OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# (1081) Reseda

(1081) Reseda és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya, el 31 d'agost de 1927.
Inicialment va ser designat inicialment com 1927 QF. Més tard es va anomenar per la Reseda, un gènere de plantes de la família de les resedàcies.
Reseda està situat a una distància mitjana de 3,096 ua del Sol, podent allunyar-se'n fins a 3,551 ua i acostar-s'hi fins a 2,641 ua. La seva inclinació orbital és 4,205° i l'excentricitat 0,1468. Empra 1990 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1081.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1081) Reseda» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 13 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1081) Reseda» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 13 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1081) Reseda» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 13 juny 2018].
# Casa Senyorial de Dole

La Casa Senyorial de Dole (en letó: Doles muižas pils; en alemany:Schloss Dahlen) és una mansió a la regió històrica de Vidzeme, al Municipi de Salaspils del nord de Letònia i prop a Riga a la vora del riu Daugava.

## Història

Va ser el primer propietari de la finca el coronel Nikolauss Deetrih Sperreuter el 1631, La mansió actual va ser construïda el 1898 en estil historicisme arquitectònic. A partir de 1921 va allotjar una escola primària, i després de 1954 un club de pescadors. Des de 1977, es troba el museu del Riu Daugava..

## Referències

* ↑ «Dole Manor - Daugava Museum». [Consulta: 4 maig 2015].
* ↑ Zarāns, 2006, p. 171.

## Bibliografia

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia

## Enllaços externs

* Daugavas Muzejs Arxivat 2012-10-22 a Wayback Machine.
# Jaciment romà de Can Maiol

El jaciment romà de Can Maiol és un jaciment arqueològic d'època romana situada en el terme municipal de Felanitx (Mallorca). Les estructures es corresponen amb una vil·la romana, amb una cronologia compresa entre el segle i dC i el segle v dC, d'acord amb les restes ceràmiques trobades al jaciment.

## Localització i història de les excavacions

L'assentament confronta amb el camí de Son Mesquidassa. La troballa es va esdevenir de manera casual, fet que va afavorir la prospecció del terreny i la posterior excavació de les estructures que restaren al descobert. El resultat va ser la localització, a la zona més elevada del terreny i a uns cent metres de les estructures, d'una important acumulació de bocins de ceràmica, tègula romana, opus signinum i pedres escairades.

## Descripció del jaciment

En l'excavació s'ha localitzat un àmbit pavimentat amb opus signinum, prou ben conservat llevat del sector oest, a on tan sols es troba la preparació. Aquest espai fa 6 metres d'ample, sense que per ara es pugui definir del tot la seva superfície, atès que hom no compta amb la longitud total dels murs en sentit est-oest. No obstant això, l'extrem d'un s'hi han trobat dos blocs quadrangulars de pedra amb una funcionalitat encara indeterminada.
Aferrat a la paret est s'ha localitzat un depòsit de planta rectangular de 2,5 m de llargada per 1,60 d'amplària i 1 m de fondària. Presenta a la part central del seu pis una concavitat circular destinada probablement a retenir els pòsits d'impureses, cosa que fa més fàcil el buidatge del contenidor. L'interior del depòsit està motllurat en els seus angles amb mitges canyes, que assenyalen que va contenir qualque líquid.

## Interpretació

Hom conclou que es tracta d'una explotació agrícola que encaixa amb el model de vil·la romana conegut a Mallorca i arreu de l'Imperi. Cronològicament, els primers elements datables són del segle i dC i les troballes s'allarguen fins al Baix Imperi; a partir de llavors, són més intermitents però continuen fins a l'època islàmica i l'època cristiana.
La troballa del dipòsit i les característiques que presenta porten a concloure que estava destinat a la transformació de qualque producte agrícola en líquid, probablement oli o vi i, per tant, hom interpreta que tota la zona fa part de la pars rustica de la vil·la. Pau Marimon considera aquest depòsit de Can Maiol com una primera demostració arqueològica de la producció local de vi a Mallorca.

## Referències

* 1 2 3 Orfila, 1996, p. 18.
* ↑ Orfila, 1996, p. 19.
* ↑ Orfila, 1996, p. 20.
* ↑ Marimon Ribas, Pau «El vi: cultura a l'antiguitat balear». Historica.cat, 1, 2009-2010, pàg. 1-15.

