OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Talaia (Espinelves)

La Talaia és una masia d'Espinelves (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular (10 x 10 m), coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. Consta de planta baixa, pis i golfes. Es ràfecs sobresurten a totes les façanes. La principal presenta un portal rectangular de pedra amb dos graons d'accés i diverses finestres d'arc escarser realitzats en totxo. A ponent presenta dues finestretes al primer pis i a llevant té una finestra al primer pis i un cobert rectangular adossat, de 10 x 4 m, cobert a una sola vessant. Al nord no hi ha cap obertura i es troba adossat al terraplè.
Davant la casa hi ha una cabana coberta a una sola vessant. L'estat de conservació és regular.

## Història

El topònim de la masia deu provenir del lloc alterós on està situada, a prop dels 1000 m d'altitud, que podria ser una bona talaia situada a un vessant del turó de la Guàrdia, a 1100 m.
Malgrat no tenir notícies sobre la construcció de la casa, donades les característiques i el lloc on es troba, pot ser que dati dels segles XVII-XVIII, moment d'expansió de la població d'Espinelves.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Talaia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2017].
# Torre de l'American Lake

La Torre de l'American Lake és un edifici del municipi de Gavà (Baix Llobregat) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una edificació aïllada, de planta quadrada, planta baixa, pis i golfes. Composició simètrica a partir dels buits de la façana. A la façana principal cal remarcar un volum horitzontal i un altre vertical, la torre, formant un cos central sobresortit. Obertures de portes i balcons amb arc deprimit, d'altres allindanades o amb arc de mig punt. Ornamentació floral i de filigrana. Hi ha reixes i baranes balconeres fe ferro forjat. Coronament de la torre amb merlets i coberta als vessants de teula àrab. Fusteria de fusta.

## Història

Aquest edifici fou bastit l'any 1898 en un estil eclèctic d'inspiració medieval amb projecte de l'arquitecte Joan Martorell i Montells. És l'únic element físic que s'ha mantingut dempeus després de l'any 1942, quan s'enderrocà el conjunt extraordinari de l'American Lake fet construir per Artur Costa i Martí.

## Referències

* 1 2 3 «Torre de l'American Lake». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Castell de la Serrella (Castell de Castells)

El castell de la Serrella es troba a la fita dels termes municipals de Beniardà i Castell de Castells, a la comarca de la Marina Alta, País Valencià, a una altura de 1.051 metres sobre la penya de Castellet. És un Bé d'Interès Cultural.
D'origen musulmà, (segle xi), després de la Reconquesta va ser abandonat. Actualment, tan sols es conserven algunes parts de la muralla, l'aljub i restes de la torre.

## Geografia

El castell està situat en el cim anomenat Penya Foradada, a 1.048 metres d'alçada, que forma part de la Serrella, serralada amb orientació nord-oest (Morro Regalls) a sud-oest (Serra de la Xortà-Sera d'Almèdia).
La Serrella forma el vessant nord de la vall del riu Guadalest, via d'entrada de la costa cap a l'interior de la comarca, causa probable de la construcció del castell. Alhora també domina el curs alt del riu Xaló.

## Referències

* 1 2 Gran Enciclopedia de la Comunidad Valenciana (en castellà). Valencia, España: Editorial Prensa Alicantina, 2005. ISBN 84-87502-47-4.
* ↑ «Secció 1a. Béns d'interés cultural. Fitxa. Castell de Serrella». Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, Generalitat Valenciana. [Consulta: 8 maig 2020].
* ↑ «Vissor de l'IVC. Cerca per topònims». Institut Valencià de Cartografia. [Consulta: 8 maig 2020].
# Serra d'Escales

