OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cuevas de Cañart

Cuevas de Cañart és una localitat espanyola pertanyent al municipi de Castellote, en el Maestrat, província de Terol, Aragó. Va ser declarada bé d'interès cultural en 2004.
El Conjunt històric de Cuevas de Cañart, igual que molts altres de la província de Terol, es van formar en època medieval com a nucli defensiu de la frontera sud. Per tant, el seu urbanisme i la seva arquitectura van a estar en funció d'aquesta característica primordial. Fora del poble destaquen la cascada del Salt de Sant Joan, El Estrecho i El Morrón.

## Descripció del conjunt

El conjunt històric de Cuevas de Cañart coincideix amb el recinte urbà, d'origen medieval i emmurallat, conservant amb bastant integritat el seu traçat històric. Situat en un bell paratge del vessant sud de la Serra de la Garrocha, Cuevas va ser una de les viles que van integrar l'Encomana de Castellote des del segle xii, al terme municipal del qual pertany en l'actualitat; la seva història està unida per tant al procés repoblador que va dur a terme el rei Alfonso II ajudat per les Ordenis Militars a la zona oriental de Terol, creant un conjunt d'assentaments fortificats que afavoririen la reconquesta del Regne de València.
El Portal de Març constitueix l'únic testimoni de la muralla, desapareguda com en la majoria de nuclis d'aquesta zona turolense, encara que podria afirmar-se que cenyia tota l'extensió urbana actual, a excepció dels Convents de Franciscanes i el de monjos Servitas. El traçat viari de Cuevas constitueix una excepció perquè no segueix les corbes de nivell entorn del promontori on s'aixecaria el castell, desaparegut, sinó que s'estructura a partir de la via principal del carrer Major, que descendeix pel pendent perllongant-se cap al primitiu camí d'accés a la vila, determinant l'orientació nord sud del caseriu i traçat urbà, formant un recinte allargat, gairebé perpendicular al turó del castell.

## Llegat històric

Cuevas atresora un interessant llegat històric, concretat en un conjunt d'edificacions religioses, civils i d'arquitectura popular; l'església barroca de Sant Pere Apòstol, les ermites de la Verge dels Pueyos i de Sant Blas, els convents de Monjos Servitas i el de Concepcionistas Franciscanes, l'Ajuntament, les casonas dels Arellano i els Moliner, situades a l'espai més rellevant de la població; el Portal de Març i passos porticats, que enriqueixen la espacialidad de la població, i el conjunt de la seva arquitectura popular, que juntament amb la trama urbana doten a la localitat del major interès estètic, històric i cultural.
# Tossal de l'Amorriador

El Tossal de l'Amorriador és una muntanya de 2.299 metres que es troba al municipi de Bellver de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.
Al cim s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 279076001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal Rodó (Fontanals de Cerdanya)

El Tossal Rodó és una muntanya de 1.754 metres que es troba al municipi de Fontanals de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llista de topònims de Paretstortes

Llista de topònims (noms propis de lloc) de Paretstortes (Rosselló).
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## església

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | Sant Joan Evangelista de Paretstortes | Paretstortes | església | Estil: arquitectura romànica | 42° 45′ 17″ N, 2° 51′ 08″ E﻿ / ﻿42.75472222°N,2.85230556°E﻿ / 42.75472222; 2.85230556 Catalunya del Nord 41.4 msnm | | | |
| | Sant Joan Evangelista de Paretstortes | Paretstortes | església | Dedicat a: Joan Evangelista | 42° 45′ 16″ N, 2° 51′ 08″ E﻿ / ﻿42.75458333°N,2.85222222°E﻿ / 42.75458333; 2.85222222 41.7 msnm | bé catalogat a l'Inventari general del patrimoni cultural | Église Saint Jean l'évangéliste de Peyrestortes | |

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Commons (més fotos) |
| Aeroport de Perpinyà-Ribesaltes | Perpinyà Paretstortes Ribesaltes | aeroport Ús: aviació civil aviació comercial | Anomenat per: Perpinyà Ribesaltes | 42° 44′ 26″ N, 2° 52′ 14″ E﻿ / ﻿42.740555555556°N,2.8705555555556°E﻿ / 42.740555555556; 2.8705555555556 144 44 msnm | Perpignan - Rivesaltes Airport |
| Castell de Paretstortes | Paretstortes | castell | | 42° 45′ 17″ N, 2° 51′ 09″ E﻿ / ﻿42.75461111°N,2.85238889°E﻿ / 42.75461111; 2.85238889 41.1 msnm | |
| casa de la vila de Paretstortes | Paretstortes | instal·lació Ús: seu del govern local | | 42° 45′ 19″ N, 2° 51′ 13″ E﻿ / ﻿42.7551625725863°N,2.8537322110619°E﻿ / 42.7551625725863; 2.8537322110619 fr:BD NATIONAL, 66600 PEYRESTORTES | |
# Volcà d'Aiguanegra