## Bibliografia

* Orfila, M. et al. «Nuevas perspectivas entorno a la romanización de la isla de Mallorca: el mundo rural». Mayurqa, 23, 1996, pàg. 9-30 [Consulta: 6 setembre 2020].
# Casa de Luxemburg

La Casa de Luxemburg va ser una nissaga noble medieval fundada el segle x per Sigifred de Luxemburg, membre cadet de la dinastia Ardennes-Verdun que és considerat el primer Comte de Luxemburg. Els Luxemburg van governar el comtat durant segles, i el 1308 Enric de Luxemburg va ser escollit com a rei d'Alemanya i emperador del Sacre Imperi.

## La branca sènior

Aquesta branca va accedir al Sacre Imperi Romanogermànic amb Enric VII de Luxemburg, i va donar quatre emperadors :
* Enric VII de 1308 a 1312
* Carles IV de 1355 a 1378, net
* Venceslau I de 1378 a 1400, fill
* Segimon I de 1411 a 1437, germà
La branca imperial es va extingir amb la mort de l'emperador Segimon, i van ser succeïts a la corona imperial pels Habsburg. Joan el Cec, fill d'Enric VII i pare de Carles IV es va casar amb l'hereva de Bohèmia i els seus descendents foren reis de Bohèmia. Elisabet de Görlitz, la darrera representant d'aquesta branca, va morir el 1451 després d'haver venut el ducat de Luxemburg el 1444 a Felip III el Bo, duc de Borgonya.

## Referències

* ↑ «Sigismund - Holy Roman Emperor» (en anglès). Enciclopèdia Britànica. [Consulta: 19 agost 2023].

## Vegeu també

* Ducat de Limburg
# Harry Edwin Wood

Asteroides descoberts: 12 :
| (715) Transvaalia | 22 d'abril de 1911 |
| (758) Mancunia | 18 de maig de 1912 |
| (790) Pretoria | 16 de gener de 1912 |
| (982) Franklina | 21 de maig de 1922 |
| (1032) Pafuri | 30 de maig de 1924 |
| (1096) Reunerta | 21 de juliol de 1928 |
| (1241) Dysona | 4 de març de 1932 |
| (1305) Pongola | 19 de juliol de 1928 |
| (1595) Tanga | 19 de juny de 1930 |
| (1663) van den Bos | 4 d'agost de 1926 |
| (2193) Jackson | 18 de maig de 1926 |
| (3300) McGlasson | 10 de juliol de 1928 |
Harry Edwin Wood (Manchester, 3 de febrer de 1881 - Cradock, 27 de febrer de 1946) va ser un astrònom anglès.
Wood va néixer a Manchester, Anglaterra, on es va graduar a la Universitat de Manchester el 1902 amb honors en física, passant a guanyar un Màster en ciència el 1905. El 1906 va ser nomenat cap adjunt de l'Observatori Meteorològic Transvaal, que aviat va adquirir telescopis i va ser conegut com l'Observatori Unió. On va exercir com a director de l'observatori des de 1928 fins a 1941, succeint a Robert Innes.
El 1909 es va casar amb Mary Ethel Greengrass, també graduada de física (1905) per la Universitat de Manchester. No van tenir fills.
Va exercir com a president de la Societat Astronòmica de Sud-àfrica entre 1929 i 1930.
Wood va descobrir 12 asteroides
, i l'asteroide (1660) Wood es va anomenar així en honor d'ell.

## Referències

* ↑ Descobert amb Cyril V. Jackson.
* ↑ «Obituary Notices :- Wood, Harry Edwin». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 107, 12-1946, pàg. 60. Bibcode: 1947MNRAS.107...60.. DOI: 10.1093/mnras/107.1.60 [Consulta: 15 juny 1018].
* ↑ «Minor Planet Discoverers (per nombre)» (en anglès). Minor Planet Center, 14-09-2016. [Consulta: 15 juny 2018].
* ↑ Springer Berlin Heidelberg. Dictionary of Minor Planet Names – (1660) Wood (en anglès), 2007, p. 132. ISBN 978-3-540-00238-3 [Consulta: 15 juny 2018].

