OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Rodoreda

La Rodoreda és una obra de Santa Maria d'Oló (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta rectangular amb el carener perpendicular a la façana. Consta de 3 plantes, la superior destinada a golfes, molt baixa. La façana és dominada per un gran portal de mig punt adovellat amb grans carreus, i guardapols ornamentals. La gran finestra que té al damunt té interessants ornaments de factura renaixentista.
També està ornamentada una de les finestres de les golfes. A mitjans d'aquest segle s'hi afegí un cos al cantó de llevant amb els baixos porxats, que acaba amb una petita capella dedicada a la Santa Creu. El recinte queda tancat per un mur formant un terrat enlairat al cantó de ponent. L'interior conté sostres amb tortugues de guix i rajoletes de ceràmica al menjador principal.

## Història

Mas documentat des del 957, a partir d'aquesta data se'l troba documentat en diverses ocasions. Consta en el recompte de masos que es fa en el fogatge del 1515. El mas està situat prop del camí que porta a l'Estany. Diverses llindes indiquen una renovació important en el segle xvii (1630, 1642,1636) i també en el S.XVIII (1757).
La porxada del cos afegit a mitjans de segle és un elevat indicatiu de casa amb economia ramadera.
La casa ha sofert poques transformacions recents, benal contrari de les construccions que lenvolten (cos de llevant, capella, terrat), que són obra de mitjans de segle.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Rodoreda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Selèucia

«Selèucia» té aquests significats:
* Selèucia del Belos, ciutat de Síria
* Selèucia de Piera o de Pièria, ciutat de Síria
* Selèucia de Seugma
* Selèucia del Tigris, ciutat de Mesopotàmia
* Selèucia d'Isàuria, Ciutat d'Isàuria
* Selèucia en Cilícia, poble de Turquia i restes de la Selèucia d'Isàuria.
# Quilla (nàutica)

La carena (més tradicional) o la quilla és una peça longitudinal de fusta o acer (segons el tipus de construcció) des d'on neixen les quadernes (costelles). A l'extrem de proa s'uneix a la roda i al codast a la popa. És la peça més important de l'estructura sobre la qual es construeix un vaixell. La quilla és al vaixell el que la columna vertebral és a l'esquelet. En embarcacions de gran port la quilla consta d'una quilla plana (on la part superior és el pla de referència o de construcció) i una altra part vertical. També hi ha vaixells de doble quilla en aquest cas entre ambdues es construeix un túnel de canonades. En les embarcacions de vela la quilla té a més a més la finalitat d'afegir pes a la part baixa (llast) a l'embarcació per compensar l'acció del vent sobre les veles. Cal fer notar, però, que no totes les embarcacions tenen quilla.
En la construcció tradicional de fusta, la quilla presenta la gresa ("groove" o "rabbet"en anglès). Un rebaix que permet l'allotjament d'algunes peces del folre.

## Etimologia

La paraula quilla prové de l'anglès antic o cēol, o del noruec antic kjóll que significava vaixell. Alguns experts consideren que va ser la primera paraula en anglès a aparèixer escrita en un text en llatí escrit per Gildas el segle VI: De Excidio et Conquestu Britanniae, amb l'escriptura de cyulae en referència als 3 vaixells en els quals els saxons desembarcaren per primer cop.

## Galeria

* Forces de la quilla i el vent
* Esquema quilla i estabilitat
* Esquema de quilla plana abatible ("orsa")
* Detall de quilla d'aletes
* Detall de quilla correguda
* Quilla de drakar viking amb les primeres filades del folre
* Quilla amb orsa abatible
* Quilles bessones
* Quilla de bulb desmuntada
* Estructura de ferro d'un vaixell (sobre la quilla)

## Referències

* ↑ La terminologia de construcció naval i el seu origen: mediterrani / atlàntic, Marcel Pujol i Hamelink https://www.raco.cat/index.php/Drassana/article/view/106823
* ↑ quilla a Optimot
* ↑ Making of America Project. Harper's New Monthly Magazine. Harper's Magazine Company, 1862, p. 611.
* ↑ Chambers's Encyclopaedia: Puerto Bello-Sound. W. and R. Chambers, 1866, p. 683 (Chambers's Encyclopaedia: A Dictionary of Universal Knowledge for the People).
* ↑ «Gildas, The Ruin of Britain &c. (1899). pp. 4-252. The Ruin of Britain.».
* ↑ G. W. Whittaker. Collected Essays. Ayer Publishing, 1970, p. 44. ISBN 0-8369-1636-0.

