OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santa Maria de la Creu

Santa Maria de la Creu, també coneguda com a Santa Maria de la Santa Creu, Santa Maria del Bosc o la Santa Creu del Bosc fou una capella romànica del terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental, en l'àmbit del poble de Bigues i a prop del terme amb l'Ametlla del Vallès.
Les primeres referències documentals cal cercar-les al segle xiii. No va passar mai de ser una modesta capella, probablement per aquest motiu ja consta com enrunada al segle xvi, tot i que potser, en el segle xiv, va ser habitada per una comunitat.

## Història

La seva proximitat al termenal fa que sovint aparegui citada també entre les restes històriques de l'Ametlla del Vallès, tot i que és dins del terme biguetà.
Aquesta posició al límit dels pobles de Bigues i l'Ametlla del Vallès va fer que es produïssin múltiples plets entre els rectors de tots dos pobles per la seva jurisdicció. El bisbe de Barcelona va autoritzar que l'any 1599 es demolís pel seu estat de ruïna, alhora que va reconèixer que era jurisdicció de Bigues. Aquestes disputes donen peu a una llegenda que explica que davant les baralles entre Bigues i l'Ametlla per la capella de Santa Creu, es va acordar que la capella seria de qui arribés primer, sortint des de la seva parròquia a una hora pactada del matí. Els veïns de Bigues no van respectar l'acord del tot i no van esperar que sonessin les campanades de l'església de Sant Pere sinó que ho van fer a can Fabrera, masia molt propera a Santa Creu. Això els va permetre d'arribar abans que els veïns de l'Ametlla i guanyar la capella.De fet, dona nom al barri ametllatà de la Santa Creu.
Avui en dia només se'n conserven restes d'un mur d'uns 5 metres de llargada i 1'5 d'alçada. Per l'entorn s'observen forces materials constructius.

## Referències

* ↑ Gavín, Josep M. Inventari d'esglésies / 23, Vallès oriental.. 1. ed. Barcelona: Arxiu Gavín, 1990. ISBN 84-7306-410-0.
* 1 2 3 «Capella de Santa Creu | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 19 juny 2021].

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. Vallès Oriental. Barcelona: Arxiu Gavín i Editorial Pòrtic, 1990 (Inventari d'esglésies, 23). ISBN 84-7306-410-0.
# Serra de l'Argentera

La Serra de l'Argentera és una serra de la Serralada Prelitoral Catalana que té un eix nord-sud, corbant un xic a la punta meridional cap a llevant. A vegades se la considera la mateixa que la Serra de Pradell o s'agrupa amb aquesta (i per tant, a vegades referida també com a Serra de Pradell-l'Argentera o Serres de Pradell-l'Argentera), tot i que tècnicament i d'acord amb els mapes de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, la Serra de l'Argentera s'estén just al sud de la Serra de Pradell.
Està situada principalment al municipi de l'Argentera (Baix Camp), però també té alguns vessants a la Torre de Fontaubella (Priorat) i una petita part a Colldejou (Baix Camp).
Un dels seus punts més alts és lo Morral de Vilanova, amb la seva punta de la Parrica, de 707,7 metres, però la seva elevació màxima és la Punta de les Pedrisses, de 707,9 metres.
La serra forma part del Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN) serres de Pradell-l'Argentera. Gran part de la serra també serveix de suport pel polèmic parc eòlic del Trucafort, amb escreix el parc eòlic més gran de tot Catalunya, amb 91 aerogeneradors, situat als municipis del Pradell de la Teixeta i la Torre de Fontaubella al Priorat, i l'Argentera i Colldejou al Baix Camp, i no gaire lluny del Castell d'Escornalbou (Vilanova d'Escornalbou, Riudecanyes).
Per aquesta serra passa el Sender de Gran Recorregut GR-7, al seu camí d'Andorra cap a l'estret de Gibraltar.