## Enllaços externs

* https://web.archive.org/web/20070810225058/http://www.saao.ac.za/assa/html/his-astr_-_wood_he.html
* Obituary (1947MNRAS.107...60.)
# Casa Senyorial de Sermuksi

La Casa Senyorial de Sērmūkši (en letó: Sērmūkšu muižas pils) a la regió històrica de Vidzeme, al municipi d'Amata del nord de Letònia. Es va cremar el 1905 i no es va reconstruir. Una nova estructura per a l'escola Sērmūkši va ser construïda el 1936 en el lloc de l'antiga casa senyorial.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Jesús María Arambarri Ochoa

Jesús María Arambarri Ochoa, conegut al món del futbol com a Arambarri, va ser un futbolista lligat al llarg de la seva carrera professional a la Reial Societat de Futbol i al Deportivo Alavés. Jugava com a davanter i és recordat principalment per haver marcat el gol al CF Calvo Sotelo que va suposar l'ascens de la Reial Societat de Futbol a Primera Divisió en la temporada 1966-1967 i, per tant, com a membre dels herois de Puertollano.

## Carrera

Format en l'equip de la seva localitat, el Mondragón CF, va fitxar pel Sant Sebastià CF (de 3a Divisió), filial de la Reial Societat de Futbol (2a Divisió). A la seva primera temporada va marcar 21 gols en 25 partits, cridant així l'atenció de l'entrenador del primer equip, Andoni Elizondo Mendiola, que li va donar l'oportunitat de debutar a 2a Divisió.
El seu debut amb la Reial Societat de Futbol es va produir en un històric partit davant del CF Calvo Sotelo a Puertollano el 23 d'abril de 1967. Aquell dia els txuri-urdin es jugaven l'ascens a Primera Divisió després de 5 anys a 2a Divisió i en tenien prou d'empatar. Els donostiarres comptaven amb la baixa de Rafael Mendiluce a la davantera, que havia caigut lesionat, de manera que Andoni Elizondo Mendiola va decidir posar per a tan transcendental xoc el jove i prometedor davanter. L'ascens es va posar difícil per als donostiarres després de posar-se el CF Calvo Sotelo 2-0 per davant al marcador. La Reial Societat de Futbol va aconseguir empatar gràcies a un gol de Marco Antonio Boronat i a un altre gol d'Arambarri, que va marcar l'empat quan faltaven 9 minuts perquè acabés el partit. Gràcies a aquest gol que va significar un ascens, l'ariet d'Arrasate va entrar a la història del club donostiarra en el mateix partit del seu debut.
Durant les 5 temporades següents Arambarri va jugar amb la Reial Societat de Futbol a la 1a Divisió, on malgrat el seu prometedor inici, no va acabar quallant a l'equip disputant escassament 43 partits i marcant 11 gols, lluny del rendiment que hom li augurava als seus inicis. L'estiu del 1972 va acabar el seu contracte i va abandonar el club.
Aleshores Arambarri va fitxar per Deportivo Alavés (a 3a Divisió), on jugaria fins a la temporada 1977-1978, aconseguint en la campanya 1973-1974 l'ascens a 2a Divisió. Després de penjar les botes va ser entrenador ajudant de Txutxi Aranguren (1978-1980) i Luis Astorga al club babazorro.
El seu fill, Josu, també tindria una modesta carrera futbolística a 2a B i 3a Divisió.

## Clubs

| Club | País | Any |
| Sant Sebastià CF | País Basc | 1966-1967 |
| Reial Societat | País Basc | 1967-1972 |
| Deportivo Alavés | País Basc | 1972-1978 |

## Referències

* ↑ "Ficha de Jesús María Arambarri"
* ↑ "45 años del ascenso de Puertollano"
* ↑ "Sudaron por una camiseta"
* ↑ "Fitxa de Josu Arambarri"
# (189) Ftia

(189) Ftia és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert el 9 de setembre de 1878 per Christian Heinrich Friedrich Peters des de l'observatori Litchfield de Clinton, Estats Units d'Amèrica. El nom pot haver-hi estat pres de Ftía, filla de Níobe, o de Ftía, amant d'Apol·lo, tots dos personatges de la mitologia grega.
Phthia està situat a una distància mitjana de 2,45 ua del Sol, i pot allunyar-se'n fins a 2,541 ua. Té una excentricitat de 0,03708 i una inclinació orbital de 5,177°. Fa una òrbita completa al voltant del Sol als 1.401 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(189) Phthia» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 18 juny 2015].
# L'Hort de Senabre

L'Hort de Senabre és un barri de la ciutat de València (País Valencià), pertanyent al districte de Jesús. Està situat al sud-oest de la ciutat i limita al nord amb La Raïosa, a l'est amb La Creu Coberta, al sud amb Sant Marcel·lí i Camí Real i a l'oest amb Favara. La seua població en 2009 era de 17.738 habitants

## Referències

* ↑ «Districte 09. Jesús Barri 2. L'Hort de Senabre». Oficina d'Estadística. Ajuntament de València, 2009. [Consulta: 17 octubre 2010].

