OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Vilà (Pontós)

Can Vilà és una masia de Pontós (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Pontós, a la banda de tramuntana del terme, formant cantonada entre la plaça Major i el carrer del Mas Clos.
Masia urbana cantonera de planta rectangular, amb la coberta de teula de dues vessants i distribuïda en planta baixa, pis i golfes que actualment han estat rehabilitades. La façana principal, orientada a la plaça, presenta un gran portal d'accés d'arc de mig punt, bastit amb grans dovelles de pedra calcària i carreus desbastats als brancals. Al seu costat hi ha un altre portal de mig punt adovellat amb els brancals fets de carreus, tot i que és de dimensions més petites i està bastit en pedra sorrenca. Al pis hi ha tres finestres rectangulars bastides amb carreus de pedra calcària ben tallats, les llindes planes, els ampits motllurats i guardapols superiors. La central té la llinda gravada amb la data 1588. A les golfes, situada a l'extrem de ponent del parament, hi ha un obertura asimètrica restituïda, que conserva la corriola original corresponent a la pallissa. La façana està coronada per bigues de fusta que sobresurten exteriorment. La façana lateral, força malmesa, presenta petites finestres rectangulars a les golfes bastides en maons. N'hi ha dues restituïdes. Al pis destaca una finestra emmarcada amb carreus de pedra escairats.
La construcció està bastida amb còdols de pedra disposats en filades més o menys regulars, lligats amb morter i amb carreus escairats a les cantonades. La façana principal deixa l'aparell vist, mentre que la lateral conserva restes del parament arrebossades.

## Història

El nucli urbà de Pontós conserva interessants cases dels segles XVI, XVII i xviii. En el cas de la masia de Can Vilà presenta a la façana principal una finestra d'arc a nivell motllurada amb la data incisa de 1588, any en què possiblement es va construir l'immoble, o si més no, d'alguna reforma del primer pis.
Cal destacar que, encara que no es té document l'any, recentment ha estat restaurada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Vilà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2017].
# Casa al carrer del Castell, 12 (Maçanet de Cabrenys)

La Casa al carrer del Castell, 12 és una obra de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta construcció, situada al centre del poble, presenta un rectangle irregular a la planta i s'orienta a ponent. Disposa de planta baixa i dos pisos. L'accés al primer d'aquests es realitza mitjançant una escala de pedra exterior orientada a llevant. Tot l'aparell és de pedra debastada, encara que les obertures tenen fets els emmarcaments amb carreus molt ben treballats. El tret diferenciador de la casa són els balcons de ponent. El primer format pel porxo que hi ha la final de l'escala exterior, es recolza damunt la planta baixa, la qual presenta una coberta de volta de pedruscall, una gran columna que parteix de la barana de pedra i acaba a la teulada, serveix per establir un lligam visual entre aquest balcó inferior i el del segon pis. Aquest darrer està sustentat per cairats de fusta. Com d'altres construccions de la plaça del castell (per exemple la n. 10), aquest edifici fou aixecat a recès o substituint un pany de muralla, el qual l'obligà a disposar d'alguns elements defensius(a la banda de tramuntana hom observa restes d'espitlleres.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer del Castell, 12». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Can Vidal (Maçanet de Cabrenys)

Can Vidal és una obra eclèctica de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una de les construccions més destacables de la plaça de la Vila, actualment centre neuràlgic de la població. L'edifici respon als paràmetres propis de l'arquitectura del dinou: façana d'esveltes proporcions, diferenciació de materials entre la planta baixa i la resta de pisos i obertura de grans balcons amb baranes de ferro forjat. Té una curiosa planta irregular, conscientment planejada per l'arquitecte al pretendre una integració de la construcció tant a la plaça de la Vila com un dels carrers que hi desemboca. D'aquesta forma la façana està angulada, mirant per un costat al carrer i per l'altre a la plaça.
A més de la utilització de grans carreus al pis baix, l'edifici està decorat amb sanefes de motius vegetals que recorren la base de cada pis i mènsules que soporten els balcons.

