OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frédéric Sy

Frédéric Sy (9è districte de París, 1861 - segle XX) va ser un astrònom francès que va treballar en l'observatori de París des de 1879 fins a 1887, i com a astrònom assistent en l'observatori d'Alger des de 1887 fins a 1918. Mentre treballava a Alger va escriure extensament sobre les característiques d'asteroides menors i estels, i va ser col·lega de l'astrònom François Gonnessiat.
Sy va ser el responsable del descobriment i nom de dos asteroides: (858) El Djezaïr, el 26 de maig de 1916, i (859) Bouzaréah, el 2 d'octubre de 1916. Els noms provenen de localitats properes a l'observatori d'Alger.
L'asteroide (1714) Sy va ser anomenat en el seu honor el 1951.

## Referències

* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
# Llaç blau

El llaç blau es fa servir, a Espanya, com a mostra de rebuig davant l'accionar d'ETA/HB. La utilització d'aquest llaç solidari va començar amb el segrest de l'enginyer basc Julio Iglesias Zamora, el qual va ser dut a terme per l'organització armada el 1993. Ràpidament es va popularitzar, fins a convertir-se en un símbol habitual de la lluita contra ETA, del rebuig davant els segrests d'ETA, a més a més de solidaritat amb els familiars dels segrestas. Aquesta iconografia va aconseguir un important èxit quan la implicació de la societat basca amb el rebuig de les accions d'ETA.
Els portadors del llaç blau solen prendre'l mitjançant un imperdible a les robes; també es van exposar llaços blaus a les places, a la façana dels edificis públics, etc.

## Violència vers els portadors de llaç blau

Alguns portadors de llaç blau van ser atacats, al País Basc. El 1996, una jove va ser atacada per un jove, el qual va intentar arrencar-li el distintiu i després la va copejar. L'any següent, 1997, un jove va ser apallissat per un grup de huit persones, després què una d'elles l'acusés d'haver-lo vist portant un llaç blau anteriorment. El 2001, el periodista basc Gorka Landaburu, qui va ser un dels més importants impulsors de la utilització del distintiu, acabà rebent greus ferides al tors i la cara, a més a més de la pèrdua d'alguns dits de les dues mans en esclatar-li un paquet bomba enviat al seu domicili de Zarautz.

## Polèmica

La decisió del Partit Popular d'utilitzar el llaç blau en les seves protestes contra la política antiterrorista del govern del socialista José Luis Rodríguez Zapatero ha resultat polèmica. Des de l'organització Gesto por la Paz es va cridar a no utilitzar el distintiu amb altres finalitats que no siguin el rebuig davant els segrets d'ETA, i sempre amb sentit unitari.

## Referències

* 1 2 3 4 «Gest per la Pau reclama "respecte" pel llaç blau i que només s'usi contra ETA». 3cat24, 07-03-2007.
* 1 2 Català, Lluís. «EL TRACTAMENT DEL CONFLICTE BASC ALS MITJANS DE COMUNICACIÓ ESTATALS EN EL PERÍODE DEMOCRÀTIC. Seminari Univ. Catalana d'Estiu. 2001». Universitat d'Alacant, 2001. Arxivat de l'original el 2009-12-15.
* 1 2 Benegas, José María. Diccionario de Terrorismo. Madrid: Espasa, 2004, p. 315. ISBN 8467016094.
* 1 2 Marín, M. «Apaleado al ser reconocido como portador habitual del lazo azul». El País, 01-08-1997.
* ↑ Gastaminza, Genoveva. «Un paquete bomba causa heridas graves al periodista Gorka Landaburu». El País, 16-05-2001.
Llaços solidaris :
Llaç blau
Llaç vermell
Llaç blanc
Llaç negre
Llaç groc
Llaç verd
Llaç taronja
Llaç lila
Llaç marró
Llaç rosa :
# Xpand

XpanD és un sistema de projecció 3D basat en ulleres actives que s'encarreguen de separar les imatges.