## Referències

* ↑ L'Argentera, L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pradell de la Teixeta, L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ "El Poble" Arxivat 2015-07-14 a Wayback Machine., pàgina oficial de l'ajuntament de Pradell de la Teixeta. Accedit 2015-07-04.
* ↑ "Ruta per la serra de l'Argentera" Arxivat 2015-07-05 a Wayback Machine., pàgina oficial de Turisme del municipi de l'Argentera. Accedit 2015-07-04.
* ↑ Vegeu el mapa topogràfic de les dues serres al Visor d'Imatges del Servidor d'Imatges Ràster (VISSIR), de la Cartoteca de l'ICGC. Accedit 2015-07-04.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Visor d'Imatges del Servidor d'Imatges Ràster (VISSIR), Cartoteca de l'ICGC. Accedit 2015-07-04.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ "Pla especial de delimitació dels espais del PEIN ..." Arxivat 2015-07-05 a Wayback Machine., 1.4 L'espai natural Serres de Pradell-l'Argentera, GenCat. Accedit 2015-07-04.
* ↑ "Els parcs eòlics. El parc de Trucafort", Associació Cultural Escornalbou. Accedit 2015-07-04.
* ↑ "Parcs eòlics de Catalunya", Aerogeneradors, els molins de la nostra era, a "Construïm un molí de vent", Institut Celestí Bellera (Granollers). Accedit 2015-07-04.
* ↑ GR-7 - Etapa 18 - de Coll de la Teixeta a Colldejou, Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya / Federació Catalana d'Alpinisme i Escalada. Accedit 2015-07-04.

## Vegeu també

* Serra de Pradell
* Mola de Colldejou
* Serra de Llaberia
* Serralada Prelitoral Catalana
# Aaron Peirsol

Aaron Wells Peirsol (Irvine, Estats Units 1983) és un nedador estatunidenc, un dels més destacats de la dècada del 2000, especialment en la modalitat d'esquena.

## Biografia

Va néixer el 23 de juliol de 1983 a la ciutat d'Irvine, població situada a l'estat de Califòrnia.
És germà de la també nedadora Hayley Peirsol.

## Carrera esportiva

Va participar, als 17 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on donà la sorpresa en aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova dels 200 metres esquena. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) aconseguí guanyar tres medalles d'or en les proves dels 100 i 200 metres esquena així com en els relleus 4x100 metre estils. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (RP Xina) aconseguí revalidar els seus títols de 100 metres esquena i relleus 4x100 metres estils (establint un nou rècord del món en ambdues proves), si bé únicament pogué finalitzar segon en la prova dels 200 metres esquena.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat 12 medalles en el Campionat del Món de natació, entre elles deu medalles d'or; 8 medalles en el Campionat del Món de natació en piscina curta, sis d'elles d'or; una medalla en els Jocs Panamericans i 8 medalles en els Campionats Pan Pacific.
L'any 2005 fou nomenat millor nedador nord-americà de l'any per part de la revista Swimming World Magazine.

## Enllaços externs

* (anglès) Portal personal Arxivat 2004-09-05 a Wayback Machine.
* (anglès) swimming.teamusa.org - Aaron Perisol
# Charles Arthur Blake

Charles Arthur Blake (26 de gener de 1872 – 22 d'octubre de 1944) va ser un atleta estatunidenc que va prendre part en els Jocs Olímpics d'Atenes de 1896, en què guanyà la medalla de plata a la prova dels 1500 metres llisos.
La cursa dels 1500 metres es va córrer a final directa. El francès Albin Lermusiaux va liderar la cursa durant bona part d'aquesta, però a la darrera volta fou superat per Teddy Flack i Arthur Blake. En una aferrissada lluita, Blake va acabar segon, amb un temps final de 4' 34", menys d'un segon per darrere del vencedor.
En aquests mateixos Jocs va prendre part a la marató, però no podent mantenir el ritme imposat pels atletes capdavanters acabà per abandonar quan es duien disputats 23 km.

