OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pallers dels Masos de Sant Martí

Pallers dels Masos de Sant Martí és una obra de Isona i Conca Dellà (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Grup de dos o tres edificis aïllats. Nau quadrangular de dos nivells. Cantonades amb carreus més grossos. Les finestres amb llinda de fusta. Per pujar des de l'exterior al pis s'utilitza una escala de fusta manual. El material del mur és l'element curiós d'aquests edificis: una barreja de fang amb palets de riu, encofrat amb taulons. Cantonades amb pedra angular. Aquestes parets de tàpia són bons aïllants del fred. Algun paller té afegits de maons. Observem arquitectura feta amb la mateixa tècnica a la població d'Isona.

## Referències

* ↑ «Pallers dels Masos de Sant Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Oreneta ventre-rogenca

Cecropis badia és una espècie d'ocell de la família dels hirundínids (Hirundinidae). És endèmica de la península de Malaca.
En diverses llengües rep el nom de "oreneta ventre-rogenca" (Anglès: Rufous-bellied swallow. Castellà: Golondrina ventrirrufa)

## Referències

* 1 2 «Swallows» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 608. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Cleofant

Cleofant és el nom dels següents personatges:
* Cleofant d'Alexandria, metge del segle iii aC
* Cleofant (metge del segle I aC)
* Cleofant, pintor mític
# Sant Jaume de Campdorà

Sant Jaume és l'església parroquial de Campdorà, nucli avui dia adscrit al municipi de Girona, però adscrit fins no fa gaire dècades al de Celrà. És un edifici romànic en els inicis (s'han trobat restes en les cates), es modificà al segle xviii. D'una nau, un punt d'ametlla i cor a l'entrada, refet fa poc. Es conserva un retaule d'alabastre policromat, al fons de la nau. Al costat de l'absis hi ha la sagristia que enllaça amb la rectoria, edifici separat.
A l'exterior l'absis és carrat a llevant i a la façana a ponent ressalta l'entrada neoclàssica amb frontó triangular. Aquesta entrada està protegida per un porxo de teula, a doble vessant, aguantat per un pilar rodó al costat dret, de pedra. La porta està datada al 1760. La façana principal es clou amb un remat corbat.
Al costat dret de la façana hi ha el campanar de base quadrada i amb finestres al nivell de campanes. Es clou amb un teulat de piràmide. La façana lateral esquerra dona al cementiri adossat. La dreta és cega. Està totalment arrebossat.
Els documents inicials són del 992. Documentada el 1182, depenent al primer terç del XIX a Palau-sacosta de Girona. Hi ha diferents dates: 1651, 1760, 1819, totes a diferents llindes de l'edifici. Al XVIII es bastí l'actual edifici, i sobre l'anterior romànic.

## Notes

* 1 2 3 4 «Sant Jaume de Campdorà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Església i rectoria de Campdorà, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Mare de Déu de Montserrat de Fígols de la Conca

La Mare de Déu de Montserrat de Fígols de la Conca és una capella de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La capella de la Mare de Déu de Montserrat està situada als afores de Fígols de Tremp, en la direcció est.
Es tracta d'una capella de planta rectangular, d'una petita nau amb volta de canó rebaixada i impostes a l'arrencada de l'arc de la façana principal. Aquesta, endarrerida del paredat de pedres, presenta un mur d'obra arrebossat en el que s'obre una porta i dues petites finestres, les tres emblanquinades en els seus perfils.
La resta de l'aparell és de carreus de diferents dimensions i disposats d'una manera irregular.
La coberta és de lloses de pedra.

## Història

Data a la llinda esborrada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mare de Déu de Montserrat de Fígols de la Conca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# La Fontfreda (Sant Joan les Fonts)

La Fontfreda és una masia de Sant Joan les Fonts (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un casal de planta regular amb teulat a dues aigües i vessants vers les façanes principals. Fou bastit amb pedra volcànica del país i carreus ben tallats als angles. Disposa de baixos pel bestiar, pis d'habitatge amb finestres amb arcs de llibre i golfes amb dos grans badius per guardar la palla. Tres contraforts sostenen la façana principal i dos, les laterals, que han estat aprofitats per construir-hi corrals. Actualment ha sofert moltes modificacions desfigurant la primitiva fàbrica.

