OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Auwa

Auwa fou una tikhana tributària de Jodhpur, principat del qual formava un jagir. Abraçava 14 pobles amb una renda de 16000 rúpies (1893). Fou concedit als rajputs champawat rathor (branca Aaidanot, subbranca Tejsinhot). El jagir el formaven 14 pobles de la pargana de Sojat.
El fundador fou Rao Champa fill del raja Rao Ranmal de Marwar o Jodhpur, que va morir el 1438. Al final del segle XVII fou concedit al thakur Tej Singh de la casa reial de Rohet (segon fill del raja Dalpat Singh I). A la seva mort fou nomenat Udai Bhan, que el va perdre al cap de dos anys per oposar-se al maharaja Ajit Singh de Marwar.
Llavors va passar a Harnath Sing, fill gran de Tej Singh, que el 1706 havia rebut el jagir d'Harji, que llavors va cedir al seu germà Roop Singh; un tercer germà va rebre l'estat de Batan). El va succeir el seu fill Khushal Singh I, que va morir el 1750 a la primera batalla de Merta; la segona batalla d'aquest nom fou el 1754.
El seu fill Jait Singh va morir assassinat a Jodhpur el 1774 per orde del maharaja Vijai Singh, del que havia caigut en desgràcia; el seu fill Shiv Singh va haver de fugir de l'estat i va dominar la fortalesa de Khumbalgarh; quan el madhavrao Scindia va atacar Marwar, el maharaja Abhai Vijay Singh el va cridar; hi va anar i va ajudar el maharaja de Jodhpur o Marwar contra els marathes i va morir a la tercera batalla de Merta el 1790; en premi l'estat fou retornat al seu fill Madho Singh, el qual fou expulsat de Auwa el 1802 pel maharaja Bhim Singh de Jodhpur amb el qual tenia diferències, però el va recuperar el 1804 quan va pujar al tron de Marwar o Jodhpur el maharaja Man Singh, i se suposa que va morir poc després. Durant dos anys (1802-1804) fou dominat per Suraj Mal de Chirpatia i després de tornar Madho el 1804 el van succeir el seu fill Bakhtawar Singh i el seu net Khushal Singh II.
El 1857 el thakur Khushal Singh II va participar activament al motí dels sipais i el maharaja de Jodhpur li va confiscar el jagir amb l'autorització de les autoritats britàniques. Va intentar reconquerir el territori però es va rendir finalment el 1860 i es va retirar desterrat a Udaipur on va morir el 1864. Fou retornat el 1868 al seu fill Devi Singh amb autorització dels britànics. va accedir a l'Índia amb Jodhpur.

## Llista de sobirans

* Tej Singh ?-1706,
* Udai Bhan 1706-1708
* Harnath Sing (fill de Tej) 1708-1724
* Khushal Singh I 1724-1750 (fill)
* Jait Singh 1750-1774 (fill; un germà seu va rebre Bhitora, i una altra Lambia)
* Shiv Singh 1774-1790 (nominal)
* Madho Singh 1790-1802 (fill)
* Suraj Mal de Chirpatia 1802-1804
* Bakhtawar Singh 1804-183? (fill de Madho Singh)
* Khushal Singh II 183?-1857 (adoptat, nascut Kunwar Khushal Singh, fill de Bhawani Singh de Lambia, mort el 1864)
* A Jodhpur 1857-1868
* Devi Singh, 1868-1877
* Shambu Singh 1877-1949 (nascut 1869)

## Enllaços externs

* Genealogia per Henry Soszynski
* http://ourvillageindia.org/Place.aspx?PID=459287
# Miocardiopatia induïda per arrítmies

