OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Miquel d'Alforja

Sant Miquel d'Alforja és l'església parroquial d'Alforja (Baix Camp) dedicada a sant Miquel Arcàngel. D'estil barroc del segle xvii, està protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular d'una nau amb capelles laterals, cinc trams més la capçalera, plana. El cor elevat és als peus damunt de la creueria de tercelets. La capçalera és amb volta de canó. La porta als peus és renaixentista, amb fornícules de veneració laterals i buides. La nau central té unes mides de 38,60 per 20,10 metres. La torre del campanar és als peus, al costat de l'evangeli, amb una altura de 63,4 metres a peu de la plaça. Està construïda amb carreus de pedra calcària, probablement del Cingle Blanc d'Arbolí. Afegits amb sofre i numerats. El rellotge fou col·locat l'any 1876.

## Història

En la Butlla d'Anastasi IV del 25 de març de 1154 se cita la "ecclesiam de Alforgia" entre els béns de la Mitra Tarragona. Aquesta antiga església devia ser romànica (de la qual resten encara alguns elements arquitectònics dispersos) i sembla que fou feta servir de bastida per a la construcció de la nova. L'any 1619 encara no havien començat les obres del nou temple, la construcció del qual es perllongà per molts anys. El 1710 es donaven per acabats els altars i les balconades, que feien de campanar provisional. El 1753 va iniciar-se la construcció del campanar, que va finir-se cap al 1798. Després del 1939 fou parcialment restaurada.

## Referències

* «Església parroquial de Sant Miquel Arcàngel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 abril 2012].

## Enllaços externs

* «Església Sant Miquel Arcàngel». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Combralhas

Les Combrailles (o la Combraille) (Combralha o las Combralhas en occità) és un territori situat a cavall dels departaments del Puy-de-Dôme, de l'Alier (a la regió d'Alvèrnia) i de la Cruesa (a la regió del Llemosí) i que forma part del Massís Central. Una Parçan o «comarca» de l'Occitània segons la partició proposada per Frederic Zégierman.
La població actual s'estima entre 40 i 50 mil habitants.
El nom del territori prové del gal comboro, que significa confluent, en al·lusió a la confluència dels rius Tardes i Voueize i del Cher. Les Combrailles també són travessades pel riu Sioule.

## Municipis importants de les Combralhas

* Allier
** Marcillat-en-Combraille
** Montluçon
* Cruesa
** Auzances
** Chambon-sur-Voueize
** Évaux-les-Bains
* Puy-de-Dôme
** Chapdes-Beaufort
** Châteauneuf-les-Bains
** Giat
** Les Ancizes-Comps
** Manzat
** Montaigut
** Montel-de-Gelat
** Pontaumur
** Saint-Éloy-les-Mines
** Saint-Georges-de-Mons
** Saint-Gervais d'Auvergne

## Notes i referències

* ↑ Segons la classificació de Frederic Zégierman.
* ↑ Auvergnelife: fitxa de presentació de les Combrailles

## Enllaços externs

* Web sobre Combrailles Arxivat 2007-01-09 a Wayback Machine.
# Miramar (Mont-roig del Camp)

El despoblat de Miramar, del del municipi de Mont-roig del Camp (Baix Camp), és un lloc històric que va pertànyer a la ciutat de Barcelona com a fortalesa i botiga del blat per assegurar la ruta de proveïment del blat. Les restes estan protegides com a bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Restes de l'edificació feta cap al 1406, que el 1613 és anomenada castell. Està situada entre les puntes dels Penyals i Porquerola, a llevant de l'Hospitalet de l'Infant. Enmig de les ruïnes, es poden veure grans murs de paredat amb reforços de carreus. Pels voltants, s'han trobat restes d'època romana.