## Història

Aquest mas va tributar al priorat de Sant Joan i al benefici instituït per Pere de Bianya a l'església de Santa Maria de Camprodon. Francesc Caula va trobar els següents hereus: Pere 1191; Ramon 1269-1277; Bertran 1382; Pere 1389; Bernat 1429; Joan 1530, casat amb Laurència; Joana 1541-1586; Elena 1670-1689; Esteve 1693; Pau 1731; Simón 1794 i Gaspar 1816-1825, del que sabem que fou batlle.

## Referències

* 1 2 «La Fontfreda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# La Rovira (Sant Joan les Fonts)

La Rovira o Can Rovira de Cortals fou la casa més important del terme de Begudà (al terme de Sant Joan les Fonts, la Garrotxa). Actualment s'han venut les teules que la cobrien i l'amenaça de ruïna total és immediata. Fou un gran casal de planta rectangular amb teulat a dues aigües i els vessants vers les façanes principals.
Disposa de baixos, planta noble i golfes. Va ser bastida amb carreus ben tallats, destacant els de les obertures i angles. La porta principal, a llevant, guardada per un porxo, està dovellada amb dues mènsules decorades.
Annex a la casa hi havia hagut un gran corral, amb teulat a una vessant, sostingut per gruixuts pilars de pedra; avui està gairebé enrunat. Al menjador hi ha enteixinat de guix decorat amb fullatges estilitzats dins estructures romboïdals. Hi ha una pica i restes de molí d'oli.
Com tot casal important i habitat per un gran nombre de gent, tenia un trull. S'ha conservat una pica poc comú per a mesurar l'oli amb la xifra “1580” gravada (que pot no ser cronològica sinó una referència en el moment de mesurar el líquid). Del molí s'han conservat dues rodes, de 52 i 132 cm de diàmetre, una pica petita (94 cm alçada x 71 cm de llargada x 52 cm d'amplada) i una altra pica, situada dins les corts (60 cm alçada x 182 de llargada x 83 cm d'amplada).

## Història

En una escriptura del 1240 es fa constar que afrontava "...amb el castell o la capella de Nostra Dona de Mont-ròs". Aquest mas era emfiteuta del priorat de Sant Joan-les-Fonts, tributant també als senyors del castell del Coll. Francesc Caula va trobar els següents hereus: Berenguer, 1222. Pere Joan, 1233. Arnau, 1242-1292. Bernat, 1330. Arnau, 1336-1372. Pere Joan, 1384-1389. Joan, 1484-1497. Joan, 1507-1561. Pere, 1561-1574. Sebastià, 1586. Antiga, 1586-1590. Sebastià, 1642. Isidre, 1710-1712. Pere, 1724-1753, i Ramon el 1760.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Mas Can Rovira de Cortals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Molí del Clot de Can Gridó

El Molí del Clot de Can Gridó és una obra de Sant Joan les Fonts (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Sota la casa pairal de la família Gridó es conserven les restes d'un antic molí fariner bastit a la riba dreta del Fluvià. Per la seva edificació es van utilitzar carreus molt ben tallats per als cantoners de la mateixa pedra vermellosa que s'utilitzà per bastir el cenobi benedictí de Sant Esteve. Disposava de baixos, on encara avui es veuen, en mig de les runes i bardisses, les moles per moldre el gra. L'edifici va tenir planta baixa i dos pisos superiors, dels quals únicament es conserven les parets mestres; els sostres estan tots enrunats; també disposava de dos cossos rectangulars.

## Història

El monopoli dels molins de l'actual terme municipal de Sant Joan les Fonts, el tenia la batllia de Castellfollit. Ponç II de Cervera, l'idus d'agost del 1191, cedí aquest monopoli als monjos del Monestir de Sant Esteve, mitjançant certes condicions. Els pagesos no volien portar a moldre el gra i fra Oliver apel·là al jutge de Castellfollit, fallant que els veïns de Sant Joan, Begudà i Castellar, venien obligats a moldre als molins del prior. No devia ser rendible aquest monopoli pels monjos i els anaren cedint a poc a poc a particulars: els Rovira de Cortals foren els primers (1242) en adquirir dos molins.

## Referències

* 1 2 «Molí del Clot de Can Gridó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Fàbrica tèxtil la Sebastiana

La Fàbrica tèxtil la Sebastiana és una obra de Sant Joan les Fonts (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un grandiós edifici de planta rectangular amb teulat a quatre aigües. Disposa de planta baixa, dos pisos superiors i golfes. Les obertures estan repartides simètricament, emmarcades per rajols imitant carreus de pedra. Al costat de la fàbrica hi ha una petita colònia on residien els primers treballadors de la fàbrica. Actualment està deshabitada.