La miocardiopatia induïda per arrítmies (MIA) és una malaltia on la presència d'arrítmies (un ritme cardíac alterat), habitualment la taquicàrdia (freqüència cardíaca ràpida) prolongada (llavors parlaríem de miocardiopatia induïda per taquicàrdia o MIT), causen un deteriorament del miocardi (múscul cardíac), que pot provocar insuficiència cardíaca. Les persones amb MIA poden tenir símptomes associats a insuficiència cardíaca (per exemple, sensació de falta d'aire o inflor dels turmells) i/o símptomes relacionats amb la taquicàrdia o l'arrítmia (per exemple, palpitacions). Tot i que la fibril·lació auricular és la causa més freqüent de MIA, s'han associat diverses taquicàrdies i arrítmies amb la malaltia.
No hi ha criteris de diagnòstic formals per a les MIA. Així, la MIA es diagnostica normalment quan (1) les proves han exclòs altres causes de miocardiopatia i (2) hi ha una millora en la funció miocàrdica després del tractament de la taquicàrdia o l'arrítmia. El tractament de les MIA pot implicar el tractament de la insuficiència cardíaca, així com la taquicàrdia o l'arrítmia. Les MIA tenen un bon pronòstic amb el tractament, on la majoria de les persones que recuperen bona part de la seva funció cardíaca.
El nombre de casos que es produeixen no és clar. S'han informat MIA en tots els grups d'edat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Ellis, Ethan R.; Josephson, Mark E. «Heart failure and tachycardia-induced cardiomyopathy». Current Heart Failure Reports, vol. 10, 4, 01-12-2013, pàg. 296–306. DOI: 10.1007/s11897-013-0150-z. ISSN: 1546-9549. PMID: 23963583.
* 1 2 3 4 Gopinathannair, Rakesh; Etheridge, Susan P.; Marchlinski, Francis E.; Spinale, Francis G.; Lakkireddy, Dhanunjaya; Olshansky, Brian «Arrhythmia-Induced Cardiomyopathies: Mechanisms, Recognition, and Management». Journal of the American College of Cardiology, vol. 66, 15, 13-10-2015, pàg. 1714–28. DOI: 10.1016/j.jacc.2015.08.038. ISSN: 0735-1097. PMC: 4733572. PMID: 26449143.
* ↑ Sabatine, Marc S. Pocket Medicine: The Massachusetts General Hospital Handbook of Internal Medicine (en anglès). Lippincott Williams & Wilkins, 2013-10-07. ISBN 9781451193787.
* 1 2 Lishmanov, Anton; Chockalingam, Priya; Senthilkumar, Annamalai; Chockalingam, Anand «Tachycardia-Induced Cardiomyopathy: Evaluation and Therapeutic Options» (en anglès). Congestive Heart Failure, vol. 16, 3, 01-05-2010, pàg. 122–26. DOI: 10.1111/j.1751-7133.2010.00147.x. ISSN: 1751-7133. PMID: 20557332.
# La Font Vella (Moià)

La Font Vella és una font de Moià (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'antiga Font Vella es troba emplaçada en un mur format per grans carreus de pedra picada. Adossat al mur hi ha esculpit en pedra l'escut de Moià. Avui la font és regulada per una aixeta. Conserva part dels abeuradors antics.

## Història

Aquesta font fou construïda l'any 1634 al capdamunt del carrer de la Cendra (avui carrer Francesc Viñas). Per una inscripció a la mateixa font sabem que va ésser reedificada l'any 1709 fent-se'n càrrec de les despeses econòmiques la vila. L'aigua que sobrava per l'abastiment del poble la feien servir els paraires per tenyir, però aviat va ésser insuficient; el 1868 - 70 es feia venir l'aigua del cantó de Passarell i al 1931 es portava aigua de la Crespiera.

## Referències

* 1 2 «La Font Vella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 març 2019].
# Kim (pel·lícula)

Kim és una pel·lícula estatunidenca dirigida el 1950 per Victor Saville segons la novel·la de Rudyard Kipling Kim. Ha estat doblada al català

## Argument

Kim és un jove orfe d'un oficial britànic, que recorre els carrers de Lahore. Un dia coneix un lama i accepta seguir-lo en una cerca iniciàtica. Quan les autoritats britàniques descobreixen el seu origen, és col·locat en una escola anglesa. El seu gust per la llibertat concorda malament amb la disciplina que s'espera d'un fill d'oficial de la seva Graciosa Majestat. El seu coneixement dels indis i dels seus costums així com la seva habilitat a fer-se passar per un indi faran d'ell un espia per als britànics, que intenten impedir una revolució a l'Índia.

## Repartiment

* Errol Flynn: Mahbub Ali
* Dean Stockwell: Kim
* Paul Lukas: Lama
* Robert Douglas: Coronel Creighton
* Richard Hale: Hassan Bey
I, entre els actors que no surten als crèdits:
* Michael Ansara: Un guàrdia de l'harem
* Movita Castaneda: La dona amb un nen
* Jeanette Nolan: La mare de Foster

## Bibliografia

* Kim in Paul Michael, The Great American movie book, Englewood Cliffs, N.J.: Prentice-Hall, 1980. ISBN 978-0-13-363663-5, p. 148.

