OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Adler Capelli

Adler Capelli (San Pietro in Casale, Emília-Romanya, 8 de novembre de 1973) va ser un ciclista italià que va destacar especialment en el Ciclisme en pista on va aconseguir els majors èxits. Va participar en tres Jocs Olímpics d'estiu.
Del seu palmarès destaquen dos Campionat del món de persecució per equips.

## Palmarès en pista

* 1990
** Campió d'Itàlia en persecució júnior
** Campió d'Itàlia en quilòmetre júnior
* 1991
** Campió d'Itàlia en persecució júnior
** Campió d'Itàlia en quilòmetre júnior
* 1992
** Campió d'Itàlia en persecució per equips
* 1993
** Campió d'Itàlia en persecució per equips
* 1994
** Campió d'Itàlia en persecució per equips
* 1996
** Campió del Món en Persecució per equips (amb Cristiano Citton, Andrea Collinelli i Mauro Trentini)
* 1997
** Campió del Món en Persecució per equips (amb Cristiano Citton, Andrea Collinelli i Mario Benetton)

### Resultats a la Copa del Món

* 1998
** 1r a Hyères, en Persecució per equips
* 2000
** 1r a Torí, en Persecució per equips

## Referències

* ↑ «Adler Capelli» (en anglès). Museo del ciclismo. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Adler Capelli» (en anglès). olympedia. [Consulta: 29 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
# Steffen Wesemann

Steffen Wesemann (Wolmirstedt, Saxònia-Anhalt, 11 de març de 1971) va ser un ciclista que fou professional entre 1992 i 2008. Alemany de naixement, el 19 de setembre de 2005, ell i la seva família, van rebre la nacionalitat suïssa pel fet d'haver viscut durant molts anys a Küttigen.
Amb els colors de l'Alemanya de l'Est, va guanyar una medalla als Campionats del món júnior en ruta. Va participar als Jocs Olímpics d'estiu de 1992.
Durant la seva carrera aconseguí més de 40 victòries, destacant per damunt de totes la victòria al Tour de Flandes de 2004.

## Palmarès

* 1991
** 1r al Tour de Berlín
* 1992
** 1r a la Cursa de la Pau i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Niedersachsen-Rundfahrt i vencedor de 2 etapes
* 1993
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
* 1996
** 1r a la Cursa de la Pau i vencedor de 7 etapes
* 1997
** 1r a la Cursa de la Pau i vencedor de 4 etapes
* 1998
** Vencedor d'una etapa del Sachsen-Tour
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Castella i Lleó
* 1999
** 1r a la Cursa de la Pau i vencedor de 3 etapes
* 2000
** 1r a la Rund um Köln
** 1r al Gran Premi del cantó d'Argòvia
** Vencedor d'una etapa del Tour Down Under
** Vencedor de 2 etapes de la Cursa de la Pau
* 2003
** 1r a la Cursa de la Pau i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa del Sachsen-Tour
* 2004
** 1r al Tour de Flandes

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1993. Abandona (7a etapa)
* 1994. Abandona
* 1995. Abandona (11a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 1999. 73è de la classificació general
* 2000. Abandona (14a etapa)
* 2001. Abandona (12a etapa)
* 2002. 99è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1995. 99è de la classificació general
* 1996. 80è de la classificació general
* 2003. 110è de la classificació general
* 2004. Abandona (5a etapa)

## Referències

* ↑ «Steffen Wesemann» (en francès). Memoire du cyclisme. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Wesemann turns Swiss» (en anglès). cyclingnews, 02-02-2005. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Steffen Wesemann» (en anglès). olympedia. [Consulta: 29 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Steffen Wesemann a sitiodeciclismo.net
# Rømø

Rømø és la més meridional de les illes Frisones Septentrionals habitades que hi ha a Dinamarca. Està situada davant la costa est de la península de Jutlàndia, entre Sylt i Mandø. Té una superfície de 129 km² i el 2024 hi vivien 569 persones. Administrativament forma part del municipi de Tønder.
Un dic de 9 km uneix l'illa amb terra ferma. Hi ha també transbordadors fins a Havneby, poble de l'illa.. Com les altres illes Frisones, Rømø ha canviat de dimensions a través de la història.
Durant molt de temps la pesca fou la principal font d'ingressos de l'illa. Amb el temps el comerç hi guanyà importància, tot i que avui en dia l'illa viu essencialment del turisme. Així, actualment disposa de museus, monuments i un parc d'atraccions, a més de les platges.

