OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Mariet

La Casa Mariet és una obra de Bot (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una gran casa, té una planta baixa -que estava destinada a usos agrícoles-, planta principal d'habitatge i unes golfes de menys alçada que la resta de nivells.
La façana, emblanquinada però en mal estat, dona a tres carrers amb poques obertures que, a més, no segueixen cap criteri ni ordre. Les obertures principals estan al primer pis, amb els emmarcaments de les finestres motllurades amb pedra i degradades en qualque cas. Façana i mur interiors estan construïts amb maçoneria i carreus de pedra, sobretot a les cantonades i a les obertures amb mig punt de la planta baixa. La coberta es a dues aigües.
En algun moment l'habitatge fou ampliat, establint un annex amb la casa situada a l'altre banda del carrer mitjançant un pas superior cobert, que forma part de l'habitació. Els forjats són cabirons i revoltons ceràmics.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa Mariet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Casa Mariet». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Ca Pinyolet

Ca Pinyolet és una obra de Corbera d'Ebre (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres es compon de planta baixa, pis i golfes. A la planta baixa, de carreus, hi ha un gran arc de mig punt que pràcticament recull tota l'amplada de la crugia. A la porta de fusta encara s'hi pot llegir, com en altres portes del carrer, "confiscat C.N.T", inscripció de la Guerra Civil. La planta superior i les golfes són de totxo massís manual de petites dimensions arrebossat en algunes parts. Al primer pis hi ha una balconada i a les golfes n'hi ha dos amb arcs rebaixats. La façana està rematada amb una cornisa motllurada de pedra. Les cases d'aquest carrer són edificis habitats més nous per la seva part posterior al poble nou.

## Referències

* ↑ «Ca Pinyolet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Ca Pinyolet». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Bassa de la Bovera

La Bassa de la Bovera és una obra de la Pobla de Massaluca (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Per la seva situació elevada que deixa per sota les rieres i barrancs, l'abastiment d'aigua sempre fou un problema, per això foren construïdes basses per tal de recollir-la. Avui se'n conserven dos, la de la bovera, rodona, i una altra quadrada anomenada de Sant Duràn.
La de la Bovera és totalment circular, feta de carreus i juntes repassades d'argamassa, d'una alçada d'uns tres metres i una escala que baixa fins avall de tot per recollir l'aigua. El sòl està ple de brossa.

## Referències

* 1 2 «Bassa de la Bovera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Bassa de la Bovera». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# La Balandra

La Balandra és una obra de Torroja del Priorat (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta aproximadament quadrada o lleugerament romboïdal d'uns 22 m de costat, bastit de paredat amb reforç de carreus als angles i arrebossat, cobert per una teulada de teula a dues vessants. Té planta i soterrani, al que s'accedeix directament des de la part baixa de la casa a causa del desnivell sobre la qual és bastida. El soterrani té tres tramades amb voltes d'aresta i conté tines i cups diversos. Al primer pis o planta principal hi ha diverses habitacions i una gran sala, destinada a la recepció de mercaderia.

## Història

L'edifici fou construït en una època no precisada per la Cartoixa d'Scala Dei per a percebre el delme en espècies. Com els altres béns de la Cartoixa fou desamortitzat i venut, el 1840, a Ramon Pagès, del mateix poble, per 22000 rals. Darrerament hom hi ha instal·lat una planta embotelladora, l'única de què disposa Torroja del Priorat, per a comercialitzar el vi. L'edifici, doncs, constitueix ara un celler reconegut pel Consell Regulador de la Denominació d'origen Priorat.

## Referències

* 1 2 «La Balandra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «La Balandra». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Molí (Torres de Segre)

El Molí és una obra de Torres de Segre (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat amb forma de prisma rectangular amb teulat a dues aigües al que s'hi ha afegit alguna construcció recent pel costat del riu. Hi ha cinc plantes, les tres superiors destinades a habitatge i la de sota a la premsa d'oli. Les tres plantes superiors estan fetes amb toves de fang i la resta en carreus irregulars i afegits de maó. Els sostres amb embigat i planxes de fusta.