## Projecció activa

El projector d'aquest sistema no té filtres per a separar les imatges per si sol, aleshores cal la intervenció d'unes ulleres (que porten els espectadors) conegudes com a ulleres actives. Aquestes s'encarreguen d'activar per a cada ull un senyal que li correspon actuant amb sincronia amb el projector. Quan un emissor d'infrarojos sincronitzat amb la projecció emet una senyal, les ulleres 3D actives la capten. Aquestes tenen la capacitat d'"obrir i "tancar" la visió de cada ull com si es tractés d'un obturador elèctric.
Les ulleres són de mida gran ja que contenen un sistema elèctric interior i unes bateries. Són models cars i, per tant, normalment pertanyen als cinemes, que s'encarreguen del seu manteniment.

## Projecció passiva

Paral·lelament, també cal destacar que el sistema ofereix una opció de projecció passiva. Aquesta consisteix en l'ús d'una pantalla de plata i filtres polaritzats tant a projector com a les ulleres que envien una imatge de l'esquerra o la dreta a l'ull adequat per així crear una imatge estereoscòpica a l'ull de l'espectador.

## Empresa

La companyia XpanD 3D va ser fundada per Maria Costeira i Ami Dror el 1995 i va financiar més de 15.000 cinemes arreu del món.

## Protocols 3D

L'agost de 2011, Panasonic, Samsung i Sony juntament amb XpanD 3D van anunciar un acord anomenat "Full HD 3D Glasses Initiative" per desenvolupar un estàndard per a ulleres 3D en productes de consum, inclosos televisors, ordinadors i projectors, basats en la tecnologia XpanD. Anteriorment, les empreses tenien els seus propis estàndards per a ulleres 3D i eren incompatibles entre elles. A la nota de premsa de l'anunci es va dir: "Les ulleres universals amb els nous protocols IR / RF estaran disponibles el 2012 i estan orientades a ser compatibles amb els televisors en actiu 3D del 2011".

## Vegeu també

* 3D
* Cinema
* Estereoscòpia
* Dolby 3D

## Referències

* ↑ «Método de proyección» (en espanyol europeu), 28-05-2015. [Consulta: 10 desembre 2019].
* ↑ «Kelonik - XPAND 3D». Arxivat de l'original el 2019-04-03. [Consulta: 10 desembre 2019].
* 1 2 Penalva, Javier. «Cine en 3D, los sistemas que existen» (en castellà), 27-01-2010. [Consulta: 10 desembre 2019].
* ↑ «The Manufacturers Are Finally Standardizing 3D Glasses...Together» (en anglès americà). [Consulta: 10 desembre 2019].
# Cavalier Football Club

El Cavalier Football Club és un club jamaicà de futbol de la ciutat de Kingston, al barri de Mountain View.
El club va ser fundat l'1 d'agost de 1962 amb el nom Duncan Destroyers. Després de descendir l'any 1995 tornà a la primera divisió jamaicana l'any 2012.

## Palmarès

* Lliga jamaicana de futbol:
** 1980-81, 2021, 2023-24
* Copa del Carib de la CONCACAF:
** 2024

## Referències

* ↑ «Jamaica - R. Speid – Profile with news, career statistics and history – Soccerway». Us.soccerway.com. [Consulta: 20 febrer 2019].
* ↑ «Cavalier celebrating 50 years of football». Jamaica Gleaner. [Consulta: 9 abril 2024].
* ↑ «Club profile». KSAFA. [Consulta: 9 abril 2024].
* ↑ Cavalier prepare for life at the top – Jamaica Observer
* ↑ National Premier League – RSSSF
* ↑ «Jamaica - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «CFU Championship». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].
# Frida Uhl

