OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'Artiga (Sant Martí Sarroca)

L'Artiga és una obra de Sant Martí Sarroca (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia composta de planta baixa, pis i golfes, amb coberta a dues vessants. Façanes amb obertures compostes verticalment (amb llinda o arc de mig punt), amb marcs en relleu i detalls d'ornamentació i reixes interessants, i terrat lateral amb balustrada. Adossada hi ha la masia dels masovers, composta de planta baixa i pis, amb coberta a dues vessants, portal d'entrada d'arc de mig punt adovellat i finestres al primer pis. Al seu interior es conserva un gran arc de punt d'ametlla, de grans carreus de pedra tallada, i un portal d'arc de mig punt, també adovellat.

## Referències

* ↑ «L'Artiga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Load Haul Dump

Un LHD (de l'anglès Load Haul Dump) és una de les màquinaries de construcció amb més ús a la mineria subterrància, a causa que es considera una part integral del procés productiu d'una mina, ja que s'encarrega de transportar els materials que han sigut recentment dinamitats a les busties de buidatge.
Els principals fabricants d'aquesta mena de màquines són CAT, Sandvik i Atlas Copco.
# Casa de Batllet

Casa de Batllet és una casa d'Alforja (Baix Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de majors proporcions en el seu origen, i després reduïda. Té planta baixa, primer pis i golfes. Obra de paredat amb reforços de carreus. Un saló central al que donen les diferents habitacions i alcoves. Una capella-oratori amb decoració renaixentista, ceràmica "de vela", i altres enrajolats amb motius florals.

## Història

A la porta que dona al carrer del Bolcador hi ha la data 1522.

## Referències

* 1 2 «Casa de Batllet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2018].

## Enllaços externs

* «Casa de Batllet». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Concepció de la Mare de Déu de les Voltes

La Concepció de la Mare de Déu de les Voltes és una església renaixentista del llogaret de les Voltes, al municipi de Riudecols (el Baix Camp), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, d'una sola nau amb capelles laterals entre els contraforts. La nau és coberta amb volta de canó amb llunetes i les capelles laterals amb voltes de canó. A la façana, molt senzilla, s'obre la porta d'arc de mig punt sense decoració. Damunt d'ella hi ha un ull i al cim una espadanya doble, amb campanes. Recentment s'han posat dos fanals a banda i banda de la porta. Obra de paredat amb reforços de carreus, arrebossada.

## Història

Església actualment sufragània de la de Riudecols, construïda probablement al segle xviii. Les Voltes depenien a les darreries del segle xiii de la parròquia de Sant Bartomeu de la Quadra dels Tascals. El 1787 encara no tenia església pròpia, construïda probablement poc després. Madoz (1849) ja l'esmenta.

## Referències

* 1 2 «Concepció de la Mare de Déu de Riudecols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2018].

## Enllaços externs

* «Concepció de la Mare de Déu de les Voltes». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Sant Vicenç de les Olives

Sant Vicenç de les Olives és una església amb elements romànics i gòtics de Garrigoles (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici religiós.- Església d'una nau i capçalera carrada que no destaca, exteriorment, de la resta de l'edifici. La volta és apuntada. Només hi ha un arc, apuntat, sobre pilastres, que separa la nau del presbiteri (arc triomfal). A la façana de ponent, portada d'un sol arc de mig punt, adovellat i un òcul. Al cim es dreça una espadanya de tres pilastres i arcs d'època tardana.
El parament és de carreus escairats.

## Història

Des de l'any 1210 tingué possessions al lloc de les Olives l'abadia de Santa Maria d'Amer. A finals del segle xiv el lloc formava part de la baronia de Verges; en el segle xvii consta com a integrant de la batllia reial de Verges.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Vicenç de les Olives». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2018].
# Can Felip (Vilopriu)

Can Felip és una obra de Vilopriu (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Felip és un gran casal situat a la vora de Vilopriu. Va ser construït aprofitant el desnivell del terreny, i té estructura complexa, amb pati a una banda i tanca que unifica el conjunt. Hi ha terrasses i dependències annexes. El cos principal té teulada a dues vessants. Totes les obertures són allindades i emmarcades per carreus regulars. La resta d'obra és de paredat, arrebossat. Es corona amb un ràfec. Hi ha dos accessos, un a través del pati sud i un per la façana nord. A la façana sud hi ha una galeria d'arcs de mig punt.

## Història

L'origen de l'edifici es pot situar en el segle xviii. En una pedra angular de la façana principal hi apareix inscrita la data del 1779.