## Història

L'edifici del molí de Torres de Segre respon a una construcció de l’últim quart del segle XIX, quan l’any 1880 la comunitat de regants va adquirir els terrenys per a construir-hi el molí, la bassa, unes quadres per allotjar unes 20 cavalleries mentre esperaven que molguessin el gra i l’hort del molí.
El cabal d’aigua que necessitava el molí per al seu funcionament provenia del riu Segre, que mitjançant una séquia alimentava la bassa. Aquesta construcció a la seva època va tenir una gran rellevància, constant de quatre moles, una de les quals era la més gran de la contrada.
Originàriament el molí de Torres de Segre, molí fariner, el constituïa el cos central de l’edifici, que posteriorment es va ampliar en dos cossos annexos. Amb l’ampliació i mecanització de les moles va passar de molí fariner a ser un molí d'oli, i produint energia elèctrica mitjançant la mecanització de les turbines, acoblant-s’hi una dinamo que permeté l’arribada de llum a la població.
El molí deixà de produir energia elèctrica el 1916 quan la companyia La canadiense construí la Central de Seròs, solucionant així les necessitats d’enllumenat i de molta del gra, tant local com comarcal.
L’última època en què va estar en funcionament el molí va ser els anys 60 del segle XX, quan la Cooperativa Verge de Carrassumada destinà l’edifici per a la producció d’oli i pinso. A partir d’aquest moment l’edifici quedà en desús.
Actualment, reconvertit en el Museu de l'Evolució.

## Referències

* ↑ «Molí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 octubre 2018].
# Conjunt del passatge de Sant Miquel

El Conjunt del passatge de Sant Miquel és una obra de Igualada (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Passatge que comunica el carrer Santa Maria amb la plaça Sant Miquel. El seu recorregut es caracteritza per la irregularitat de les alineacions del carrer, i les seves amplades, aspectes característics dels carrers de la ciutat medieval. Destaca l'arc apuntat, de carreus de pedra, que té el carreró entrant pel carrer de Santa Maria. Està cobert amb volta on s'hi edificaren habitatges en una part del seu recorregut entre les quals destaca l'edificació modernista de la casa Ratés.
A sobre del portal s'hi poden observar unes inscripcions escrites al llarg del temps. Si travessem l'arc hi trobem a la dreta una pedra que hi posa "Portal de Sant Miquel" i també una rajola del mateix sant feta per Sunet Urgellés. Seguint pel mateix passatge a l'esquerra hi ha un carreró sense sortida on la llegenda explica que la ciutat hi tapià uns empestats.

## Història

El nom de Sant Miquel no apareix documentalment fins al segle xviii. En un cadastre dels edificis de la vila que va ser fet en temps de Carles III s'anomenava "carrer de les Voltes de Sant Miquel". Es segurament un dels més primitius de la ciutat, ja que formava part del primer recinte emmurallat (1132-1285). Estava al costat del temple parroquial de Santa Maria.

## Referències

* 1 2 3 «Conjunt del passatge de Sant Miquel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 octubre 2018].
# Molí de Can Roca

El Molí de Can Roca és una obra d'Òdena (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa i pis . s'observa un cos central on s'aprecien carreus de pedra a partir de les quals s'afegiren dos cossos per banda allargant l'eix de la teulada i eixamplant l'edificació. Del molí, només en resta a l'entrada de l'edifici, la pedra de la mola que està encastada al paviment. A l'interior hi ha elements que demostren que havia estat utilitzat com a habitatge. La porta d'entrada és d'arc de mig punt adovellat.

## Història

A la clau de l'arc de la porta d'entrada hi ha la data inscrita del 1690.

## Referències

* 1 2 «Molí de Can Roca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 octubre 2018].
# Masia al carrer Nou, 6 (Santa Coloma de Gramenet)

La Masia al carrer Nou, 6 és una obra de Santa Coloma de Gramenet (Barcelonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un immoble de planta baixa i pis amb teulada de teula àrab a doble vessant amb el carener perpendicular a la façana. La totalitat de les façanes són de paredat comú amb les cantonades de pedra picada. La façana principal presenta un portal central en arc de mig punt emmarcat per carreus de pedra. A la planta pis trobem dues petites finestres verticals i rectangulars amb llinda de pedra monolítica. L'interior ha estat molt modificat.

