OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pierre Alphonse Laurent

Pierre Alphonse Laurent (París, 18 de juliol de 1813 – 2 de setembre de 1854) va ser un matemàtic francès i Oficial Militar més conegut com el creador de la sèrie de Laurent, una expansió d'una funció a una sèrie de potències infinita, generalitzant l'expansió de sèrie de Taylor.
Va néixer a París, França. Pierre Laurent va entrar a l'École Polytechnique de París el 1830 se'n va graduar el 1832, sent un dels millors estudiants del seu any. Va entrar al cos d'enginyeria ocupant la segona plaça. Llavors va assistir a l'Escola d'Aplicació de Metz fins que va ser enviat a Algèria.
Laurent va retornar a França d'Algèria al voltant de 1840 i va estar sis anys dirigint operacions per l'ampliació del port de Le Havre a la costa del Canal Anglès. Rouen havia estat el principal port francès fins que al segle xix els projectes de construccions hidràuliques en què va treballar Laurent van convertir el port de Le Havre en el principal port marítim del país. És clar que Laurent era un bon enginyer, posant en pràctica el seu profund coneixement teòric.
Va ser quan Laurent treballava en el projecte de construcció a Le Havre que va començar a escriure els seus primers articles matemàtics. Va entregar una memòria pel Premi Magnífic de l'Académie des Ciències de 1842. El seu resultat formava part d'una memòria presentada pel Premi Magnífic del Académie des Ciències aquest cop de 1843, però la seva entrega va ser fora de les places, i l'article mai no va ser publicat ni considerat pel premi. Laurent va morir als 41 anys a París. El seu treball no va ser publicat fins després de la seva mort.

## Vegeu també

* Polinomi de Laurent

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Pierre Alphonse Laurent» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Itard, Jean. «Laurent, Pierre Alphonse». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 8 desembre 2016].
* «Llista d'obres de Pierre Alphonse Laurent». MacTutor History of Mathematics. [Consulta: 8 desembre 2016].
# Dia Internacional dels Monuments i Llocs Històrics

El Dia Internacional dels Monuments i Llocs Històrics se celebra cada any el dia 18 d'abril arreu del món amb diferents tipus d'activitats com visites a monuments i llocs històrics, conferències, taules rodones i articles sobre patrimoni.

## Història

El Dia Internacional dels Monuments i Llocs Històrics va ser proposat pel Consell Internacional dels Monuments i Llocs Històrics (ICOMOS) el 18 d'abril de 1982 i aprovat per l'Assemblea General de la UNESCO el 1983. L'objectiu és promoure la consciència sobre la diversitat del patrimoni cultural de la humanitat, la seva vulnerabilitat i els esforços necessaris per a la seva protecció i conservació.

## Temes del Dia Internacional de los Monuments i Llocs

| Any | Tema |
| 2016 | The Heritage of Sporten castellà |
| 2015 | Arxivat 2016-04-21 a Wayback Machine. en anglès |
| 2014 | "Heritage of Commemoration". en francès |
| 2013 | "El patrimoni de l'educació". |
| 2012 | "Patrimoni Mundial". |
| 2011 | "El Patrimoni Cultural de l'Aigua". en anglès |
| 2010 | "El Patrimoni de l'Agricultura". |
| 2009 | "Patrimoni i Ciència". Arxivat 2015-04-27 a Wayback Machine. en anglès |
| 2008 | "Patrimoni religiós i llocs sagrats". en anglès |
| 2007 | "Paisatges culturals i monuments de la naturalesa". |
| 2006 | "Patrimoni Industrial". |
| 2005 | "40è aniversari d'ICOMOS". Arxivat 2008-12-03 a Wayback Machine. en anglès |
| 2004 | "Arquitectura i Patrimoni a de Terra". |
| 2003 | "Patrimoni Cultural Subaquàtic". |
| 2002 | "Patrimoni del Segle XX". en anglès |
| 2001 | "Salvar els nostres Pobles Històrics". |

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del 18 d'abril a ICOMOS* International Council on Monuments and SitesArxivat 2015-09-11 a Wayback Machine. en anglès
# París, districte 13

París, districte 13 (títol original en francès, Les Olympiades) és una pel·lícula dramàtica francesa del 2021, dirigida i produïda per Jacques Audiard a partir d'un guió d'Audiard, Céline Sciamma i Léa Mysius, com adaptació dels còmics del dibuixant estatunidenc Adrian Tomine. És protagonitzada per Lucie Zhang, Makita Samba, Jehnny Beth i Noémie Merlant. S'ha doblat i subtitulat al català.
Es va estrenar al 74è Festival Internacional de Cinema de Canes el 14 de juliol de 2021.