El Volcà d'Aiguanegra és un volcà situat al municipi de Sant Joan les Fonts, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ «Volcà d'Aiguanegra». Parcs naturals de Catalunya, 25-07-2022. [Consulta: 6 desembre 2023].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Vegeu també

* Puig de la Cau
# Volcà de Repassot

El Volcà de Repassot és un volcà situat al municipi de Sant Joan les Fonts, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Puig Alt

El Puig Alt és una muntanya de 668 metres al municipi de Sant Feliu de Pallerols, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Faig Rodó

El Faig Rodó és una muntanya de 1.020 metres que es troba al municipi de Sant Aniol de Finestres, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Rompudes (la Vall de Bianya)

Les Rompudes és una muntanya de 892 metres que es troba al municipi de la Vall de Bianya, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Montmajor (Montagut i Oix)

El Montmajor és una muntanya de 1.074 metres que es troba al municipi de Montagut i Oix, a la comarca catalana de la Garrotxa.
Aquest cim esta inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Puig de Burí

El Puig de Burí és una muntanya de 612 metres que es troba al municipi de la Vall d'en Bas, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig Rodó (les Planes d'Hostoles)

El Puig Rodó és una muntanya de 807 metres que es troba al municipi de les Planes d'Hostoles, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig Rodon (la Vall de Bianya)

El Puig Rodon és una muntanya de 478 metres que es troba al municipi de la Vall de Bianya, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puigsacreu (Santa Pau)

El Puigsacreu és una muntanya de 768 metres que es troba al municipi de Santa Pau, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roca Forcada

La Roca Forcada és una muntanya de 605 metres que es troba al municipi de la Vall de Bianya, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Valentí de la Pinya

El Sant Valentí de la Pinya és una muntanya de 650 metres que es troba entre els municipis de la Vall d'en Bas i d'Olot, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llista de topònims de Sunyer

Llista de topònims (noms propis de lloc) del municipi de Sunyer, al Segrià
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## casa

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | Cal Gort | Sunyer | casa | Estil: arquitectura popular 16th century | 41° 31′ 25″ N, 0° 35′ 29″ E﻿ / ﻿41.52369°N,0.59135°E﻿ / 41.52369; 0.59135 ca:C. Major, 12 217 msnm | bé integrant del patrimoni cultural català | Cal Gort (Sunyer) | |
| | Cal Veià | Sunyer | casa | Estil: arquitectura popular 16th century | 41° 31′ 26″ N, 0° 35′ 29″ E﻿ / ﻿41.52386°N,0.59144°E﻿ / 41.52386; 0.59144 ca:C. Major, 11 218 msnm | bé integrant del patrimoni cultural català | Cal Veià | |

## església

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | Santa Llúcia | Sunyer | església | | 41° 31′ 21″ N, 0° 34′ 57″ E﻿ / ﻿41.522526633868°N,0.582484063763826°E﻿ / 41.522526633868; 0.582484063763826 | | | |
| | Santa Maria de Sunyer | Sunyer | església | Estil: arquitectura romànica arquitectura barroca | 41° 31′ 23″ N, 0° 35′ 34″ E﻿ / ﻿41.52294°N,0.5927°E﻿ / 41.52294; 0.5927 | bé cultural d'interès local | Santa Maria de Sunyer | |

## masia

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | Mas dels Censos | Sunyer | masia | | 41° 32′ 17″ N, 0° 34′ 28″ E﻿ / ﻿41.5381635388836°N,0.574445509555373°E﻿ / 41.5381635388836; 0.574445509555373 | | | |
| | Torre del Beà | Sunyer | masia | | 41° 30′ 40″ N, 0° 35′ 57″ E﻿ / ﻿41.5111296721415°N,0.599060295904372°E﻿ / 41.5111296721415; 0.599060295904372 | | | |