## Referències

* 1 2 «Masia al carrer Nou, 6». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2018].
# Cases annexes a Can Roig i Torres

Les Cases annexes a Can Roig i Torres és una obra de Santa Coloma de Gramenet (Barcelonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt de tres immobles unifamiliars iguals, entre mitgeres, de planta baixa i pati posterior.
Si es considera la façana com un únic element, aquesta apareix esglaonada a la línia del límit de cada parcel·la compensant el desnivell del carrer Dalt de la Ciutadella que es marca mitjançant un recrescut al sòcol. Els tres edificis disposen pràcticament de la mateixa façana amb acabat d'estuc imitant carreus. Les obertures, de grans dimensions en proporció a l'immoble, són rectangulars. Al centre hi ha el portal d'accés i a banda i banda una balconera amb una barana de ferro forjat. Les tres obertures presenten estan ressaltades amb una motllura. Els tres edificis tenen una coberta única de teula àrab a doble vessant amb el carener paral·lel a la façana. La cornisa de coronament no deixa veure la teulada

## Referències

* 1 2 «Cases annexes a Can Roig i Torres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2018].
# Mas del Metge

El Mas del Metge és una obra noucentista de la Selva del Camp (Baix Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mas amb un vell edifici de planta quadrada. Façana arrebossada, que imita línies de carreus. Tres obertures a la planta baixa, la primera segueix fent ús de porta, les dues restants han esdevingut finestres. Al capdamunt de la façana, al terrat, hi ha una barana o balustrada amb motiu geomètric; al centre, una mena d'espadanya de ferro amb una campana, i a sota d'ella es troba la data de construcció esgrafiada (año 1895). La porta i les finestres de la planta baixa són d'arc carpanell. Damunt d'aquestes i de les finestres del primer pis hi ha un trencaaigües decorat en el centre de la part superior i en els seus extrems amb motius zooformes. Les finestres altes reposen sobre lleixes també decorades en mènsules figurades. A la façana hi ha també uns bancs decorats amb petites rajoles vidrades. Sota la balustrada, decoració imitant mènsules.

## Història

L'edifici principal es va bastir l'any 1895. S'hi accedeix per la carretera de Pertdelgada, per un camí que arrenca d'una creu de pedra i que salva la riera gràcies a un pont nou. Actualment, la finca, a més d'explotació agrícola, es fa servir com a granja.

## Referències

* 1 2 «Mas del Metge». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].

## Enllaços externs

* «Mas del Metge». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Can Casadevall (Palafrugell)

Can Casadevall és una obra de Palafrugell (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Gran casa unifamiliar entre mitgeres de tres eixos. Té planta baixa, pis i golfes. La porta se situa entre dues finestres. Al pis hi ha una finestra entre dos balcons i a les golfes, tres obertures quadrangulars. Presenta grans llindes monolítiques i brancals de pedra ornamentals simulant carreus. A les llindes dels finestrals de la planta baixa hi ha decoració geomètrica. A la llinda del portal hi trobem la inscripció: 18 F C.66. Els extrems de la façana són remarcats amb faixes verticals i a la part superior hi ha una motllura decorativa. L'immoble està coronat per una cornisa.
L'interior ha conservat la distribució espacial. Trobem pintures murals a algunes estances.