## Argument

13è districte de París, barri de Les Olympiades. L'Émilie coneix la Camille, que se sent atret per la Nora que es creua amb l'Amber. Tres dones i un home. De vegades són amics, de vegades amants, i sovint ambdues coses.

## Referències

* 1 2 «'El Cinema de La 2' - 'París, districte 13'». RTVE, 22-07-2024. [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ Keslassy, Elsa. «Jacques Audiard's New Film 'Les Olympiades' Shooting Near Paris With Celine Sciamma Co-Writing (EXCLUSIVE)». Variety, 23-09-2020. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Motamayor, Rafael. «Jacques Audiard Begins Shooting His Next Film 'Les Olympiades,' Co-Written By Céline Sciamma». The Playlist, 27-09-2020. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Lemercier, Fabien. «Jacques Audiard now shooting Paris, 13th District». CineEuropa, 08-10-2020. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Keslassy, Elsa. «Playtime, Memento Team on Jacques Audiard's 'Paris, 13th District' (EXCLUSIVE)». Variety, 08-10-2020. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Les Olympiades, Paris 13e a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «The Films of the Official Selection 2021». Cannes Film Festival, 03-06-2021. [Consulta: 3 juny 2021].
* ↑ Rubin, Rebecca. «Toronto Film Festival Lineup Adds 'Dear Evan Hansen,' 'The Eyes of Tammy Faye' and 'Clifford the Big Red Dog'» (en anglès americà). Variety, 20-07-2021. [Consulta: 20 juliol 2021].
* ↑ «Les Olympiades». Memento Distribution. [Consulta: 18 juliol 2021].
* ↑ Blaney, Martin. «'Great Freedom', 'Paris, 13th District' to bookend 2021 Filmfest Hamburg» (en anglès). Screen, 14-09-2021. [Consulta: 18 setembre 2021].
# Massacre del Dia de Sant Valentí

La massacre del Dia de Sant Valentí és el nom donat a l'assassinat de set persones el dijous 14 de febrer de 1929 com a part del conflicte de l'era de la prohibició entre dues poderoses bandes criminals a Chicago: la banda italiana del Costat Sud dirigida per Al Capone i la banda irlandesa del Costat Nord dirigida per Bugs Moran. Antics membres de la banda Egan's Rats també van estar sota sospita d'haver tingut un paper important en la massacre, ajudant a Al Capone.

## Víctimes

* Peter Gusenberg, un perdonavides de primera línia per a l'organització Moran.
* Frank Gusenberg, el germà de Peter Gusenberg i també un executor. Frank encara era viu quan la policia va arribar per primera vegada a l'escena, tot i els informes deien que tenia catorze bales al cos. En ser interrogat per la policia sobre el tiroteig, la seva única resposta va ser "ningú no em va disparar". Va morir tres hores després.
* Albert Kachellek (àlies "James Clark"), segon al comandament de Moran, jubilat en el moment, en si mateix no era un membre de la banda, però hi era en el moment de la matança que va ocórrer.
* Adam Heyer, el comptable i gerent de negocis de la banda de Moran.

## Fets

El matí del dijous 14 de febrer del 1929, del Dia de Sant Valentí, cinc membres de la Banda del Costat Nord, a més de col·laboradors de la banda com Reinhardt H. Schwimmer i John May, van ser alineats contra paret en la part posterior de l'interior del garatge al 2122 de North Clark Street, al barri de Lincoln Park del costat nord de Chicago, i foren passats per les armes. Els assassinats van ser comesos per gàngsters suposadament de fora de la ciutat contractats per la màfia d'Al Capone per tal que aquest fos reconegut per les seves víctimes.

## Enllaços externs

* The True Story of the St. Valentine's Day Massacre, extracte de Get Capone, del biògraf Jonathan Eig (Chicago magazine) (anglès)
* Haunted Chicago Arxivat 2008-03-02 a Wayback Machine. (anglès)
* Mystery.net (anglès)
# José Luis Benejam Saura

José Luis Benejam Saura (Alaior), és un polític i comunicador de Menorca, batle d'Alaior des de 2019.
Amb anterioritat a la seva carrera política, Benejam havia desenvolupat diverses funcions en mitjans de comunicació radiofònics a Menorca i a la peninsula, ostentant la Direcció General de Libertad FM i presentant diversos programes d´estil "magazine".
l´Any 2019 es presentava com a cap de llista a les eleccions Municipals per el Partit Popular al municipi d´Alaior, eleccions que va guanyar amb majoria absoluta, essent escollit alcalde. Tornaria a presentar-se a les eleccions municipals de 2023, que també va guanyar per majoría absoluta, accedint al càrrec el 17 de juny de 2023.

