials J.O, i la data 1900.

## Notes

* 1 2 «Casa carrer Fontanella, 17». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Eunostos

Eunostos és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -22 ° latitud N i 140 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Eunostos, en la mitologia grega, zona contigua als Camps Elisis.

## Referències

* ↑ "Eunostos". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 1384
## Esdeveniments
### Països Catalans

* 4 de juliol - Fraga: Arnau Descolomer és nomenat 10è. President de la Generalitat de Catalunya.
* Girona: Berenguer d'Anglesola n'és nomenat bisbe.

### Món

* Portugal: El rei Joan I de Castella envaeix el país, defensant els drets de la seva dona, la reina Beatriu de Portugal.
* Arle (Occitània): La revolta dels tuchins pren la ciutat, és reprimida amb duresa però s'estén a l'Alvèrnia.
* Bari (Itàlia): Lluís II de Provença és proclamat rei de Sicília, duc d'Anjou i comte de Provença, per la mort del seu pare Lluís I.
* Cracòvia (Polònia): Eduvigis I esdevé reina de Polònia amb només 10 anys.

## Naixements
### Països Catalans

* 11 d'agost - Barcelona: Violant d'Aragó, princesa d'Aragó, comtessa consort de Provença i reina consort de Nàpols (m. 1443).

### Món

* Roma: Santa Francesca Romana, fundadora de les Oblates (m. 1440).

## Necrològiques
### Països Catalans

* Castelló d'Empúries (Comtat d'Empúries): Joana d'Aragó i de Navarra, princesa d'Aragó i comtessa consort d'Empúries.
* La Seu d'Urgell (Comtat d'Urgell): Cecília I, comtessa.
* Saragossa: Jaume Domènec, historiador, traductor i teòleg català.

### Món

* 15 de juny - Bari (Itàlia): Lluís I de Provença, comte de Provença, duc d'Anjou, rei titular de Nàpols.
# (1934) Jeffers

(1934) Jeffers és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Arnold R. Klemola el 2 de desembre de 1972 des de l'Observatori Lick de la muntanya Hamilton, Estats Units.
Inicialment va rebre la designació de 1972 XB. Posteriorment es va nomenar en honor de l'astrònom nord-americà Hamilton Jeffers (1893-1976).
Jeffers està situat a una distància mitjana de 2,389 ua del Sol, podent allunyar-se'n fins a 3,108 ua. La seva inclinació orbital és 23,15° i l'excentricitat 0,3006. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1349 dies.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (1901) al (2000)
* Cos menor del Sistema Solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1934.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1934) Jeffers» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 26 octubre 2018].

## Enllaços externs

* «(1934) Jeffers» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 26 octubre 2018].
# Can Mau (Riudaura)

Can Mau és una obra de Riudaura (Garrotxa) protegida com a bé cultural d'interès local. És una casa entre mitgeres situada a l'entrada del carrer de la Terrica des de la plaça Tiradors, dins el nucli antic del poble, de planta rectangular i planta baixa i dos pisos d'alçada. Les façanes són de paredat de pedra, amb les obertures emmarcades per carreus ben treballats. La porta principal és rectangular i destaca la llinda de grans dimensions.

## Referències

* ↑ «Can Mau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Lemuria (albedo)

Lemuria és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 69.78 ° latitud N i 160 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Lemúria, continent mític situat a l'oceà Índic.

## Referències

* ↑ "Lemuria (albedo)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 1065
## Esdeveniments

* Consagració de l'Abadia de Westminster
* Inici del regnat de Sanç II de Castella

## Naixements
### Països Catalans

* Bernat III de Besalú, darrer comte de Besalú i Ripoll

### Món

* Robert II de Flandes, comte de Flandes

## Necrològiques
### Països Catalans

* Clemència de Bigorra, comtessa d'Urgell

### Món

* Ferran I de Lleó
# Rima Hadley

La rima Hadley és una esquerda sinuosa de la Lluna. Porta el nom del proper Mons Hadley, muntanya de 4600 m d'altitud. El seu nom procedeix del matemàtic i astrònom anglès John Hadley. La rima està situada en la vora oriental de Palus Putredinis, al peu dels Montes Apenninus.
L'esquerda té una longitud de 120 km de llarg, una amplària de 2 km, i una profunditat de 300 m, presentant les seves parets una inclinació de 45°. En l'extrem nord presenta un colze de 90°, per a, més tard, després de dirigir-se al sud-oest, vorejar el crateret Hadley C en el seu tram central, i després prosseguir en direcció sud-oest. El seu origen probablement és un antic túnel de circulació de lava, la volta de la qual s'hauria enfonsat amb el temps.
En 1971 va allunar als seus voltants l'Apol·lo 15, arribant els astronautes amb el Rover lunar fins a la vora de l'esquerda, on van instal·lar una estació científica anomenada ALSEP.