## Història

A la vila d'Olot i comarca es genera, durant la segona meitat del segle xix, un fort nucli industrial; entre Olot i Sant Joan les Fonts, especialment a les voreres del Fluvià, es comptabilitzaren una cinquantena de fàbriques de teixits, paper, filats, adobats, barretines, gèneres de punt, farines, tintoreria, barretines, foneria i la fabricació típicament olotina, d'imatgeria religiosa. Això no obstant, el canvi de les fonts d'energia i l'estrangulació produïda per la manca de comunicacions provocaren una crisi insostenible que generà greus conflictes socials.

## Referències

* 1 2 «Fàbrica tèxtil la Sebastiana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Can Jep (Sant Joan les Fonts)

Can Jep és una obra de Sant Joan les Fonts (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de planta rectangular formada per dos cossos i amb dos teulats, Va ser bastida amb pedra mal escairada barrejada amb pedra volcànica, fent excepció de les cantoneres. El primer cos (a tramuntana) disposa de baixos, pis i golfes. El segon cos té baixos, planta, pis i golfes-graners amb tres badius de punt rodó que miren a migdia. Davant la casa hi ha l'era i algunes edificacions complementàries. Al conjunt s'hi accedia per un portal fet de carreus ben tallats, construït possiblement a principis del segle xviii.

## Referències

* ↑ «Can Jep». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Alderano Cybo

Alderano Cybo (Gènova, 16 de juliol de 1613 – Roma, 22 de juliol de 1700) va ser un cardenal italià.

## Biografia

Fill de Carlo I Cybo-Malaspina, príncep del ducat de Massa i Carrara, i de Brigida Spinola, es va iniciar molt jove carrera eclesiàstica. Prelat domèstic del Papa Urbà VIII, secretari del Signatura 1641, majordom pontifici i prefecte dels Sagrats Palaus Apostòlics el 1644, al consistori del 6 de març de 1645 el Papa Innocenci X el va crear cardenal amb el títol de Santa Pudenziana (el 30 de gener de 1668 el va canviar pel de Santa Prassede i, posteriorment, el 13 de setembre de 1677, pel de San Lorenzo in Lucina).
Ocupà el càrrec de legat a diverses ciutats i províncies dels Estats Pontificis: Urbino (del 1646 al 1648), la Romanya (des del 1648 al 1651) i Ferrara (des del 1651). A més va ser superintendent general dels Estats Pontificis.
El 24 d'abril de 1656 va ser elegit bisbe de Jesi, un càrrec que va ocupar fins al 10 de setembre de 1671.
Del 23 de setembre de 1676 al 12 d'agost de 1689 va treballar com a secretari d'Estat de la política del papa Innocenci XI, participant en els esdeveniments que van portar a la condemna del quietisme; va ser legat papal a Avinyó entre 1677 i 1690, secretari de la Suprema Congregació de la Inquisició Romana i Universal, prefecte de la Congregació per als Ritus i secretari de la Congregació Consistorial.
El 1679 va ser nomenat bisbe de Frascati, el 1680 va ser traslladat a la seu suburbicaria de Porto-Santa Rufina i es va convertir en degà del Sagrat Col·legi el 15 de febrer de 1683), i ocupà també les seu suburbcàries de Velletri i d'Òstia.
Va tenir dos fills il·legítims de mare desconeguda: Orazio, un clergue regular de la Companyia de Jesús (1650 aprox - Roma, 1713) i Ottavio, cavaller profés de l'Ordre de Malta († Roma en 1701).
Està enterrat a la capella Cybo de la basílica de Santa Maria del Popolo de Roma.

## Referències

* ↑ La Consistorial no tenia prefecte, en quant el prefecte del dicasteri era el mateix Papa.

## Enllaços externs

* Alderano Cybo a The Cardinals of the Holy Roman Church - Biographical Dictionary (anglès)
* Il cardinale Alderano Cybo e le chiese di Massa (italià)
# Can Sila (Santa Pau)

Can Sila és un edifici de Santa Pau (Garrotxa) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una gran casa de planta baixa i pis. S'ha reformat i reconstruït en diverses ocasions, la més important va ser la del 1960. Conserva únicament els carreus de la porta i les finestres.
Destaca la llinda molt ben conservada en la que es pot veure la inscripció del nom de l'amo, Thomas Ginestar, amb una enclusa i un martell, que denoten l'ofici de ferrer del propietari, i la data de 1758. Porta la inscripció "TOMAS GINESTAR ME FECIT DIE 19 MAIG ANY 1759".