Frida Uhl (Mondsee, 4 d'abril de 1872 - Salzburg, 28 de juny de 1943) va ser una escriptora i traductora austríaca.
Es va relacionar amb diverses personalitats literàries del s. XX. Va estar casada amb August Strindberg fins que es van divorciar l'any 1895. Era filla de Friedrich Uhl, editor del Wiener Zeitung, i de Maria Uhl, devota catòlica. Amb el poeta Hanns Heinz Ewers va fundar el primer cabaret alemany l'any 1900. Es va relacionar íntimament amb diversos escriptors del moviment de la Jove Viena, com el poeta Peter Altenberg i el periodista Karl Kraus, a qui va convèncer per patrocinar una lectura de La caixa de Pandora, de Wedekind.
La seva relació amb el poeta Werner von Oesteren va ser especialment tempestuosa. Frida el va amenaçar en dues ocasions amb una pistola. El 1905 va sortir a la llum una denúncia de Frida contra Osteren per pegar a un detectiu pagat per ella per a seguir-lo a ell. El 1908 Frida va disparar una pistola en un hotel de Viena el dia d'Any Nou. No és clar si va ser una temptativa de suïcidi. El tret va causar gran escàndol, atès que el príncep Fugger-Babenhausen era un dels convidats de la gala.
Després Frida va marxar a Londres. El 26 de juny de 1912 va obrir The Cavi of the Golden Calf, un club nocturn decorat per Wyndham Lewis, Charles Ginner i Spencer Gore. Ezra Pound la va elogiar per la seva perspicàcia. Altres intel·lectuals que freqüentaven el local van ser Katherine Mansfield, Ford Madox Ford i Augustus Edwin John. En 1914 va marxar als Estats Units d'Amèrica, on en poc temps obtindria un treball en la productora Fox Film.
En 1936 va publicar un llibre de memòries: "L'amor, el dolor i el temps. Una parella inoblidable", traduït després a l'anglès amb el títol Marriage with Genius.
Frida Uhl va passar els seus últims anys en la residència estival que posseïa la seva família en Mondsee (Àustria).

## Referències

* ↑ Buchmayr, Friedrich. «Frida Strindberg-Uhl» (en alemany). Universität Wien. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ Contemporary Authors Online. Detroit, Michigan: Gale Research, 2010. ISBN 978-0-7876-3995-2.
* ↑ Martinus, p. 186.

## Bibliografia

* Monica Strauss. The life and loves of Frida Uhl ed. Harcourt, Nova York, 2000.
* Eivor Martinus. Strindberg and Love Amber Lane Press (2001) ISBN 1-872868-33-9

## Enllaços externs

* Ressenya d'una biografia; en anglès.
# Riu Saraswati

El riu Saraswati (sànscrit: सरस्वती नदी - IAST sárasvatī nadī) és un dels set rius mítics de l'hinduisme mencionats al Rigveda.
Hi ha qui vol identificar el riu actual Ghaggar-Hakra amb el riu Sarasvatí dels texts antics, però molts autors disputen el fet que aquest riu sigui el riu sagrat que es troba efectivament mencionat en el Rigveda.
A poca distància del riu Saraswati, neix el riu Chitang, el qual corre paral·lel a ell durant uns quilòmetres.

## Vegeu també

* Rigveda
* Sarasvatí

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Bryant, Edwin. The Quest for the Origins of Vedic Culture. Oxford University Press, 2001. ISBN 0-19-513777-9.
* Gupta, S.P. (ed.). 1995. The lost Saraswati and the Indus Civilization. Kusumanjali Prakashan, Jodhpur.
* Hock, Hans (1999) Through a Glass Darkly: Modern "Racial" Interpretations vs. Textual and General Prehistoric Evidence on Arya and Dasa/Dasyu in Vedic Indo-Aryan Society." in Aryan and Non-Aryan in South Asia, ed. Bronkhorst & Deshpande, Ann Arbor.
* Keith and Macdonell. 1912. Vedic Index of Names and Subjects.
* Kochhar, Rajesh, 'On the identity and chronology of the (IAST)ic river (IAST)' in Archaeology and Language III; Artefacts, languages and texts, Routledge (1999), ISBN 0-415-10054-2.
* Lal, B.B. 2002. The Saraswati Flows on: the Continuity of Indian Culture. New Delhi: Aryan Books International
* Oldham, R.D. 1893. The Sarsawati and the Lost River of the Indian Desert. Journal of the Royal Asiatic Society. 1893. 49-76.
* Puri, VKM, and Verma, BC, Glaciological and Geological Source of Vedic Sarasvati in the Himalayas, New Delhi, Itihas Darpan, Vol. IV, No.2, 1998 Arxivat 2007-08-08 a Wayback Machine.
* Radhakrishna, B.P. and Merh, S.S. (editors): Vedic Saraswati: Evolutionary History of a Lost River of Northwestern India (1999) Geological Society of India (Memoir 42), Bangalore. Review (on page 3) Review
* Shaffer, Jim G.. Cultural tradition and Palaeoethnicity in South Asian Archaeology. In: Indo-Aryans of Ancient South Asia. Ed. George Erdosy., 1995. ISBN 3-11-014447-6.
* S. G. Talageri, The RigVeda - A Historical Analysis chapter 4 Arxivat 2018-01-15 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Is River Ghaggar, Saraswati? by Tripathi,Bock,Rajamani, Eisenhauer
* Saraswati – the ancient river lost in the desert by A. V. Sankaran
* The Saraswati: Where lies the mystery by Saswati Paik
# Epoccipital