## Història

El lloc va ser adquirit els primers anys del segle xv pel municipi de Barcelona, juntament amb altres damunt l'Ebre, per tal de construir una ruta que assegurés a la ciutat el proveïment del blat que baixava per l'Ebre.
A Miramar es va construir una botiga, de la qual queden restes, per emmagatzemar el blat que arribava en carros des del terme de Tivissa i que esperava ser carregat en naus vers Barcelona. La botiga estava formada per un casal fortificat, sitges, una torre de defensa i un nucli de població petit.
L'any 1408, el procurador general de l'arquebisbe de Tarragona va donar avís als nuclis costaners que s'havien albirat vuit naus corsàries. Aquest avís no va arribar a temps a Miramar i els corsaris la van destruir i van agafar com a ostatges la majoria dels seus habitants. La Comuna del Camp va haver de pagar 2.000 lliures per rescatar als captius.
El 1494 encara tenia batlle propi. A la fi del segle xv, el camí i les instal·lacions de Miramar van ser abandonats definitivament, però hi quedà un petit nucli de població. El 1504 es parla d'una torre amb guàrdia permanent, a la qual es dotà d'artilleria el 1590. El 1592 tenia el mateix batlle que Mont-roig. El 1601 el comú de Mont-roig proposà la unificació dels dos termes, cosa que es concretà el 1606. El 1678 s'informa que el poble era deshabitat i que les aigües de la mar arribaven fins a les cases. El 1719 els edificis que quedaven van ser descrits com: "una torre a la orilla del mar que sirve de atalaya y es del término de Montroig". Al començament del segle xix l'estructura de l'establiment barceloní es mantenia encara, i ben visibles dues de les quatre torres que havien existit, i les armes de la ciutat també ben visibles, les sitges i el forn de pa. La torre de guarda va ser volada pels anglesos el 1813.
Posteriorment, ha estat incorporat al complex turístic de la Costa Daurada, amb la urbanització Pins de Miramar.

## Referències

* ↑ Anguera, Pere. Història dels pobles del Baix Camp. Reus: Reus Diari, 1989, p. 209.
* «Fortalesa i botiga del blat de Barcelona, de Miramar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 abril 2012].

## Enllaços externs

* «Fortalesa i botiga del blat de Barcelona, de Miramar». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Emil Młynarski

Emil Szymon Młynarski, nascut Belina (Kybartai (comtat de Marijampolė (Lituània), 18 de juliol, 1870 - Varsòvia, 5 d'abril, 1935), fou un director polonès, violinista, compositor, cofundador i director de la Filharmònica de Varsòvia el 1901–1905.

## Biografia

Als 10 anys, va començar a aprendre violí amb Leopold Auer al Conservatori de la Societat Imperial de Música de Sant Petersburg. A més, va estudiar composició amb Anatoly Lyadov i instrumentació amb Nikolai Rimsky-Kórsakov. L'any 1890 va començar la seva carrera com a solista interpretant, entre d'altres, a Sant Petersburg, Minsk, Grodno, Kaunas, Vílnius, Kíev, Odessa, Varsòvia, així com a Berlín, Leipzig, Magdeburg, Hannover, Mannheim, Augsburg i Londres.
El 1893 es va convertir en professor a l'escola de la Societat Musical Imperial d'Odessa (entre els seus alumnes hi havia Paweł Kochański) i el 1897 es va traslladar a Varsòvia. El 1898 va rebre un premi al Concurs de Composició. Ignacy Jan Paderewski a Leipzig per a Concert per a violí en re menor, op. 11.
En lloc de Cesare Trombini, va dirigir l'obra Carmen al Gran Teatre de Varsòvia. Des de llavors, es va implicar en l'escena de l'òpera de Varsòvia. El 1900, va ser nomenat director de la Filharmònica de Varsòvia i el seu primer director, i durant els anys 1904–1907 va ser director de l'Institut de Música de Varsòvia. Va fer molts viatges de concerts, especialment a Gran Bretanya. El 1916 es va traslladar a Moscou, on va dirigir l'orquestra del Gran Teatre, i el 1918 va tornar a Varsòvia i va reprendre la cooperació amb la Filharmònica. El 1919 va ser nomenat director del Conservatori de Varsòvia i, entre 1919 i 1929, va ser director de l'Òpera de Varsòvia.
El 1929 es va traslladar a Filadèlfia, on va esdevenir el degà del Departament d'Orquestra i Òpera del Curtis Institute of Music i el director de l'Òpera de Filadèlfia, i el 1931 va tornar a Varsòvia. Malgrat la seva salut deteriorada, la temporada 1932/1933 va ser el director de l'Òpera de Varsòvia. El 1934 va ser elegit president de l'Associació de Compositors Polonesos.
Un dels seus alumnes va ser Faustyn Kulczycki.
# La Roca d'en Feliu

