OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bony del Raset

El Bony del Raset és una muntanya de 2.008,2 metres del terme municipal de Soriguera, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertany al territori del terme primigeni de Soriguera.
Està situat a l'extrem nord-est del terme, en un lloc on el terme de Soriguera fa una estreta punxa que s'incrusta entre els termes municipals de Llavorsí, de la comarca del Pallars Sobirà, i Montferrer i Castellbò, de la de l'Alt Urgell. És al sud-oest de Sant Joan de l'Erm vell i de Romadriu, a l'extrem de ponent del Serrat de l'Oratori.
És dins del Parc Natural de l'Alt Pirineu.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Enllaços externs

* Les Roques de Puigsaré en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Villa Rosita

Villa Rosita és una obra del municipi de l'Ametlla del Vallès (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici aïllat de tipologia ciutat-jardí de planta baixa i golfes amb coberta composta. Les finestres són planes amb decoració d'esgrafiats; aquests vorejen també la sotateulada.
De la part davantera de la teulada en sobresurt una part coberta a dues vessants. A banda i banda dels vessants hi ha les finestres de les golfes amb teulada també a dues vessants. La casa està vorejada per una tanca d'obra i reixa, aquesta amb forma sinuosa. L'estil correspon al modernisme rural.

## Història

Està situada en un carrer d'eixample de principis de segle, un dels eixos urbanístics més importants de l'Ametlla a on trobem representats, dintre de la tipologia ciutat-jardí, pròpia d'una vila d'estiu, els estils més importants de l'època.
A començament del segle XX l'Ametlla visqué la transformació més important de la seva història: passà de ser un petit poble agrícola a convertir-se en un centre d'estiueig privilegiat a on acudeix la burgesia de Barcelona.
El fenomen de l'estiueig donà lloc a un altre fenomen arquitectònic: l'habitatge de temporada, que té una importància remarcable a l'arquitectura catalana. Modernisme i Noucentisme es perllonguen en aquest tipus d'arquitectura fins a gairebé la guerra civil.
També de la mateixa família Muntan, que va fer construir la villa, consta d'interès a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya la Villa Dominga o Torre Muntan￼ a Molins de Rei.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Villa Rosita». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Carlo Gandini

Carlo Gandini va ser un tirador d'esgrima italià que va competir a començaments del segle xx. El 1906 va prendre part en els Jocs Intercalats d'Atenes, on guanyà la medalla de plata en la competició d'espasa professional.

## Referències

* ↑ «Carlo Gandini Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 d'agost 2011. [Consulta: 10 juny 2015].
# Can Canyas

Can Canyas és una masia amb elements gòtics de Vilassar de Dalt (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local. L'element inventariat és la finestra gòtica.

## Descripció

La finestra gòtica, que es conserva al mig de la façana, està absolutament reformada. Destaca la llinda, emmarcada per un fi guardapols, que està treballada en forma d'arc carpanell amb petites lobulacions decoratives. Les impostes estan esculpides amb elements vegetals de tipus decoratiu. Per poder convertir la finestra en un balcó, s'afegeixen als brancals més carreus.

## Referències

* ↑ «Can Canyas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Bassols

Can Bassols és una masia situada al municipi de Santa Pau, a la comarca catalana de la Garrotxa. Inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, es troba a 653 metres d'altitud.

## Descripció

Can Bassols és una gran casa de pagès que ha sofert moltes modificacions i afegits posteriors. Va ser feta amb carreus molt ben escairats als angles i obertures. Disposa de planta baixa, destinada al bestiar, dos pisos i golfes. La porta principal conserva una llinda sense cap inscripció. Annex a la casa hi ha una gran pallissa de construcció antiga però no ha conservat cap nom ni data. Cal destacar una petita llinda situada a la façana nord-est de la casa: "ME FISIT SAL-/VADOR 1789"
Es conserva una barana de ferro forjat amb ls inicials MB i la data 1899.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* 1 2 «Can Bassols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Cap de Juverri

El Cap de Juverri és una muntanya de 2.085 metres que es troba al municipi de Farrera, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cap de la Rocagran

El Cap de la Rocagran és una muntanya de 2.163 metres que es troba entre els municipis de la Guingueta d'Àneu i de la Vall de Cardós, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Cap de la Rocagran». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya. Barcelona: Generalitat de Catalunya. Institut d'Estudis Catalans, 2009. ISBN 978-84-393-8146-4.
# Cap del Ras de la Font Negra

El Cap del Ras de la Font Negra és una muntanya de 2.391 metres que es troba al municipi de Farrera, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Guinedo

El Guinedo és una muntanya de 1.396 metres que es troba al municipi de la Guingueta d'Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Punta (Esterri de Cardós)