## Referències

* ↑ Kim
* ↑ «Fitxa doblatge». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 28 novembre 2011].
* ↑ «Kim». The New York Times.
# Serrat de la Manola

El Serrat de la Manola és una serra situada entre els municipis d'Avinyó, de la comarca del Bages, i Santa Maria d'Oló, de la del Moianès, amb una elevació màxima de 500 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Josep Aparicio

Josep Antoni Aparicio Olmedo, més conegut com a Josep Aparicio «Apa» (Godella, 11 de març de 1960) és un cantaor d'estil valencià que destaca per la seva «tessitura alta, potència aclaparadora i timbre vibrant, i com per la fantasia i la imaginació a l'hora de construir variacions i improvisacions», segons el musicòleg Vicent Torrent. El seu àlbum Flamencianes (2017) representà un diàleg fluid entre la tradició musical valenciana del fandango i el cant de batre i els estils del flamenc com la buleria i el tango.
El 1980, Apa s'inicià al cant d'estil juntament amb Josepa Blasco i Teresa Segarra. Aquesta unió professional li va permetre donar a conèixer fora de la seva terra la saba mediterrània de les variants d'aquest gènere valencià a través de concerts didàctics de música tradicional, patrocinats per la Conselleria de Cultura de la Generalitat Valenciana. El 1987 formà el grup Beniterrania, actuant en diverses convencions i festivals nacionals i internacionals.

## Discografia

* Cançons del pla i de la muntanya d'Alimara (Puput-Zafiro, 1980)
* Cants i cants (Temps Record, 2011)
* Flamencianes (Mésdemil, 2017)
* Cançons a banda (2020)
* Sinergies (autoeditat, 2021)

## Referències

* ↑ «Presentació del nou Disc d'Apa "Cançons a banda", Ajuntament de Godella» (en català). [Consulta: 27 maig 2024].
* ↑ «Josep Aparicio 'Apa' - Flamencianes». Enderrock.cat, 21-04-2017. [Consulta: 18 desembre 2021].
* ↑ «Apa, el cant valent». El País [Madrid], 02-06-2011. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Apa». Revista Caramella. [Consulta: 18 desembre 2021].
* ↑ «Josep Aparicio 'Apa' - Sinergies». Enderrock.cat, 25-07-2021. [Consulta: 18 desembre 2021].
# Enric Casanova Peiró

Enric Casanova Peiró (La Font d'en Carròs, 16 de juliol de 1964) és un polític balear, diputat al Parlament de les Illes Balears en la IX legislatura.
Llicenciat en geografia i història. Militant del PSIB-PSOE, fou director del Servei d'Ocupació de les Illes Balears a Eivissa. Fou elegit regidor a l'ajuntament de Sant Josep de sa Talaia a les eleccions municipals espanyoles de 2011. Ha estat elegit diputat pel PSIB-PSOE per Eivissa a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2015. És president de la Comissió d'economia i vicepresident de la comissió d'assumptes europeus del Parlament de les Illes Balears.

## Referències

* ↑ Enric Casanova Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. al web del PSOE
* ↑ Los 59 diputados que formarán el Parlament
* ↑ «Fitxa del Parlament Balear». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 22 setembre 2015].
# Llista de ciutats de Rússia per població

En aquesta llista de ciutats de Rússia per població s'hi mostren les ciutats russes amb una població superior a 50.000 habitants. Les dades de població corresponen als cens oficials del 2010 i del 2014.
Districtes federals de Rússia :
| Central | Sud | Nord-oest | Extrem Orient | Sibèria | Urals | Volga | Caucas Nord |
# Sala d'operacions conjuntes palestines

La Sala d'operacions conjuntes palestines (en àrab: غرقة العمليات المزترتة), també coneguda pel seu nom complet Sala conjunta per a les faccions de la resistència palestina (àrab: الغرفة المشتركة لفصائل المقاومة الفلسطينية ), és una sala d'operacions militars conjuntes que inclou les branques militars de les faccions armades palestines a la Franja de Gaza, inclosos grups islamistes i d'esquerra.