## Història

En aquesta casa, al segle xix, hi visqué el pintor Leopold Casadevall. Fou deixeble dels Madrazo a Madrid. El darrer propietari de la casa, també de la família Casadevall, fou pintor.
Aquesta casa també fou ocupada pel pianista i compositor Amadeu Roig.
Part de l'arxiu de la casa es conserva a l'arxiu municipal de Palafrugell.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Casadevall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# Can Carles (Palafrugell)

Can Carles és una obra de Palafrugell (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Gran casal que centrava la finca d'en Carles, de planta baixa i dos pisos, amb tres eixos d'obertures. La façana principal dona a tramuntana i la del migdia dona a l'horta i jardí, que ha quedat reduït respecte de l'original, ja que bona part ha estat urbanitzat. La porta, al centre de la planta baixa i el balcó damunt d'aquesta tenen marcs de pedra, amb dovelles i carreus figurats. Davant la façana de migdia trobem un cos avançat en planta baix a i a sobre una terrassa. El centre té un passadís amb volta de pedra apuntada.
Les obertures amb marc de pedra de les dues primeres plantes de la façana sud i les de la planta baixa de la façana nord semblen correspondre a un mas d'època moderna que posteriorment fou ampliat per a obtenir el gran casal actual del segle xix, com denoten les finestres de les plantes superiors. A banda i banda de l'edifici principal hi ha cossos més baixos.
El parament està arrebossat i pintat de blanc.
En ser venuda la casa pels volts de 1970 fou convertida en restaurant. Aleshores s'hi col·locà una finestra del segle xvi procedent d'una casa del nucli antic de Sant Joan de Palamós. En aquesta mateixa època, en fer unes obres en el jardí es descobriren sepultures que probablement dataven del segle xvii.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Carles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# Mas Beuloli

Mas Beuloli és una obra de Santa Cristina d'Aro (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt format per l'habitatge, antiga masia i diversos cossos adossats. L'antiga masia consta de planta baixa i pis, és coberta a dues vessants i disposa del carener paral·lel a la façana principal. La porta d'entrada conserva un magnífic arc de mig punt amb dovelles de mida gran. Les finestres, també d'arc de mig punt, són de pedra i es troben protegides per reixes de ferro forjat. El parament dels murs és de maçoneria i carreus de pedra que reforcen els angles.
En un dels extrems de la masia hi ha adossat un cos més alt i estret, amb coberta disposada de la mateixa manera que la del'habitatge. És una construcció moderna i presenta obertures de tipologia diversa. Els seus murs són de maçoneria amb els angles reforçats per carreus regulars. Altres cossos afegits al conjunt (corts, magatzems) són d'una sola planta i defineixen un pati tancat.

## Referències

* 1 2 «Mas Beuloli». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2018].
# Torre Martí (Batea)

La Torre Martí és una obra de Batea (Terra Alta) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Torre de defensa-Casa forta de planta rectangular. Està situada al límit est del nucli urbà actual. Es conserven en alçat els seus murs de tancament perimetrals, amb reparacions i modificacions posteriors a la seva construcció inicial. La façana principal, a ponent, és feta de grans carreus. En una porta lateral hi ha la data 1445.

## Referències

* ↑ «Torre Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2018].

## Enllaços externs

* «Torre Martí». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Torre Ferrana (Bescanó)

La Torre Ferrana és una obra amb elements gòtics de Bescanó (Gironès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta quadrada, d'uns 18 metres de costat, organitzada entorn un pati central també originalment quadrat, aproximadament de 5,5 metres de costat, avui modificat per diversos coberts. Presenta una coberta a dues vessant, amb el carener disposat a plom de la façana oriental del pati central, per tant, descentrat. Disposa de planta baixa i pis a excepció del sota carener, on hi ha golfes.
L'aparell és de maçoneria amb cadenat de carreus de pedra als angles.
Destaca a la façana principal, a llevant, amb una porta de llinda plana, que molt probablement substituí una porta adovellada anterior, com es desprèn de les empremtes en l'arrebossat de la façana. A la mateixa façana, centrada, hi ha un gran finestral gòtic, espitllerat, amb arc conopial lobulat i amb guardapols, una finestra també gòtica de permòdols i una de llinda recta. A l'oest de la finestra central hi ha una finestra anterior tapiada, de doble arquet, sense mainell, possiblement de transició entre el romànic i el gòtic. A la façana de tramuntana també hi ha una finestra gòtica i dues de llinda plana, i a la façana de ponent tan sols una finestra de llinda, i al sud la façana presenta la majoria d'obertures d'època contemporània, d'obra de maons, a excepció d'una de llindes. Totes les façanes presenten espitlleres, totes elles de pal.
El conjunt pren encara més solidesa per l'existència en l'angle entre les façanes est i sud d'un imponent talús escarpat, d'obra de pedra, amb cadenat cantoner, que possiblement actua com a contrafort atès el desnivell del terreny en aquesta zona. L'edificació conserva probablement gran part del seu aspecte original, possiblement datada com a mínim al segle xiii, a jutjar per la finestra geminada, quan disposaria de la major part de façanes cegues i defensades per espitlleres.