## Referències

* 1 2 «Can Felip». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2018].
# Hellespontus Montes

Hellespontus Montes és una estructura geològica del tipus mons a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -38.56 ° de latitud N i 44.72 ° de longitud E. Fa 711.46 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1973 i pren el nom d'una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Hellespontus Montes". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# Jimmy Janssens

Jimmy Janssens (Herentals, 30 de maig de 1989) és un ciclista belga, professional des del 2016. En el seu palmarès destaquen la general de la Volta a la Província de Lieja del 2017 i el Tríptic de les Ardenes del 2018.

## Palmarès

* 2007
** 1r a la Volta a Valladolid júnior i vencedor d'una etapa
* 2010
** 1r al Gran Premi Marc Angel
* 2011
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Navarra
* 2012
** 1r al Gran Premi de la Magne
* 2015
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Província de Lieja
* 2017
** 1r de la Volta a la Província de Lieja i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour de Savoia Mont Blanc
* 2018
** 1r al Tríptic de les Ardenes i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Fletxa del Sud
** Vencedor d'una etapa de la Kreiz Breizh Elites

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2021. 65è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2022. 107è de la classificació general
* 2023. 112è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a siteducyclisme.net
* Fitxa a cqranking.com
* Fitxa a procyclingstats.com
# Camille (pel·lícula de 1936)

Camille és una pel·lícula estatunidenca de George Cukor del 1936, adaptació de La dama de les camèlies d'Alexandre Dumas Fill. La pel·lícula és protagonitzada per Greta Garbo, en el paper de Margarida Gautier, Robert Taylor, Lionel Barrymore, Elizabeth Allan, Jessie Ralph, Henry Daniell, i Laura Hope Crews. Va recaptar 2.842.000 dòlars.
Camille va ser inclosa a les "100 pel·lícules de tots els temps" de la revista Time l'any 2005. També va ser inclosa al número 33 de la llista AFI's 100 Years...100 Passions. Garbo va rebre la seva tercera nominació a la millor actriu per Camille als Oscars el 1938.

## Argument

    Article relacionat: La dama de les camèlies

## Repartiment

* Greta Garbo: Margarida Gautier
* Robert Taylor: Armand Duval
* Lionel Barrymore: Senyor Duval
* Elizabeth Allan: Nichette, la promesa
* Jessie Ralph: Nanine, dona de cambra de Marguerite
* Henry Daniell: Baró de Varville
* Lenore Ulric: Olympe
* Laura Hope Crews: Prudence Duvernoy
* Rex O'Malley: Gaston

## Referències

* ↑ «Box office / business for Camille (1969)». IMDb. [Consulta: 17 desembre 2024].
* ↑ «Camille (1936)» (en anglès). Time. [Consulta: 17 desembre 2024].
* ↑ «AFI's 100 YEARS...100 PASSIONS» (en anglès). AFI. [Consulta: 17 desembre 2024].
* ↑ «The 10th Academy Awards | 1938» (en anglès). oscars.org. [Consulta: 17 desembre 2024].
# Can Carreres (Santa Maria de Palautordera)

Can Carreres és una masia de Santa Maria de Palautordera (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular. Coberta a dues vessants. Consta de planta baixa i un sol pis. La façana és de composició simètrica, té un portal d'entrada amb forma d'arc de mig punt amb dovelles de pedra, les finestres són petites, també de pedra i amb arcs plans o de mig punt. Hi ha carreus a les cantonades.

## Història

No es coneix la data de la seva construcció, però és un tipus de masia com les del segle xvi o XVII.

## Referències

* 1 2 «Can Carreres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2017].
# James Henry Jones

James Henry Jones (Camberwell, Londres, desembre de 1873 – Hove, Sussex, 27 de desembre de 1955) va ser un futbolista anglès que va prendre part en els Jocs Olímpics de París de 1900, on guanyà la medalla d'or com a membre de la selecció britànica, representada per l'Upton Park F.C.. Ell n'era el porter.