## Referències

* ↑ «Candidatura del Partit Popular Alaior». Partit Popular de Menorca.
* ↑ «resultat eleccions municipals». Diari Menorca.
* ↑ «investidura José Luis Benejam». Diari Menorca.
# La Masoveria (Sant Bartomeu del Grau)

La Masoveria és un edifici de Sant Bartomeu del Grau (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de dues plantes de base rectangular i coberta a doble vessant lateral en relació a l'entrada principal. Els murs són fets de pedres irregulars i morter i carreus ben tallats a les cantonades de l'edifici. Les antigues obertures de la casa encara conserven les llindes, tot i que la de la porta està partida i reconstruïda. Algunes obertures, fetes en dates posteriors a la construcció de la casa, tenen els voltants fets de maons. El conjunt de la casa és unitari.

## Referències

* ↑ «La Masoveria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 març 2019].
# Galliners (Sant Bartomeu del Grau)

Els Galliners és un edifici de Sant Bartomeu del Grau (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Abandonada durant ansy, va ser rehabilitat a principi del segle xxi.

## Descripció

Es tracta d'una masia de dues plantes amb la base rectangular i el teulat a doble vessant. Els murs són construïts en diferents fases i elements. Part de la façana del darrere conserva el mur fet amb carreus força regulars i morter mentre que part de l'edifici és fet amb maons. Algunes construccions annexes, que es van fer servir com a corts, ara encara servien de paller, tot i que l'habitatge va romandre deshabitada durant anys. La façana principal a l'est, amb un porxo a la primera planta que és un afegit posterior a la construcció de la casa.

## Història

Pertany a la parròquia de Sant Jaume d'Alboquers (abans Sant Cugat), actualment sufragània de Sant Bartomeu del Grau.

## Referències

* ↑ «Galliners (Sant Bartomeu del Grau)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Pujades i Cavalleria, Josep. «Galliners» (pdf). Mapes de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona, 26-03-2002. [Consulta: 29 setembre 2020].
* 1 2 «Galliners». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 març 2019].
# Casa pairal al carrer Sant Josep, 12 (Isona)

Casa pairal al carrer Sant Josep, 12 és una obra de Isona i Conca Dellà (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa pairal entre mitgeres, de planta baixa i tres pisos. Portal adovellat amb la inscripció: "Paris 1674, a la llinda de l'arcada de mig punt. Es conserva la part inferior de carreus de pedra, que té arrebossada la resta de la façana ampliada posteriorment.

## Història

L'any 1674 és la data que figura la porta.

## Referències

* 1 2 «Casa pairal al carrer Sant Josep, 12». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Castell i església de la Mare de Déu d'Arbul

El Castell i església de la Mare de Déu d'Arbul és un edifici amb elements romànics i barrocs de Tremp (Pallars Jussà) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Castell i l'Església de la Mare de Déu de l'Arbul estan situats sobre el cingle de l'Arbul, a la Serra de Montllobar. Molt probablement, originàriament formaven un conjunt, essent l'actual església la capella castellera de la pròpia fortificació. Al sud de tot el conjunt està situat un jaciment que conté restes d'una sèrie d'habitacions.
El castell, que es troba en estat de ruïna, presenta sols l'estructura de la torre que és de planta allargada i oblonga. La paret més ben conservada és aquella meridional on es diferencia una espitllera. Interiorment, la finestra espitllera és acabada amb un arc de mig punt. El paredat combina carreus rectangulars i regulars amb morter de calç; a la base es nota la diferència de carreus, que presenten una forma més gran.

### Església de la Mare de Déu de l'Arbul

L'església, situada a 100 metres al sud del castell de l'Arbul, consta d'una sola nau amb volta de canó i absis semicircular. Les façanes no presenten ornamentació, excepte a l'absis, on apareix un fris continu d'arcuacions cegues sota el ràfec, típica decoració llombarda. També es diferencia una finestra de doble esqueixada paredada. En la façana occidental s'ubica la porta d'accés en forma d'arc de mig punt adovellat. A sobre, un ull de bou de factura més tardana i una espadanya de dos ulls que culmina la façana. A les façanes nord i sud s'identifiquen dues obertures més, dues portes paredades.
L'aparell és de carreu més o menys regular distribuït en filades. Interiorment es poden diferenciar dos arcs torals que sustenten la volta i destaca, sobretot, la decoració barroca, de caràcter popular, que s'ha conservat en bastant bon estat. Tot l'absis és cobert per decoració pictòrica caracteritzada per la utilització d'uns colors molt vius i plans.