## serra

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | serra de la Pleta | Sunyer Torres de Segre | serra | | 41° 31′ 02″ N, 0° 34′ 39″ E﻿ / ﻿41.5171°N,0.577478°E﻿ / 41.5171; 0.577478 235.9 msnm | | | |
| | serra del Benefici | Sunyer | serra | | 41° 29′ 40″ N, 0° 35′ 16″ E﻿ / ﻿41.494492°N,0.587711°E﻿ / 41.494492; 0.587711 246.4 msnm | | | |

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) |
| Castell de Sunyer | Sunyer | castell | Estil: arquitectura romànica | 41° 31′ 26″ N, 0° 35′ 31″ E﻿ / ﻿41.52395°N,0.59207777777778°E﻿ / 41.52395; 0.59207777777778 232 msnm | bé cultural d'interès nacional | |
| Sunyer | Sunyer | entitat singular de població capital municipal | 331 hab | 41° 31′ 20″ N, 0° 35′ 28″ E﻿ / ﻿41.52234235°N,0.59104735°E﻿ / 41.52234235; 0.59104735 209 msnm | | |
| casa consistorial de Sunyer | Sunyer | casa consistorial | | 41° 31′ 24″ N, 0° 35′ 33″ E﻿ / ﻿41.5233402°N,0.5926153°E﻿ / 41.5233402; 0.5926153 | | |
| riu de Set | Garrigues Segrià | curs d'aigua | Desemboca: Segre Llarg: 45km | 41° 21′ 12″ N, 0° 57′ 01″ E﻿ / ﻿41.353224°N,0.950175°E﻿ / 41.353224; 0.950175 41° 33′ 52″ N, 0° 33′ 19″ E﻿ / ﻿41.564403°N,0.555266°E﻿ / 41.564403; 0.555266 | | Riu de Set |
| tossal del Senyor | Sunyer | muntanya | | 41° 32′ 25″ N, 0° 35′ 18″ E﻿ / ﻿41.5404°N,0.588414°E﻿ / 41.5404; 0.588414 187.7 msnm | | |
# Serra dels Segalars

La Serra dels Segalars és una serra situada al municipi de Sant Aniol de Finestres a la comarca de la Garrotxa, amb una elevació màxima de 1.020 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó de la Rovira (Sant Aniol de Finestres)

El Turó de la Rovira és una muntanya de 812 metres que es troba al municipi de Sant Aniol de Finestres, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roques de la Partió d'en Cau

Les Roques de la Partió d'en Cau és una muntanya de 312 metres que es troba al municipi d'Anglès, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Montgròs Xic

El Montgròs Xic és una muntanya de 350 metres que es troba al municipi de Sant Feliu de Buixalleu, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Muntanya de Canet

La Muntanya de Canet és una muntanya de 347 metres que es troba al municipi de La Cellera de Ter, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Muntanya de la Coma

La Muntanya de la Coma és una muntanya de 1.146 metres que es troba entre els municipis d'Osor i de Sant Hilari Sacalm, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig Castellar (Fogars de la Selva)

El Puig Castellar és una muntanya de 254 metres que es troba al municipi de Fogars de la Selva, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Renfield

Renfield és una pel·lícula de terror de comèdia d'acció nord-americana del 2023 dirigida i produïda per Chris McKay i escrita per Ryan Ridley a partir d'una història de Robert Kirkman, que també va exercir de productor.
Inspirada en personatges de la novel·la Dràcula de Bram Stoker de 1897, la pel·lícula és protagonitzada per Nicholas Hoult com a Renfield, Awkwafina, Ben Schwartz, Shohreh Aghdashloo, Brandon Scott Jones, Adrian Martinez i Nicolas Cage com a Comte Dràcula. Ha estat subtitulada al català.
La pel·lícula va entrar en eevelopment hell després del fracàs comercial de The Mummy (2017). Kirkman més tard va presentar una nova versió de la pel·lícula, centrant-se més en els aspectes còmics de la història. Els drets de producció van ser adquirits per Skybound Entertainment. Dexter Fletcher es va anunciar originalment com a director el 2019, però McKay finalment el va substituir, treballant amb el guió de Ridley i el to original de Kirkman. Gran part del repartiment es va unir entre l'agost de 2021 i el gener de 2022, i el rodatge es va dur a terme de febrer a agost de 2022.
Renfield es va estrenar a l'Overlook Film Festival el 30 de març de 2023 i es va estrenar als Estats Units el 14 d'abril de 2023 per Universal Pictures. Va rebre crítiques diverses de la crítica, que van elogiar el to còmic i les actuacions, però van criticar el guió i la història. Va recaptar 26,7 milions de dòlars a tot el món contra el seu pressupost de 65 milions de dòlars, convertint-se en un fracàs de taquilla.