La Punta és una muntanya de 1.808 metres que es troba entre els municipis d'Esterri de Cardós i de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lo Covil

Lo Covil és una muntanya de 2.573 metres que es troba entre els municipis d'Alins i de Farrera, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Can Güell

El Serrat de Can Güell és una serra a cavall dels municipis de Torrelles de Llobregat i Vallirana al Baix Llobregat, amb una elevació màxima de 468 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cecil Healy

Cecil Patrick Healy (Darlinghurst, Sydney, Nova Gal·les del Sud, 28 de novembre de 1881 – Mont Saint-Quentin, Mosel·la, 29 d'agost de 1918) va ser un nedador australians que va competir a començaments del segle xx.
Healy començà a practicar la natació el 1896, quan es traslladà a viure a Sydney després d'uns anys vivint a Bowral. El 1904 va nedar les 100 iardes en 58", millor temps mundial en aquells moments, però que la manca de regulació dels registres impedeix certificar com a tal. El 1905 nedà les 110 iardes en 58", igualant el rècord mundial, als Campionats d'Australàsia.
El 1906 va prendre part en els Jocs Intercalats d'Atenes, on disputà tres proves del programa de natació. Guanyà la medalla de bronze en els 100 metres lliures, mentre en els 400 metres lliures fou sisè. També disputà la prova de la milla, que hagué d'abandonar.
En finalitzar els Jocs va disputar una gira per Europa, competint a Alemanya, Bèlgica, Països Baixos i el Regne Unit. La manca de diners impedí la seva participació en els Jocs de Londres de 1908. El 1909 i 1910 va guanyar el campionat nacional de les 110 iardes.
Sis anys més tard, als Jocs d'Estocolm va disputar tres proves del programa de natació. En elles guanyà la medalla d'or en els relleus 4x200 m lliures i la de plata en els 100 metres lliures, mentre en els 400 metres lliures fou quart.
Després dels Jocs va fer una gira per Europa, on va millorar el rècord mundial de les 220 iardes en poder de Frank Beaurepaire en més de tres segons a Escòcia, abans de retirar-se i tornar a Austràlia.
Healy era un ferm defensa de la pràctica diària de la natació com a exercici físic. En reconeixement per la seva feina com a socorrista a la platja de Manly va ser guardonat amb la medalla de plata per part de la Royal Humane Society. El 1981 va ser inclòs a l'International Swimming Hall of Fame.

## Carrera militar

El setembre de 1915 Healy es va llistar a l'Australian Defence Force, servint com a sergent d'intendència a Egipte i França. El juny de 1918 fou ascendit a segon tinent del 19è Batalló d'Esportistes. Morí al front de guerra al Somme. Healy continua sent l'únic medallista d'or australià mort al camp de batalla. Fou enterrat al Nou Cementiri Britànic d'Assevillers.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cecil Healy Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 30 de març 2012. [Consulta: 18 maig 2017].
* ↑ International Swimming Hall of Fame, Honorees, Cecil Healy (AUS). Consulta 18 març 2015.
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2017. [Consulta: 3 agost 2015].
* ↑ Weiss, Gordon. «100 years ago in Stockholm: The Olympics». Global Mail. Digital Global Mail Limited. Arxivat de l'original el 17 de juliol 2012. [Consulta: 12 juliol 2012].
* ↑ Coe, Bruce «Australasia's 1912 Olympians and the Great War». International Journal for the History of Sport, 31, 18, 2014, pàg. 2313–2325.
# Serra dels Pesells

La Serra dels Pesells és una serra situada als municipis de Bot i Caseres, a la Terra Alta, amb una elevació màxima de 541 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de la Bruixa

La Serra de la Bruixa és una serra situada als municipis de Marçà i el Masroig al Priorat, amb una elevació màxima de 341,9 metres.
Les elevacions més significatives són el cim del Collroig i el Coll de la Falsetana, separats pel Coll del Faio.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Bosquerós

La Serra de Bosquerós és una serra situada als municipis de Campmany i Darnius a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 222 metres.
En la lluita contra la independència energètica, el 2021 el municipi de Figueres s'ha oposat a la creació d'un parc eòlic en aquesta serra perque la línia aèria paral·lel a la línea del ferrocarril a alta velocitat hauria un impacte paisagístic massa notable.

## Referències

* ↑ «serra de Bosquerós | enciclopedia.cat». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdida, s.d. [Consulta: 21 setembre 2022].
* ↑ Puigjaner, Josep-Maria. Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Dept. de la Presidència, Entitat Autònoma del Diari Oficial i de Publicacions, 2003. ISBN 84-393-6189-0.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Figueres rebutja connectar-se als parcs eòlics projectats a la Serra de Bosquerós i els Querols». El Gerió, 04-03-2021. [Consulta: 21 setembre 2022].