## Enllaços externs

* (anglès) http://www.databaseolympics.com
* (francès) Texte de présentation sur les jeux olympiques de l'antiquité à l'époque moderne… Le premier vainqueur moderne du marathon en 1896 était grec. Voici son histoire Arxivat 2006-06-20 a Wayback Machine., a crdp.ac-grenoble.fr
* (anglès) Olympic Games 1896 - Athens, a olympicgamesmarathon.com
# Cantó de Llemotges Carnot

El cantó de Llemotges Carnot és un cantó francès del departament de l'Alta Viena, situat al districte de Llemotges. És format per part del municipi de Llemotges.

## Municipis

* Llemotges

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 19676-1979 | M. Normand | PS |
| 1979-1992 | Jacques Chevassus | PS |
| 1992-1998 | Gérard Janicot | RPR |
| 1998- | Jacques Rousseau | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | 8.976 | 9.147 | 9.482 |
# Bestújevskoie

Bestújevskoie - Бестужевское (rus) - és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Màlaia Kherota i del llac Serebriànoie, a 21 km al sud-est de Sotxi i a 189 al sud-est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Kudepsta.
# L'Agullola

L'Agullola és una muntanya de 922 metres que es troba al municipi de Rupit i Pruit, a la comarca d'Osona. La muntanya té un característic penyal separat de la cinglera anomenat l'Agullola Grossa, de 922 metres d'altitud. Al vessant sud-oriental de la muntanya s'hi aixeca una punta de roca de dimensions més reduïdes coneguda com l'Agullola Xica, de 800 metres.

## Llegenda

Segons la tradició oral de Rupit i Pruit, la singular morfologia d'aquesta muntanya és deguda a un ésser conegut com el Gegant de l'Agullola. Algunes versions diuen que aquest gegant era cruel i tenia atemorida la població, la qual cosa va portar el poble a invocar ajuda divina. Déu va enviar l'arcàngel Sant Miquel, que finalment va derrotar el gegant. Aquest, enfurismat, amb un peu al Far i l'altre al Pla Boixer va clavar un cop d'espasa (o de destral) tan fort que va partir el cingle de Sant Joan de Fàbregues, creant una característica agulla de roca que dona nom a la muntanya. Altres versions de la llegenda afirmen que el gegant era bo i estimat pels rupitencs, i que va clavar el cop de destral com a record de la seva estada.

## Referències

* 1 2 Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «El gegant de l'Agullola | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 23 agost 2022].
# María Escario

María Esperanza Rodríguez Escario (Madrid, 18 de desembre de 1959) és una presentadora de Televisió Espanyola.

## Biografia

Llicenciada en periodisme per la Universitat Complutense de Madrid, va començar la seva carrera realitzant vídeos didàctics per als col·legis en una productora.
El 1985, va començar a treballar a TVE, contractada per Pedro Erquicia, i en aquesta cadena ha presentat totes les edicions del Telenotícies, el programa 48 hores, amb Andrés Aberasturi, l'informatiu Buenos Días, amb Pedro Erquicia.
També és coneguda pel públic per la seva estreta vinculació amb la informació esportiva. Ha presentat Estudio Estadio, Estadio 2 (domingo deporte) i entre 1986 i 2014 va aparèixer diàriament a l'informatiu Telediario, havent-se especialitzat, des de 1989 en la informació esportiva.
Va estar nominada als Premis ATV de 2002 com a Millor Comunicadora de Programes Informatius per la seva labor al capdavant del Telediario.
Al febrer de 2012 va ser ingressada a un hospital com a conseqüència d'un vessamment cerebral.
El 2013 rep el Premi Ondas a millor presentadora.
A partir de l'1 de setembre, amb els canvis en els informatius de TVE, María Escario abandonarà la secció esportiva del telenotícies, després de gairebé 30 anys.
L'any 2019 va obtenir el Premi Bones Pràctiques en Comunicació no sexista de l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya, per ser una pionera en la promoció de l'esport femení a la televisió.