## Referències

* ↑ Grobar, Matt. «'Renfield' Trailer: Nicolas Cage's Dracula Is A "Toxic" Boss To Nicholas Hoult's Henchman In Universal Horror-Comedy», 05-01-2023. Arxivat de l'original el 5 gener 2023. [Consulta: 5 gener 2023]. «In the first trailer for Universal Pictures' horror-comedy Renfield[...]»
* ↑ «Renfield». Goita què fan, ara!. [Consulta: 1r desembre 2023].
* ↑ Rubin, Rebecca. «Box Office: ‘Super Mario Bros. Movie’ Scores Again With Huge $87 Million, ‘Renfield’ Flops With $7.7 Million Debut» (en anglès americà), 16-04-2023. [Consulta: 25 agost 2023].

## Enllaços externs

* Renfield - Lloc web oficial
# Creu de la Santa Missió de Sant Ramon

La Creu de la Santa Missió de Sant Ramon és una creu de terme monumental de la vila de Sant Ramon (Segarra) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu situada prop de la sortida del claustre del Convent de Sant Ramon que ens recorda la celebració de la Santa Missió.
Està formada per una triple graonada, sobre la qual s'alça el basament de planta octogonal, amb un petit rebaix a cada extrem. Tant el fust com el capitell superior també són de planta octogonal, i a la part central del capitell, en una franja que sobressurt i l'envolta, apareix un baix relleu amb la següent inscripció: "SANTA MISSIÓ 1951". La creu pròpiament dita, situada al capdamunt, està realitzada amb una sola peça i únicament presenta una lleu decoració als extrems dels brancals.

## Història

Durant la setmana que duraven les prèdiques fetes per Predicadors vinguts de fora, que utilitzaven aquest acte per reafirmar la fe dels habitants d'un municipi, l'església del Convent estava plena de feligresos. El diumenge, el dia que finalitzaven, tenia lloc una solemne missa amb penitència i Comunió general, després la gent es reunia davant l'església de la Manresana on es cremava el dimoni, un diable fet de draps i palla amb banyes de coet que explotaven.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de la Santa Missió de Sant Ramon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# La Boada (la Vall de Bianya)

La Boada és una gran masia situada a poca distància de l'església romànica de Sant Martí de Solamal al terme de la Vall de Bianya (la Garrotxa).
De planta rectangular i ampli teulat a dues aigües, amb els vessants vers les façanes principals. Disposa de planta baixa, antigament destinada al bestiar, amb menudes obertures per la ventilació i planta habitatge, organitzada a partir d'una àmplia sala de convit, d'on parteixen les nombroses portes que menen a les cambres i altres dependències. L'accés es realitza directament des de l'exterior per una gran porta dovellada. Disposa també de dos pisos superiors i unes reduïdes golfes.
La façana principal està orientada al nord i cal destacar l'eixida del costat de migdia, a nivell del primer pis, sostinguda per grans arcades de mig punt. Fou bastida amb pedra del país poc treballada, llevat dels carreus emprats per fer els cantoners i algunes de les obertures. Ha sofert moltes modificacions i ampliacions i actualment es troba molt restaurada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Masia de la Boada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Les Esmandies

les Esmandies és una masia a la ciutat de Mataró (al Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Arquitectura

La Masia és una casa de planta rectangular envoltada de jardí, clos per una tanca que a la part superior té una doble filera de peces ceràmiques en forma de meandre, que corresponen ja als primers anys del segle xx.
L'edifici bastit segurament, o reformat, el segle xix amb un llenguatge de caràcter neoclàssic, és de planta rectangular (amb cinc crugies a la planta baixa i tres als dos pisos), cobert amb teulada a quatre vessants, estructura per la qual pot classificar-se dins el grup VI de Danés. per sota la teulada corre un cornisa clàssica. La façana dona a un pati ampli, on hi ha un estany presidit per un escultura de Sant Felip Neri. A la part posterior hi ha un jardí.
Les crugies de la dreta i de l'esquerra de la planta baixa són cobertes per una terrassa que es prolonga a la part posterior de l'edifici.
La crugia central servia de cotxeres, la de l'esquerra (sota la terrassa), de capella, el sector dret de la planta baixa era l'habitatge dels masovers. A la part posterior de l'edifici hi ha la caixa de l'escala que accedeix als pisos: fins al primer, els graons són de pedra, després de rajola, la barana és de ferro. Els dos pisos superiors són estructurats segons la manera tradicional de les masies. Una gran sala, que correspon a la crugia central, i cambres a les crugies laterals.
L'aparell constructiu és la pedra, ben escairada als carreus angulars i als que emmarquen les obertures-rectangulars en llur majoria-de la masia.