La Roca d'en Feliu és una masia de Prats de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de proporcions mitjanes. La teulada és a dues aigües, feta de teula àrab, però un dels vessants és més llarga que l'altre i això dona a l'edifici un aspecte asimètric. A la façana principal, damunt d'una petita porta, destaquen dues arcades que formen una petita obertura. Davant d'aquesta façana hi ha un pati anterior o lliça i unes quadres datades a principis del segle xx. Els exteriors estan arrebossats de blanc i els marcs i les zones baixes de rosa.

## Referències

* ↑ «La Roca d'en Feliu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].
# Les Ciències i les Arts

Les Ciències i les Arts és una pintura a l'oli sobre taula, pintat entre 1607 i 1650 pel pintor neerlandès Adriaan van Stalbemt.

## Descripció i interpretació

Un grup de savis discuteix al voltant de diverses taules, mentre que l'altre grup de persones contemplen els quadres que pengen a les parets de la cambra. L'obra mostra al centre a dos personatges contemplant una quadre que representa la destrucció d'obres d'art pels protestants a finals del segle xvi. Una taula de fusta, a la part dreta de la imatge mostra àlbums amb gravats, mapes marítims, escuts, medalles, brúixoles i un globus terrícola.
La pintura té la intenció de mostrar la protecció que el catolicisme als Països Baixos espanyols feia de la cultura i de les arts, mentre que a les protestants Províncies Unides del nord aquesta protecció no existia.

## Versions del quadre

Hi ha fins a cinc versions d'aquesta pintura. Una en el Museu del Prado de Madrid, una altra a la Galerie Kugel de París, registrada el 1988; la tercera va ser registrada a la Hawkins Collection de Londres el 1951; una quarta versió, a la Galerie de Jonckheere de París el 2002; i la cinquena a la Galerie Robert Finck de Brussel·les el 1955. Les de Madrid i París són atribuïdes a Adriaan van Stalbemt, encara que hi ha dubtes sobre això.

## Referències

* 1 2 3 4 Museu del Prado. «Las Ciencias y las Artes» (en castellà). [Consulta: 27 juny 2016].
* ↑ Web Gallery of Art. «A Collector's Cabinet (detail)» (en anglès). [Consulta: 27 juny 2016].
* 1 2 3 «THE PROPERTY OF A FAMILY - Hieronymus Francken II - A COLLECTOR'S CABINET» (en anglès). [Consulta: 27 juny 2016].

## Bibliografia

* Museo Nacional del Prado «Museo del Prado». Catálogo de las pinturas [Madrid], 1972.
* Díaz Padrón, Matías. Museo del Prado: catálogo de pinturas: escuela flamenca, 1975, p. 381.

## Enllaços externs

* El museu del Prado
# Muralla de Palafrugell

Les restes de la muralla medieval de Palafrugell és un monument protegit com a bé cultural d'interès nacional del municipi de Palafrugell (Baix Empordà).

## Descripció

Les muralles van ser enderrocades i queden alguns vestigis aprofitats per edificis tardans. La resta més visibles és un arc de punt rodó situat a la plaça Nova i que la comunica amb el carrer del Consell. És format per carreus regulars de petites dimensions. En l'actualitat es troba cobert d'arrebossat, amb l'objectiu d'integrar-lo als edificis d'ambdues bandes.