## Referències

* 1 2 «James Jones Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2014. [Consulta: 10 octubre 2015].
* ↑ Campions Olímpics del Regne Unit 1896–2012 – Futbol
# Colom rupestre

El colom rupestre (Columba rupestris) és una espècie de la família dels coloms (Columbidae) que habita penya-segats a les muntanyes d'Àsia oriental i Meridional, a l'est del Kazakhstan, Turquestan, Mongòlia, sud de Sibèria, nord de l'Índia, Tibet, nord de la Xina i Corea.
# Ament (botànica)

Ament, en botànica és una inflorescència consistent en una espiga amb les flors molt juntes i sense bràctees que les envoltin. Gairebé sempre és penjant i amb flors d'un sol sexe (més sovint les masculines). Els trobem en determinats arbres pertanyents a les famílies de les betulàcies, fagàcies, moràcies, i salicàcies. Les plantes que adopten la forma característica d'un ament s'anomenen amentiformes.
Les flors que formen un ament no tenen pètals, són petites i unisexuals. Es troben en determinades plantes monoiques, és a dir aquelles que tenen flors masculines i femenines separades en el mateix peu de la planta o dioiques, quan les flors masculines i femenines estan en individus diferents.
Els aments masculins són estructures adaptades a la pol·linització anemòfila. Desprenen molt fàcilment grans quantitats de pol·len i la seva llargada pot ser d'alguns centímetres.
En canvi, els aments femenins normalment són poc visibles i de dimensions molt reduïdes que consisteixen només en una protuberància de pocs mil·límetres on se situa la flor femenina, on hi destaquen lleugerament els pistils que de vegades són de color vermell.
En molts casos en una mateixa planta l'emissió del pol·len (de l'ament masculí) no coincideix amb l'estat receptiu de la flor femenina (ament femení) i així evita l'autopol·linització. Això s'ha de tenir en compte en els conreus, ja que cal intercalar plantes d'altres varietats compatibles per obtenir fruit.
Entre els molts exemples de plantes amb aments hi ha els arbres forestals com l'alzina el roure, el pollancre, el bedoll o el salze i els arbres conreats com l'avellaner o la noguera.

## Referències

* ↑ Font i Quer, Pius; Bolòs, Oriol de. Iniciació a la botànica. 2a. edició. Fontalba, 1979. ISBN 84-85530-08-X.
* ↑ de Bolòs, Oriol [et al.].. Flora manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 1993. ISBN 84-7306-400-3.
# Inhibidor de la proteasa

Els inhibidors de la proteasa en biologia i en bioquímica són molècules que inhibeixen la funció de les proteases. Molts dels inhibidors de la proteasa que es presenten de manera natural són proteïnes.
En medicina, inhibidor de la proteasa sovint es fa servir de forma intercanviable amb alfa-1-antitripsina (A1AT, la qual s'abreuja comPI de l'anglès:Protease inhibitor). A1AT és l'inhibidor de proteasa més sovint implicat en la deficiència d'alfa-1-antitripsina.

## Classificació

Els inhibidors de la proteasa es poden classificar ja sia pel tipus de proteasa que inhibeixen o pel seu mecanisme d'acció. L'any 2004 Rawlings et al. van introduir una classificació basada en la seqüència d'aminoàcids. Aquesta classificació identifica 85 d'inhibidors que es nomenen amb un I seguida per un nombre, per exemple, I14 conté inhibidors semblants a la hirudina.

### Per la proteasa

Les classes de proteases són:
* Inhibidors de la proteasa aspàrtica
* Inhibidors de la proteasa cisteïna
* Inhibidors de la metal·loproteasa
* Inhibidors de la proteasa serina (serpins)
* Inhibidors de la proteasa treonina
* Inhibidors de la tripsina
** Inhibidor de la proteasa Kunitz STI

### Pel mecanisme

Les classes són:
* Inhibidor suïcida
* Inhibidor de transició d'estat
* Inhibidor de la proteasa proteica (vegeu serpins)
* Agents quelatants

## Compostos

* Aprotinina
* Bestatina
* Inhibidor Calpain I i II
* Quimostatina
* E-64
* Leupeptina (N-acetil-L-leucyl-L-leucil-L-argininal)
* alfa-2-Macroglobulina
* Pefabloc SC
* Pepstatina
* PMSF (fluorur de fenilmetanosulforil)
* TLCK
* Inhibidors de la tripsina

## Referències

* ↑ OMIM - PROTEASE INHIBITOR 1; PI
* ↑ Rawlings ND, Tolle DP, Barrett AJ «Evolutionary families of peptidase inhibitors». Biochem. J., 378, Pt 3, març 2004, pàg. 705–16. DOI: 10.1042/BJ20031825. PMC: 1224039. PMID: 14705960.

## Enllaços externs

* Sigma-Aldrich protease inhibitor overview
# Streptopelia

Streptopelia és un gènere d'ocells de la família dels colúmbids (Columbidae).