## Història

El carrer del Pont és destacable per les llindes. Correspon a l'ampliació urbanística del segle xviii des de la Porta de Vila Nova, avui plaça de Baix, vers l'antic hospital fora del recinte fortificat.

## Referències

* 1 2 «Habitatge al carrer del Pont, 7». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
* 1 2 3 «Can Sila: llinda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Can Daniel (Santa Pau)

Can Daniel és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un gran casal senyorial construït a la Plaça de Baix. D'aquesta noble fàbrica quasi no en conserva res. La seva façana principal fou remodelada durant les primeres dècades del segle xx. Es va conservar una llinda però va ser tota repicada. La façana més interessant és la del carrer del Pont. En ella hi ha un senzill finestral de línies gòtiques-renaixentistes amb una data: 1S94. La planta de l'edifici és rectangular, fou construït amb pedra volcànica i amb carreus en les obertures.

## Història

La vila de Santa Pau va créixer per la seva part nord, fora del recinte fortificat; en l'any 1466 la Reina, Donya Joana, cedeix uns terrenys situats prop de la porta de Vila Nova, per a construir una plaça; avui és la plaça de Baix. Cal destacar en ella el gran edifici de Can Cortada, l'únic que no va ser remodelat. Grabolosa explica que després de la nostra guerra civil, els magnífics casals que formaven part de la Plaça de Baix foren transformats en cases sense estil ni història. Avui pocs són dels detalls salvats d'aquelles nobles construccions.

## Referències

* 1 2 «Can Daniel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Santa Llúcia de Treinteres

Santa Llúcia de Treinteres és una església de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Santa Llúcia de Treinteres està situada a un replà, arran de la carretera comarcal d'Olot a Banyoles, per Santa Pau. És una petita capella, d'una sola nau amb sagristia i capella lateral. El seu altar major imita el neoclàssic i està presidida per la Santa -imatge de l'Escola Olotina-. Va ser bastida amb carreus molt ben escairats per als angles i grollers per a la resta. La seva façana conserva una senzilla porta del segle passat amb una llinda molt interessant. Aquesta església està coronada per un petit campanar d'espadanya.

## Història

Cap notícia històrica s'ha conservat documentalment sobre Santa Llúcia però, és molt possible que fos aixecada arran del camí prehistòric -i després grecoromà- que anava d'Emporium a la Vall d'en Bas. Així ho confirmarien les troballes de diferents enterraments, tapats amb lloses i amb teules als punts d'unió. Hipotèticament es tractaria d'una fita pagana. Malgrat no tenir cap document que ho afirmi, sembla que al mateix lloc hi va existir una església romànica. Possiblement aquesta seria destruïda pels moviments sísmics i reconstruïda el segle passat. Com a curiositat: les grans quantitats de nummulits que es troben a aquests terrenys, han donat peu a que la gent de les rodalies parli de "dinerets de Santa Pau" o "Ulls de Santa Llúcia" quan es refereixen a aquests fòssils.

## Referències

* 1 2 «Santa Llúcia de Treinteres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Llinda de Can Plana de Munt

La Llinda de Can Plana de Munt és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Plana-de-Munt és un gran casal de planta rectangular, teulat a dues aigües, amb els vessants encarats cap a les façanes principals. Va ser bastit amb carreus petitons i ben escairats per als angles i obertures. Algunes d'elles estan ornamentades amb motius florals i d'altres amb atributs religiosos. Can Plana-de-Munt, encara haver estat construïda al segle xvii, conserva en gran manera la fàbrica primitiva. Va ésser un dels casals més grans de la Vall dels Arcs juntament amb la Plana-de-Vall. A la llinda s'hi pot llegir "2 de /[ ] bril/1665/ISIDROMAS/PREVERE".