## Història

El 1996 es va formar per primera vegada per unir-se contra les hostilitats de les Forces de Defensa d'Israel durant diversos enfrontaments, en la qual incloïa a Hamàs i Gihad Islàmic palestí, però va caure en la foscor. Després, el 23 de juliol de 2018, es va desenvolupar, ampliar i formar amb el seu nom actual entre 12 ales militars, després de les violacions d'Israel a Jerusalem i la Mesquita d'Al-Aqsa, la més destacada de les quals va ser la instal·lació de portes electròniques. Actualment, consta de 12 grups armats diferents i ha coordinat una gran quantitat d'atacs contra Israel, inclosos els atacs del 7 d'octubre, i també ha coordinat la defensa i les represàlies contra l'agressió israeliana. El maig de 2023, Ayman Nofal va explicar els objectius i l'organització de la sala, que va dir era crear una aliança interorganizacional per a coordinar operacions i augmentar el potencial de la "Resistència Palestina", i perquè "es converteixi en un marc integral per a totes les organitzacions, xarxes i combatents, sense excepció". També va donar una llista de les 9 faccions de 12 que, segons va dir, estaven "completament unificades sota la sala".

## Membres

* Hamàs: Brigades Izz ad-Din al-Qassam
* Gihad Islàmic palestí: Brigades Al-Quds
* Front Popular per a l'Alliberament de Palestina: Brigades Abú Alí Mustafà
* Front Popular per a l'Alliberament de Palestina-Comandament General: Brigades Jihad Jibril
* Front Democràtic per a l'Alliberament de Palestina: Brigades de la Resistència Nacional
* Comitès de Resistència Popular: Brigades Al-Nasser Salah Al-Din
* Moviment de Llibertat Palestina: Brigades Al-Ansar
* Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa (exmembre de Fatah)

## Referències

* ↑ Tollast, Robert. «Who are Hamas's allies in Gaza? From Islamic Jihad to Marxist militants» (en anglès). The National, 15-11-2023. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ «Hamas terrorist Ayman Nofal explains the workings of the Palestinian organizations’ joint operations room in the Gaza Strip» (en anglès). Terrorism-Info.org.il. [Consulta: 16 maig 2024].
* ↑ موسى, رائد. «برا وبحرا وجوا.. المقاومة تنفذ أكبر مناورة عسكرية في غزة» (en àrab). الجزيرة نت. [Consulta: 24 desembre 2023].
* ↑ Inbari, Pinhas. «A “Joint Operations Room” in Gaza – the New Factor in the Balance of Power in Gaza» (en anglès americà). Jerusalem Center for Public Affairs, 15-11-2018. [Consulta: 24 desembre 2023].
# Pantà del Marcet

El Pantà del Marcet és un petit embassament situat a la Riera del Marcet, en el terme municipal de Granera, de la comarca del Moianès.
Està situat en el sector central-oriental del terme de Granera, a llevant del nucli principal d'aquest poble, al costat sud-oest d'on hi ha la colònia tèxtil del Marcet, lloc on hi hagué la masia del Marcet. És just a migdia de la carretera BV-1245, al Pont del Marcet i a llevant de la masia de l'Agulló.

## Referències

* 1 2 «pantà del Marcet | enciclopedia.cat». [Consulta: 30 desembre 2024].
* 1 2 «Pantà del Marcet. Granera | Mapes de Patrimoni Cultural», 14-05-2019. [Consulta: 30 desembre 2024].
# Teodor III de Rússia

Teodor III de Rússia (rus: Фёдор III Алексеевич) (Moscou, 9 de juny de 1661 - Moscou, 7 de maig de 1682) va ser tsar de Rússia. Durant el seu curt regnat (1672-1682) la influència cultural polonesa al Kremlin va arribar al punt àlgid.

## Biografia

Era fill dels tsars Aleix I i Maria Miloslàvskaia. El 1676, als 15 anys, va succeir el seu pare al tron perquè era el fill viu de més edat. Estava dotat d'un intel·lecte fi i una noble disposició. Va rebre una educació excel·lent per part de Simeó Polotsky, un monjo eslau molt ben il·lustrat. Sabia polonès i, fins i tot, coneixia el llatí, però desfigurat per una paràlisi a la meitat del cos a causa d'una misteriosa malaltia (és probable que fos escorbut), va quedar invàlid.
El 28 de juliol de 1680 va contraure matrimoni amb un aristòcrata ucraïnesa, Agatha Gruszewska, i va assumir el tron. Va ser fundador de l'acadèmia de ciències al monestir Zaikonospassky, on tot allò que no estava expressament prohibit per l'Església Ortodoxa, incloses les llengües eslaves, el grec, el llatí i el polonès, van ser tractades per erudits competents.
La principal diferència entre les reformes impulsades per Teodor III i les impulsades per Pere I, va ser que mentre les reformes del primer estaven enfocades al benefici de l'església, les de Pere I estaven enfocades a l'estat. El 1678 va tenir lloc un cens de les llars. La reforma més notable de Feodor III, feta a proposta de Vasili Galitzine, va implicar l'abolició el 1682 del sistema de Méstnitxestvo, o "lloc de prioritat", que havia paralitzat tota l'administració civil i militar del Moscòvia durant generacions. A partir d'ara, tots els nomenaments als serveis civils i militars s'havien de determinar pel mèrit i per la voluntat del sobirà, mentre que els llibres de genealogia (noblesa) s'havien de destruir.
La primera consort de Fiódor, Agaphia Simeonovna Grushevskaya, va compartir les seves opinions progressistes. Va ser la primera a defensar l'afaitar la barba.
Teodor va morir sense descendència el 7 de maig de 1682. La notícia de la seva mort va motivar la Insurrecció de Moscou de 1682.