## Història

La primera notícia que apareix en referència al terme d'Arbull és de l'any 1077, esmentant-lo com una de les afrontacions del castell de Castissent. De la mateixa manera, en la segona meitat del segle xi, el castlà Ramon, fill de Ballo, jurà fidelitat al comte Ramon V pels feus d'Arbull i Castissent. En el segle xii, concretament l'any 1157, el comte Arnau Miró I de Pallars esmenta en el seu testament, el llegat del castell d'Arbull a la comanda hospitalera de Susterris.
Tot i que el terme de l'Arbull és citat documentalment des de l'any 1077, no hi ha cap tipus de referència a l'església, que probablement era la capella castellera de la propera fortificació de l'Arbull.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Castell i església de la Mare de Déu d'Arbul». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Borda del Rei (Tremp)

Borda del Rei és una borda de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt compost per un edifici principal del que arrenca un cobert disposat transversalment. S'acompanya d'un pati que clou el recinte mitjançant un mur de pedra. Extramurs se situa un cobert que s'annexa a la paret que clou el recinte. L'edifici principal és de planta rectangular i s'aixeca sobre dues plantes: està construït amb pedra del país a base ce carreus irregulars rejuntats amb fang. Degut al mal estat de conservació, no es poden apreciar les obertures: destaca, però, una gran arcada adovellada que devia donar pas a la primera planta. La coberta queia a dues vessants i estava construïda a partir d'embigat de fusta cobert amb teula de ceràmica.

## Referències

* ↑ «Borda del Rei». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Sant Miquel de Centenys

Sant Miquel de Centenys és una església d'Esponellà (Pla de l'Estany) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici religiós format per una sola nau coberta amb volta de canó corregut i absis pla sense sobresortir de la nau. És de planta rectangular. A l'interior hi ha un banc perimetral que ressegueix els laterals de la nau. La coberta a dues aigües, que durant anys havia estat enrunada, és suportada per dos murs diafragmàtics a més dels murs de perímetre. El campanar és d'espadanya, les cantonades estan formades per carreus escairats i en els panys els carreus són més menuts i arrodonits. Tota la façana nord i l'est havien estat cobertes de vegetació abans de ser restaurada.

## Restauració

Voluntaris del Grup de Recuperació del Patrimoni del Pla de l'Estany, un col·lectiu impulsat pel Centre d'Estudis Comarcals de Banyoles i el Centre Excursionista de Banyoles, van iniciar els treballs de restauració el març de 2019. El Bisbat de Girona i l'Ajuntament d'Esponellà varen sufragar el cost del material. L'any 2000 s'hi va instal·lar una teulada nova.
En anys posteriors es va refer la taula de l'altar, es reconstruí els bancs perimetrals i s'obriren dues finestres laterals. També es va repicar els murs interiors i s'ordenà els voltants de l'ermita amb arbres i bancs. S'instal·là una imatge de l'arcàngel sant Miquel per presidir el temple obra dels tallers El Arte Cristiano d'Olot.
El 28 de maig de 2022 es feu la inauguració de l'ermita restaurada.

## Referències

* ↑ «Sant Miquel de Centenys». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
* ↑ «Un grup de voluntaris està arreglant l'ermita de Sant Miquel de Centenys». Míriam Martín. Plaestanydigital, 12-03-2019. [Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ «Finalitzades les obres de restauració de l'ermita de Sant Miquel de Centenys». Centre d'Estudis Comarcals de Banyoles, 14-01-2022. [Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ «Patrimoni del Pla de l’Estany inaugura les obres de Sant Miquel de Centenys després de dos anys». Ràdio Banyoles, 01-06-2022. [Consulta: 13 agost 2022].
# El Pont (Porrera)

El Pont és una obra de Porrera (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció d'un sol ull que salva el riu Cortiella o de Porrera, en arc de mig punt, bastit de carreus i maçoneria. Té una amplada entre 2,5 i 3mts i està actualment pavimentat amb ciment. A la clau, orientada a la part baixa del riu, hi figura gravada la data.
Passa pel riuet de Cortiella, afluent per l'esquerra del riu Siurana, afluent per la dreta del Ebre

## Història

No consten dades sobre la construcció del pont, que cal suposar que substituir un passera, i permeté l'accés còmode a les hortes de l'altre costat del riu al temps que facilitava el camí cap el coll de la Teixeta, camí natural cap a Reus.

## Referències

* 1 2 3 «El Pont». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].