## Referències

* 1 2 «Can Vidal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Carrer empedrat (Boadella i les Escaules)

El Carrer empedrat és una via pública de Boadella i les Escaules (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat dins del nucli urbà de la població de Boadella, al bell mig del nucli antic de la vila, al passatge de l'Església.
Tram de carrer empedrat format per còdols o rierencs de diverses mides, col·locats de manera planera i lligats amb morter de calç. Aquest tram, d'uns set metres de llargada, se situa al passatge de l'Església, en el punt d'unió amb el carrer Processó i abraça el perímetre de la casa que forma cantonada. L'edifici, de planta rectangular, presenta la coberta de dues vessants i consta de dos pisos, amb un portal de mig punt adovellat i dues finestres rectangulars emmarcades amb carreus de pedra al pis.

## Història

Entre els segles XVII-XVIII, a conseqüència de la prosperitat que va proporcionar el cultiu de la vinya i l'olivera, la població va augmentar. En aquest context, les famílies enriquides van reformar o van aixecar de nou grans cases al nucli antic de Boadella. És d'aquest moment el tram de carrer empedrat que es conserva al passeig de l'Església.

## Referències

* 1 2 3 «Carrer empedrat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Can Sors (Borrassà)

Can Sors és una casa amb elements gòtics de Borrassà (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Tot i que can Sors fou renovat i la seva façana arrebossada, conserva una finestra gòtica. Finestra biforada, de la qual manquen els element s del mainell, però que conserva els dos arcs trilobulats, en una sola peça cadascun, i una creu de coronament finestral. A la línia d'impostes hi ha quatre roses, dues a l'entredós i dues a l'extradós. Els muntants són tres carreus llisos, sense treballar, dos de verticals i un d'horitzontal; ambdós són iguals. L'ampit, d'una sola pedra, és treballat; encara que de manera senzilla.
De la mateixa casa destaca la porta principal, emmarcada en carreus de pedra, formant un arc rebaixat.

## Referències

* 1 2 «Can Sors». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Casa Josep Rahola

La Casa Josep Rahola és una obra de Cadaqués (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli antic de la població, davant de la plaça Frederic Rahola o de ses Herbes i de la platja Gran.
Edifici entre mitgeres de planta rectangular, amb coberta a dues vessants de teula, format per planta baixa, dos pisos d'alçada i altell, construït posteriorment. La façana de mar presenta a la planta baixa dos grans portals d'arc rebaixat bastits amb carreus de pedra. A cada pis hi ha dos finestrals emmarcats en pedra, amb sortida a dos balcons correguts amb llosanes motllurades de mides molt grans, i baranes de ferro. L'altell es troba retirat de la línia de façana, evitant així un impacte visual que trencaria l'harmonia del conjunt. El coronament de la façana presenta una motllura correguda de les mateixes característiques que les dues llosanes, damunt la qual hi ha una línia de teula tortugada vidrada de color verd.
La resta del parament de l'edifici es troba arrebossat i pintat de color blanc.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Josep Rahola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Casa del Dr. Escofet

La Casa del Dr. Escofet és una obra de Cadaqués (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Cadaqués, delimitada pels carrers de s'Embut i de les Cols.
Edifici de planta rectangular amb la coberta de teula de dues vessants i distribuït en planta baixa i pis La façana principal presenta un portal d'accés rectangular, emmarcat amb carreus de pedra ben escairats. La llinda està gravada amb la inscripció “DOCTOR 1777 ESCOFFET” i decorada amb motius florals. Al costat, una simple finestra rectangular, amb reixa de ferro ornamentada. Al pis destaquen dos finestrals rectangulars amb sortida a un balcó corregut força senzill. La façana està rematada amb un ràfec de dents de serra.
La construcció està arrebossada i emblanquinada.

## Referències

* 1 2 3 «Casa del Dr. Escofet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Pont de Can Quim Daviu

El Pont de Can Quim Daviu és una obra de Cantallops (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont situat al centre del poble, sobre la riera Torrelles. És un pont de pedra de reduïdes dimensions, d'un sol arc. Aquest arc és de pedra, amb les dovelles de l'arc fet amb carreus ben tallats, per un costat, però a l'altre costat les dovelles són de maó, fet que fa pensar en una restauració posterior.