## Bibliografia

* Verdaguer Balló, Lluís. «Estudi de la viabilitat d'implementació d'un parc eòlic -- Serra de Bosquerós (Spain)» (en anglès). Universitat Politècnica de Catalunya, 2021. [Consulta: 21 setembre 2022].
# Serra del Mal Bosc

La Serra del Mal Bosc és una serra situada als municipis de Rabós i Vilamaniscle a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 391 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra del Navall

La Serra del Navall és una serra situada als municipis de Fogars de Montclús i Montseny a la comarca del Vallès Oriental, amb una elevació màxima de 858 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra Grossa (Ulldecona)

La Serra Grossa és una serra del municipi d'Ulldecona a la comarca del Montsià, amb una elevació màxima de 378 m. És una manera d'anomenar la secció meridional de la Serra de Godall. Les muntanyes d'aquesta part de la serralada són una zona degradada a causa de les pedreres existents, molt grans i molt actives.

## Referències

* ↑ GEC
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de l'Oleguera

La Serra de l'Oleguera és una serra situada als municipis de Rubí i Ullastrell, a la comarca del Vallès Occidental, amb una elevació màxima de 312 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de l'Olivar

La Serra de l'Olivar és una serra situada als municipis d'Almacelles i Lleida a la comarca del Segrià, amb una elevació màxima de 297 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Solà

La Serra de Solà o del Solà és una serra repartida entre els municipis de Bellver de Cerdanya i Riu de Cerdanya a la comarca de la Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 1.306 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cal Setó

Cal Setó és un masia situada al municipi de Pinell de Solsonès, a la comarca catalana del Solsonès.
Està situada a 750 m d'altitud.

## Referències

* 1 2 Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «Cal Setó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cal Ventureta

Cal Ventureta és un masia situada a Miravé, municipi de Pinell de Solsonès, a la comarca catalana del Solsonès.
Està situada a 868 m d'altitud.

## Referències

* 1 2 Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «POUM de Pinell del Solsonès. Catàleg de masies i cases rurals. Text refós. 2014». Arxivat de l'original el 2022-01-16. [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ «Cal Ventureta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Castellot (els Pallaresos)

El Castellot és un cim de 139 metres que es troba al municipi dels Pallaresos, a la comarca del Tarragonès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pedra-roja

El Pedra-roja és una muntanya de 1.089 metres que es troba al municipi d'Alòs de Balaguer, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal de la Secalla

El Tossal de la Secalla és una muntanya de 1.133 metres que es troba entre els municipis d'Alòs de Balaguer i de Camarasa, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal de Puiggròs

El Tossal de Puiggròs és una muntanya de 563 metres que es troba al municipi de Camarasa, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de la Verge

El Puig de la Verge és una muntanya de 541 metres que es troba al municipi d'Os de Balaguer, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal Rodó (Os de Balaguer)

El Tossal Rodó és una muntanya de 508 metres que es troba al municipi d'Os de Balaguer, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal del Garrameu

El Tossal del Garrameu és una muntanya de 266 metres que es troba al municipi de Menàrguens, a la comarca catalana de la Noguera.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 254109001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal de la Masia

El Tossal de la Masia és una muntanya de 448 metres que es troba al municipi d'Os de Balaguer, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Can Colomer (Riudarenes)

Can Colomer és una masia de Riudarenes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa amb poques modificacions, de planta rectangular, teulada a dues vessants a laterals i cornisa catalna, de coberta amb ràfec de tres filades de rajoles, molt ben restaurada. La porta de la façana principal és amb arc de mig punt i dovelles petites, té el número 4 en una placa al costat de la portalada. Destaca la finestra central trevolada i les altres amb permòdols o impostes, dues a banda i banda de la central, situades al pis superior. Hi ha una altra finestra a la planta baixa a l'esquerra de la porta. Els murs de les parets laterals de la casa a diferència de la façana principal, són sense arrebossar i s'aprecia l'aparell de carreus. Les obertures són també envoltades de pedres monolítiques, algunes rectangulars d'altres amb impostes. A la paret lateral esquerra hi ha dues obertures i una petita escala adossada al mur que porta al primer pis. La paret de la dreta té un safareig adossat. Està molt ben restaurada.