## Referències

* ↑ Norris, Stephen M.; Sunderland, Willard. Russia's People of Empire: Life Stories from Eurasia, 1500 to the Present (en anglès). Indiana University Press, 2012, p. 60. ISBN 978-0-253-00184-9.
* ↑ Bain, 1911, p. 765.
* ↑ Moon, David. «1: Population». A: The Russian Peasantry 1600–1930: The World the Peasants Made. revised. London: Routledge, 1999, p. 20. ISBN 9781317895190. «The main sources for the population of the Russian state in the two centuries or so before 1897 are the ten poll tax censuses or revisions (revizii) held between 1719-21 and 1857-58 and the household tax census of 1678.»
* ↑ Bain, 1911, p. 765–766.
* ↑ Bain, 1911, p. 766.

## Bibliografia

* Aquest article incorpora text d'una publicació que ara és de domini públic: Bain, Robert Nisbet (1911). "Theodore s.v. Theodore III.". In Chisholm, Hugh (ed.). Encyclopædia Britannica. Vol. 26 (11th ed.). Cambridge University Press. pp. 765–766.
# Richmond Forson

Richmond Forson (Aflao, 23 de maig de 1980) és un exfutbolista togolès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Togo amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 2006.
Pel que fa a clubs, destacà a Vendée Poiré sur Vie, AS Cherbourg Football i Thouars Foot 79.

## Referències

* ↑ Richmond Forson Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ "Die Sperber" – Togos Nationalmannschaft Arxivat 2009-06-26 a Wayback Machine. on www.togo2006.de
* ↑ FIFA.com – FIFA Spielerstatistik Richmond FORSON Arxivat 2012-02-25 a Wayback Machine. on www.de.fifa.com
* ↑ Profile & Stats on www.playerhistory.com
* ↑ Forson: "Es geht für uns auch um die Ehre" on www.kicker.de
* ↑ Football: la fiche de Richmond Forson on www.lequipe.fr
* ↑ Cfa2 : Richmond Forson testé par Thouars – La Nouvelle République - on www.fr.newspeg.com
* ↑ Richmond Forson a National-Football-Teams.com (anglès)
# L'Orontea

L'Orontea és una òpera d'Antonio Cesti sobre un llibret de Giovanni Filippo Apolloni, basat en un altre de Giacinto Andrea Cicognini, estrenada a Innsbruck el 19 de febrer de 1656.
Orontea va ser una de les òperes italianes més populars del segle XVII. Inclou àries conegudes per a soprano com "Intorno all'idol mio", "Addio Corindo" i "Il mio ben dice ch'io speri". Va ser una obra molt popular a Itàlia on es representà pràcticament sense interrupcions fins al 1683. Va ser recuperada més de 17 vegades abans del 1700, incloent-hi representacions a Gènova, Roma, Florència, Torí, Milà, Bolonya, Venècia, Palerm, Nàpols, Hannover, coincidint amb l'època en què l'òpera italiana es començava a difondre arreu d'Europa. Gairebé tota la partitura es va perdre, i l'òpera va quedar oblidada. Es van descobrir diversos manuscrits durant la dècada de 1950. Les representacions modernes van començar el 1961 a la Piccola Scala de Milà amb Teresa Berganza i Carlo Cava, dirigits per Bruno Bartoletti. René Jacobs va dirigir una producció el 1982 a Innsbruck, i Ivor Bolton el 2015 a l'Oper Frankfurt. L'obra es va interpretar per primera vegada a Austràlia amb Pinchgut Opera el 2022. Una nova posada en escena ha estat inclosa en la temporada 2023/2024 del Teatro alla Scala de Milà, dirigida per Giovanni Antonini, amb direcció escènica de Robert Carsen i Stéphanie d'Oustrac en el paper principal.
Se situa a mig camí entre l'òpera de cort i l'òpera lírica, intentant fins i tot fer-ne una síntesi. No s'hi troben commemoracions històriques, ni finalitats al·legòriques sinó simplement una diversió on l'amor s'encén i s'apaga en un instant, quan el menyspreu succeeix a l'adoració. En aquest joc de l'amor i de l'atzar, tots els personatges cremen en el mateix foc, sense poder-se resistir, proclamant tots, per torns, que l'amor ignora la llei.