## Referències

* ↑ «Statistikbanken». [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ Sylt Ferry website retrieved Aug 2017, updated June 2023
* ↑ «Visit Rømø & Tønder | Nationalpark Vadehavet og Vesterhavet.» (en danès). [Consulta: 29 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Informació turística de l'illa (en danès, anglès i alemany)
# Halterofília als Jocs Olímpics d'estiu de 1976

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 celebrats a la ciutat de Mont-real (Canadà) es disputaren nou proves d'halterofília, totes elles en categoria masculina. Les proves es realitzaren el dia 18 de juliol de 1976 al St. Michel Arena de la ciutat canadenca. Participeren un total de 173 halters de 46 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| – 52 kg | Aleksandr Voronin | György Kõszegi | Mohammad Nassiri |
| – 56 kg | Norair Nurikian | Grzegorz Cziura | Kenkichi Ando |
| – 60 kg | Nikolai Kolesnikov | Georghi Todorov | Kazumasa Hirai |
| – 67.5 kg | Pyotr Korol | Daniel Senet | Kazimierz Czarnecki |
| – 75 kg | Yordan Mitkov | Vartan Militosyan | Peter Wenzel |
| – 82.5 kg | Valery Shary | Trendafil Stoitchev | Peter Baczako |
| – 90 kg | David Rigert | Lee James | Atanas Shopov |
| – 110 kg | Yuri Zaitsev | Krastiu Semerdzhiev | Tadeusz Rutkowski |
| + 110 kg | Vasiliy Alekseyev | Gerd Bonk | Helmut Losch |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 7 | 1 | 0 | 8 |
| 2 | Bulgària | 2 | 3 | 1 | 6 |
| 3 | RDA | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 3 | Polònia | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 5 | Hongria | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | Estats Units | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | Japó | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 9 | Iran | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Weightlifting at the 1976 Summer Olympics». [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ El polonès Zbigniew Kaczmarek guanyà la prova, però posteriorment fou desqualificat per donar positiu en un control antidopatge per consum d'esteroides anabolitzants.
* ↑ El búlgar Blagoy Blagoev guanyà la medalla de plata, però posteriorment fou desqualificat per donar positiu en un control antidopatge per consum d'esteroides anabolitzants.
* ↑ El búlgar Valentin Khristov guanyà la prova, però posteriorment fou desqualificat per donar positiu en un control antidopatge per consum d'esteroides anabolitzants.
# Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1984

