OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Romeo and Juliet (pel·lícula de 1936)

Romeo and Juliet és una pel·lícula estatunidenca de 1936 dirigida per George Cukor, basada en l'obra de teatre homònima escrita per William Shakespeare. The New York Times va seleccionar la pel·lícula com una de les "Millors 1.000 pel·lícules mai fetes", anomenant-la "una magnífica producció" que "és extremadament ben feta i protagonitzada."

## Argument

En la Verona humanista ha nascutl' amor entre Romeo i Julieta Capuleto. La parella es veu obstaculitzada per les famílies, rivals per generacions. Però els amants estan disposats a fer qualsevol cosa per estar junts.

## Repartiment

* Norma Shearer: Juliette
* Leslie Howard: Romeu
* John Barrymore: Mercutio
* Edna May Oliver: la dida
* Basil Rathbone: Tybalt
* C. Aubrey Smith: Lord Capulet
* Violet Kemble Cooper: Lady Capulet
* Robert Warwick: Lord Montaigu
* Virginia Hammond: Lady Montaigu
* Reginald Denny: Benvolio
* Andy Devine: Peter
* Conway Tearle: Escalus
* Ralph Forbes: París
* Henry Kolker: Germà Laurence
* Katherine DeMille: Rosalind

## Altres versions

* Romeo + Juliet, pel·lícula de 1996 protagonitzada per Leonardo DiCaprio i Claire Danes

## Rebuda

A alguns crítics els va agradar la pel·lícula, però en general, ni crítics ni públic va respondre entusiàsticament. Graham Greene va escriure que "menys que mai estic convençut que hi hagi una justificació estètica per filmar Shakespeare ... L'efecte de fins i tot les millors escenes és per distreure." "Ornada però no estrident, extravagant però amb un gust perfecte, expansiva però mai aclaparant, la pel·lícula dona crèdit als seus productors i a la pantalla globalment", va escriure Franc Nugent en una ressenya positiva pel New York Times. "És una producció digna, sensible i enterament admirable de Shakespeare—no Hollywood." Variety va definir la pel·lícula com una "adaptació" fidel amb "molt bonic" vestuari, però també la troba "no gaire imaginativa" i "massa llarga".

## Premis

| Nominacions de l'acadèmia | Candidat(s) |
| Oscar a la millor pel·lícula | Irving Thalberg |
| Oscar al millor actor secundari | Basil Rathbone |
| Oscar a la millor actriu | Norma Shearer |
| Oscar a la millor direcció artística | Cedric Gibbons, Fredric Hope, Edwin B. Willis |

## Referències

* ↑ Review in New York Times
* ↑ «Romeo and Juliet». The New York Times.
* ↑ Greene, Graham reviewing George Cukor's 1936 Romeo and Juliet in The Spectator.
* ↑ Nugent, Frank S. «Movie Review – Romeo and Juliet». The New York Times, 21-08-1936 [Consulta: 14 agost 2015].
* ↑ «Romeo and Juliet». Variety. Variety, Inc. [Nova York], 26-08-1936, pàg. 20.
# Smith (cràter marcià)

Smith és un cràter d'impacte situat al quadrangle Mare Australe de Mart, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -65.19 ° latitud N i 258.76 ° longitud E. Té 74.33 km de diàmetre i va ser anomenat en memòria del geòleg anglès William Smith, denominació aprovada el 1973 pel Grup de Treball de la Unió Astronòmica Internacional (UAI) per a la Nomenclatura del Sistema Planetari (WGPSN).

## Referències

* ↑ "Smith (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Debus, Allen G., Western Publishing Company Hannibal, Mo., 1968: New York. World Who's Who in Science.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 45

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu quaranta-cinc.

## Esdeveniments
### Llocs
#### Imperi romà

* Marcus Vinicius i Tito Statilius Taure Corvinus són cònsols.
* Comencen els viatges de Sant Pau segons la cronologia tradicional
* Galba es converteix en el comandant de la Legió III Augusta.
* L'actual Salzburg es concedeix l'estatut d'un municipi roma.
* L'emperador Claudi expulsa els jueus de Roma.
* L'emperador Claudi funda Szombathely, actualment una ciutat hongaresa.
* El senat celebra consultes sobre béns immobles en l'especulació de Roma.

#### Àsia

* Expedició del general xinès Ma Yuan contra Xiongu i Xianbei a Manxúria.