La Serra d'Escales (en algun lloc anomenada Serra d'Escalers) és una petita serralada situada al municipi de Mosset, a la Catalunya del Nord. El seu punt més alt és de 1724 metres. S'hi accedeix a peu, sense cap dificultat, des del mateix poble de Mosset (675 m.) o des del coll de Jau (1504 m.). La Serra d'Escales es troba al nord-oest del poble, al límit amb els pobles veïns de Conòsol i de Montfòrt, tots dos municipis que ja són occitans. Els cims més propers són, a l'oest, el Tuc Dormidor (Pic Dourmidou) de 1843 m., i a l'est el Pic del Rosselló de 1314 m. Al nord hi ha el Bosc de Sauvanera. I al sud, a més de la carretera D-14 que puja des de Mosset al coll de Jau, hi ha la vall de La Castellana, el riu (afluent de la Tet) que neix a la propera Serra de Madres. De fet, del vessant sud de la Serra d'Escales neixen els torrents Niu de l'Astor i Córrec del Solà Blanc que aporten les seves aigües a La Castellana. De el vessant nord, en canvi, en neix el riu Bolzana, afluent del riu Aglí.
Malgrat la coincidència de nom, no s'ha de confondre amb la Serra de les Escales existent a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ «Serra d'Escales : vessant S des de Mosset». [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ «ruta Tuc Dormidor i Serra d'Escalers». [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ «la Bolzana». [Consulta: 21 setembre 2020].
# Riu d'Estaon

El riu o noguera d'Estaon és un afluent per la dreta de la Noguera de Cardós, del terme municipal Vall Cardós, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Naixement

Neix als Estanys de Campirme (2.339 msnm), en el vessant septentrional del pic de Campirme que li dona nom. Després de la seva formació aboca les seves aigües en l'Estany de Soliguera (2.213 msnm), continuant més avall per la canal que forma la vall i recollint les aigües provinents del vessant oest de la Serra d'Estovarres i del vessant est de la Serra de Campirme, en el Parc Natural de l'Alt Pirineu.
El Noguera d'Estaon passa pel marge de les bordes de Perafita, Clavillats i Nibrós, recollint les aigües del riu de Cardedo. Ja al poble d'Estaon recull, per la dreta, el Barranc de la Mata i a l'alçada de Bonestarre recull les aigües del riu d'Anàs, a part de diversos torrents i llaus de més de curt recorregut.
En el recorregut entre Estaon i Bonestarre hi ha un gran embornal que recull una part del cabal de l'aigua del riu per ser conduït, a través d'un canal subterrani, fins a la central hidroelèctrica de Llavorsí, que forma part del complex hidroelèctric de la Noguera de Cardós, promogut per l'empresa FECSA, entre els anys 1959-1975:
- Central de Llavorsí (Noguera de Cardós)
- Central de Tavascan Superior (Certascans-Romedo)
- i Central de Tavascan Inferior-Montamara (rius de Lladorre, Tavascan i Valferrera).
El riu d'Estaon desemboca a la Noguera de Cardós (925 msnm), del qual és afluent, passant pel costat del càmping de La Borda del Pubill. Al llarg de les seves aigües donava servei a la serradora d'Estaon (avui desapareguda), la serradora d'Anàs (avui desapareguda), el moli-serradora de Casa Amill de Bonestarre i la serradora i central elèctrica de Casa Pubill de Surri.

## Referències

* ↑ Sanchez Viniegra. Tavascan. 1959-1975 Valores humanos en la ingenieria. (en castellana). Garsineu edicions, 2016, p. 193. ISBN 978-84-945275-9-3.
* ↑ Marrot i Ticó, Jordi. La Fusta en l'Arquitectura de l'Alt Pallars (tesi). Barcelona: EUPB, 1994, p. 376.

## Enllaços externs

* El Riu d'Estaon en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic i Geogràfic de Catalunya
# Serrallonga (Espinelves)

Serrallonga és una masia d'Espinelves (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular (10 x 6 m), coberta a dos vessants i amb el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. Consta de planta baixa i pis. La façana presenta dos portals rectangulars amb llinda de fusta entre les quals sobresurt un cos adossat (2 x 2 m), que correspon al forn. Al primer pis hi ha dues finestres amb llinda de fusta. Les façanes est i nord són cegues, i l'oest presenta una finestra a la planta baixa i una al primer pis. Al nord i al sud no hi ha ràfecs, mentre que a l'est i a l'oest sobresurten una mica.
El vessant est està pràcticament aterrat, es comencen a deteriorar els murs i les bardisses estan envaint tot l'edifici.