## Història

Casa esmentada el 1385. Durant un temps va partànyer als Farners i al segle xviii fou centre de gran propietat, juntament amb Ca l'Espriu i Can Metge, que entrà en decadència al segle xix.
El 16 de març de 1574 Antic Colomer, pagès, reconeix tenir el Mas Colomer i les terres a ell unides. La família Colomer, al segle xviii era el principal propietari de masos i terres de l'Esparra però a principis del segle xix passà per una crisi i va haver de vendre diverses finques.

## Referències

* 1 2 3 «Can Colomer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Can Badia (Santa Pau)

Can Badia és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un gran casal situat prop del pujolet d'en Badia. Disposa de planta baixa amb tres porxos (al del mig es pot veure les inicials F. P. i la data de la restauració 1971) i dos pisos superiors. Actualment hi viuen els masovers, serveix de segona residència i es cria bestiar destinat a la selecció i millora de races. Va ser bastida amb carreus ben escairats als angles i finestres. La resta dels murs avui estan arrebossats i pintats. La planta és rectangular i el teulat és a dues aigües amb les vessants vers les façanes principals. El casal conserva quatre llindes.

## Història

La primera notícia es troba al diploma que Lluís el Tartamut, rei de França (any 880) va estendre en ple concili de Troies a favor del monestir de Banyoles i del seu abat. Després, la possessió serà confirmada amb delme, primícies i oblacions dels fidels, pels papes Benet VIII (1017), Urbà II (1097) i Alexandre (1175). La parròquia de Sant Vicenç de Sallent no va passar a la baronia de Santa Pau fins a l'any 1392. Va adquirir-la el baró Hug al rei Joan II, venda que després, al cap d'un any, confirmaria el rei Martí.

## Referències

* 1 2 3 «Can Badia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Pic de Flamisella

El Pic de Flamisella és una muntanya de 2.782 metres que es troba al municipi de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
# Museu Barbier-Mueller d'Art Precolombí de Barcelona

El Museu Barbier-Mueller d'Art Precolombí de Barcelona fou un museu especialitzat en art precolombí que estava situat al carrer de Montcada número 14 de Barcelona, al Palau Nadal just davant del Museu Picasso i al costat del DHUB. Fou una extensió del Musée Barbier-Mueller de Suïssa. Va estar obert del 1997 al 2012.

## Història

Es va inaugurar el 1997 gràcies a un préstec inicial de 5 anys que va fer el museu suís a l'Institut de Cultura de l'Ajuntament de Barcelona i va tancar les portes el mes de setembre de 2012, degut a una manca d'acord entre l'Ajuntament i el propietari de la col·lecció pel que fa a la renovació del préstec.
El juny de 2012 es va anunciar que la col·lecció seria venuda a un tercer, exercint el dret que apareixia a l'acord que es va signar en el moment de fer la cessió de la col·lecció, i plantejant la possibilitat de portar una altra col·lecció al museu.
El juliol del mateix any es va plantejar portar la col·lecció africana del mateix col·leccionista, però l'Ajuntament i el propietari no s'hi van posar d'acord, pel que es va acordar el tancament definitiu del museu, que serà substituït pel Museu de les Cultures del Món.

## Col·lecció

La seva col·lecció està formada per un conjunt d'escultures, ceràmiques i d'altres objectes provinents de diversos territoris americans, com l'Amazònia, Amèrica andina, Amèrica Central i Mesoamèrica.

## Referències

* ↑ Turisme de Barcelona: Estadístiques de Turisme a Barcelona i Província Barcelona, maig 2012
* ↑ «Els besavis dels inques». Diari Avui, 15-06-2011. [Consulta: 15 juny 2011].
* ↑ Xarxa de Museus Barbier-Mueller
* 1 2 El Museu Barbier-Mueller tancarà les portes definitivament El Periódico, 14/08/2012
* ↑ El Museu Barbier-Mueller es queda sense la col·lecció d'art precolombí

## Bibliografia

* Fogel, Jonathan; and Philippe Bourgoin «Editorial» (reproduced online). The World of Tribal Arts / Le monde de l'art tribal. Tribarts [St. Peter Port, Guernsey, Channel Islands], 97, 1997. Arxivat de l'original el 2008-07-20. ISSN: 1354-2990. OCLC: 31001532 [Consulta: 1r juliol 2011].
* Riding, Alan «Wanting the World to See What Pleases Him». The New York Times, 13-07-1997 [Consulta: 27 març 2008].
* Wagner, Elizabeth. «Selected Collections and Museums». A: Nikolai Grube (ed.). Maya: Divine Kings of the Rain Forest. Eva Eggebrecht and Matthias Seidel (assistant eds.). Cologne, Germany: Könemann, 2006, p. 450–455. ISBN 978-3-8331-1957-6. OCLC 71165439.

## Enllaços externs

* Associació d'Amics del museu