## Vegeu també

* Quilla de balanç
# Salelles (Oristà)

Salelles és una masia d'Oristà (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció de planta rectangular i teulat a doble vessant, amb planta baixa, pis i golfes.
Els murs, fets de pedres, estàn parcialment arrebossats, cosa que permet distingir uns carreus ben tallats a la part baixa dels murs. Posteriroment s'alçà la teulada amb un aparell diferent i es feren reformes amb totxanes.
Divereses construccions annexes que encara s'utilitzen com a corts de bestiar, conformen amb la casa un pati d'entrada al qual s'accedeix per una porta amb llinda i teulat a doble vessant.

## Història

Al fogatge fet a Oristà el 1553 apareix el nom de Bernat Vilarovis que està a Salelles.
A la parròquia de la Torre es conserva una llista de masos existents a les parròquies d'Oristà a la segona meitat del segle xix. El mas Salelles consta com a pertanyent a la parròquia de Santa Maria de la Torre.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Salelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Andreu el Comte

Andreu el Comte (en grec antic Ἀνδρέας) va ser un metge grec que duia aquest nom pel seu títol de Comes Archiatrorum.
Va viure en temps d'Aeci o una mica abans, és a dir, a final del segle iv i primers del segle v. Se suposa que era nadiu de Caristos a Eubea i era fill de Crisar o Crisaor, segons Galè, i seguidor de l'escola mèdica fundada per Heròfil de Calcedònia.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/185?rgn=full+text;view=image;q1=AndreasSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 170. ]
# Concròs

Concròs és un antic circ glacial ubicat en els Pirineus orientals dins la conca del riu Ter i, per tant, d'orientació sud. Es troba en el terme municipal de Setcases, a la comarca catalana del Ripollès.

## Característiques

La seva cubeta se situa a 2.245 metres d'altitud i el diàmetre aproximat del circ és d'un quilòmetre. En el fons del circ hi ha els estanyols de Concròs, avui en dia gairebé desapareguts per la sedimentació però amb una mica d'aigua durant els mesos de desglaç. Dona origen al Torrent de Concròs, d'uns 3 quilòmetres de llarg, afluent de la Ribera de Carboner i, per tant, és un sub-afluent del Ter.
Les parets del circ són coronades pel cim del Roca Colom (2.507 metres) per l'est, el coll de la Portella del Callau (2.387 metres) pel nord i pel cim de Les Roques Blanques (2.456 metres) per l'oest.

## Vegeu també

* Roca Colom

## Referències

* ↑ GEC
* 1 2 «Concròs». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 19 octubre 2020].
* ↑ Cartogràfic de Catalunya - Vissir3
# Gabriel Veiga Novas

Gabriel "Gabri" Veiga Novas (nascut el 27 de maig de 2002) és un futbolista professional gallec que juga com a migcampista central al club Al-Ahli de la Saudi Pro League.

## Carrera de club

Veiga va néixer a O Porriño, Pontevedra, Galícia, i es va formar com a juvenil al RC Celta de Vigo. Va fer el seu debut com a sènior amb l'equip B als 17 anys el 25 d'agost de 2019, començant com a titular en un empat 2-2 a Segona Divisió B fora de casa contra l'Internacional de Madrid.
Veiga va marcar el seu primer gol l'1 de desembre de 2019, el primer en una derrota per 1–6 contra el CE Atlètic Balears. Va debutar amb el seu primer equip, i a la Lliga, el 19 de setembre de l'any següent, substituint Renato Tapia en una victòria a casa per 2-1 contra el València CF.
Veiga va marcar el seu primer gol com a professional el 10 de setembre de 2022, tot i que en una derrota fora de casa per 4-1 contra l'Atlètic de Madrid. L'11 de gener següent, va ascendir definitivament a la primera plantilla i li van assignar la samarreta número 24.

### Al-Ahli

Malgrat el gran interès dels principals clubs europeus, com ara Manchester City FC, Liverpool FC, Chelsea FC i SSC Napoli, el 26 d'agost de 2023, Veiga va marxar a l'l'Al-Ahli de la Saudi Pro League, signant-hi un contracte de tres anys, després d'activar la seva clàusula de rescissió de 40 milions d'euros. La decisió de Gabri Veiga de rebutjar l'interès dels clubs europeus a favor de la lucrativa oferta de contracte de l'Aràbia Saudita va provocar crítiques d'aficionats, mitjans de comunicació i companys jugadors per una percebuda falta d'ambició esportiva. El migcampista del Reial Madrid Toni Kroos va titllar la jugada de "vergonyosa".