## Referències

* ↑ "Laughs; then and now" per Genevieve Lang, Pinchgut Opera, 12 de maig de 2022
* ↑ Tim Carter: Understanding Italian Opera. Oxford University Press, 2015, ISBN 978-0-19-024794-2, doi:10.1093/acprof:oso/9780190247942.001.0001, p. 6.
* ↑ Silke Leopold: Die Oper im 17. Jahrhundert. Handbuch der musikalischen Gattungen, vol. 11. Laaber, 2004, ISBN 3-89007-134-1, p. 273.
* ↑ "Pinchgut Opera: Orontea, Limelight
* ↑ Pinchgut Opera presents Orontea by Cesti, juny de 2022, pinchgutopera.com. Consultat el 19 de juny de 2024.

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants
# Ordinador quàntic Kane

L'ordinador quàntic Kane és una proposta d'ordinador quàntic escalable proposada per Bruce Kane l'any 1998, que aleshores era a la Universitat de Nova Gal·les del Sud. Sovint pensat com un híbrid entre els ordinadors quàntics de punt quàntic i de ressonància magnètica nuclear (RMN), l'ordinador Kane es basa en una sèrie d'àtoms donants de fòsfor individuals incrustats en una xarxa de silici pur. Tant els espins nuclears dels donants com els espins dels electrons donants participen en el càlcul.
A diferència de molts esquemes de càlcul quàntic, l'ordinador quàntic Kane és en principi escalable a un nombre arbitrari de qubits. Això és possible perquè els qubits es poden abordar individualment per mitjans elèctrics.
La proposta original demana que els donants de fòsfor es col·loquin en una matriu amb un espai de 20 nm, aproximadament 20 nm sota la superfície. Una capa d'òxid aïllant es fa créixer a la part superior del silici. Les portes metàl·liques A es dipositen a l'òxid per sobre de cada donant, i les portes J entre els donants adjacents.
Els donants de fòsfor són $^{31}$ P isotòpicament pur, que tenen un espín nuclear d'1/2. El substrat de silici és isotòpicament pur $^{28}$ Si que té un espín nuclear 0. L'ús del gir nuclear dels donants P com a mètode per codificar qubits té dos avantatges principals. En primer lloc, l'estat té un temps de decoherència extremadament llarg, potser de l'ordre de $^{10-18}$ segons a temperatures de millikelvin. En segon lloc, els qubits es poden manipular aplicant un camp magnètic oscil·lant, com en les propostes típiques de RMN. En alterar la tensió a les portes A, hauria de ser possible alterar la freqüència de Larmor dels donants individuals. Això permet abordar -los individualment, posant donants específics en ressonància amb el camp magnètic oscil·lant aplicat.
La proposta de lectura de Kane va ser aplicar un camp elèctric per fomentar el túnel d'un electró depenent de l'espín per transformar dos donants neutres en un estat D $^+$ – D $^–$, és a dir, un en què dos electrons s'associen amb el mateix donant. L'excés de càrrega es detecta després mitjançant un transistor d'un sol electró. Aquest mètode té dues grans dificultats. En primer lloc, l'estat $^–$ té un fort acoblament amb l'entorn i, per tant, un curt temps de decoherència. En segon lloc, i potser més important, no és clar que l'estat $^–$ tingui una vida útil prou llarga per permetre la lectura — els túnels d'electrons a la banda de conducció.

## Referències

* ↑ Kane, B.E. (1998)"A silicon-based nuclear spin quantum computer ", Nature, 393, p133
* ↑ Centre for Quantum Computation & Communication Technology
* ↑ Schofield, S. R. Atomically precise placement of single dopants in Si. arΧiv:cond-mat/0307599 2003
* ↑ O'Gorman, J. A silicon-based surface code quantum computer. arΧiv:1406.5149 2014
* ↑ Hill, Charles D.; Goan, Hsi-Sheng «Fast nonadiabatic two-qubit gates for the Kane quantum computer». Physical Review A, 68, 1, 22-07-2003, pàg. 012321. DOI: 10.1103/PhysRevA.68.012321.