## Referències

* ↑ «Pont de Can Quim Daviu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Can Guilló (Darnius)

Can Guilló és una masia de Darnius (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mas situat a tres quilòmetres i mig del poble, de planta rectangular orientat a migdia. Consta de planta baixa, un pis i golfes. L'accés al primer pis és exterior, i es realitza mitjançant una escala de pedra orientada a llevant. La coberta és a dues vessants. Tot i que el parament està format per pedres sense treballar, les obertures s'han emmarcat amb carreus ben tallats. Davant d'aquesta construcció s'aixeca un altre gran casa, amb planta baixa i dos pisos, que suposem devia destinar-se a quadres, magatzems i residència dels masovers. Ambdues edificacions reflecteixen la reducció de la composició arquitectònica del mas al seu estat primari.

## Referències

* ↑ «Can Guilló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 octubre 2017].
# Casa al passeig Lluís Albert, 4-5 (l'Escala)

La casa al passeig Lluís Albert, 4-5 era un edifici de l'Escala (Alt Empordà) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Era una obra popular del segle xix.

## Descripció

Estava situada dins del nucli antic de la població de l'Escala, a l'extrem nord-est de l'entramat urbà, amb la façana principal orientada al mar i al passeig de Lluís Albert.
Era un edifici cantoner de planta rectangular, constituït per quatre cossos adossats, que feia cantonada amb el corriol Bonaire. Presentava una gran zona de jardí lateral. L'edifici principal tenia la coberta a un sol vessant i estava distribuït en planta baixa i pis. Presentava un cos adossat al sud, de planta quadrada i tres plantes amb el coronament pla, a manera de torre. A la part posterior se li adossava un cos rectangular, també de dues plantes i, a la part davantera, una crugia d'una sola planta coberta per una gran terrassa, amb accés des de la primera planta de la casa. Majoritàriament, les obertures eren rectangulars, les de la planta baixa amb l'emmarcament de pedra. Hi destacava el portal d'accés al jardí des del carrer, d'arc rebaixat bastit amb carreus de pedra, probablement restituït. Al pis hi havia tres finestrals simples amb sortida a la terrassa davantera, delimitada per una balustrada. Presentaven un petit voladís de teula a la part superior. A la crugia posterior hi havia una gran finestra balconera rectangular al segon pis, orientada al jardí. Per acabar, la torre presentava una petita finestra al pis superior, damunt la qual hi havia una cornisa motllurada que sostenia el coronament de l'estructura.
Tota la construcció estava arrebossada i pintada de color blanc, amb la cantonada decorada amb carreus de pedra desbastats. El mur de tanca del jardí era bastit amb pedra de diverses mides lligada amb morter.

## Història

Va ser destruïda el 2019 per la promotora ADN Edifica de Barcelona i la seva constructora MET Constructora, totes dues societats amb el mateix domicili fiscal i telèfons, per fer 26 apartaments de 2- 3 habitacions, amb piscina comunitària al taulat sobrecoberta de l'edifici, de baixos més 3 plantes, de luxe.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al passeig Lluís Albert, 4-5». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 octubre 2017].
* ↑ «Home | L'Escala Passeig». [Consulta: 22 juny 2019].
# Carrer Vell (la Jonquera)

El Carrer Vell és una obra de la Jonquera (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carrer paral·lel al carrer major que consta d'una sèrie de cases entre mitgeres de planta rectangular i compostes per planta baixa i dos pisos. Les cobertes d'aquests cases són a dues aigües. Els murs anteriorment de maçoneria, estan actualment arrebossats. Les obertures han estat emmarcades per carreus de pedra ben escairats.