## Palmarès

Individual
* Jugador del mes de la Lliga: febrer de 2023

## Referències

* ↑ «Nueva temporada, nuevo juvenil debutando con el B» (en castellà). La Voz de Galicia, 26-08-2019. [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ «Un gol para el recuerdo en una mañana para olvidar» (en castellà). La Voz de Galicia, 02-12-2019. [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ «La màgia d'Aspas tomba el València editor= Diari AS» (en castellà), 19-09-2020. [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ «Gabri Veiga pasa a tener ficha del primer equipo del Celta» (en castellà). La Voz de Galicia, 11-01-2023. [Consulta: 31 gener 2023].
* ↑ Romano, Fabrizio. «Manchester City join Liverpool and Chelsea in race for Celta’s Gabri Veiga». The Guardian, 28-06-2023. [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ «Las razones de Gabri Veiga para irse a jugar a Arabia» (en castellà). marca.com, 26-08-2023.
* ↑ Al-Ahli Saudi FC [@ALAHLI_FCEN]. «Bienvenido, Gabri! 💚», 26-08-2023.
* ↑ «Saudi Al-Ahli announced the transfer of the Spanish supertalent». Dailysports.net, 26-08-2023.
* 1 2 «Toni Kroos calls Spanish 21-year-old's transfer to Saudi Arabia ‘embarrassing’».
* ↑ «‘Embarrassing’: Real Madrid midfielder Toni Kroos blasts Gabri Veiga Saudi Pro League transfer».
* ↑ , 02-03-2023 [Consulta: 5 març 2023].

## Enllaços externs

* Perfil a la web del RC Celta de Vigo
* Gabriel Veiga Novas a BDFutbol
* Gabriel Veiga Novas, Fitxa a Soccerway
# Casa de Dalt (Sant Sadurní d'Osormort)

Casa de Dalt és una masia de Sant Sadurní d'Osormort (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta quadrada, coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a migdia. Consta de planta baixa i primer pis. La façana, situada a migdia, presenta dos portals rectangulars amb llinda de fusta a la planta, dues finestres amb un rellotge de sol al mig en el primer pis. La façana est té adossat un cobert a l'angle nord amb una finestra al primer pis. Al mur nord hi ha un cobert adossat, una finestra a la planta i dues finestres al primer pis. A l'oest s'obren dues finestres al primer pis. A la planta d'aquest sector hi ha una obertura feta de materials nous. Els ràfecs de les parts oest, sud i est són colls de biga amplis, mentre que el del nord és fet amb teula i molt reduït. Totes les obertures són fetes amb grossos carreus de pedra. Cal remarcar uns amplis coberts al sector sud de la casa.

## Història

Masia situada entre el mas Soler i el molí del Soler, el primer del qual es troba registrat en els fogatges de 1553. Situada a la riba esquerre de la Riera Major. El topònim de la "casa de dalt"li podria venir donat des del molí del Soler; però no deixa de ser una suposició, ja que no tenim cap altra dada per ubicar-lo.

## Referències

* 1 2 «Casa de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Campionat d'Espanya de motocròs 1960

La temporada de 1960 del Campionat d'Espanya de motocròs fou la 2a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de quatre proves puntuables: Orpesa, Vitòria, Motocròs Ciutat de Manresa (2 d'octubre) i la Casa de Campo de Madrid (11 de desembre).

## Classificació final
### 125cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Oriol Puig Bultó | Bultaco | ? |
| 2 | Pere Pi | Montesa | ? |
| 3 | Joan Soler Bultó | Bultaco | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

### 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Juan Elizalde | OSSA | ? |
| 2 | Oriol Puig Bultó | Bultaco | ? |
| 3 | ? | ? | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

### 500cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Andreu Basolí | Derbi | ? |
| Desert ||||
* ↑ El segon pilot amb més punts i, per tant, qui hauria d'haver estat subcampió aquell any, fou Toni Palau (Derbi), qui amb dos segons llocs aconseguí un total de 12 punts. El 1960, però, la RFME havia promulgat un nou reglament segons el qual, per a classificar-se, calia haver disputat totes les proves menys una. Com que Palau no va córrer la primera (Derbi no el va enviar a Orpesa) ni la darrera, a Madrid, per lesió, el seu subcampionat no fou validat. Per aquest motiu, a partir de la segona posició, el campionat fou declarat desert.