En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 celebrats a la ciutat de Los Angeles (Estats Units d'Amèrica) es disputaren 12 proves de boxa, totes elles en categoria masculina, i una més que en l'edició anterior. La competició es dugué a terme entre el dia 29 de juliol i l'11 d'agost de 1984 al Los Angeles Memorial Sports Arena. En la competició de boxa participaren un total de 354 boxadors de 81 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| - 48 kg | Paul Gonzales | Salvatore Todisco | Marcelino Bolivar |
| - 48 kg | Paul Gonzales | Salvatore Todisco | Keith Mwila |
| - 51 kg | Steve McCrory | Redzep Redzepovski | Eyüp Can |
| - 51 kg | Steve McCrory | Redzep Redzepovski | Ibrahim Bilali |
| - 54 kg | Maurizio Stecca | Héctor López | Pedro Nolasco |
| - 54 kg | Maurizio Stecca | Héctor López | Dale Walters |
| - 57 kg | Meldrick Taylor | Peter Konyegwachie | Omar Catari |
| - 57 kg | Meldrick Taylor | Peter Konyegwachie | Türgüt Aykaç |
| - 60 kg | Pernell Whitaker | Luis Ortiz | Chun Chil-Sung |
| - 60 kg | Pernell Whitaker | Luis Ortiz | Martin Ndongo |
| - 63.5 kg | Jerry Page | Dhawee Umponmaha | Mircea Fulger |
| - 63.5 kg | Jerry Page | Dhawee Umponmaha | Mirko Puzović |
| - 67 kg | Mark Breland | An Young-Su | Luciano Bruno |
| - 67 kg | Mark Breland | An Young-Su | Joni Nyman |
| - 71 kg | Frank Tate | Shawn O'Sullivan | Christophe Tiozzo |
| - 71 kg | Frank Tate | Shawn O'Sullivan | Manfred Zielonka |
| - 75 kg | Shin Joon-Sup | Virgil Hill | Aristides González |
| - 75 kg | Shin Joon-Sup | Virgil Hill | Mohamed Zaoui |
| - 81 kg | Anton Josipovic | Kevin Barry | Evander Holyfield |
| - 81 kg | Anton Josipovic | Kevin Barry | Mustapha Moussa |
| - 91 kg | Henry Tillman | Willie DeWit | Angelo Musone |
| - 91 kg | Henry Tillman | Willie DeWit | Arnold Vanderlyde |
| + 91 kg | Tyrell Biggs | Francesco Damiani | Aziz Salihu |
| + 91 kg | Tyrell Biggs | Francesco Damiani | Robert Wells |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 9 | 1 | 1 | 11 |
| 2 | Itàlia | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 3 | Iugoslàvia | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 4 | Corea del Sud | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 5 | Canadà | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 6 | Puerto Rico | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 7 | Mèxic | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Nigèria | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Nova Zelanda | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Tailàndia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 | Algèria | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 11 | Turquia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 11 | Veneçuela | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 14 | Camerun | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 | Finlàndia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 | Kenya | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 | Països Baixos | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 | República Dominicana | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 | RFA | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 | Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 | Zàmbia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Boxing at the 1984 Summer Olympics». [Consulta: 29 desembre 2024].
# Voleibol als Jocs Olímpics d'estiu de 1980

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 celebrats a la ciutat de Moscou (Unió Soviètica) es disputaren dues proves de voleibol, una en categoria masculina i una altra en categoria femenina. La competició tingué lloc entre els dies 20 i l'1 d'agost de 1980.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 204 jugadors, entre ells 114 homes i 90 dones, de 13 comitès nacionals diferents:
| Categoria masculina Brasil Bulgària Cuba Itàlia Iugoslàvia Líbia Polònia Romania Txecoslovàquia Unió Soviètica | Categoria femenina Brasil Bulgària Cuba Hongria Perú RDA Romania Unió Soviètica |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Categoria masculina Detalls | Unió SovièticaYuri Panchenko Viacheslav Zaitsev Aleksandr Savin Vladimir Dorokhov Aleksandr Ermilov Pavel Selivanov Oleg Moliboga Vladimir Kondra Vladimir Chernyshev Fiodor Lashchenov Valeri Krivov Viljar Loor | Bulgària Stoyan Gunchev Hristo Stoianov Dimitar Zlatanov Dimitar Dimitrov Tsano Tsanov Stefan Dimitrov Petko Petkov Mitko Todorov Kaspar Simeonov Emil Valchev Hristo Iliev Yordan Angelov | RomaniaCorneliu Oros Laurentiu Dumanoiu Dan Girleanu Nicu Stoian Sorin Macavei Constantin Sterea Neculae Pop Günther Enescu Valter Corneliu Chifu Marius Cata-Chitiga Florin Mina Viorel Manole |
| Categoria femenina Detalls | Unió Soviètica Nadezhda Radzevich Natalia Razumova Olga Solovova Elena Akhaminova Larisa Pavlova Elena Andreiuk Irina Makogonova Liubov Kozyreva Svetlana Nikishina Liudmila Chernysheva Svetlana Badulina Lidia Loginova | RDAUte Kostrzewa Andrea Heim Annette Schultz Christine Mummhardt Heike Lehmann Barbara Czekalla Karla Roffeis Martina Schmidt Anke Westendorf Karin Püschel Brigitte Fetzer Katharina Bullin | Bulgària Tania Dimitrova Valentina Ilieva Galina Stancheva Sílvia Petrúnova Anka Khristolova Verka Borisova Margarita Gerasimova Rumiana Kaicheva Maia Georgieva Tania Gogova Tsvetana Bozhurina Rositsa Dimitrova |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2 | Bulgària | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 3 | RDA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Volleyball at the 1980 Summer Olympics». [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Volleyball, Men». [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Volleyball, Women». [Consulta: 29 desembre 2024].
# Lubor Tesař