## Història

La masia les Esmandies, inicialment fora del nucli urbà de Mataró, es troba ara envoltada de moderns blocs de pisos. Fou construïda pel llinatge del mateix nom, un dels més arrelats a la història de Mataró del segle xviii, documentat des del 1702. El 1720, Eulàlia Esmandia es va casar amb el pintor Antoni Viladomat. La base econòmica de la família era l'explotació hortícola i el comerç del sucre d'Amèrica. Una branca es va traslladar a Barcelona, on va ocupar càrrecs a la reial Junta de Comerç, l'altra branca va restar a Mataró i amb el temps es va decantar cap a l'estament militar.
La primera meitat del segle xix, la casa va ser venuda a la família Vedruna, dins del mateix segle va passar als Andreu, que la van conservar fins al 1980 en què va ser comprada per l'Ajuntament de la ciutat.
El casal té importància perquè és l'únic que ha sobreviscut a la invasió de blocs de pisos, situat a un dels pocs espais sense edificar que es conserven a la zona. Actualment s'utilitza com a local d'associació de veïns, i també s'hi ha projectat instal·lar-hi una biblioteca.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Masia les Esmandies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Diario de Alicante

El Diario de Alicante va ser un periòdic d'Alacant editat des de 1906 a 1937. Durant la restauració borbònica el diari va mantenir una línia propera a les posicions del Partit Liberal, i es va mostrar crític amb la dictadura de Primo de Rivera. En 1930 va ser adquirit pels polítics alacantins del Partit Republicà Radical, moment en què afirmava tenir un tiratge proper als 6.000 exemplars/dia. Els conflictes en el si dels radicals i la seva escissió (es van crear el Diario de Levante i El Radical), van portar al fet que el diari fos adquirit pels polítics dretans vinculats a Joaquín Chapaprieta Torregrosa. Iniciada la Guerra Civil amb la revolta d'una part de l'exèrcit, el diari va ser confiscat per la Unió General de Treballadors, desapareixent en 1937.

## Notes

En el període 1816-1819 i 1820-1821 es publicava un periòdic a Alacant que va arribar a ser conegut com a "Diario de Alacante", encara que en realitat el seu nom de capçalera era "El Constitucional. Diario de Alacante". En el segle xx, l'edició alacantina del diari La Verdad, portava en la capçalera el títol de "Diario de Alacante".

## Referències

* Checa Godoy, Antonio: Prensa y partidos políticos durante la II República. Madrid, 1989. ISBN 978-84-7481-521-4 pp. 148
* Moreno Saez, Francisco et al.: La prensa en la provincia de Alicante durante la Guerra Civil, 1936-1939. Ed. Instituto de Estudios Alicantinos Juan Gil ALbert. Diputación de Alicante, 1994. ISBN 8477840660 pp. 9, 19 y 20.
* VV.AA.: La pluma y el yunque: el socialismo en la historia valenciana. Unbiversidad de Valencia. Servicio de Publicaciones. ISBN 9788437056753, pp. 191
# Estalagmita

Una estalagmita (del grec stalagma, gota) és un tipus d'espeleotema (dipòsit de minerals que es forma per precipitació química) que es forma al terra d'una cova calcària a causa de la decantació de solucions i la deposició de carbonat de calci.
La formació corresponent al sostre d'una cova es coneix com a estalactita. Si aquestes formacions creixen prou per trobar-se, el resultat s'anomena columna o pilar.
Les estalactites i estalagmites també poden formar-se en sostres i terres de formigó, encara que es formen molt més ràpidament en l'ambient natural d'una cova.

## Estalagmita més alta

L'estalagmita més alta és a la Cova de Zhin Jin, a la Xina. Té 70 metres d'altura.

## Vegeu també

* Estalactita
* Columna