## Història

En diverses llindes de les portes trobem la mateixa inscripció: "XVIII"

## Referències

* 1 2 «Carrer Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 octubre 2017].
# Casa al carrer Girona, 24 (Sant Pere Pescador)

La Casa al carrer Girona, 24 és una obra de Sant Pere Pescador (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Sant Pere Pescador, al nord de l'antic recinte medieval de la vila, però relativament propera a aquest.
Edifici de planta rectangular, format per dos cossos adossats, amb jardí lateral. El cos principal té la coberta de dues vessants i dues plantes d'alçada. Destaca el portal d'arc de mig punt adovellat i la balconera emmarcada amb carreus de pedra del pis. La construcció és bastida amb pedra de diverses mides i morter, amb algunes refeccions amb maons.

## Història

En el nucli antic de Sant Pere Pescador hi ha algunes cases dels segles XVI, XVII i XVIII amb interessants elements arquitectònics. Amb l'acabament de les guerres remences la vila de Sant Pere Pescador s'expandí més enllà del nucli fortificat al centre, on hi havia l'església i la casa Caramany, sobretot vers migdia on es formà un extens barri entre la muralla i el riu. L'habitatge del carrer Girona 24 respon a una construcció de diverses èpoques amb restes del segle xvi, com la portalada.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer Girona, 24». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Can Toni Llopard

Can Toni Llopard és una masia amb elements gòtics i barrocs de Gelida (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Fou enderrocada.

## Descripció

Masia gòtica coberta a dues vessants, de planta rectangular i dos pisos, amb eixamples d'un altre casal, rectangular, a dues vessants construït el 1828. Cal remarcar els arcs gòtics i l'escala de pedra, un sostre de guixeries, el portal dovellat d'entrada, l'espigall de la teulada i les restes d'esgrafiats a l'obra del 1828, els grans cellers, el mirador a l'escala, la sala, i les eixamples amb habitació-alcova, al rellotge de sol del 1828, els contraforts de carreus, i les reixes forjades i de llangardaix.

## Història

Els Llopart són citats constantment a la documentació dels arxius parroquial i municipal amb càrrecs públics d'importància. Per altra banda, Llopart és un dels cognoms més estesos a la població.

## Referències

* 1 2 «Can Toni Llopard». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Amadeu Mezquida Ortega

Amadeu Mezquida Ortega (València, 1986) és un politòleg valencià.
Llicenciat en ciències polítiques per la Universitat de València. Va ser secretari comarcal del Bloc Jove de la Ciutat de València entre 2008 i 2010, sent un dels impulsors de la presència del valencianisme progressista a la Processó Cívica del 9 d'octubre en un moment en què diferents col·lectius d'extrema dreta desfilaven i intimidaven a alguns ciutadans.
A les eleccions municipals del 2015 va dirigir la campanya electoral de Coalició Compromís a l'Ajuntament de València, formació que va obtindre 23% de vots, nou regidors i l'alcaldia en la figura de Joan Ribó. En 2015 va publicar El valencianisme enfront d'Espanya, un llibre editat per Fundació Nexe que planteja un canvi de relat en el valencianisme. Des de 2016 és el Secretari General de l'ACV Tirant lo Blanc.

## Galeria

* Entrevista a La Represa del 16 d'octubre de 2015.
* Vídeo anterior a les eleccions municipals de 2015 on analitza les possibles claus del canvi a l'Ajuntament de València.

## Referències

* 1 2 G-7: el grupo renovador del Bloc que aspira a redibujar el partido article a ValenciaPlaza de l'11 de juliol de 2015
* ↑ Entrevista amb Amadeu Mezquida. La Represa, Ràdio Godella - 16 d'octubre de 2015 (min. 12)
* ↑ L'extrema dreta no aconsegueix rebentar la diada del 9 d'Octubre al País Valencià Arxivat 2016-08-16 a Wayback Machine. notícia de Miquel Ramos a La Directa del 10 d'octubre de 2015
* ↑ El ala oeste de Compromís: Así ha destronado Ribó a Rita Barberá notícia de Voro Maroto a ElDiario.es del 29 de maig de 2015
* ↑ El valencianisme enfront d'Espanya: Manual per a l'hegemonia de Compromís article de Voro Maroto a ElDiario.es del 4 de desembre de 2015
* ↑ Amadeu Mezquida: “La política valenciana gravita ahora sobre Compromís” entrevista per Salvador Enguix a La Vanguardia del 14 de febrer de 2016
* ↑ El valencianismo cambia su relato. Article de Paco Cerdà a Levante-EMV del 15 de novembre de 2015. El valencianisme canvia el seu relat, en català, a Diari de Girona (30 de novembre de 2015)
* ↑ L'ACV Tirant lo Blanc renova el Consell Nacional Arxivat 2016-02-23 a Wayback Machine. notícia a Valencianisme.com del 30 de gener de 2016