Lubor Tesař (Plzeň, 11 de maig de 1971) va ser un ciclista txec que fou professional del 2000 a 2006. Va començar a competir encara sota bandera de Txecoslovàquia on va guanyar alguns campionats nacionals. Del seu palmarès també destaca la medalla de bronze al Campionat del món en ruta amateur de 1993 darrere de l'alemany Jan Ullrich i el letó Kaspars Ozers.Va participar als Jocs Olímpics d'Estiu de 1992.

## Palmarès en ruta

* 1990
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 1991
** 1r a la Volta a la Baixa Saxònia i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 1992
** 1r a la Volta a Eslovàquia
* 1993
** 1r al Campionat de Txecoslovàquia en ruta
** Vencedor de 3 etapes a la Cursa de la Pau
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Baviera
* 1994
** Campió de Txèquia en ruta
* 1999
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Sèrbia
* 2000
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Sèrbia
* 2001
** 1r al Poreč Trophy 5
** Vencedor de 2 etapes al Giro del Cap
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Aràbia Saudita
* 2002
** 1r a la Rund um Düren
** Vencedor de 3 etapes al Tour de Beauce
* 2003
** Campió de Txèquia en ruta
** Vencedor d'una etapa al Tour de Beauce
* 2004
** 1r a la Volta a Bohèmia i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Giro del Cap
* 2005
** 1r al Sparkassen Giro Bochum
* 2006
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de la Pau

## Palmarès en pista
### Resultats a la Copa del Món

* 2000
** 1r a Moscou, en Òmnium

## Referències

* ↑ «Lubor Tesař» (en anglès). Museo del ciclismo. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Lubor Tesař» (en anglès). olympedia. [Consulta: 29 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# John den Braber

John den Braber (Rotterdam, 16 de setembre de 1970) va ser un ciclista neerlandès, professional del 1996 al 2002. Va combinar la carretera amb la pista i va participar en els Ciclisme als Jocs Olímpics de 1992 i del 2000.
Un cop retirat, va passar a fer tasques de director esportiu.

## Palmarès en ruta

* 1990
** 1r al Teleflex Tour i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
* 1991
** 1r al Gran Premi de Waregem
** 1r a la Ster van Brabant i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa del Teleflex Tour
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Hessen
* 1992
** 1r a l'Omloop der Kempen
** Vencedor d'una etapa del Circuit de La Sarthe
** Vencedor de 3 etapes de l'Olympia's Tour
* 1993
** Campió dels Països Baixos amateur en ruta
** Vencedor de 2 etapes de l'Olympia's Tour
* 1994
** 1r a l'Omloop van de Glazen Stad
** Vencedor de 3 etapes de l'Olympia's Tour
** Vencedor d'una etapa del Commonwealth Bank Classic
* 1995
** 1r a la Volta a Holanda Septentrional
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suècia
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
* 1999
** 1r a la Ronde van Midden-Brabant
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour

## Palmarès en pista

* 1989
** Campió dels Països Baixos en puntuació
** Campió dels Països Baixos en quilòmetre contrarellotge
* 2000
** Campió dels Països Baixos en puntuació