Els epoccipitals són un terme anatòmic per a designar els ossos distintius que es troben al marge dels collars ossis dels dinosaures ceratòpsids. El nom no és encertat, ja que no estan associats amb l'os occipital.

## Referències

* ↑ Dodson, Peter. The Horned Dinosaurs. Princeton University Press, Princeton, New Jersey, 1996, p.49. ISBN 0-691-02882-6.
# Zarautz

Zarautz és una vila turística situada en el centre de la costa de Guipúscoa, al País Basc.
El 2006 tenia 22.353 habitants però en època estival arriba sovint als 60.000. El Palau de Narros, situat enfront de la gran platja (2,8 km), va ser lloc d'estiueig de la reina Isabel II i de Fabiola de Bèlgica. La platja de Zarautz és la més extensa del País Basc i una de les més llargues del Cantàbric. La zona pròxima al passeig marítim destaca per la presència de palauets i habitatges construïts per l'alta burgesia durant el segle xix. La població també és coneguda per ser un dels punts més populars per practicar el surf, i és una de les seus de les sèries de classificació de la Lliga Mundial de Surf. Any rere any va incrementant-se el terreny edificat i, per tant, la població.

## Barris

* Alde Zaharra (Nucli Antic)
* Vista Alegre
* Azken Portu
* Itxas Mendi
* Mendilauta
* Mitxelena
* Talaimendi
* Aritzbatalde
* Elkano
* Urteta
* Zelai Ondo
* Iñurritza o San Pelaio
* Abendaño
* Asti
* Aitze
* Hiruerreketa
* Santa Bárbara
* Salbide

## Ciutats agermanades

* - Hagunia, Sàhara Occidental.
* - Pontarlier, departament de Doubs, França.
* - Cardano al Campo, Província de Varese, Itàlia.

## Persones il·lustres

* Luis Amilibia Etxeberria (1934-1989): Fou tenor.
* José Ángel Iribar (1943): Porter i entrenador de futbol. Sempre vinculat al Athletic Club de Bilbao.
* Jon Eizagirre Manterola (1966): Remontista Professional.
* Karlos Arguiñano (1948): popular cuiner, empresari i showman televisiu.
* Imanol Murua (1935): Diputat General de Guipúscoa i alcalde de la localitat als anys 80.
* Andoni Egaña (1961): el millor bertsolari contemporani.
* Joxe Joan González de Txabarri (1956): ex Diputat General de Guipúscoa. També fou diputat del Congrés dels Diputats pel PNB.
* Estanislao Argote (1956): futbolista internacional de l'Athletic Club de Bilbao.
* Gorka Landáburu (1946): periodista que patí un atemptat d'ETA. Director d'Aldaketa Hamasei (Cambio 16).
* Eloy de la Iglesia (1944-2006): Director de cinema.
* Francisco Escudero (1912-2002): Compositor.
* Aritz Aranburu (1985): surfista professional.
* Luis Iruretagoyena, Kiriki (1907-1965): futbolista internacional de la Reial Societat.
* Agustín Eizaguirre (1897): porter de la Reial Sociedad.
* Gorka González (1977): ciclista d'Euskaltel-Euskadi fins al 2006.
* Ainhoa Murua (1978): triatleta internacional.

## Referències

* ↑ «Zarautz». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ (INE)
* ↑ «2019 Cabreiroá Pro Zarautz Basque Country».