## Referències

* ↑ Àngels Caso presentarà 'La tarda, vagi tarda!' per malaltia de Pastora Vega, El País, 23 d'agost de 1986
* ↑ María Escario es recupera a l'hospital d'un vessi
* ↑ María Escario es recupera d'un vessi cerebral
* ↑ «TVE aparta a María Escario». Arxivat de l'original el 2014-09-01. [Consulta: 3 agost 2014].
* ↑ «Guanyadores i guanyadors dels Premis de Comunicació no Sexista 2019». Dones. Revista digital, 15-11-2019. [Consulta: 2 gener 2021].
# Castrojeriz

Castrojeriz és un poble de la província de Burgos. Es troba a uns 50 km de la capital. El sector agrícola n'és l'activitat econòmica principal. Està situat al costat del riu Odra.
Era l'antiga Castrum Sigerici. Segons el Dr. Rafael Lapesa, aquesta regió va servir de refugi als visigots. El nom està format per un nom comú llatí i un nom propi visigot.
El poble està situat al peu d'un castell del segle ix, agafa la forma del peu de l'elevació i forma un llarg carrer principal considerat el més llarg "carrer camí" del camí de sant Jaume.
Els dos albergs per a pelegrins són un punt de parada quasi imprescindible per als qui van cap a Santiago de Compostel·la.
L'any 974 el comte García Fernández va donar els primers furs (fueros de Castilla a la villa de Castro Xeriz) que igualaven els cristians i els jueus; qualsevol pagès que disposés d'un cavall, se'l considerava "infanzón".
El poble té un gran patrimoni artístic:
Les festes majors són per sant Joan (juny) i santa Caterina (novembre). El mes de juliol celebren la Fiesta del ajo, molt concorreguda aquests últims anys.
# James Connolly (atleta)

James Brendan Bennet Connolly, conegut com a James Connolly o Jamie Connolly, (Boston, Estats Units 1868 - Brookline 1957) fou un atleta nord-americià, que destacà en triple salt, salt de llargada i salt d'alçada.

## Biografia

Va néixer el 28 d'octubre de 1868 a la ciutat de Boston, població situada a l'estat de Massachusetts, fill de John Connolly i Ann O'Donnell, immigrants d'origen irlandès.
Va morir el 20 de gener de 1957 a la ciutat de Brookline, també situada a l'estat de Massachusetts.

## Carrera esportiva

Va participar, als 27 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1896 realitzats a Atenes (Grècia). La seva victòria, el primer dia dels Jocs, en la prova de triple salt (13.71 metres) el convertí en el primer campió olímpic des dels últims Jocs clàssics realitzats el 358 aC. En aquests mateixos Jocs Connlolly participà en les proves de salt d'alçada, on aconseguí guanyar la medalla de plata juntament amb Robert Garrett amb un salt de 1.65 metres, i en la prova de salt de llargada, on va guanyar la medalla de bronze amb un salt de 5.84 metres.
Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1900 realitzats a París (França), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova del triple salt, just per darrere del seu compatriota Myer Prinstein.
Absent dels Jocs Olímpics d'estiu de 1904 realitzats a St. Louis (Estats Units) per motius professionals, participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1906 realitzats a Atenes (Grècia), els denominats Jocs Intercalats i no reconeguts oficialment pel Comitè Olímpic Internacional (COI), on feu nul en les proves de triple salt i salt de llargada.

## Carrera com a escriptor

Durant la realització dels Jocs Olímpics d'estiu de 1904 Connolly hi fou pressent com a periodista, relatant els successos dels esportistes i realitzant una de les primeres cròniques esportives. Posteriorment Connolly escriví una sèrie de cròniques periodístiques sobre la Guerra Hispano-estatunidenca que publicà The Boston Globe amb el nom de Letters from the front in Cuba (en català: Cartes des del front de Cuba).
Així mateix al llarg de la seva carrera va escriure més de 200 històries curtes i 25 novel·les.

## Enllaços externs

* (anglès) Obres de James Connolly al Projecte Gutenberg
* (anglès) Llibre digitalitzats de James Connolly
# Cantó de Manhac la Vau

El cantó de Manhac la Vau és un cantó francès del departament de l'Alta Viena, situat al districte de Belac. Té sis municipis i el cap és Manhac la Vau.