## Llista d'espècies

Aquest gènere està format per 15 espècies:
* tórtora de doble collar (Streptopelia bitorquata).
* tórtora del Cap (Streptopelia capicola).
* tórtora turca (Streptopelia decaocto).
* tórtora ploranera (Streptopelia decipiens).
* tórtora de les Filipines (Streptopelia dusumieri).
* tórtora d'Adamaua (Streptopelia hypopyrrha).
* tórtora fosca (Streptopelia lugens).
* tórtora rogenca (Streptopelia orientalis).
* tórtora de Reichenow (Streptopelia reichenowi).
* tórtora rosa i grisa (Streptopelia roseogrisea).
* tórtora ullvermella (Streptopelia semitorquata).
* tórtora capgrisa (Streptopelia tranquebarica).
* tórtora eurasiàtica (Streptopelia turtur).
* tórtora vinosa (Streptopelia vinacea).
* tórtora birmana (Streptopelia xanthocycla).

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i Nigel J. Collar. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines, 2014
# Domènec Sert i Rius

Domènec Sert i Rius (Barcelona, 1832 - Barcelona, 18 de juny de 1897) fou un industrial català.

## Biografia

El seu pare, Francesc Sert i Artés, era teixidor, i ell s'especialitzà en la tapisseria, fundant la Comercial Sert, més coneguda com El Tint, a Taradell amb el seu germà Josep Sert i Rius. Fou membre fundador del Foment de la Producció Nacional, de la Unió Fabril i Mercantil de Barcelona i president de Foment del Treball Nacional.
Políticament, milità al Partit Liberal Conservador i fou diputat a la diputació de Barcelona pel quart districte de Barcelona el 1877 i el 1880, pel districte segon a les eleccions de 1886, 1890 i 1894. Durant aquests anys fou president de la comissió d'hisenda, membre de la comissió de governació, de la comissió estadística de treball i des del 1890 vocal nat de la Junta del Cens Electoral. El 1892 fou vicepresident i el 1896 President de la Diputació.
Es casà amb Maria Badia i Capdevila, amb la que va tenir com a fills el pintor Josep Maria Sert i Badia, el diputat Domènec Sert i Badia (casat amb una germana de Josep Bertran i Musitu) i Francesc de Paula Sert i Badia, casat amb Genara López Díaz de Quijano, néta de Claudio López y López, germà del primer marquès de Comillas, i que el 1904 va rebre el títol de comte de Sert de mans d'Alfons XIII.

## Referències

* ↑ «Domènec Sert i Rius». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Llegendes de Taradell
* ↑ Presidents de la Diputació de Barcelona
* ↑ Cabana, 1992.

## Bibliografia

* Cabana, Francesc «Els Sert. Catifes i tapisseria». Fàbriques i empresaris. Els protagonistes de la Revolució Industrial a Catalunya. Enciclopèdia Catalana, 1992.
# Javier Sánchez Perona

Javier Sánchez Perona (País Basc, 10 d'agost de 1973) és un investigador, científic i professor universitari espanyol d'origen basc.
Llicenciat en Ciència i tecnologia dels aliments per la Universitat del País Basc i doctor en Química per la Universitat de Sevilla, des del 1996 treballa al l'Instituto de la Grasa (IG-CSIC) del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC), on des del 2008 exerceix de científic titular, i des del 2015 com a professor associat de la Universitat Pablo de Olavide (UPO) a Sevilla, on imparteix docència al Grau de Nutrició Humana i Dietètica. A l'Instituto de la Grasa (IG-CSIC) s'ocupa de l'estudi dels efectes dels olis de la dieta en la salut humana. Més enllà de la seva tasca professional és un apassionat de la comunicació científica i participa en nombrosos esdeveniments de divulgació científica.
La seva línia de recerca és la nutrició i el metabolisme dels lípids i s'ocupa de descobrir els mecanismes pels quals els greixos de la dieta afecten diverses situacions fisiopatològiques, com són l'ateroesclerosi i l'obesitat. Nombrosos estudis que relacionen el consum d'aliments ultraprocessats amb patologies del metabolisme i del cor, com ara la diabetis, la cardiopatia isquèmica o l'accident cerebrovascular. Alhora, també s'han establert relacions sòlides entre la dieta i les malalties neurodegeneratives com la malaltia d'Alzheimer. Al seu darrer llibre "Què sabem dels aliments ultraprocessats", Sánchez Perona explora els efectes nocius d'aquests productes que s'inicien al mateix moment de la ingesta, i proposa algunes possibles solucions perquè ens sigui més fàcil triar menjar millor.