## Enllaços externs

* Zarauzko Udala/Ajuntament de Zarautz
* Turisme Zarautz
* Museu d'Art i Història de Zarautz)
* Zarautz.com (web no oficial de la ciutat)
# Platges de Cunit

Les platges de Cunit són les platges que conformen el litoral marítim del municipi de Cunit (Baix Penedès), amb una longitud lineal de 2,5 quilòmetres, entre els termes de Cubelles a llevant i de Calafell a ponent. Consisteixen en una platja fina, pràcticament contínua, d'amplada variable i presidida per 7 espigons exempts, paral·lels a la costa, construïts entre els anys 1977 i 1983 per fixar la línia de costa i que li dona un aspecte singular en forma de cales o badies, que fa augmentar la línia de platja, gràcies a la seva forma semicircular, fins als 3,3 quilòmetres. Des del 2016, la platja de Cunit està dividida en dues: la platja de Cunit Ponent i la platja de Cunit Llevant.
Estan dotades durant la temporada de bany amb un servei de salvament i socorrisme, dutxes, fonts, rentapeus, lavabos, guinguetes, gandules, pistes de voleibol, futbol-platja, petanca, jocs infantils i aparells de gimnàstica.
Ambdues platges estan guardonades amb la Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis. L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control quinzenal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent.

## Platja de Cunit Ponent

Va del límit de terme amb Calafell fins al carrer de l'Estació, abraçant l'àmbit dels 3 espigons de ponent. Orientada al sud-sud-est, té una longitud de 1.500 metres i una amplada mitjana de 50 metres, formada per sorra fina i un pendent d'entrada a l'aigua suau. Hi desemboca el torrent de la Creueta, a través del col·lector de pluvials del carrer Amílcar Barca. A més, a la platja s'hi troba un altre col·lector de pluvials, a l'alçada del carrer Vendrell, que drena les aigües de la part baixa del terme.

## Platja de Cunit Llevant

Va del carrer de l'Estació fins al límit de terme amb Cubelles, abraçant l'àmbit dels 4 espigons de llevant. Orientada al sud-sud-est, té una longitud de 1.200 metres i una amplada mitjana de 50 metres, formada per sorra fina i un pendent d'entrada a l'aigua suau. Hi desemboquen el torrent de Mas d'en Pere i la riera de Cunit.

## Referències

* 1 2 3 4 «Platges». Ajuntament de Cunit.
* ↑ «95 platges i 23 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2024». Generalitat de Catalunya, 07-05-2024.
* 1 2 «Platja de Cunit Ponent». Agència Catalana de l'Aigua.
* 1 2 «Platja de Cunit Llevant». Agència Catalana de l'Aigua.
# Bel·liè Demetri

Bel·liè Demetri (llatí: Bellienus Demetrius) va ser un llibert romà que va liderar una revolta a la Ligúria a mitjan segle i aC.
Bel·liè és conegut solament per les lletres de Ciceró. En una lletra del 49 aC (Ad familiares, VIII 15), Celi informa que ha d'anar a Intimèlium a sufocar una revolta dels seus ciutadans, que s'han alçat contra un cert Bel·liè que, finançat pel partit opositor, va fer matar Domici, un amic de Cèsar. Del text de Celi es dedueix que Bel·liè era un llibert, i que el seu nom d'esclau era Demetri (o bé que el seu antic amo era Demetri i que prengué el nomen de Bel·liè d'un altre patró).
Hi ha tres lletres més de Ciceró (Ad familiares, XVI: 19, 17 i 22) en què s'esmenta un Demetri, en una de les quals també és anomenat Bel·liè. No és clar fins a quin punt fan referència al mateix personatge; en qualsevol cas, són referències amb poca informació. Una possibilitat és que l'amo del llibert fos el Demetri que s'esmenta en aquestes altres tres lletres.

## Referències

* ↑ «Bellienus 2». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* 1 2 «Bellienus 7». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* 1 2 Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 481.
* ↑ «Demetrius 11, 12». A: Реальный словарь классических древностей (Reallexikon des classischen Alterthums für Gymnasien) (en rus).
# Força del Desert Occidental

La Força del Desert Occidental (anglès: Western Desert Force) va ser una formació de la Commonwealth que lluità en la Segona Guerra Mundial, estacionada a Egipte.