## Enllaços externs

* Blog d'Amadeu Mezquida
# Barraca del Dijous

La barraca del Dijous és una barraca de la Selva de Mar (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada al nord del nucli urbà de la població de la Selva i a la part inferior del vessant sud del puig Dijous. Es troba integrada dins d'una feixa que delimita la pista forestal de circumval·lació que s'obrí a la Selva de Mar.

## Descripció

Es tracta d'una barraca de planta més o menys rectangular, bastida amb la tècnica de la pedra seca i integrada dins d'una llarga feixa. La barraca en si és de dimensions reduïdes, aproximadament uns dos metres quadrats. La construcció està feta amb pedra de diverses mides i, en una de les cantonades, lloses de mida més gran. Presenta una porta d'accés rectangular amb llinda monolítica, damunt la qual hi ha una altra llosa plana. La cambra interior és circular, coberta amb una falsa cúpula bastida amb lloses i conserva les restes d'un banc corregut adossat a la paret.

## Història

L'origen històric de les barraques de pedra seca es remunta a èpoques ancestrals, no ben definides, i tradicionalment s'ha dividit funcionalment entre cabanes de pastors i cabanes de vinya i olivars. Al Cap de Creus hom pot generalitzar que les cabanes de vinya van lligades al moment àlgid de l'explotació agrícola, especialment la vinícola a partir dels segles xviii i xix. El conreu de vinyes va ser impulsat pel monestir de Sant Pere de Rodes, propietari d'una bona part de les terres que formen el Cap de Creus.
A partir de 1865 quan la fil·loxera començar a afectar greument a les vinyes franceses, el conreu de la vinya empordanesa es veu afavorit incrementant les seves explotacions, principalment cap a Gènova i Roma. Aquest auge va davallar amb la introducció de la fil·loxera al país cap al 1865, fent estralls en l'economia empordanesa i provocant una gran crisi en el sector, continuada de diferents migracions cap a, principalment, Cuba i Argentina. És a partir d'aquest moment en què, hom pot parlar que el conreu de vinyes passa a ser una activitat econòmica secundària i complementària a la pesca, l'horticultura o el conreu de les oliveres.
La funció bàsica de les cabanes de pedra seca era tant l'aixopluc en moments de mal temps, com a magatzem per guardar les eines de treball. A l'Empordà, les barraques de pedra seca es troben en diversos sectors, però es poden agrupar en tres principals: el format per l'Albera i el Cap de Creus, on destaca la construcció emprant llicorella; un altre que abastaria el massís del Montgrí, de substrat calcari; i l'últim format pel paratge de la Garriga i per la serra dels Tramonts, també calcari.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Barraca del Dijous». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Habitatge a la plaça Major, 2 (Sant Feliu Sasserra)

L'Habitatge a la plaça Major, 2 és una casa de Sant Feliu Sasserra (Bages) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres situat a la Plaça Major. Es tracta d'una construcció de tres altures, planta baixa, primer pis i golfes. És un habitatge molt estret, reflectint així la forma de la parcel·la. El parament de la façana és de maçoneria i l'obertura del primer pis es troba emmarcada per grans carreus de pedra. La planta baixa ha estat molt remodelada. Conserva, en la seva part esquerra, una antiga teiera de ferro d'enllumenat públic.

## Referències

* ↑ «Habitatge a la plaça Major, 2». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 octubre 2017].