## Referències

* ↑ «II Motocross Ciudad de Manresa» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 05-10-1960. [Consulta: 27 maig 2016].
* ↑ «Madrid 1960» (en francès). motocross-history.com, 12-04-2018. [Consulta: 6 febrer 2020].

## Bibliografia

* Pi, Pere. «62. Els rivals del motocròs». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 103-105. ISBN 9788461590353.
# Verneda de Sant Ponç

Verneda de Sant Ponç és una masia de Sant Sadurní d'Osormort (Osona) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia de planta rectangular coberta a quatre vessants i amb una llanterna a la art central de l'edifici. La façana té un portal d'arc rebaixat i pedra rogenca. La casa consta de planta baixa i dos pisos. A la part esquerra i formant angle recta s'hi adossa un cos de planta rectangular que constitueix la masoveria. Al centra d'aquest cos s'hi obren galeries amb baranes de fusta. Consta de planta baixa i un pis. Hi ha un mur que envolta la casa i les dependències agrícoles formant un clos tancat davant la casa: la lliça. A la part posterior de la casa s'obren galeries, formant arcs sostinguts per pilars de totxo. Altres materials constructius: la pedra, morter i tàpia.
Sala de planta quadrada i coberta de totxana. Als murs s'hi observen espieres i uns forats destinats a posar-hi bigues de fusta per tal de dividir l'espai en dos pisos. El portal que tanca la sala és adovellat a l'exterior mentre que a l'interior mostra un caire defensiu. Actualment es troba a l'interior del mas però al darrere de la casa hi observem parets i uns carreus que marquen l'angle de l'antiga sala i deixen constància de l'existència de dues edificacions diferents. S'utilitza com a celler de la masia.

## Història

Antic mas que ha sofert diverses reformes, al 1771 s'edificà el portal de la lliça i al 1863 és reedificà el mas convertint-lo en una masia senyorial tal com la podem veure avui. Val a dir, però, que s'hi observen elements constructius d'èpoques anteriors.
Encara que no se'n tingui notícies fins al segle x, l'edificació de sales tindrà importància en l'estructura posterior dels masos, que tenien un sentit menys defensiu i més residencial que els castells. La sala forma part del passat històric del mas i denota una cronologia molt anterior a les primeres notícies documentals d'aquest.
Les totxanes utilitzades en algunes parts del mas es feren en la mateixa bòbila de la casa.
Al mas s'hi conserva documentació des del segle xiv en un arxiu encara per catalogar així com eines interessants com les usades per espinyocar pinyes. L'arbre genealògic es remunta al 1322 i s'ha mantingut el mateix llinatge per bé que el cognom de Verneda es va perdre a la generació anterior en casar-se una pubilla del mas amb un tal Vilaró. Moment en que començar a dir-se Vilaró.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Verneda de Sant Ponç». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Formigueret de carpó taronja

El formigueret de carpó taronja (Euchrepomis callinota) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva pluvial de les muntanyes de Costa Rica, oest i est de Panamà, Colòmbia, sud-oest de Guyana, oest i est d'Equador i nord i est del Perú. També al nord-oest de Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Formigueret de carpó taronja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Otto Herschmann

Otto Herschmann (Viena, 4 de gener de 1877 - Izbica, 14 de juny de 1942) va ser un nedador, tirador, advocat i dirigent esportiu austríac d'origen jueu. Va prendre part en els Jocs Olímpics de 1896, a Atenes, els Jocs Intercalats de 1906 i als de 1912 a Estocolm.
Herschmann guanyà la medalla de pla en la prova dels 100 metres lliures dels Jocs Olímpics de 1896, a Atenes. El 1912 tornà a guanyar una medalla de plata, però en aquesta ocasió en la prova de sabre per equips del programa d'esgrima, formant equip amb Richard Verderber, Rudolf Cvetko, Friedrich Golling, Andreas Suttner, Albert Bogen i Reinhold Trampler.
Fou president del Comitè Olímpic Austríac entre 1912 i 1914 i entre 1914 i 1932 ho fou de la Federació Austríaca de Natació.
Durant el període nazi Herschmann fou perseguit per ser jueu. Els nazis el van arrestar a Viena i fou deportat el 1942 cap al camp d'extermini de Sobibor, i posteriorment cap al d'Izbica, on trobà la mort, probablement gasejat.