## Municipis

* Dòmpièrre
* Drolh
* Manhac la Vau
* Sent Ilaire
* Sent Legíer Manhasés
* Vile Favart

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1961-1979 | Georges Lamousse | SFIO, després PS |
| 1979- | Jean-Claude Fauvet | PCF, després ADS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 5.353 | 5.864 | 5.415 | 4.787 | 4.399 | 3.884 | 3.860 |
# L'Apaiador

L'Apaiador és una muntanya de 632 metres que es troba al municipi de Vilanova de Sau, a la comarca d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Joseph Doob

Joseph Doob (Cincinnati, 27 de febrer de 1910 - Urbana, 7 de juny de 2004) va ser un matemàtic i estadístic estatunidenc.
Doob, educat a Nova York on vivia la família, va iniciar els seus estudis de física a la universitat Harvard el 1926, però aviat es va inclinar per les matemàtiques i va acabar obtenint el doctorat el 1932, amb només vint-i-dos anys, amb una tesi de càlcul dirigida per Joseph Walsh. Després va fer anys de recerca a la Universitat de Colúmbia amb una beca Carnegie,, en la qual va canviar el seu camp d'estudi per la teoria de la probabilitat sota la influència de Harold Hotelling. El 1935 va ser nomenat professor de la universitat d'Illinois a Urbana-Champaign on va romandre fins a la seva jubilació el 1978, excepte uns anys durant la Segona Guerra Mundial en els quals va treballar per la Marina dels Estats Units d'Amèrica.
Doob és recordat pel seu llibre Stochastic Processes, publicat el 1953 i reeditat i traduït nombroses vegades que, no solament es va convertir en un clàssic en la matèria, sinó que, a més, va ser la primera exposició completa de la teoria de les martingales: dels processos estocàstics en els quals, en un determinat moment, la millor expectativa condicional del seu valor futur és el valor present. El 1984, després d'haver-se retirat, va publicar un nou llibre que també va ser molt influent: Classical Potential Theory and Its Probabilistic Counterpart en el qual insistia en l'anàlisi dels processos de Markov.

## Referències

* ↑ Burkholder, 2006, p. viii.
* ↑ Chang, 2011, p. 385.
* ↑ Snell, 1997, p. 303-304.
* ↑ Snell, 1997, p. 306.
* ↑ Burkholder, 2006, p. vii.
* ↑ Snell, 1997, p. 307.
* ↑ Snell, 1997, p. 308.

## Bibliografia

* Burkholder, Donald «Joseph Leo Doob (1910-2004)» (en anglès). Illinois Journal of Mathematics, Vol. 50, Num. 1, 2006, pàg. vii-viii. DOI: 10.1215/ijm/1258059467. ISSN: 0019-2082.
* Burkholder, Donald. Joseph Doob: A Collection of Mathematical Articles in His Memory (en anglès). University of Illinois, 2007. ISBN 978-0-9746-9861-8.
* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en anglès). World Scientific Publishing, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Snell, J. Laurie «A Conversation with Joe Doob» (en anglès). Statistical Science, Vol. 12, Num. 4, 1997, pàg. 301-311. ISSN: 0883-4237.
* Suhov, Yuri; Kelbert, Mark. Probability and Statistics by Example (en anglès). Cambridge University Press, 2008. ISBN 978-0-5218-4767-4.
* Yor, Marc «Joseph Leo Doob (27 février 1910-7 juin 2004)» (en francès). Gazette des Mathématiciens, Vol. 114, 2007, pàg. 33-39. ISSN: 0224-8999.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Joseph Doob» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Stroock, Daniel W. «J. L. Doob». National Academy of Sciences, 2016. [Consulta: 11 març 2022]. (anglès)
* Stroock, Daniel W. «Joseph Leo Doob: February 27 1910–June 7, 2004». Celebratio Mathematica, 2016. [Consulta: 11 març 2022]. (anglès)
* «37. Joseph Leo Doob». American Mathematical Society. [Consulta: 11 març 2022]. (anglès)
# Bet-at-home Cup Kitzbühel 2012