## Cràters propers

Prop d'aquesta rima es localitzen quatre petits cràters, els noms assignats dels quals per la UAI es mostren en la següent taula:
| Cràter | Coordenades | Dièmetro | Origen del nom |
| Béla | 24° 42′ N, 2° 18′ E﻿ / ﻿24.7°N,2.3°E﻿ / 24.7; 2.3﻿ (Béla) | 11 × 2 km | Nom masculí hongarès |
| Carlos | 24° 54′ N, 2° 18′ E﻿ / ﻿24.9°N,2.3°E﻿ / 24.9; 2.3﻿ (Carlos) | 4 km | Nom masculí espanyol |
| Jomo | 24° 24′ N, 2° 24′ E﻿ / ﻿24.4°N,2.4°E﻿ / 24.4; 2.4﻿ (Jomo) | 7 km | Nom masculí africà |
| Taizo | 24° 42′ N, 2° 12′ E﻿ / ﻿24.7°N,2.2°E﻿ / 24.7; 2.2﻿ (Taizo) | 6 km | Nom masculí japonès |

## Vegeu també

* Lunar 100
* Geologia de la Lluna

## Referències

* ↑ Lacroux Jean, Legrand Christian. Larousse. Descubrir la Luna (en castellà), 2004, p. 74-75. ISBN 84-8332-548-9.

## Enllaços externs

* "Rima Hadley". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 16 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 16 juliol 2018].
# Saut deth Pish

El Saut deth Pish és un salt d'aigua d'entre 25 i 30 metres de desnivell situat a la comarca de La Vall d'Aran en el municipi de Vielha e Mijaran a 1.600 metres d'alçada sobre el nivell del mar. Les aigües d'aquesta cascada provenen, en bona part, del Llac Long de Liat, situat uns kilòmetres més al nord.

## Referències

* ↑ Matas, Jaume. Gran Atles Geogràfic i Històric de Catalunya. p. 12, 135
# Mare Hadriacum

Mare Hadriacum és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -39.67 ° latitud N i 90 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a la Mare Hadriacum, mar Adriàtica. mar Austral, mar del Sud.

## Referències

* ↑ "Mare Hadriacum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 238
## Naixements

* Emperadriu Yang Yan, primera dona de l'Emperador Wu de Jin
* Wen Yang, general militar de Cao Wei

## Necrològiques

* 12 d'abril - emperadors romans Gordià I (suïcidi) i Gordià II (mort en batalla)
* 24 de juny - Maximí el Traci, emperador romà
* Màxim Cèsar, emperador romà
* 29 de juliol - Pupiè i Balbí, emperadors romans
* Gongsun Yuan - senyor de la guerra de Cao Wei
* Lun Zhi - general militar de Cao Wei
* Jia Fan - general militar de Cao Wei
* Khosrov I d'Armènia, rei d'Armènia

## Vegeu també

* Calendari d'esdeveniments
# Massatge

El massatge és una forma d'estímul físic preferentment manual sobre l'organisme, que provoca reaccions biològiques, metabòliques, psicològiques i socials beneficioses. Hi ha unes quantes classes de massatges, des de la relaxació fins a l'afectiu o sensual, passant per l'específicament terapèutic (massoteràpia) i l'esportiu.

## Definició i història

La definició actual de massatge podria ser com "un mètode de valoració i de tractament manual mitjançant la combinació de moviments tècnics manuals o maniobres fetes de forma harmoniosa i metòdica, amb finalitats higiènico-preventives i/o terapèutiques, que quan es fa amb les mans permet valorar l'estat dels teixits tractats".
Històricament el fet de posar la mà i fregar o pressionar amb fermesa la zona adolorida és una reacció intuïtiva per alleugerir el dolor. Una de les primeres mencions de massatge és de fa uns 4.000 anys a l'antiga Mesopotàmia en el llibre "Mushu´u" que vol dir massatge,
A l'Índia antiga el massatge es coneixia com a "Champooinig", que ha donat origen al xampú. A Grècia Hipòcrates de Cos (460-380 a C.) utilitzava el terme anatripsís, i masso, que significa amassar, o donar massatge. En llatí es va dir frictio, (fricció).

## Referències

* ↑ «Noticia del CSIC». Arxivat de l'original el 2008-04-17. [Consulta: 17 gener 2011].