## Història

Masia situada al marge esquerre del torrent de Serrallonga, a la zona anomenada "Perxades de Serrallonga", que degué donar el nom a la masia.
Els troba prop del nucli i, malgrat que no tenim cap dada documental ni constructiva, és possible que es construís en el moment d'expansió del municipi, entre els segles XVII i XVIII. Actualment pateix, com altres cases del terme, l'abandonament del món rural.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Serrallonga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2017].
# Ca n'Aragall

Ca n'Aragall és una masia del municipi de Corbera de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

En el vessant de Corbera orientada al Sud-oest, damunt un terraplè protegit per un mur de contenció elevat, està situada la masia senyorial, que té tres plantes, una torratxa i l'annex de la masoveria que forma un conjunt tancat amb portal cobert de teulada o ràfec amb suports de fusta.
L'edifici principal, si bé reformat, conserva dues plantes de l'antiga casa. A la torratxa hi ha quatre balcons de ferro forjat que foren adquirits a D. Balagué procedents d'una obra feta a Pedralbes. L'interior, excepte el sostre de caràcter propi, ha estat transformat.

## Història

Les primeres notícies de la masia daten del s. XV, amb el llinatge Aragall, que es conserva fins al 1895 en què Miquel Aragall i Esteve ven la finca a Josep Rifà.
Les obres d'addició de la galeria i el segon pis, com les de la torratxa, corresponen al darrer període, a partir de l'any 1941, en què adquiriren la casa i la finca els actuals propietaris.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ca n'Aragall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Ca n'Aragall». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Plaça d'Antonio Machado (Mataró)

La Plaça d'Antonio Machado és una plaça pública de Mataró (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Plaça situada al barri de Cirera, un dels que presenta més problemes d'infraestructura i de creixement caòtic. La plaça s'aixeca sobre un terreny en pendent, futur parc de la vila. És la primera obra que pretén resoldre el desgavell urbanístic de les darreres accions municipals del franquisme. L'obra anivella el vessant de migdia rspecte la ronda del Dr. Ferran, oferint al barri un nou equipament.
Es divideix en dues zones d'ús que s'esglaonen entre elles, adaptant-se a la topografia existent. Tot el conjunt és construït fortament amb murs de contenció. La plataforma superior, més ampla, té un ús més intens amb bancs i jocs infantils. La part inferior de la plaça queda més reservada i íntima amb una font i arbres d'ombra.
El conjunt fou inaugurat l'any 1983.

## Referències

* 1 2 3 «Plaça d'Antonio Machado». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Campionat d'escacs de la Xina

Aquesta és una llista dels vencedors del Campionat d'escacs de la Xina, el torneig que serveix per determinar el campió d'escacs de la Xina. Se celebra des de 1957 en categoria masculina, i des de 1979 en categoria femenina.

## Quadre d'honor

    AnyCampió masculíCampiona femenina 1957Zhang Fujiang 1958Xu Jialiang 1959Deng Wenxiang 1960Xu Tianli 1962Xu Tianli 1962 (2)?? 1964Jian Mingji 1965Huang Xinzhai 1966Zhang Donglu 1974Chen De 1975Qi Jingxuan 1977Chen De 1978Qi Jingxuan 1979Li ZunianLiu Shilan 1979(2)--Liu Shilan 1980Liu WenzheLiu Shilan 1980(2)--Liu Shilan 1981Ye JiangchuanLiu Shilan 1982Liu WenzheZhao Lan 1983Xu JunLiu Shilan 1984Ye JiangchuanLiu Shilan 1985Xu JunLiu Shilan 1986Ye JiangchuanLiu Shilan 1987Ye JiangchuanPeng Zhaoqin 1988Wang ZiliQin Kanying 1989Ye JiangchuanXie Jun 1990Ye RongguangPeng Zhaoqin 1991Lin WeiguoQin Kanying 1992Lin WeiguoZhu Chen 1993Tong YuanmingPeng Zhaoqin 1994Ye JiangchuanZhu Chen 1995Liang JinrongQin Kanying 1996Ye JiangchuanZhu Chen 1997Lin WeiguoWang Lei 1998Peng XiaominWang Lei 1999Wang ZiliQin Kanying 2000Liang JinrongWang Lei 2001Zhang ZhongWang Lei 2002Zhang PengxiangWang Pin 2003Zhang ZhongXu Yuanyuan 2004Bu XiangzhiQin Kanying 2005Wang YueWang Yu 2006Ni HuaLi Ruofan 2007Ni HuaHou Yifan 2008Ni HuaHou Yifan 2009Ding LirenShen Yang 2010Wang HaoJu Wenjun 2011Ding LirenZhang Xiaowen 2012Ding LirenHuang Qian 2013Wang YueDing Yixin 2014Yu YangyiJu Wenjun 2015Wei YiTan Zhongyi 2016Wei YiGuo Qi 2017Wei YILei Tingjie 2018Yang WenMo Zhai 2019Lu ShangleiZhu Jiner 2020Yu YangyiTan Zhongyi 2021Yu YangyiTan Zhongyi 2022Dai ChangrenTan Zhongyi 2023Li DiGuo Qi 2024Wang YueLu Miaoyi