## Referències

* 1 2 «Llinda de Can Plana de Munt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# El Camó

El Camó és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un gran casal de planta baixa i dos pisos superiors. La planta baixa està destinada al bestiar, el primer pis a habitatge i el segon a graner. Va ser bastit l'any 1767 amb carreus ben escairats als angles i obertures i pedra volcànica a la resta. Disposa de teulat a dues aigües amb els vessants vers les façanes principals. Ha sofert algunes remodelacions i s'hi afegí una casa, d'obra recent, al costat.

## Història

Els orígens de població de la vall de Sant Martí són incerts. Hipotèticament era creuada per un camí prehistòric, i després grec i romà, que comunicava Emporium amb la Vall de Bas. Documentalment la primera notícia és la de la consagració de l'església de Sant Martí (989). Dins aquesta vall hi ha grans casals esplèndids, que ni amb la minva de l'agricultura han estat deshabitats, com Les Feixes, Can Sala, El Ventós, etc, que evoquen les primeres pairalies dels temps baronials. Altres masos, com La Boixeda, El Camó, Camprodon, o Can Bucs, foren bastits o ampliats en els segles XVII-XVIII, coincidint amb la prosperitat del camps català.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Camó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# La Torre (Santa Pau)

La Torre és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una senzilla casa de planta rectangular, amb teulat a dues aigües, inclinat cap a les dues façanes laterals de l'edifici. Disposa de planta baixa, destinada a quadres pel bestiar i pràcticament sense cap obertura, i dos pisos. Va ser bastida amb carreus molt ben tallats, sobretot els de les finestres i altres obertures.
La torre, originàriament va ser molt diferent a com es veu ara. Va disposar d'una gran sala a la planta baixa, s'hi accedia per una bonica porta amb arc rebaixat. Abans havia estat presó, ubicada en una petita sala de planta quadrada amb una minúscula finestra en forma d'espiera i coberta amb una colta de canó feta de pedra volcànica. Alguns historiadors han identificat aquest edifici com la casa que el baró utilitzava quan anava de cacera. L'ampliació de la masia ha portat a la construcció de petits cossos laterals destinats a l'ampliació de corts, porxos, etc., que han desfigurat totalment l'antic aspecte de l'edifici.

## Referències

* 1 2 «La Torre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Can Bosch d'Adri

Can Bosch d'Adri és una masia de Canet d'Adri (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un mas format per un conjunt d'edificis al voltant d'un pati i situats a nivells diferents del terreny. Al pati s'hi accedeix a través d'una portalada feta amb un arc rodó i coberta amb una volta. L'edifici principal és de planta rectangular amb una coberta de teula àrab a dues vessants, acabada amb un ràfec fet amb un filera de teules girades. Les parets portants són de maçoneria arrebossada a les façanes exteriors. La planta pis és formada per una galeria feta amb arcs de mig punt. A una de les façanes hi ha una finestra a la llinda de la qual hi ha cisellat l'any 1786. Al voltant d'aquesta masia hi ha un conjunt de dependències, una d'elles rehabilitada com a habitatge.
El molí, situat més al nord, en ple Pla de Faies, és de forma rectangular de planta baixa i dos plantes superiors, coberta a dues vessants amb teula àrab. Les parets portants són de maçoneria arrebossada deixant a la vista els carreus de les obertures i les cantonades. La porta principal és feta amb llinda d'una llosa plana, on hi ha cisellat l'any 1803, i brancals de pedra. Les finestres també són de llinda plana, ampit i brancals de pedra, excepte els del pis superior, els brancals del qual estan fets amb rajols col·locats a plec de llibre. A la part posterior i en un dels laterals hi ha un porxo que està força deteriorat. A la part posterior hi ha dependències annexes en un estat de degradació molt avançat. Al costat dret de l'edifici hi ha un conjunt d'antics porxos.

## Referències

* 1 2 «Can Bosch d'Adri». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2016].
# Can Murtra (Canet d'Adri)

Can Murtra és una obra de Canet d'Adri (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una construcció de planta rectangular, amb un cos adossat a la façana posterior. Es desenvolupa en planta baixa, pis i golfes. La coberta és de teula àrab a dues vessants i està acabada amb un ràfec format per una filada de teula girada. Les parets portants són de maçoneria amb carreus a les cantonades i al voltant de les obertures. La porta principal és dovellada. Les finestres del primer pis són emmarcades per carreus de pedra de Girona, l'ampit és motllurat i descansa sobre dos grans carreus.
Interiorment s'estructura en tres crugies perpendiculars a la façana principal.

## Referències

* 1 2 «Can Murtra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2016].