### Temàtiques
#### Religió

* Pau de Tars comença el seu viatge com a missioner.

## Naixements

* Plutarc, historiador grec.
* Publi Papini Estaci, poeta llatí.

## Necrològiques

* Júlia Drusa, neboda de Claudi i Valèria Messal·lina. (data probable)
# Capella de Sant Pau

Sant Pau és una capella al municipi d'Horta de Sant Joan (Terra Alta) catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una capella utilitzada pels religiosos del convent de Sant Salvador d'Horta. Fou construïda pel matrimoni Galtés de Vilanova i la Geltrú l'any 1700, sent inaugurada el 1702. Aquesta capella fou rehabilitada cap al 1980. Cap al 1998 es van fer diverses obres de consolidació: construcció de la coberta d'una vessant (tot i que l'original havia estat de dues vessants), consolidació dels elements estructurals, rejuntament dels carreus i paredat. Aquesta rehabilitació fou finançada pel pla FEDER de la Comunitat Econòmica Europea.
Capella de planta rectangular amb façana principal de carreus de pedra i façanes laterals i posterior, adossades a la roca, de paredat. Just a la part posterior s'obre una capella troglodítica amb arcada de mig punt de rajola i petita fornícula superior. A l'interior té sostre, amb cornisa i línia d'impostes que uneix els petits capitells d'unes mitges columnes barroques en relleu. S'hi poden veure alguns elements ornamentals a base de motius vegetals del mateix estil. La façana principal té porta d'accés amb arcada de mig punt adovellada, dues espitlleres laterals, ull de bou central superior i restes d'un petit campanar d'espadanya.

## Referències

* 1 2 «Capella de Sant Pau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].

## Vegeu també

* Llista de monuments d'Horta de Sant Joan
# Rott am Inn

Rott am Inn és un municipi situat al districte de Rosenheim, a l'estat federat de Baviera (Alemanya), amb una població a finals de 2016 d'uns 4.032 habitants.
Està situat al sud de l'estat, a la regió d'Alta Baviera, en un vessant dels Alps, prop de la frontera amb Àustria i de la riba del riu Inn —un afluent dret del Danubi.

## Referències

* ↑ Citypopulation.de Estadístiques del districte de Rosenheim. Consultat el 28 de juny de 2018
# André Parrot

André Parrot (Désandans, 15 de febrer de 1901 - París, 24 agost de 1980, París) va ser un arqueòleg francès especialitzat en l'Antic Orient Pròxim. Va estar al càrrec de diverses excavacions al Líban, l'Iraq i Síria, i el seu treball més conegut va ser el realitzat a la ciutat de Mari, Síria, on va dirigir unes importants excavacions entre els anys 1935 a 1975.

## Biografia

Parrot va néixer el 1901 a Désandans al departament francès de Doubs. Va ser nomenat conservador en cap del Museu Nacional el 1946, i es va convertir en director del Museu del Louvre de 1958 a 1962. Fou comandant de la Legió d'Honor i membre de l'Académie des inscriptions et belles-lettres. Es va casar amb Marie-Louise Girod el 1960, i va morir a París el 1980.

## Obres literàries

Alguns dels seus llibres són considerats clàssics de l'Assiriologia.
* Mari, une ville perdue, 1936.
* Archéologie mésopotamienne, 1946-53.
* Sumer, 1960.
* Assur, 1961.
* Abraham et son temps, 1962.
* Le Trésor d'Ur, 1968.
* L'Art de Sumer, 1970.
* Les fouilles de Mari, 1970-71.
* Mari, capitale fabuloise, 1974.
* L'archéologie, 1976.
* L'aventure archéologique, 1979.

## Referències

* ↑ «André Parrot» (en castellà). Biografías y Vidas. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ Thiollet, 2005, p. 256.
* ↑ «André Perrot (1901-1980)» (en francès). bnf.fr. [Consulta: 9 gener 2017].

## Bibliografia

* Thiolet, Jean-Pierre. «André Parrot». A: H & D. Je m'appelle BYblos (en francès).
# Tyrrhena Terra

Tyrrhena Terra és una formació geològica de tipus terra a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 7.5 latitud N i 108.7 ° longitud E, que fa 2.470,14 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1979 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Tyrrhena Terra". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 48

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu quaranta-vuit.

## Esdeveniments
### Imperi romà

* Aulus Vitellius i Lucio Vipstanus Publicola Messalles són cònsols.
* Després de l'execució de la seva esposa Messalina, Claudi rep aprovació senatorial per casar-se amb la seva neboda, Agripina.
* Els aristòcrates gals poden participar en el senat romà.