## Referències

* ↑ «Campionat de la Xina de 2011: Classificació i partides». chessgames.com. [Consulta: 28 novembre 2014].
* ↑ «Campionat de la Xina de 2012: Classificació i partides». [Consulta: 28 novembre 2014].
* ↑ «15-Year-Old Wei Yi Wins First National Title». chess.com. [Consulta: 30 juny 2015]. (anglès)
* ↑ «Wei Yi and Guo Qi are Chinese Champions 2016». chessbase.com. [Consulta: 3 maig 2016].

## Enllaços externs

* «Llista de guanyadors del campionat de la Xina des de 1957 fins a 2006» (en castellà). ajedrezdeataque.com. [Consulta: 6 gener 2015].
* Article sobre el campionat de la Xina (en xinès)
# Davide Ballerini

Davide Ballerini (Cantù, província de Como, 21 de setembre de 1994) és un ciclista italià, membre de l'equip XDS Astana Team des del 2020. En el seu palmarès destaca l'Omloop Het Nieuwsblad de 2021.

## Palmarès

* 2014
** Vencedor d'una etapa a l'An Post Rás
* 2015
** 1r a la Coppa San Geo
* 2016
** 1r a la Florència-Empoli
** 1r al Piccolo Giro de l'Emilia
* 2018
** 1r al Memorial Marco Pantani
** 1r al Trofeu Matteotti
** Vencedor d'una etapa al Sibiu Cycling Tour
* 2020
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Polònia
* 2021
** 1r a l'Omloop Het Nieuwsblad
** Vencedor de 2 etapes al Tour La Provence
* 2022
** 1r a la Coppa Bernocchi
** Vencedor d'una etapa al Tour de Valònia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2018. 68è de la classificació general
* 2020. 72è de la classificació general
* 2022. 99è de la classificació general
* 2023. No surt (16a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 2021. 108è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Un poderoso Ballerini conquista la Omloop, con papel destacado de Aranburu y Cortina» (en castellà), 27-02-2021. [Consulta: 27 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Davide Ballerini a ProCyclingStats
# Mike Teunissen

Mike Teunissen (Ysselsteyn, Venray, 25 d'agost de 1992) és un ciclista neerlandès, professional des del 2013 i actualment a l'equip XDS Astana Team. Combina la carretera amb el ciclocròs. En el seu palmarès destaca la general dels Quatre dies de Dunkerque del 2019 i, sobretot, una etapa al Tour de França del mateix any, cursa que liderà durant tres etapes.