## Història

El 17 de juny de 1940, el quarter general de la 6a divisió d'infanteria britànica va ser denominada com a Força del Desert Occidental. La unitat consistia en la 7a Divisió Cuirassada i la 4a Divisió d'Infanteria Índia. La força estava comandada pel Major-General Richard O'Connor.
El setembre del 1940, quan tingué lloc la Invasió italiana d'Egipte, la força estava composta per uns 36.000 soldats i uns 65 tancs.
Des d'inicis de febrer de 1940 i fins a febrer de 1941, durant l'Operació Compass, els èxits de la Força del Desert Occidental van fer que s'originés una paròdia de la famosa frase de Churchill "Mai tants han degut tant a tan pocs". La Força del Desert Occidental van capturar a tants italians que Anthony Eden afirmà que "Mai tants s'han rendit a tan pocs". Des del 14 de desembre, la 6a divisió australiana substituí a la 4a divisió índia, que va ser destinada a la Campanya d'Àfrica Oriental.
L'1 de gener de 1941 la Força del Desert Occidental passà a denominar-se XIII Cos. Al febrer de 1941, la resta de tropes italianes a la Cirenaica es retiraven per la via Balbia perseguides per la 7a divisió cuirassada i la 6a divisió d'infanteria australiana. Quan l'Operació Compàs finalitzà amb la rendició del Desè Exèrcit italià, el Quarter General del Cos es desactivà i les seves responsabilitats van ser assumides pel Quarter General Cirenaica, un comandament estàtic, en conjunció amb la postura defensiva aliada al desert occidental, mentre que el Comandament de l'Orient Mitjà havia de centrar-se en la invasió alemanya de Grècia.
Després que les forces italianes del nord d'Àfrica fossin reforçades amb l'Afrika Korps durant l'Operació Sonnenblume, el tinent general Philip Neame, oficial comandant de la Cirenaica, va ser capturat durant l'avanç de Rommel i el Quarter General de la Força del Desert Occidental tornà a activar-se el 14 d'abril, a les ordres del major general Noel Beresford-Peirse, per prendre el comandament de les forces de la Commonwealth al desert occidental i aturar l'avanç de l'Eix a la frontera entre Líbia i Egipte.
L'agost de 1941, Archibald Wavell va ser substituït com a Comandant en Cap de l'Orient Mitjà per Claude Auchinleck i les forces britàniques i de la Commonwealth van ser reforçades al setembre de 1941 per crear el Vuitè Exèrcit britànic. Durant aquesta reorganització, la Força del Desert Occidental de no va ser denominada com a XIII Cos a l'octubre de 1941 i finalment formà part del nou exèrcit.

## Notes

* ↑ See also NZ Electronic Text Centre, Chapter Three
* ↑ Bauer (2000), p.93
* ↑ Walker(2003), p. 64
* ↑ Military Career of Philip Neame (British) VC, CB, DSO, accessed December 2008

## Bibliografia

* Bauer, Eddy; Young, Peter (general editor) [1979]. The History of World War II. Revised edition. London, UK: Orbis Publishing, 2000. ISBN 1-85605-552-3.
* Walker, Ian W. Iron Hulls, Iron Hearts; Mussolini's Elite Armoured Divisions in North Africa. Ramsbury: The Crowood Press, 2003. ISBN 1-86126-646-4.
# Triangle de Perkin

El Triangle de Perkin és un aparell especialitzat per realitzar la destil·lació de materials sensibles a l'aire. El seu nom fa honor a William Henry Perkin Jr, el disseny posseïa una forma aproximadament triangular. La figura adjunta mostra una versió més moderna en la qual les vàlvules de vidre han estat reemplaçades per vàlvules modernes amb tancament estanc a l'aire construït amb Tefló.
Alguns compostos no només tenen elevats punts d'ebullició sinó que també són sensibles a l'aire. Per a ells és possible utilitzar un sistema de destil·lació simple, en el qual, tan bon punt finalitza la destil·lació, el buit es reemplaça amb un gas inert. No obstant això, aquest no és un sistema òptim si es volen extreure fraccions a una pressió inferior. Per poder realitzar aquesta operació s'afegeix un adaptador en l'extrem del condensador, però si es volen obtenir resultats de millor qualitat o si els compostos són en extrem sensibles a l'aire llavors es pot utilitzar un triangle de Perkin.

## Bibliografia

* John Leonard, B. Lygo, Garry Procter. Advanced practical organic chemistry, p. 198–200.

## Referències

* ↑ «Perkin Triangle» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-09-28. [Consulta: 27 setembre 2018].

## Enllaços externs

* Royal Society of Chemistry: Classic Kit: 'Perkin's' triangle