## Història

La muralla tenia planta irregular. El seu traçat seguia els actuals carrers de Cavallers, els Valls, plaça Nova i Pi i Margall. L'arc de la plaça Nova correspon al portal, situat al sud-est del recinte murat, entre les torres del Consell i d'en Moragues. S'obria a l'antiga era comuna, actualment plaça Nova. La muralla tenia set torres circulars, i va ser enderrocada durant el segle xix. Entre el 1816 i el 1818 s'enderrocaren sis de les set torres, i la de Can Moragues, situada a la plaça Nova, fou demolida l'any 1908.
Tanmateix els llenços de muralla es devien aprofitar ja abans de l'enderroc de les torres, per a bastir-hi edificis adossats. S'han trobat vestigis de la muralla a la Sabateria Cama del número 25 del carrer de Cavallers, i és probable que se n'hagin conservat molts més, constituint parets de les cases existents.

## Referències

* 1 2 «Restes de la muralla medieval». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 abril 2012].
* ↑ «Restes de la muralla medieval». Pla Especial de Protecció i Intervenció en el Patrimoni Històric de Palafrugell p. 347-348. Ajuntament de Palafrugell. [Consulta: 5 maig 2012].
# (2267) Agassiz

(2267) Agassiz és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert per l'equip de l'Observatori de l'Harvard College el 9 de setembre de 1977 des de l'Estació George R. Agassiz, Estats Units.
Inicialment va ser designat com 1977 RF. Més endavant es va anomenar en honor del naturalista suís Louis Agassiz (1807-1873), del zoòleg i oceanògraf nord-americà Alexander Agassiz (1835-1910), fill de l'anterior, i de l'astrònom i mecenes nord-americà George Russell Agassiz (1862-1951), net del primer.
Orbita a una distància mitjana del Sol de 2,217 ua, podent allunyar-se'n fins a 2,526 ua i acostar-s'hi fins a 1,908 ua. Té una inclinació orbital de 1,954° i una excentricitat de 0,1392. Empra a completar una òrbita al voltant del Sol 1206 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 1r novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 26 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=2267.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(2267) Agassiz» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 29 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(2267) Agassiz» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 29 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (2267) Agassiz» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 29 juny 2018].
# Duplicació cromosòmica

La duplicació gènica (o duplicació cromosòmica o amplificació gènica) és un mecanisme important mitjançant el qual es genera material genètic nou durant l'evolució molecular. Es pot definir com qualsevol duplicació d'una regió d'ADN que conté un gen. Les duplicacions de gens poden sorgir com a producte de diversos tipus d'errors en la maquinària de replicació i reparació de l'ADN, així com a través de la captura fortuïta per part d'elements genètics egoistes. Les fonts habituals de duplicacions de gens inclouen la recombinació ectòpica, l'esdeveniment de retrotransposició, l'aneuploïdia, la poliploïdia i el lliscament de la replicació.

## Referències

* ↑ Zhang J Trends in Ecology & Evolution, 18, 6, 2003, pàg. 292–8. DOI: 10.1016/S0169-5347(03)00033-8.
# Alphonse Munchen