### Àsia

* Divisió dels huns en dues branques, una passa al servei xinès.

## Necrològiques

* Valèria Messal·lina
# Capella de Sant Onofre (Horta de Sant Joan)

La Capella de Sant Onofre és un edifici religiós del municipi d'Horta de Sant Joan (Terra Alta) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La capella és de planta rectangular amb murs d'aparell de pedra, de carreus força grans i ben tallats a la façana principal i als angles dels murs i de mida petita i irregulars a la resta dels murs. La façana principal té la porta d'entrada d'arc de mig punt adovellat, tot i que no conserva els batents per a tancar-hi l'accés. Les façanes laterals tenen sengles finestres de petites dimensions. L'interior no té cap element ornamental.

## Història

Vers el 1998 fou rehabilitada i es va construir de nou la coberta, amb dues vessants i amb teula àrab, i es van consolidar els elements estructurals, tot rejuntant tant els carreus grans com els petits. Les obres de rehabilitació foren finançades pel Pla "FEDER" de la CEE.
Aquesta capella és utilitzada pels religiosos del convent de Sant Salvador d'Horta.

## Referències

* 1 2 3 4 «Capella de Sant Onofre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].

## Vegeu també

* Llista de monuments d'Horta de Sant Joan
# Edward Hincks

Edward Hincks (Corck, 19 d'agost de 1792 - Killyleagh, 3 de desembre de 1866) va ser un pastor de l”església anglicana irlandesa.
Educat em llengues antigues primerament pel seu pare, i posteriorment al Trinity College (Dublín), va esdevenir també pastor d'aquella església, com el seu pare.
Va aprofitar els seus llargs moments de lleure a estudiar la interpretació de la llengua persa antiga simultáneament amb Henry Creswicke Rawlinson, qui sempre va menystenir els treballs de Hincks minimitzant-ne la importància.
Posteriorment es dedicà a la interpretació de la llengua acadia, i el 1957 formà part junt amb Rawlinson, el francès Jules Oppert i William Henry Fox Talbot, dels especialistes a qui la Royal Asiatic Society de Londres sotmeté la traducció d”un text inèdit, que permeté comprovar, veient la satisfactoria coincidència de totes les traduccions, que el problema de la llengua acadia es podia considerar raonablement resolt.

## Referències

* ↑ Cathcart, Kevin J.; Donlon, Patricia «Edward Hincks (1792-1866): ABibliography of his Publications». Orientalia, Vol. 52, Núm. 3, 1983, pàg. 325-356 [Consulta: 20 gener 2019].
* ↑ Feliu, Lluís. L'escriptura cuneïforme. Editorial UOC, 2007, p. 49–53. ISBN 978-84-9788-590-4 [Consulta: 20 gener 2019].
# Publi (metge)

Publi (en llatí Publius) era un metge romà que Andròmac menciona i que per tant devia viure al segle i aC. Alguns suposen, amb una gran dificultat cronològica, que va ser un dels tutors de Galè basant-se en una cita d'ell mateix. Però sembla que Galè cita les paraules d'Asclepíades Farmació, del qual Publi en podria ser tutor, ja que eren coetanis i, per tant, Galè no parla de si mateix. Utilitza la paraula ὁ καθηγητής (guia, mestre) que se suposa que és una mena de títol honorífic. Marcel Empíric també cita a Publi.

## Referències

* ↑ Galè. De Compositione Medicamentorum secundum Genera V, 14, vol. XII p. 852
* ↑ W.A.G., a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 603
# Príncep dels lliris

El Príncep dels lliris és una famosa pintura mural minoica realitzada a l'illa grega de Creta al voltant de 1550 aC. Una còpia de l'obra es troba al mural de la processó, un llarg passadís conegut com el «Corredor de la processó» al palau de Cnossos, mentre que l'original restaurat, s'exhibeix al Museu Arqueològic de Càndia o d'Heraklion. La seva pell és de color blanc, que normalment es reserva per a les imatges de les dones.