## Referències

* ↑ «John den Braber» (en anglès). Museo del ciclismo. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «John den Braber» (en anglès). olympedia. [Consulta: 29 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a procyclingstats.com
# Henric Horn af Åminne

Henric Arvid Bengt Christer Horn af Åminne (Estocolm, 12 de març de 1880 - Estocolm, 6 de desembre de 1947) va ser un militar i genet suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla d'or en la prova del concurs per equips del programa d'hípica, formant equip amb Axel Nordlander, Nils Adlercreutz i Ernst Casparsson, amb el cavall Omen. En el concurs individual fou desè.

## Referències

* ↑ «Henric Horn af Åminne Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de març 2016. [Consulta: 27 gener 2017].
* ↑ Henrik Horn af Åminne. Comitè Olímpic Suec
# Goril·la de les planes occidental

El goril·la de les planes occidental (Gorilla gorilla gorilla) és una subespècie de goril·la occidental (Gorilla gorilla) que viu en els boscos montans primaris i secundaris i en les zones baixes i pantanoses d'Angola, Camerun, República Central Africana, República del Congo, República Democràtica del Congo, Guinea Equatorial i Gabon. És el tipus de goril·la que es troba normalment en els zoològics. El Floquet de neu pertanyia a aquesta subespècie de goril·la.

## Comportament

Aquesta subespècie es desplaça en grups fins a uns 35 km del seu lloc d'origen, fins a uns 4 km diaris. No mostren un comportament territorial i grups veïns sovint se solapen (Bermejo, 2004, Doran et al., 2004). Semblen seguir un patró de desplaçament que respon a la disponibilitat de fruits madurs. Els caçadors humans i els lleopards poden influir en els seus patrons de desplaçament.
Viuen en grups familiars amb un mascle dominant, de cinc a set femelles adultes, cries i adolescents i possiblement uns pocs mascles no dominants. Es reprodueixen lentament, ja que les femelles no entren en edat reproductiva fins als nou o deu anys i aleshores només tenen un fill per part, aproximadament cada cinc anys.

## Mida

Aquesta és la subespècie de mida més petita dels goril·les. Un mascle dret pot fer d'1,5 a 1,8 m d'alt i pesar 140-270 kg. Les femelles fan 1,5 m d'alt i pesen aproximadament la meitat que els mascles.

## Dieta

Mengen plantes incloent el bambú i ocasionalment insectes i petits rèptils. Els mascles mengen uns 9 kg de menjar cada dia.

## Conservació

En la dècada de 1980 se'n censaren els de l'Àfrica equatorial, donant 100.000 individus. Posteriorment es van reduir a uns 50.000. Nous descobriments han fet pujar aquest nombre i l'actual població s'estima en uns 150.000-200.000. Però segueixen vulnerables al virus de l'Ebola, la desforestació i la caça furtiva.
En els zoològics de tot el món n'hi ha uns 550.

## Galeria

* Goril·la de les planes occidental en el zoo de Cincinnati
* Vídeo d'un goril·la de les planes occidental en el Disney's Animal Kingdom
* Vídeo d'un goril·la de les planes occidental en el Disney's Animal Kingdom
* Vídeo d'un goril·la de les planes occidental en el Disney's Animal Kingdom

## Referències

* 1 2 Prince-Hughes, Dawn. Songs of the Gorilla Nation. Harmony, 1987, p. 66. ISBN 1400050588.
* ↑ Planet Of No Apes? Experts Warn It's Close CBS News Online, 2007-09-12.
* 1 2 «Western lowland gorilla». Philadelphia Zoo. Arxivat de l'original el 2017-09-29. [Consulta: 1r novembre 2011].
* 1 2 CNN «More than 100,000 rare gorillas found in Congo». CNN, 05-08-2008 [Consulta: 5 agost 2008].