## Referències

* ↑ Joseph M. Siegman. The International Jewish Sports Hall of Fame. SP Books, 1992 [Consulta: 25 març 2013].
* 1 2 «Otto Herschmann Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d'octubre 2012. [Consulta: 5 setembre 2015].
* ↑ «Otto Herschmann». Jewishsports.net. Arxivat de l'original el 12 de maig 2013. [Consulta: 26 març 2013].
* ↑ Paul Taylor. Jews and the Olympic Games: The Clash Between Sport and Politics – With a Complete Review of Jewish Olympic Medalists. Sussex Academic Press, 2004 [Consulta: 25 març 2013].
* ↑ «Archivmeldung: Simmering: Namensgebung für die Otto-Herschmann-Gasse» (en alemany). Wien.gv.at, 11-06-2001. Arxivat de l'original el 12 d’octubre 2016. [Consulta: 26 març 2013].
* ↑ Schaffer, Kay; Smith, Sidonie. The Olympics at the Millennium: Power, Politics, and the Games. Rutgers University Press, 2000, p. 60–62. ISBN 978-0-8135-2820-5.
# Juan Marco Molines

Juan Marco Molines (València, 1 d'agost de 1932) ha estat un advocat i polític valencià, diputat a la primera i quarta legislatures de les Corts Valencianes.
Llicenciat en dret, va militar al Partit Demòcrata i Liberal del País Valencià i a UCD, on va ser candidat per la Circumscripció electoral de València a les eleccions generals espanyoles de 1977. Va ser responsable de la Delegació de Cultura i, per tant, dels estudis d'Aitana de TVE, en un moment en què va ser criticada per servir de corretja de transmissió d'UCD i de les tesis del blaverisme.
Posteriorment passa a militar a Alianza Popular, on fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983. Fou vocal de la Comissió d'Educació i Cultura, de la Comissió Permanent no legislativa de Seguretat Nuclear, de la Comissió d'Estatut dels Diputats i de la Comissió Sindicatura de Comptes. Novament fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1995. Durant aquest període fou membre de la Comissió d'Educació i Cultura i de la Comissió Permanent no legislativa de Seguretat Nuclear.
Tanmateix es va fer famós per ser autor del recurs presentat contra la rehabilitació duta a terme entre 1983 i 1993 en el teatre romà de Sagunt per Giorgio Grassi i Manuel Portaceli Roig, i que va obtenir una sentència favorable del Tribunal Suprem d'Espanya en 2008.
En 2014 fou condemnat a un any de presó per apropiació indeguda de 12.805 euros d'un lloguer d'uns clients.

## Referències

* 1 2 3 Flor, 2010, p. 596.
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 15 maig 2015].
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine., IV legislatura
* ↑ Marco Molines dice que recurrirá la decisión del TSJ sobre el Teatro Romano y asegura que se sigue sintiendo" a Europapress, 24 d'abril de 2009
* ↑ El abogado Marco Molines irá al Supremo para que se cumpla el fallo del Teatro Romano, El Mundo, 6 de febrer de 2008
* ↑ Condenan a un año de cárcel al abogado Marco Molines, de 81 años, El Mundo, 6 de març de 2014
* ↑ Juan Marco Molines, condenado a un año por apropiación indebida a Las Provincias, 2 de març de 2014

## Bibliografia

* Flor i Moreno, Vicent. L'anticatalanisme al País Valencià: Identitat i reproducció social del discurs del blaverisme, 2009.
# Casa Faduguet

Casa Faduguet és una casa de Soriguera (Pallars Sobirà). La porta de l'edifici és una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A la plaça Major de Vilamur hi ha una casa que té una petita porta formada per grans carreus, de mides irregulars, i amb llinda, formada per un gran bloc de gres roig, que mostra un escut en relleu. La porta presenta una petita motllura al seu voltant, que a la llinda pren una forma corbada, i és la part inferior de l'arc conopial. La part superior de l'escut l'ocupen dos motius en alt relleu: una clau posada al pany, símbol de poder, i una serp, símbol d'astúcia. A la part inferior hi ha representada una creu.

## Referències

* ↑ «Casa Faduguet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].