## La pintura al fresc minoica

La pintura al fresc era una de les formes més importants d'art minoic. Malauradament, molts dels exemples que sobreviuen són fragments. Les parets dels grans salons dels palaus i cases de Creta van ser hàbilment decorades amb pintures murals. La pintura es va aplicar amb rapidesa mentre que el guix de la paret estava encara humit, per la qual cosa els colors eren absorbits per complet i no s'esvaïen. Els minoics seguien la mateixes regles d'Egipte en relació amb els colors -per exemple, el vermell per a la pell dels homes, el blanc per a la pell de les dones, el groc per a l'or, el blau per a la plata o el vermell per al bronze). A través dels frescs, es pot obtenir el sentit del caràcter de la vida i l'art minoic. Alguns frescs van ser reconstruïts entre 1450 i 1400 aC, quan els micènics s'havien establert a l'illa, i exhibeixen un estil completament diferent d'art.

## Troballa i reconstrucció

Els fragments de la pintura al fresc van ser trobats al palau de Cnossos per l'arqueòleg Arthur Evans el 1901, el qual va creure que representava un rei-sacerdot, potser el propi rei Minos. Els fragments (la corona, el tors y la cama esquerra) van formar part de personatges diferents. En particular, es creu que el tors va haver de pertànyer a la figura d'un boxejador.
L'any 1926, Emile Gilliéron va tractar de reconstruir el fresc d'una manera hipotètica. Aquesta reconstrucció ha estat criticada degut, entre d'altres factors, la inclusió d'un fons envoltant la figura amb lliris i papallones, quan el fons original no conté aquests elements.

## Referències

* ↑ «Ανάκτορο Kνωσού». odysseus.Ministeri de cultura. [Consulta: 16 gener 2017].
* ↑ Blanco Freijeiro, 1004, p. 17-18.
* 1 2 Sakellarakis, 1987, p. 118.
* ↑ Lozzo, 1997, p. 72.
* ↑ Coulomb, 1979, p. 19-50.
* ↑ Coulomb, Jean «Le « Prince aux lis » de Knosos reconsidéré». Bulletin de correspondance hellénique, 103, 1979, pàg. 29–50 [Consulta: 22 juliol 2016].
* ↑ Ciechanowicz, 1996, p. 62-63.

## Bibliografia

* Blanco Freijeiro, Antonio. Arte griego. Varsòvia: CSIC, 2004. ISBN 84-00-07055-0.
* Coulomb, Jean «Le « Prince aux lis » de Knosos reconsidéré» (en francès). Bulletin de correspondance hellénique Vol. 103, 1979 [Consulta: 16 gener 2017].
* Ciechanowicz, Jerzy. Cień Minotaura. isbn = 83-06-02405-2, 1996. ISBN 83-06-02405-2.
* Lozzo, Mario. Art and History of Crete. Florència: Bonechi, 1997. ISBN 978-88-8029-424-5.
* Sakellarakis, J.A. Herakleion Museum. Illustrated guide to the Museum. Atenes: Ekdotike Athinon, 1987.
# Icaria Planum

Icaria Planum és una formació geològica de tipus planum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -37.46 latitud N i 260.16 ° longitud E, que fa 566.59 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1979 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Icaria Planum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 55

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu cinquanta-cinc.

## Esdeveniments
### Llocs
#### Imperi Romà

* Neró és alhora emperador romà i cònsol.
* Agripina II es retira del palau imperial del seu fill Neró.

### Temàtiques
#### Religió

* Pau de Tars escriu la Primera Epístola als Corintis. (data probable)

## Naixements

* Epictet de Hieràpolis, filòsof grec
* Tàcit, historiador

## Necrològiques

* Claudi Tiberi Germànic, fill de Claudi. (Es creu que assassinat per Neró)
# Casa Macià

La casa Macià és un edifici d'Horta de Sant Joan (Terra Alta) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És una construcció de planta sensiblement rectangular entre mitgeres amb façana al c/ Pintor Pablo Ruiz Picasso, abans c/ del Mig. És un edifici d'estil gòtic-renaixentista amb moltes modificacions posteriors, en bon estat de conservació i habitat en l'actualitat. La façana a base de carreus de pedra ben escairats de mesures bastant regulars i part de paredat de pedra, amb accés mitjançant gran arc de mig punt a la part esquerra de la façana, adovellat i parcialment mutilat per un balcó, a nivell de la planta primera. Les obertures són desordenades entre les diferents plantes i de diferents mides. A la primera planta hi ha tres obertures (balcó i dues finestres) amb els brancals i les llindes de pedra plana i clavellinera a finestra amb llosa de pedra esculpida, balcó amb llosana d'entramat de ferro i barrot de ferro. Les obertures de la planta segona o golfa queden centrades respecte al conjunt de la façana i són més petites i senzilles. Hi ha un ràfec de coberta mínim, amb canaló i baixant de PVC que desentona bastant amb el conjunt. El contorn del balcó de la planta primera està emblanquinat i l'interior està actualitzat.