## Referències

* 1 2 3 4 «Torre Ferrana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2018].
# Can Caraltó del Molí

Can Caraltó del Molí és una obra de Sant Martí Sarroca (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Can Caraltó del Molí és una masia ubicada al costat de la riera de Pontons, a la part central del terme.
És de planta quadrada i té dos pisos i golfes, amb coberta a dues vessants. Al soterrani hi ha un antic molí, cobert amb volta de canó.
Les portes de l'edifici són adovellades i la construcció és de pedra tallada en petits carreus irregulars a la part inferior.

## Història

Els orígens de Can Caraltó del Molí se situen en època medieval.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Caraltó del Molí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Cal Fusté

Cal Fusté és una obra de Calonge de Segarra (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa particular situada al final del carrer Major, dins del nucli urbà del poble.
L'edifici de planta rectangular s'estructura a partir de planta baixa, primer pis i golfes. La coberta exterior és a doble vessant amb teula àrab. A la façana principal hi troben la porta d'ingrés a l'edifici, estructurada mitjançant un gran portal d'arc de mig punt adovellat.
L'edifici presenta una parament paredat de pedres irregulars disposades amb filades horitzontals, parcialment cobert per un fi arrebossat; així com l'ús de carreus emprats per l'estructura de la porta d'ingrés.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Fusté». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Capella del Roser de Sant Martí Sesgueioles

La Capella del Roser de Sant Martí Sesgueioles és una obra de Sant Martí Sesgueioles (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petit edifici de planta rectangular amb porta allindada de pedra ben tallada i un petit campanaret d'espadanya. Els murs són de carreus de pedra, el cobert a dues vessants i a la façana té un rellotge de sol pintat a la paret.

## Història

Aquesta petita capella fou aixecada vers el 1670 per Pau Dalmases i d'altres vilatans.

## Referències

* 1 2 «Capella del Roser de Sant Martí Sesgueioles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Col·lector (mineria)

Una claveguera o un albelló és cadascun dels diversos ramals de canalització d'aigües residuals que constitueixen la xarxa de clavegueram públic. Es construeix sota terra, sovint al mig dels carrers importants, de manera que cada un dels habitatges d'aquesta via puguin connectar-se per l'evacuació apropiada de les aigües residuals.
Cada connexió pertanyent a un habitatge es diu connexió o presa domiciliària. Comprèn la canonada que va des del pou intradós o des de la cambra d'inspecció final de l'habitatge fins al col·lector.
Tant els col·lectors com les unions domiciliàries han de ser projectades amb cert grau de pendent per permetre el flux de les aigües per gravetat, però mai excessiva, per evitar velocitats excessives i risc d'erosió. Així mateix, les seves juntes han de ser hermètiques per evitar filtracions d'aigües residuals al terreny i per impedir l'ingrés de l'aigua de pluja, les infiltracions del terreny circumdant o la introducció d'arrels. D'altra banda, han de ser llises per tal que no es produeixin obstruccions per acumulació de pèls, teles, bolquers i altres elements habitualment llançats al clavegueram, tot i estar prohibit.
El lliure flux de l'aigua dins de les unions domiciliàries i col·lectors es verifica habitualment per mitjà de la prova de la bola, artefacte que ha de discórrer sense inconvenients des del lloc en què es va introduir fins on s'està efectuant l'examen.
És convenient que el disseny i construcció d'aquestes instal·lacions siguin realitzats per professionals o tècnics autoritzats.