## Enllaços externs

* Ajuntament de València
* Plànol de L'Hort de Senabre a la web de l'Ajuntament de València
# (858) El Djezaïr

(858) El Djezaïr és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Frédéric Sy des de l'observatori d'Alger, a Bouzaréah, Algèria, el 26 de maig de 1916.
Inicialment es va designar com 1916 a. Més endavant, va rebre el nom àrab de la ciutat algeriana d'Alger.
El Djezaïr orbita a una distància mitjana de 2,811 ua del Sol, podent acostar-se fins a 2,525 ua. La seva excentricitat és 0,1015 i la inclinació orbital 8,874°. Empra 1721 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (801) al (900)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «Dades de la NASA (JPL Small-Body Database Browser)» (en anglès). [Consulta: 15 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(858) El Djezaïr» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 15 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (858) El Djezaïr» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 15 juny 2018].
# Casa Senyorial de Trapene

La Casa Senyorial de Trapene també conegut com a Casa Senyorial de Bormani (en letó: Trapenes muiža) a la regió històrica de Vidzeme, al municipi d'Ape del nord de Letònia.

## Història

Originàriament va ser construïda a principis de 1800, es van afegir les parets exteriors de maó vermell al voltant de 1890. L'edifici allotja el centre cultural de la parròquia de Trapene i la seva biblioteca.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Tirà menut de capell

El tirà menut de capell (Myiornis atricapillus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i clars de les terres baixes, al vessant del Carib de Costa Rica i Panamà, fins a la vessant del Pacífic de l'oest de Colòmbia i oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Tirà menut de capell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# (216) Cleòpatra

(216) Cleòpatra és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides descobert el 10 d'abril de 1880 per Johann Palisa des de l'Observatori de Pula, a Croàcia. Està anomenat en honor de la reina egípcia Cleòpatra (c.69 aC - 30 aC).

## Característiques físiques

Cleòpatra té una forma inusual, comparable a la d'un os de rosegar. Aquesta forma va ser revelada usant el sistema òptic adaptatiu del telescopi de 3,6 m construït i operat per l'Observatori Europeu Austral instal·lat en el La Silla. Enviant senyals de radar, un equip d'astrònoms del radiotelescopi d'Arecibo (Puerto Rico) va poder dissenyar un model computeritzat de la forma de l'asteroide Cleòpatra.

## Satèl·lits

L'asteroide Cleòpatra té dos satèl·lits, anomenats el febrer de 2011 com Alexhelios (S/2011 (216)1) i Cleoselene (S/2011 (216)2), en honor de dos fills de Cleòpatra: Alexandre Heli i Cleòpatra Selene II.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 17 octubre 2023].
* 1 2 3 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 32. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Quan (216) Kleopatra va ser descobert, la ciutat de Pula era part de l'Imperi austrohongarès.
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
# Cabrera (Algaida)

Cabrera és una possessió del terme municipal d'Algaida a Mallorca. Les seves terres fan partió a tramuntana amb la carretera d'Algaida a Sant Joan, dos-cents metres, paret per paret, amb la possessió de Son Mesquida Vell i altres establits; a llevant, amb Son Pere Bou; a migjorn, amb l'autovia de Palma a Manacor (Ma-15); i a ponent, amb la carretera que des del pont de Cabrera (avui desaparegut) va en direcció a Pina. Cabrera tenia, fins a finals del segle xx, 100 quarterades d'extensió, quasi totes de conradís, llevat de quatre costers de garriga i un pinaret situat entre la carretera de Palma a Manacor i el talús de l'antiga via de ferrocarril que travessava la possessió de llevant a Ponent. Actualment té unes 80 quarterades.

## Construccions

Les cases de Cabrera formen un conjunt harmoniós amb els costers que les envolten; el més destacable és la seva simplicitat arquitectònica.