## Referències

* ↑ «Casa Macià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].

## Vegeu també

* Llista de monuments d'Horta de Sant Joan
# Sant Esteve d'Èguet

Sant Esteve d'Èguet és l'església parroquial del poble i comuna cerdana d'Èguet, a la Catalunya del Nord.
Està situada a la zona meridional - oriental del principal nucli de població d'Èguet, a prop al sud de la Torre d'Èguet, entre el carrer del Pujolet i la Plaça de l'Església. És un edifici d'una sola nau coberta amb volta apuntada. Destaca dins de l'església el retaule barroc dedicat al patró de l'església i del poble.

## Referències

* ↑ Sant Esteve d'Èguet en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «53 - Èguet». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Cerd 49. Sant Esteve d'Èguet». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Èguet». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Pladevall i Font, Antoni. Catalunya Romànica: La Cerdanya, el Conflent. Vol. VII. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1995. ISBN 8477399514. P. 82-85
# Publi Corneli Escipió Nasica (cònsol 191 aC)

Publi Corneli Escipió Nasica (en llatí Publius Cornelius Scipio Nasica) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Cornèlia i de la família dels Escipió, d'origen patrici. Era fill de Gneu Corneli Escipió Calb, que va morir a Hispània l'any 211 aC. Va agafar el malnom Nasica que vol dir "Nas punxegut".
Titus Livi parla d'ell l'any 204 aC quan encara no tenia l'edat suficient per ser nomenat qüestor, però el senat el considerava un dels millors ciutadans de l'estat i, per tant, va ser enviat a Òstia amb les matrones romanes per rebre l'estàtua de la deessa de la Gran Mare Frígia portada des de Pessinus. L'any 200 aC va ser un dels triumviri coloniae deducendae per establir una colònia a Venúsia. Va ser edil curul el 196 aC i el 194 aC va ser pretor. I en aquest any i el següent va lluitar amb èxit a la Hispània Ulterior que li havia estat assignada com a província.
Però malgrat les victòries allà obtingudes, i tot i el suport del seu cosí Publi Corneli Escipió Africà Major no va ser elegit pel consolat l'any 192 aC, però si que va obtenir el càrrec el 191 aC junt amb Mani Acili Glabrió I. En el seu període va lluitar contra els bois als que va derrotar i va ser honorat amb un triomf al seu retorn a Roma.
Va defensar al seu cosí Luci Corneli Escipió Asiàtic el Vell quan aquest va ser acusat el 187 aC després de vèncer a Antíoc III el Gran. L'any 184 aC va optar a la censura, però va ser derrotat per Marc Porci Cató Censorí.
Els anys 183 aC i 182 aC va ser altre cop designat triumvir per establir una colònia llatina a Aquileia. La darrera vegada que se'l menciona és el 171 aC quan era advocat dels hispans contra les malifetes dels governadors. Ciceró i Sext Pomponi parlen d'ell com a jurista destacat. Aquest últim diu que l'estat li va donar una casa a la Via Sacra perquè el poble el pogués anar a consultar amb facilitat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 751.
# Salchipapas

Les salchipapas (acrònim de salchicha [salsitxa] i papas [patates]) són un plat de menjar ràpid originari del Perú i estès a països veïns com Xile, Colòmbia, Equador o Bolívia. Consisteix en un plat de salsitxes tallades en rodanxes, acompanyades de patates fregides i diverses salses —maionesa, quètxup, etcètera. Es menja habitualment en locals de menjar ràpid, així com al carrer.

## Fonts

* Beaumont, Hervé. Pérou et Bolivie (en francès). París: Editions Marcus, 1999. ISBN 2713101751.
# Nili Planum

Nili Planum és una formació geològica de tipus planum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 19.7 latitud N i 77.9 ° longitud E, que fa 128.55 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI el 17 de gener de 2020 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Nili Planum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 72

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu setanta-dos.

## Esdeveniments

* Guerra entre romans i jueus.
* Comença la construcció del Coliseu a Roma

## Naixements

* Julia Balbila, poetessa i princesa del regne de Commagena

## Defuncions

* Tomàs Apòstol mort a l'Índia