## Enllaços externs

* The Gorilla Foundation
* The Big Zoo: Western Lowland Gorilla
# Jordi Magraner

Jordi Magraner (Casablanca, 6 de desembre de 1958 - Districte de Chitral, 2 d'agost de 2002) fou un antropòleg i zoòleg d'origen valencià, i francès d'adopció.

## Biografia

Fill de republicans valencians que es van exiliar al protectorat espanyol del Marroc, Jordi Magraner va néixer a Casablanca. Als tres anys, es van traslladar temporalment a un barri perifèric de València només per tres anys. Finalment, la família dels Magraner es va establir a la perifèria de la ciutat de Valença, on en Jordi va créixer.
En Jordi va fer nombrosos viatges naturalistes per Europa per preparar-se per a les altes muntanyes que havia escollit explorar com a part de la seva recerca, és a dir, les muntanyes de l' Hindu Kush al nord del Pakistan, zones allunyades i encara poc explotades per l'home i que mai havien estat objecte de investigacions prèvies sobre homes salvatges.
L'any 1987 va emprendre l'expedició pel qual s'havia preparat viatjant cap a la part pakistanesa de l'Hindu Kush. S'hi va instal·lar amb els kalash per investigar la fauna de les muntanyes i així com investigar la possibilitat de trobar-hi l'home salvatge, l'anomenat ieti (conegut localment com barmano). Pocs anys després, fou amenaçat pels talibans, quan aquests van començar a expandir-se per la zona.
El 2 d'agost de 2002, fou trobat degollat amb una arma blanca a casa seva en un poble que es troba a prop de la ciutat de Bumburet juntament amb el seu ajudant de dotze anys, Wazir Ali. Quatre dies després, la policia local van detenir sis sospitosos que eren residents de la zona. Encara no és del tot clar el motiu de l'assassinat, si bé alguns assenyalen homosexualitat, la pedofília o la predicació del cristianisme.

## Referències

* 1 2 324cat. «Gabi Martínez novel·la la història real de Jordi Magraner, un zoòleg assassinat al Pakistan mentre buscava el ieti», 28-09-2011. [Consulta: 16 març 2021].
* 1 2 Segura, Cristian. «Gabi Martínez», 08-02-2012. [Consulta: 17 març 2021].
* 1 2 «La mort de Jordi Magraner, l'home que buscava el ieti al Pakistan. Del paradís a l'infern. Capítol 1». Crims - Catalunya Ràdio, 23-01-2021. [Consulta: 16 març 2021].
* ↑ Jordi., Magraner,. Recherches sur les hominidés reliques d'Asie centrale : expédition scientifique. Muséum national d'histoire naturelle, 1992.
* 1 2 3 «PESHAWAR: Six arrested for killing Spaniard» (en anglès). Dawn, 07-08-2002. [Consulta: 17 març 2021].
* 1 2 Ràdio, Catalunya. «La mort de Jordi Magraner, l'home que buscava el ieti al Pakistan. Un assassinat incòmode. Capítol 2». [Consulta: 17 març 2021].
* ↑ «Matan en Pakistán un zoólogo español que buscaba al «hombre de las nieves» (en castellà), 04-08-2002. [Consulta: 17 març 2021].

## Bibliografia complementària

* Martínez, Gabi. Només per a gegants. Ara Llibres. Amsterdam, 22/09/2011, p. 1-376. ISBN 9788492941353.
# Nazàrovo

Nazàrovo - Назарово (rus) - és una ciutat del krai de Krasnoiarsk, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Txulim, un afluent de l'Obi, a 158 km a l'oest de Krasnoiarsk. La localitat fou fundada el 1700 i prengué el nom del primer habitant, el cosac Nazaria Patiukova. El 1786 el poble ja tenia quinze famílies. Serví durant el segle xix com un lloc d'exili. El 1888 s'hi descobrí jaciments de lignit. Després de la Segona Guerra Mundial començà l'extracció de lignit a gran escala, i s'hi construí també una central tèrmica. El 1961 Nazàrovo obtingué l'estatus de ciutat.