## Referències

* ↑ «Cabrera». Web de l'Agrupació Fotogràfica d'Algaida. [Consulta: 18 juliol 2011].
Viccionari
# (1305) Pongola

(1305) Pongola és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert el 19 de juliol de 1928 per Harry Edwin Wood des de l'observatori Unió de Johannesburg, República de Sud-àfrica.
Inicialment es va designar com 1928 OC. Més tard va ser nomenat pel Pongola, un riu de la República Sudafricana.
Pongola està situat a una distància mitjana del Sol de 3,013 ua, podent acostar-s'hi fins a 2,786 ua. Té una excentricitat de 0,07535 i una inclinació orbital de 2,318°. Empra 1910 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1305.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «Dades de la NASA (JPL Small-Body Database Browser)» (en anglès). [Consulta: 15 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1305) Pongola» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 15 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1305) Pongola» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 15 juny 2018].
# Cacic de Koepcke

El cacic de Koepcke (Cacicus koepckeae) és una espècie d'ocell de la família dels ictèrids. Viu a altituds d'entre 340 i 660 msnm a la selva de l'est del Perú, on és endèmic. El seu hàbitat natural són els boscos humits subtropicals o tropicals de les terres baixes.
És un ocell poc comú amenaçat per la destrucció de l'hàbitat. Es creu que la població està disminuint ràpidament i la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura ha avaluat l'estat de conservació de l'ocell com a "gairebé amenaçada".

## Descripció

El cacic de la Selva és completament negre, excepte per una gropa distintiva de color groc i les cobertores grogues de la cua superior. És un ocell esvelt de cua llarga amb una longitud total d'uns 23 centímebres. El bec i els iris són de color blanc blavós mentre que les potes són fosques.

## Distribució i hàbitat

El cacic de la Selva és endèmic de l'est del Perú on es troba a les regions d'Ucayali, Cusco i Madre de Dios, i l'⁣estat veïnal d'Acre al nord-oest del Brasil. Habita típicament en vegetació densa de ribera a zones boscoses prop de petits rius i rierols, a zones de terra baixa i contraforts baixos a cotes entre 300 i 575 metres.

## Ecologia

El cacic de la Selva ha estat poc estudiat, però es creu que el seu comportament és similar al del cacic equatorià (Cacicus sclateri). Pot moure's pel bosc sol o en parelles, o pot fer-ho com a part d'un petit grup. Un observador va veure sis ocells banyant-se i bevent junts. Els ocells s'alimenten a través del dosser i s'han observat sondejant en grups de beines de llavors, potser per insectes, mentre no s'alimenten als arbres fruiters propers.

## Situació

La selva tropical de les terres baixes s'està reduint de manera constant a mesura que es neteja amb finalitats agrícoles, i també es creu que el nombre d'aquest ocell està disminuint. Mai va ser un ocell comú i s'està localitzant més, i la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura calcula que hi pot haver entre 2.500 i 10.000 individus madurs en total. Tanmateix, la llunyania del seu hàbitat fa que tingui un risc menor que altres espècies. Per tant, l'estat de conservació d'aquest ocell s'ha avaluat com a "gairebé amenaçat".

## Referències

* ↑ «Cacic de Koepcke». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
* 1 2 3 4 «Cacicus koepckeae: BirdLife International» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species 2020. IUCN, 05-08-2020. DOI: 10.2305/iucn.uk.2020-3.rlts.t22724043a181014094.en. retriev.
* 1 2 3 4 Ridgely, Robert S.; Tudor, Guy. Field Guide to the Songbirds of South America: The Passerines (en anglès). University of Texas Press, 2009-06-01, p. 674. ISBN 978-0-292-71748-0.
# Palau Nou de Krāslava

La Palau Nou de Krāslava (en letó: Krāslavas jaunā pils; en alemany: Schloss Kreslau) es troba a la regió històrica de Latgàlia, al municipi de Krāslava de l'est de Letònia. L'estructura de l'edifici va ser dissenyada per a la família Plater per l'arquitecte D. Paroko i acabat el 1791.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Turdina d'Annam

La turdina d'Annam (Gypsophila annamensis) és un ocell de la família dels pel·lorneids (Pellorneidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb matolls a les terres baixes del sud de la Xina, nord-est de Laos i nord-oest i centre del Vietnam a l'oest de Tonquín i nord d'Annam.

## Taxonomia

Fins fa poc era considerat part de Gypsophila crispifrons fins a la seua separació, arran els treballs de Gwee et al. 2020.

## Referències

* ↑ CY Gwee, QL Lee, SP Mahood, HL Manh, R Tizard, K Eiamampai, PD Round i FR Rheindt. 2020. The interplay of colour and bioacoustic traits in the differentiation of a Southeast Asian songbird complex. Mol Ecol. 00:1–13. https://doi.org/10.1111/mec.15718