## Enllaços externs

* «El Pont». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Casa Castellví (Riba-roja d'Ebre)

La Casa Castellví és una obra de Riba-roja d'Ebre (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat entre el carrer del Sol i la plaça de l'Església. Edifici cantoner de dues crugies que consta de planta baixa, dos pisos i golfes i coberta a tres vessants. En un extrem del frontis hi ha el portal, d'arc escarser adovellat amb inscripció a la clau d'"AÑO 1855", amb rosetes gravades al voltant, emmarcat dins una orla lobulada. La resta d'obertures són d'arc pla arrebossat, la majoria de factura moderna, excepte a les golfes, on són d'arc rebaixat. El ràfec està acabat amb una imbricació de rajols i teules ceràmiques. L'acabat exterior és arrebossat i pintat, amb la cantonada definida amb carreus fins a l'altura del primer pis.

## Referències

* ↑ «Casa Castellví». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Porxo al carrer Portal

El Porxo al carrer Portal és una obra de Riba-roja d'Ebre (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat entre el carrer de la Palla i el carrer Portal. Porxo construït a la planta baixa d'un edifici entre mitgeres de quatre nivells d'alçat. S'obre amb un arc carpanell amb rajols a plec de llibre, que descansa sobre impostes marcades als carreus que defineixen la planta baixa. Queda sostingut per un embigat de fusta. Al costat de l'arc s'hi obre un portal datat del "1877".

## Referències

* ↑ «Porxo al carrer Portal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Baixos Can Vert

Els Baixos Can Vert és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una única obertura. Es tracta d'un arc lobulat sostingut per uns brancals formats per carreus de pedra treballats. Les pedres laterals estan molt desgastades, fet que dificulta distingir les sanefes amb què estan decorades.

## Referències

* ↑ «Baixos Can Vert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Baixos al Raval de Barcelona, 27 (Ripoll)

Els Baixos al Raval de Barcelona, 27 és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Conjunt format per dues obertures. Es tracta d'una porta d'accés a la casa, amb llinda i brancals de carreus pedra, amb tres esglaons de pedra per salvar el desnivell entre el carrer i l'entrada a la casa. El segon esglaó té una llargada superior als altres per a fer, també la funció de banc. La segona obertura ha estat reformada per convertir-se en garatge, fent que s'hagin perdut els brancals de pedra d'un dels laterals; en l'altre lateral hi ha els brancals. La llinda ha estat extreta i retallada, i està sobreposada damunt de la porta. A la llinda hi ha inscrita una creu llatina i dues ferradures.

## Referències

* ↑ «Baixos al Raval de Barcelona, 27». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Lòbul

«Lòbul» té aquests significats:
* Anatomia:
** Lòbul cerebral, part de l'escorça cerebral que subdivideix el cervell
** Lòbul de l'ínsula, lòbul cerebral situat profundament en la cissura de Silvi
** Lòbul parietal, regió mitjana i superior de cada hemisferi cerebral
** Lòbul occipital, part posterior de l'hemisferi cerebral
** Lòbul frontal, àrea del còrtex cerebral dels vertebrats
** Lòbul temporal, part inferior de la cara externa de cada hemisferi cerebral
** Lòbul de l'orella, polpís o prim de l'orella, part tendra de la part externa de l'orella
* Miscel·lània:
** Lòbul, vora d'una fulla amb un perfil globós vegeu Tipus de fulles#Segons la forma del limbe
# Cal Xuriguera de Palouet (Massoteres)

Cal Xuriguera de Palouet és un edifici del poble de Palouet, al municipi de Massoteres (Segarra) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici format per diferents cossos. El cos principal, consta de tres plantes. A la planta baixa, hi ha entrada amb arc de mig punt adovellat. A la dovella central, hi ha inscrita la data de 1601. porta de fusta de doble batent. A la seva dreta, hi ha una finestra emmarcada en petits carreus. A la planta següent, hi ha dos balcons amb forja, que s'hi accedeix per entrades emmarcades en carreus. Els dos balcons, es troben en diferent nivell dins de la mateixa planta. A la darrera planta, hi ha un gran finestral, amb llinda de pedra. Dibuixat dins de la llinda, hi ha un rellotge solar.
A l'interior a la planta baixa, hi ha nombroses arcades i una premsadora antiga.
Adossats amb aquest edifici, n'hi ha uns quants més que es comuniquen amb aquest per la planta baixa. És possible que sigui la unió de diverses cases diferents, fet que es podria provar degut a la grandària de tot el conjunt, i que actualment hi estan fent obres.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Xuriguera de Palouet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 març 2019].