El Torneig de Kitzbühel 2012, oficialment conegut com a Bet-at-home Cup Kitzbühel 2012 és una competició tennística jugat sobre terra batuda que està inclosa en les sèries 250 de l'ATP. La 32a edició del torneig es va celebrar entre el 22 i el 28 de juliol de 2012 al Tennis stadium Kitzbühel de Kitzbühel, Àustria.
El neerlandès Robin Haase va defensar amb èxit el títol aconseguit en l'edició anterior.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | P. Kohlschreiber | 6 | 6 | |
| Q | A. Balázs | 4 | 1 | | 1 | P. Kohlschreiber | 6 | 2 | 6 |
| | L. Rosol | 6 | 5 | 6 | | L. Rosol | 4 | 6 | 4 |
| Q | A. Veić | 3 | 7 | 3 | | | | | | 1 | P. Kohlschreiber | 6⁶ | 6 | 6 |
| 4 | A. Ramos | 4 | 4 | | | | | | | | F. Volandri | 7 | 2 | 2 |
| | F. Volandri | 6 | 6 | | | F. Volandri | 6 | 6 | | | | | | |
| | R. Dutra da Silva | 6 | 6 | | | R. Dutra da Silva | 4 | 4 | | | | | | |
| 7 | E. Gulbis | 4 | 4 | | | | | | | | | | | | 1 | P. Kohlschreiber | 7 | 3 | 2 |
| | J. Zopp | 7 | 5 | 3 | | | | | | | | | | | 3 | R. Haase | 6² | 6 | 6 |
| | W. Odesnik | 5 | 7 | 6 | | W. Odesnik | 2 | 4 | | | | | | |
| Q | P. Oswald | 4 | 6 | 2 | 3 | R. Haase | 6 | 6 | | | | | | |
| 3 | R. Haase | 6 | 3 | 6 | | | | | | 3 | R. Haase | 6 | 6 | |
| 5 | M. Kližan | 6 | 6 | | | | | | | 5 | M. Kližan | 3 | 3 | |
| Q | P. Červenák | 4 | 4 | | 5 | M. Kližan | 1 | 7 | 6 | | | | | |
| | S. Bolelli | 6 | 7 | | | S. Bolelli | 6 | 5 | 1 |
| 2 | F. Mayer | 2 | 6$^4$ | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | František Čermák Julian Knowle | 6 | 6 | |
| WC | Philipp Kohlschreiber Stephan Tumphart | 2 | 2 | | 1 | František Čermák Julian Knowle | 6 | 6$^4$ | [10] |
| 4 | Mikhaïl Ielguin Frank Moser | 3 | 6 | [10] | 4 | Mikhaïl Ielguin Frank Moser | 4 | 7 | [8] |
| WC | Martin Fischer Philipp Oswald | 6 | 3 | [4] | | | | | | 1 | František Čermák Julian Knowle | 7 | 3 | [12] |
| | Dick Norman Alexander Waske | 6 | 7 | | | | | | | 2 | Dustin Brown Paul Hanley | 6$^4$ | 6 | [10] |
| | Tomasz Bednarek Mateusz Kowalczyk | 2 | 6⁵ | | | Dick Norman Alexander Waske | 6 | 1 | [8] |
| | Philipp Marx Lovro Zovko | 4 | 6$^8$ | | 2 | Dustin Brown Paul Hanley | 3 | 6 | [10] |
| 2 | Dustin Brown Paul Hanley | 6 | 7 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (alemany) (anglès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Kitzbühel :
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2012
< 2011
2013 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Serra de Fontanals

La Serra de Fontanals és una serra situada al municipi d'Argelaguer (Garrotxa), amb una elevació màxima de 426 metres. A l'est de la serra hi trobem l'església romànica de Mare de Déu del Guilar.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Serra de Fontanals». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.