## Bibliografia

* K. Andrade, Masaje basado en resultados, Paidotribo.
* A. Biriukov, Masaje Deportivo, Paidotribo,
* B. J. Bolto, Le corps entre les mains, Hermann Éditeurs
* F. P. Carro, Tratado de Masaje, Terapéutico, deportivo y de belleza, Distribuidora del Norte, Lugo
* M. P. Cassar, Técnica de Masaje Terapéutico, McGraw-Hill.
* J. H. Clay, Masoterapia Clínica Básica, Lippincott.
* J. F. Cyriax, Cyriax, Tratamiento por manipulación masaje e inyección, Marban.
* L. Chaitow, Terapia manual: valoración y diagnóstico, McGraw-Hill Interamericana.
* G. Downing, El libro del masaje, Pomaire.
* G. De Domenico, Masaje, técnica de Beard., Harcourt-Brace.
* M. Dufour, Massages et Massothérapie, effets, techniques et applications, Maloine.
* P. H. Greenman, Principios y práctica de la medicina manual, Médica Panamericana.
* Hoffa-Gocht-Storck-Lüdke, Técnica de Masaje, JIMS. (agotado)
* G. Inkeles, El nuevo masaje, Ediciones Urano.
* Kendall's, Musculos. Pruebas funcionales, postura y dolor, quinta edición, Marbán
* W. Kuprian, Sport et physiothérapie, Masson.
* T. Namikoshi, Terapia Shiatsu, tratado completo, Edaf.
* R. Melzack, PD. Wall, Pain mechanisms: A new theory, Science.
* A. Montagu, El sentido del tacto, Aguilar.
* A. Pilat, Inducción miofascial, McGraw-Hill Interamericana.
* I. P. Rolf, Rolfing, La integración de las estructuras del cuerpo humano, Ediciones Urano
* J.M. Sánchez-Riera, Integración corporal y psicología humanista, Marova.
* J. Ylienen y M. Cash, Masaje Deportivo, Hispano Europea.
* Instituto de MTC de Yunnan: Fundamentos de Tuina. 1997. DL: B-36.781/97. Edita: Fundación Europea de Medicina Tradicional China
# Antonín Kraft

Antonín Kraft (Rokycany, 1749 - 1820) va ser un violoncel·lista i compositor txec.

## Biografia

Abans de decidir dedicar-se totalment a la música, va estudiar Filosofia i Jurisprudència a la Universitat de Praga.
En 1778 es va unir a l'orquestra del Palau Esterházy. Ací va tindre molt contacte amb Haydn, de qui va prendre algunes classes de composició.
En 1790 es va instal·lar en Viena, on va formar part del Quartet Schuppanzigh. Primerament qui va formar part del quartet va ser el seu fill Nikolau, que va seguir el mateix camí que son pare amb el cello i la composició, i després va participar-hi Antonín.
En 1796 es va convertir en el violoncel principal de l'orquestra del Príncep Lobkowitz, on Beethoven estrenava moltes de les seues obres.
Kraft també va tindre l'oportunitat de viatjar extensament per fer concerts com a solista.
Gràcies a estes dades podem veure a Kraft com un dels violoncel·listes més influents de l'època, ja que va formar part de les més prestigioses orquestres, i va treballar al costat de compositors de més anomenada del moment.

## Obres dedicades
### Concert No.2 en D major de J. Haydn

Kraft era el violoncel solista de l'orquestra del Palau Esterházy, on treballava Haydn com a compositor i, per tant, no és d'estranyar que li dedicara el seu Concert No.2 per a violoncel en D major (1783), com era costum en aquells temps. Fins i tot, l'autoria d'aquest conegut concert havia estat posada en dubte, ja que fins a 1951 el mateix Kraft havia estat considerat el compositor d'aquesta obra. Finalment es va atribuir a Haydn perquè es va trobar l'autògraf manuscrit.

### Triple concert de L.V. Beethoven

A més, Kraft probablement va participar en l'estrena del Triple concert de Beethoven per a violí, violoncel i piano amb orquestra, juntament amb el mateix Beethoven al piano. Açò va transcórrer en el temps en què Kraft formava part de l'orquestra del Príncep Lobkowich, un dels patrons de Beethoven.

