# Josep Carrera

Josep Carrera (Perpinyà, 8 de desembre del 1680 — 11 d'abril del 1737) va ser un metge rossellonès.

## Bibliografia

Nebot del metge Francesc Carrera i pare i avi de metges, estudià Filosofia i Medicina a la universitat de Perpinyà, i continuà aquest darrer estudi a la universitat de Montpeller, on es titulà Maitre-en-arts el 14 de desembre del 1703. De tornada a Perpinyà, s'hi doctorà el 22 de desembre del 1704 amb una tesi doctoral que s'oposava a les teories sobre la circulació sanguínia (que havien formulat Ibn an-Nafís, Miquel Servet i William Harvey en el decurs dels quatre segles anteriors). Tingué consulta a Perpinyà, i també fou professor (agregat a la facultat d'Arts a partir del 1716), i diverses vegades rector (1716, 1723, 1737, en governs anuals tal com hi era reglamentat), de la Universitat de Perpinyà. Morí a la seva vila natal, i s'indica que la Universitat assistí al seguici fúnebre fins a l'església parroquial de Sant Jaume, on fou sebollit.
La seva esposa va ser Victoire Amanrich, filla de Cyr Amanrich. Tingueren cinc fills: Marie (morta el 1767); Marie-Thérese (esposa del metge i professor de la facultat de Medicina de Perpinyà Paul Parrot); Joseph, que es doctorà en medicina a Perpinyà, però que decidí prendre els ordes eclesiàstics i morí sacerdot a Savona el 1739, en un viatge de tornada des de Roma; en Tomàs Carrera, que també presidí la Universitat, fill del qual fou en Josep Francesc Carrera, igualment metge, i que adquirí anomenada tant quan exercí a Perpinyà com, posteriorment, a Barcelona; i, finalment, el fill petit, Jean, que feu el camí al revés d'en Joseph, deixant l'estat eclesiàstic per doctorar-se en filosofia i medicina a la capital del Rosselló, parar consulta a Elna i atendre-hi l'Hospital de malalts pobres, per acabar morint el juny del 1767
Publicà diverses obres de tema mèdic, com les Animadversiones in circulatores, en què critica les teories sobre la circulació de la sang; un llibret sobre la febre i les diverses malalties genèricament aleshores anomenades "febres" (comprenent-hi la varicel·la i el xarampió); i un tercer escrit sobre els remeis populars al Rosselló per guarir les febres intermitents, exposant-ne els perills però sense oferir-hi alternatives. Per a les Animadversiones, el seu net, Josep-Francesc Carrera, ressenyà l'obra disculpant-lo:
| « | Ce petit ouvrage, écrit contre la circulation du sang, est rempli de fausse théorie; l'Auteur l'écrivit malgré lui, & uniquement par complaisance pour Cyr Amanrich, dont il avoit épousé la fille, & qui, extrémement prévenu en faveur des anciennes opinions, ne voulut jamais convenir de la réalité de la circulation du sang, & s'éleva toujours avec force contre ceux qui la soutenoient. | » |
| — Joseph-François Carrère, Bibliotheque littéraire, historique et critique de la médicine ancienne et moderne (1776) |||

## Obres

* Animadversiones in circulatores. Perpinyà: Vigé, 1714.
* Dissertatio medica de febribus, 1718.
* Essai sur les effets de la méthode du bas peuple pour guérir les fièvres, 1721.

## Notes

* ↑ o del 1682, segons altres fonts (Capeille Dictionnaire... (1910) esmenta les dues dates, però no s'inclina per una o altra)

## Referències

* ↑ «Josep Carrera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Capeille, Jean. Dictionnaire de biographies roussillonnaises. Perpinyà: Imp. Lib. Cat. J. Comet, 1910, p. 108-109. (facsímil Marseille: Laffitte Reprints, 1978)
* 1 2 Carrère, Joseph-François. Bibliotheque littéraire historique et critique de la médicine ancienne et moderne. vol. II. París: Ruault, librairie, 1776, p. 361-362.