## Palmarès en ciclocròs

* 2012-2013
** Campió del món sub-23 en ciclocròs
** Campió d'Europa en ciclocròs sub-23

## Palmarès en ruta

* 2012
** 1r a la Ronde van Midden-Brabant
** 1r a la Slag om Norg
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la província de Namur
* 2013
** 1r al Baronie Breda Classic
* 2014
** 1r al Baronie Breda Classic
** 1r a la París-Roubaix sub-23
** 1r a la París-Tours sub-23
* 2015
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Ain
* 2019
** 1r als Quatre dies de Dunkerque i vencedor de 2 etapes
** 1r al Ster ZLM Toer
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 2023
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Noruega
** Vencedor d'una etapa al Tour del Benelux

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2015. 104è de la classificació general
* 2018. 109è de la classificació general
* 2022. 91è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2017. 129è de la classificació general
* 2019. 101è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. Porta el mallot groc durant 3 etapes
* 2021. 76è de la classificació general
* 2023. 103è de la classificació general
* 2024. 93è de la classificació general

## Referències

* ↑ Moultrie, James. «Mike Teunissen joins Astana Qazaqstan after return deal to Visma-Lease a Bike falls through». CyclingNews, 16-10-2024. [Consulta: 4 gener 2025].
* ↑ «4 Días de Dunkerque: Nadie puede con Mike Teunissen que se lleva la última etapa y la general». esciclismo.com, 19-05-2019 [Consulta: 21 maig 2019].
* ↑ «Mike Teunissen correrá en el Intermarché-Wanty en 2023 y 2024» (en spanish), 02-08-2022. [Consulta: 9 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Mike Teunissen a ProCyclingStats
# Gushnasp-Vahram d'Armènia

Gushnasp-Vahram va ser governador (marzban) d'Armènia durant l'Imperi Sassànida. No se sap gaire sobre la seva vida ni el seu govern. Segons les fonts, va governar de 552 a 554 o de 548 à 552.
El 551 la guerra entre l'Imperi Romà d'Orient i Pèrsia per la Còlquida estava en ple desenvolupament. Els romans d'Orient reconqueriren Petra; moltes ciutats foren destruïdes com Kotiatissium (Kutais), Rhodòpolis (Vardistzikhe), Arxeòpolis (Nakalakevi a Mingrèlia) i Phasis (Poti). El 555 es va ajustar la treva.
Gushnasp-Vahram fou substituït per Tan-Shahpuhr el 555.

## Bibliografia

* Grousset, René. Histoire de l'Arménie des origines à 1071 (en francès). 2008. París: Payot, 1947. ISBN 978-2-228-88912-4.
* Toumanoff, Cyrille. Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIXe siècle: Tables généalogiques et chronologiques (en francès). Roma: Edizioni Aquila, 1990.

## Referències

* ↑ Grousset, 1947 (2008), p. 242.
* ↑ Toumanoff, 1990, p. 506-507.
# Joan Vladímir

Joan Vladímir (Zahumlje?, Hercegovina i Dalmàcia, s. X - Prespa, Albània, 22 de maig de 1016) fou knez (príncep governant) de Dioclea entre 990 i 1016, durant la guerra entre l'Imperi Romà d'Orient i el Primer Imperi Búlgar. És venerat com a sant per l'Església Ortodoxa.

## Biografia

Fill del príncep Petrislav de Dioclea, originari de la regió de Zahumlje (principat serbi de l'Hercegovina i Dalmàcia), succeí el seu pare com a knez de Dioclea entre 990 i 1016, intentà protegir el principat de la política expansionista del tsar Samuel de Bulgària mitjançant una aliança amb l'Imperi Romà d'Orient. Samuel, però, atacà i conquerí Dioclea en 997 i prengué Joan Vladímir presoner.
La germana de Samuel, Teodora Kosara, s'enamorà del presoner i en demanà al seu pare la mà. Samuel concedí i tornà Dioclea al seu nou gendre, donant-li a més el territori de Dürres (avui Albània). Vladímir fou reconegut com un bon governant, just i pietós. Governà en pau i evità els conflictes amb altres territoris.
En 1014, Samuel fou derrotat pels romans d'Orient i morí poc després. Joan Vladímir morí en 1016 víctima d'una conxorxa dirigida per Ivan Vladislav, últim tsar del Primer Imperi Búlgar. Fou decapitat a Prespa, davant l'església.