## Composicions

* Op.1: 3 Sonates per a violoncel:
No.1,Sonata en C major
No.2,Sonata en G major
No.3,Sonata en D major
* Op.2, 3 Sonates per a cello
No.1,Sonata en B♭ major
No.2,Sonata en G major
No.3,Sonata en C major
* Op.3,3 Grans Duos per Violí i Cello
* Op.4,Concert per a cello en C major (B&H by 1847)
* Op.5,Duo de cellos
* Op.6,Duo de cellos
* Op.7,Divertimento per 2 Cellos en un tema de l'Òpera de Mozart: The Magic Flute ('Duettino Tamina i Papageno')

## Referències

* ↑ Steinberg, Michael. The concerto: a listeners guide (en anglés). Oxford's University Press, 2000.
* ↑ «The early performers of the quartets of Beethoven» (en anglés). [Consulta: 30 desembre 2015].
* ↑ «Cellists of the Viennese School and other german cellists of the 19th century». Arxivat de l'original el 2018-08-08. [Consulta: 29 desembre 2015].
* ↑ «This concert's program notes» (en anglés). Bryan Proksch, 2014. Arxivat de l'original el 2014-09-23. [Consulta: 29 desembre 2015].
* ↑ «ISMLP: List of works by Anton Kraft» (en anglés). [Consulta: 27 desembre 2015].
# Casa a la carretera d'Olot, 10 (Sant Joan les Fonts)

La Casa a la carretera d'Olot, 10 és una obra de Sant Joan les Fonts (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa entre mitgera, de planta rectangular i teulat a dues aigües. Aquest darrer està sostingut per bigues de fusta i la cornisa decorada amb rajoles vidriades de color grana i ocre. Fou concebuda seguint una ordenació totalment simètrica. Disposa de baixos i pis. Les obertures són de punt rodó i estan emmarcades per estuc que imita carreus de pedra, amb una destacada clau d'arc. Els cantoners també es realitzaren amb estuc. Les obertures del primer pis tenen rajoles de colors amb motius de sanefes amb decoració floral estilitzada, predominant els colors grocs i blanc. Cal remarcar el joc cromàtic que hi ha entre el gris de l'estuc que emmarca les obertures amb el groc de l'estucat de la façana.

## Referències

* ↑ «Casa a la carretera d'Olot, 10». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Maria Regina Goberna i Julià

Maria Regina (Montserrat) Goberna i Julià (Horta, Barcelona, 19 de juny de 1934 - 3 de gener de 2025) va ser una monja benedictina del Monestir de Sant Benet de Montserrat i ceramista catalana.
De molt jove Regina Goberna s'incorporà al monestir de Sant Benet de Montserrat, on es convertí en una figura clau d'aquest cenobi benedictí femení, impulsant i liderant la creació d'un taller de ceràmica artística. Des del seu lideratge, les benedictines de Sant Benet van esdevenir un referent en l'art ceràmic, amb crecions on coincidien funcionalitat, decoració i espiritualitat.
Entre els seus treballs es troba la creació de grans murals que decoren espais religiosos, hospitals i edificis públics d'arreu del món. A Catalunya, destaquen el plafó de l'Hospital Sant Joan de Déu Barcelona a Barcelona i el mural de Sant Joan de les Abadesses. El seu darrer projecte ha estat Dotze dones de l'Evangeli, una col·lecció de ceràmiques de grans dimensions dedicades a figures femenines bíbliques que mostra la seva defensa del paper de la dona en el camp espiritual i en l'Església. El projecte també compta amb un llibre escrit per la mateixa Goberna.
La matinada del 3 de gener del 2025 va morir ahir, als 90 anys, a causa d'un infart de miocardi, i després d'un ingrés hospitalari d'un parell de dies.

## Referències

* 1 2 «Mor als 90 anys l'emblemàtica monja i ceramista Regina Goberna. Figura clau del monestir de Sant Benet de Montserrat, va defensar a través de l'art el paper de la dona en l'Església». Diari ARA, 04-01-2025 [Consulta: 12 gener 2025].
* 1 2 Escudé, Jordi «Mor la monja de Montserrat que ha portat la seva ceràmica arreu del món Maria Regina Goberna, una de les fundadores del taller ceramista del monestir benedictí de Sant Benet ara fa sis dècades, ha traspassat aquest divendres als 90 anys». Regió7, 03-01-2025 [Consulta: 12 gener 2025].
* ↑ Unterlöhner Salvat, Montserrat «Fent memòria de la germana Maria Regina Goberna i Julià (1934-2025)». Catalunya Cristiana, vol. XLVI, num. 2360, 19-01-2025, pàg. 23.
* ↑ «Mor Regina Goberna, monja benedictina i ceramista». Catalunya Religió. [Consulta: 12 gener 2025].
* ↑ «Mor Regina Goberna, reconeguda ceramista, monja de les benetes de Montserrat. Enèrgica i creativa, havia presentat la darrera col·lecció fa un mes i mig, i deixa un gran llegat espiritual i artístic». RTVE Catalunya, 03-01-2025 [Consulta: 12 gener 2025].