Alphonse Munchen (Diekirch, 3 de setembre de 1850 - Ciutat de Luxemburg, 25 de gener de 1917) va ser un enginyer i polític luxemburguès. Va ocupar el càrrec d'alcalde de la ciutat de Luxemburg entre 1904 i 1915.
Munchen va néixer dins d'una de les principals famílies de Luxemburg a Diekirch. Va estudiar a la Universitat de Lieja, on va obtenir el títol d'enginyer industrial, treballant tant a Bèlgica i Luxemburg a la indústria de l'acer. Munchen va participar en la fundació de la fàbrica d'acer a Rodange, i en el desenvolupament de la Prince Henri Railway. Després, va passar molts anys treballant en l'Imperi Rus, en particular als Urals i Sibèria, on va ajudar a desenvolupar la infraestructura d'acer d'aquestes àrees.
El 1892, va entrar a l'ajuntament de la ciutat de Luxemburg, on va estar fins a 1904, quan es va convertir en alcalde de la ciutat. També va representar a la ciutat a la legislatura nacional de la Cambra de Diputats de Luxemburg.
Hi ha un carrer a Merl, Ciutat de Luxemburg, amb el nom de Munchen (Rue Alphonse Munchen).

## Referències

* ↑ Wirion, 1949, p. 381.
* 1 2 Wirion, 1949, p. 391.

## Bibliografia

* Wirion, Louis. «La famille Munchen». A: Mersch, Jules. Biographie nationale du pays de Luxembourg (en francés). Luxembourg City: Victor Buck, 1949 [Consulta: 9 agost 2015].

## Vegeu també

* Llista d'alcaldes de la Ciutat de Luxemburg
# (1104) Syringa

(1104) Syringa és l'asteroide número 1104 situat en el cinturó principal. Va ser descobert per l'astrònom Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg, el 9 de desembre de 1928. La seva designació alternativa és 1928 XA. Deu el seu nom a un gènere de liles, el nom científic de les quals és Syringa vulgaris.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1104.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(1101) Clematis» (en anglès). Minor Planet Centerconsulta=11 de juliol de 2018.
* «Diagrama orbital de (1104) Syringa» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 11 juliol 2018].
# BMO Stadium

El BMO Stadium (anteriorment Banc of California Stadium) és un estadi de futbol situat a la ciutat nord-americana de Los Angeles, Califòrnia. Situat al barri del Parc de l'Exposició de Los Angeles. És la seu del Los Angeles Football Club de la Major League Soccer. Acabat el 2018, va ser el primer estadi exterior construït a la ciutat de Los Angeles des de 1962. Construït en el lloc de l'antic Los Angeles Memorial Sports Arena, està situat al costat del Los Angeles Memorial Coliseum i just al sud del campus principal de la Universitat del Sud de Califòrnia. L'estadi es va inaugurar el 18 d'abril de 2018.

## Història

El Los Angeles Times va informar el 17 de maig de 2015 que l'equip Los Angeles FC va triar el lloc de l'antic Los Angeles Memorial Sports Arena per construir un estadi de l'MLS de 22.000 places al Parc de l'Exposició, costant $250 milions. El grup va calcular que el projecte crearia 1.200 llocs de treball temporal de construcció i 1.800 llocs de treball a temps complet, generant $2,5 milions en els ingressos per impostos anuals. Es preveia que l'informe d'impacte ambiental, l'enderroc de l'antic Los Angeles Memorial Sports Arena i la construcció de l'estadi nou eren tres anys i es va demorar el debut de l'equip fins al 2018.
El 6 de maig de 2016, l'Ajuntament de la ciutat de Los Angeles va aprovar l'estadi, i va facilitar el camí per a la construcció de l'estadi. El 2020 finalitzà el patrocini de Banc of California. El 2023, Bank of Montreal (BMO) fou anunciat com a nou patrocinador.

## Jocs Olímpics d'estiu de Los Angeles 2028

L'estadi serà part del parc esportiu olímpic del centre i acollirà alguns esdeveniments de futbol masculí i femení quan Los Angeles aculli els Jocs Olímpics de 2028.