## Referències

* 1 2 Miyara, Laura «Javier Sánchez Perona, investigador en Nutrición: «Cuando consumimos azúcar y sal, el cuerpo responde con una dosis muy fuerte de placer para incentivarnos a seguir buscándolas»». La Voz de la Salud, 28-04-2022 [Consulta: 19 agost 2022].
* 1 2 «Javier Sánchez Perona: “Los alimentos ultraprocesados se diseñan para ser muy apetitosos y fáciles de consumir”». Fundación Descubre. Fundación andaluza para la divulgación de la Innovación y el Conocimiento, 05-04-2022 [Consulta: 19 agost 2022].
* ↑ Sánchez Perona, Javier «El consum d’aliments ultraprocessats augmenta les possibilitats de patir Alzheimer». VilaWeb, 18-08-2022 [Consulta: 19 agost 2022].
# Kumbia

KumbiaPHP és un web entorn de treball lliure escrit amb PHP i Programació orientada a objectes. És basat en pràctiques de desenvolupament web com DRY i el Principi KISS per a programari comercial i educatiu. Kumbia fomenta la velocitat i eficiència en la creació i manteniment d'aplicacions web, reemplaçant tasques de codificació repetitives per poder, control i plaer.

## Característiques

* Sistema de Plantilles senzill.
* Administració de Cache.
* Scaffolding Avançat.
* Mapeig d'objectes relacional (ORM) i Separació MVC.
* Suport per AJAX.
* Generació de Formularis.
* Components Gràfics.
* URL amigables
* Seguretat ACL (Llista de control d'accés)
* Patró ActiveRecord per als models
* Orientat al públic de parla castellana
Els requisits per a instal·lar i configurar és o Windows amb un servidor web i PHP5 instal·lat. Kumbia és compatible amb motors de base de dades com MySQL, PostgreSQL i Oracle. Kumbia intenta proporcionar facilitats per a construir aplicacions robustes per entorns comercials. Això significa que l'entorn de treball és molt flexible i configura-ble. En escollir Kumbia està ajudant un projecte de programari lliure publicat amb llicència GNU/GPL. Kumbia és un esforç per produir un framework que ajudi a reduir el temps de desenvolupament d'aplicacions web sense produir efectes damunt els desenvolupadors.

## Objectius

Kumbia està dissenyat amb els següents aspectes:
* Ser compatible amb moltes plataformes
* Fàcil d'instal·lar i configurar
* Fàcil d'aprendre
* Llest per aplicacions comercials
* Convenció damunt Configuració
* Simple amb la major part de situacions però flexible per adaptar-se a situacions més complexes
* Suportar moltes característiques d'Aplicacions Web Actuals
* Suportar les pràctiques i patrons de programació més productius i eficients
* Produir aplicacions fàcils de mantenir
* Basat en Programari Lliure
El principal objectiu és produir aplicacions que són pràctiques per l'usuari final i no sols per al desenvolupador. La major part de tasques que eliminen temps de desenvolupar en ser automatitzades per Kumbia PHP perquè el desenvolupador es pugui enfocar en la lògica de negoci de l'aplicació.

## Enllaços externs

* Kumbia - Lloc web oficial
* Kumbia a Github (anglès)
# Plaça del Gra (Figueres)

Plaça del Gra és una plaça de la vila i municipi de Figueres (Alt Empordà) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Plaça situada a l'extrem de l'eixample. Va ser un nou espai públic per a mercat, formant conjunt amb les places de l'ajuntament i del Grà Antiga. Es troba definida implícitament en els projectes militars per la ciutat, en forma d'espai quadrat tocant a la sortida de la futura carretera de Roses. Limitada per dos camins existents i per dos vials derivats de l'eixample de la zona de l'hospital. Pel seu emplaçament marginal no es va definir una proposta arquitectònica per a l'entorn, tot i que es va limitar l'alçada dels edificis a dos pisos. 1886-87 Puig i Sagués realitza l'actual estructura de cobriment en ferro, fusta i teules canviant només la llanterna central que el projecte preveia esfèrica i es va realitzar piramidal. Es tracta d'una estructura simple, però dotada d'una gran harmonia, que configura un espai singular. Les seves 36 columnes de ferro suporten un cobert a quatre aigües, amb entramat de fusta i teula àrab.

## Història

* 1886. Proposta de cobriment de la plaça pels ciutadans Macau, Roca i Andrés que es comprometen a aportar 6000 pessetes per les hores, pressupostades finalment per Puig i Sagués en 18.773. Així mateix, Mariano Villalonga va regalar el ferro per les 36 columnes de suport.
* Dècada dels 1960. Realització del Certamen de la Moda, amb Ball de Saló a la nit durant les fires i festes de la Santa Creu.

## Referències

* 1 2 3 «Plaça del Gra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].