## Veneració

Sebollit a Prespa, Joan Vladimir fou aviat reconegut com a màrtir i venerat com a sant, en la festivitat del 22 de maig. Cronològicament, és el primer sant de Sèrbia. Dos o tres anys després, la seva tomba fou portada a Dioclea, però cap al 1215 les restes es portaren a Dürres, on restaren fins al 1381. Des de llavors foren al monestir de Sant Joan Vladimir, prop d'Elbasan, fins que en 1995 es portaren a la Catedral Ortodoxa de Tirana.
La creu que tenia a les mans quan fou decapitat era una relíquia que guardà, durant segles, la família Andrović de Velji Mikulići (Montenegro). La deixaven veure als fidels un cop l'any, per Pentecosta.
És el sant patró de Bar (Montenegro).
* Fresc medieval
* Creu de S. Joan Vladimir en mans de Milan Andrović, a l'església del Mont Rumija
* Icona de 1739 a Ardenica (Albània)

## Bibliografia

* Serbian medieval history - Jovan Vladimir
* History of Montenegro online - Serbian state in Zeta (X - XV c.)
* History of Montenegro online - Hagiographies of the Serb Saints of Montenegro
* Ljetopis Popa Dukljanina (Cronaca del Prete di Doclea)
# Serra de Boixeder

La Serra de Boixeder és una serra situada al municipi de la Vansa i Fórnols (Alt Urgell), amb una elevació màxima de 1.727 metres.

## Referències

* ↑ «serra de Boixeder». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roques d'en Joan

Les Roques d'en Joan és una muntanya de 840 metres que es troba al municipi de Sant Hilari Sacalm, a la comarca de la Selva.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ditshwanelo

Ditshwanelo (traduïble com "drets" en tswana), o Centre de Drets Humans de Botswana, és una organització de drets humans fundada en 1993 a Botswana. El seu objectiu és millorar els drets humans mitjançant l'educació i la governança. El grup ha fet campanya contra la pena capital i a favor dels drets del col·lectiu LGBT. Pel seu defensa ha rebut premis internacionals de la Commission nationale consultative donis droits de l'homme i d'OutRight Action International.
Va fer campanya per la legalització de l'homosexualitat al país en 1995 i va organitzar una taula rodona en 1998. En 2003, es va oposar sense èxit als plans de criminalitzar les pràctiques sexuals de les lesbianes. LEGABIBO (Lesbianes, Gais i Bisexuals de Botswana) es va formar com una xarxa secundada per Ditshwanelo i utilitza les oficines de Ditshwanelo. El patró de Ditshwanelo és l'arquebisbe emèrit d'Àfrica Central, Walter Khotso Makhulu. Quan els crítics li van preguntar per què l'Església feia costat a un grup que promovia els drets del col·lectiu LGBT, Makhulu va declarar: "Sí, la Bíblia diu que s'oposa [a l'homosexualitat]. Però va ser escrita en el seu moment i en la seva època".

## Referències

* ↑ «Alice Mogwe elected FIDH President - The Patriot on Sunday» (en anglès britànic). www.thepatriot.co.bw, 30-10-2019 [Consulta: 12 juliol 2020]. Arxivat 12 de juliol 2020 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-07-12. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ «Ditshwanelo Human Rights Film Festival». Afro Tourism, 24-11-2014. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2020. [Consulta: 12 juliol 2020].
* ↑ «Ditshwanelo receives human rights award». Sunday Standard, 13-12-2012 [Consulta: 12 juliol 2020].
* ↑ «A Celebration of Courage: Previous Awardees 2000-2003» (en anglès). OutRight Action International, 01-05-2003. Arxivat de l'original el 14 de gener 2022. [Consulta: 12 juliol 2020].
* 1 2 lesbiennes, Commission internationale pour les droits des gais et des; Long, Scott; Brown, A. Widney [et al.].. More Than a Name: State-sponsored Homophobia and Its Consequences in Southern Africa (en anglès). Human Rights Watch, 2003, p. 49–50. ISBN 978-1-56432-286-9 [Consulta: 12 juliol 2020].
* ↑ «A Celebration of Courage: Previous Awardees 2000-2003» (en anglès). OutRight Action International, 01-05-2003. Arxivat de l'original el 14 de gener 2022. [Consulta: 12 juliol 2020].