## Referències

* ↑ «Tri-Party Agreement between the State of California, USC, and LAFC».
* ↑ Baxter, Kevin. «Expansion L.A. Soccer Team Plans New Stadium on Sports Arena Site». Los Angeles Times, 17-05-2015. [Consulta: 13 gener 2016].
* ↑ «LAFC, Banc of California End Stadium Naming Rights Deal Early», 27-05-2020. [Consulta: 26 juliol 2021].
* ↑ «LAFC's home venue renamed as BMO Stadium». MLSsoccer.com, 19-01-2023 [Consulta: 19 gener 2023].
* ↑ «LA 2024 - Los Angeles 2024 Olympic Bid». Arxivat de l'original el 2017-02-19. [Consulta: 21 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del Banc of California Stadium
# Paul Wilwertz

Paul Wilwertz (Wiltz, 7 d'abril de 1905 - Ciutat de Luxemburg, 28 de desembre de 1979) fou un polític luxemburguès membre del Partit Socialista dels Treballadors (LSAP). Va ocupar el càrrec d'alcalde de la ciutat de Luxemburg durant cinc anys. A més a més, va ser membre de la Cambra de Diputats de Luxemburg.
Nascut a Wiltz, Wilwertz va assistir a l'Ateneu de Luxemburg a la ciutat de Luxemburg, abans d'estudiar dret a Nancy, Universitat de Montpeller i Tolosa de Llenguadoc. Es va unir al partit quan tenia 21 anys. El 1945 va ser el Director de l'Oficina Nacional d'Ocupació (ONT). El mateix any, va ser nomenat membre del Consell d'Estat i va seure al Consell d'Administració de la LSAP per primera vegada.
També va ser elegit per al consell de l'Ajuntament de la ciutat de Luxemburg. A l'any següent, va ser el candidat del LSAP per a alcalde, en aquesta ocasió no va obtenir l'èxit esperat. Va ser membre de la Cambra de Diputats a les eleccions legislatives luxemburgueses de 1951. Va renunciar al seu càrrec a l'ONT, i es va convertir en President del seu partit, ocupant el càrrec durant un any.
Wilwertz va renunciar al Consell d'Estat el 29 de juny de 1954, després de les eleccions de 1954, per poder unir-se al govern com Comissari General d'Assumptes Econòmics. Es va reprendre el càrrec de president del partit LSAP el 1955. El 31 de desembre 1957, el seu títol va ser modificat per fer-ho per primera vegada com a Secretari d'Estat de Luxemburg. L'11 de febrer de 1958, va ser novament promogut com a Ministre d'Economia en substitució de Michel Rasquin.
Després de les eleccions de 1959, el LSAP va ser substituït com el Partit Popular Social Cristià (CSV) soci de la coalició pel Partit Democràtic. Wilwertz va ser reelegit per al Consell d'Estat el 30 de desembre de 1959, i va romandre fins al 16 de desembre de 1968, quan novament va ser reelegit a la Cambra de Diputats. Va ser alcalde de la ciutat de Luxemburg el 1963, recolzat per una coalició LSAP-CSV, i va ocupar el càrrec des de 1964 fins a 1969.
A més a més de la seva carrera política, Wilwertz va estar molt involucrat en l'administració esportiva. Va ser President de la Federació de Ciclisme de Luxemburg abans de l'ocupació nazi, i novament des de 1945 fins a 1967, temps durant el qual també era un vicepresident de la Unió Ciclista Internacional. Entre 1950 i 1970, Wilwertz ocupo el càrrec de president del Comitè Olímpic i Esportiu Luxemburguès (COSL).

## Vegeu també

* Llista d'alcaldes de la Ciutat de Luxemburg

## Referències

* 1 2 3 «Membres depuis 1857» (en francès). Conseil d'Etat du Gran-Duiché de Luxemboug. Arxivat de l'original el 2009-11-03. [Consulta: 10 agost 2015].
* ↑ Thewes, 2006, p. 140.
* ↑ Thewes, 2006, p. 141.

## Bibliografia

* Thewes, Guy. Les gouvernements du Grand-Duché de Luxembourg depuis 1848 (PDF) (en francès). Luxembourg City: Service Information et Presse, 2006. ISBN 978-2-87999-156-6 [Consulta: 10 agost 2015].