OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Un episodi vergonyós

Un episodi vergonyós (Скверный анекдот) és un conte satíric de Dostoievski sobre les aventures d'un funcionari rus. Publicat per primera vegada en la revista "Vremia" el 1862.

## Argument

Després de beure una mica massa amb dos companys funcionaris públics, el protagonista, Conseller d'Estat Ivan Ílitx Pralinski, exposa el seu desig d'abraçar una filosofia basada en la bondat cap als més baixos en posició social. Després de sortir de la reunió inicial, Ivan decideix anar caminant a casa seva. En el trajecte passa per davant de la casa d'un subordinat, Porfiri Petróvitx Pseldonímov, que justament celebra el seu casament. Ell decideix posar la seva filosofia en acció, i es cola a la festa. No va ser una bona idea decidir-se a honrar amb la seva presència les noces del seu subaltern, ja que en continuar bevent va provocar un contratemps enutjós per a tothom. Ivan acaba avergonyint-se terriblement de si mateix i al mateix temps no aconsegueix guanyar l'admiració dels seus modests amfitrions, que ell desitja tan desesperadament.
Pralinksi, que desitjava interactuar amb els assistents a la festa, mantenint la seva distància amb ells, és incapaç de controlar la situació com la va planejar. En lloc de provar-se a ell mateix com un home d'Estat, es pren com a objecte d'"Un episodi vergonyós". L'estructura de la història és particularment eficaç. Posposant el seu relat de la vida de Pseldonímov fins al final, Dostoievski ens deixa amb dos retrats monumentals.

## Versió cinematogràfica

L'any 1966 els directors Aleksandr Àlov i Vladimir Naumov van filmar aquest relat amb el mateix nom. La pel·lícula mai no va ser projectada per raons de censura. La primera vegada que es va mostrar al públic va ser el 1987.

## Referències

* ↑ Ponsatí-Murlà, 2010, p. 11-83.
* ↑ Pevear, 1997, p. 5.
* ↑ «Скверный анекдот» (en rus). tfilm.me. Arxivat de l'original el 2016-03-07. [Consulta: 7 març 2016].

## Bibliografia

* Dostoievski, Fiódor. «Un episodi vergonyós». A: El cocodril i altres narracions. Accent. Traductor: Margarida Ponsatí-Murlà, 2010. ISBN 978-84-936819-7-5.
* Dostoiesvski, Fiódor. Obras completas (en castellà). Madrid: M. Aguilar, 1943.
* Pevear, Richard; Dostoevski, Fyodor. «"Preface"». A: The Eternal Husband and Other Stories. Bantam, 1997. ISBN 0553379127.
# Cas Frares

Cas Frares és una possessió situada a la marina de Llucmajor, al migjorn de Mallorca.
El segle xv la finca era anomenada es Canyar. El 1484 pagava un cens anual de 130 lliures al monestir de la Cartoixa de Valldemossa per la festivitat de Sant Miquel Arcàngel. El 1519 el cavaller Berenguer de Galiana establí la possessió al prior de Cartoixa, Miquel Oliver. El 1534, el pare Miquel Vicens, com a procurador dels cartoixans, establí la finca a perpètua emfiteusi a Miquel Salvà i a la seva muller Damiana Socies de Llucmajor. El 1578 es documenta com a Casa dels Frares. En el cadastre de 1702, pertanyia a Antelm Salvà. El 1777 s'autoritzà l'oratori de les cases. A mitjan segle XX era dels Taverner Salvà. L'any 1995 era propietat de Francesca Taberner Sagristà i tenia 500 quarterades.

## Les cases

Les cases de la possessió se situen a la carretera de sa Torre. La façana té dues plantes d'alçat, amb portal forà d'arc rodó adovellat, més ample als brancals, per a permetre el pas del carro o del tractor. A l'esquerra, una escala exterior puja a un portalet del primer pis; aquest pis mostra també tres finestres amb ampit. A la dreta hi ha una porxada rústica, a l'interior del qual hi ha una premsa de vi.
El portal forà comunica amb el vestíbul, emmacat. A la dreta del vestíbul hi ha la capella, amb coberta d'un tram de volta d'aresta; presideix l'oratori una pintura del Sant Crist del Miracle, la imatge original del qual es troba a l'església de Santa Eulàlia de Palma; el llenç mostra la inscripció del miracle que li dona nom, quan el Crist parlà a un capellà perquè absolgués un pecador penedit: "Mira lo que em costa. Absol-lo".
El vestíbul deixa pas a la clastra, quadrangular i emmarcada, amb el caminoi de bísties marcat. A la dreta hi ha la façana principal dels habitatges, amb dues plantes d'alçat. La casa dels amos ocupa la planta baixa i la dels senyors el primer pis. El portal és d'arc rodó i, al primer pis, hi ha un balcó a l'esquerra i una finestra balconera a la dreta; també hi notam un rellotge de sol amb la data de 1825. L'interior presenta una gran sala rectangular amb tres trams de volta d'aresta, la primera de les quals mostra l'escrit "Die 15 abril 1774". A l'esquerra, un portalet de llinda comunica amb el molí de sang, que mostra la data de 1811. Al fons de la clastra, hi ha restes de les cases més antigues, anomenades es Canyar, que conserven un portal amb la creu de l'orde dels Trinitaris.

## Jaciments arqueològics

La possessió de Cas Frares compta amb diversos jaciments arqueològics no excavats, entre els quals destaquen un poblat prehistòric murat (Poblat murat de Cas Frares) i un talaiot aïllat de l'anterior jaciment, però que en formava part (Talaia des Puput).

## Referències

* 1 2 Gran Enciclopèdia de Mallorca. Palma: Promomallorca, 1988-2004. ISBN 84-86.617.17-2.

## Enllaços externs

* Possessions de Mallorca
# (1930) Lucifer

(1930) Lucifer és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Elizabeth Roemer el 29 d'octubre de 1964 des de l'Observatori Naval dels Estats Units en Flagstaff.
Inicialment va ser designat com 1964 ua. Posteriorment es va nomenar per Llucifer, l'àngel caigut de la tradició cristiana.
Lucifer està situat a una distància mitjana del Sol de 2,896 ua, podent allunyar-se'n fins a 3,314 ua i acostar-s'hi fins a 2,478 ua. Té una excentricitat de 0,1443 i una inclinació orbital de 14,09°. Emplea a completar una òrbita al voltant del Sol 1800 dies.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (1901) al (2000)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: JPL Small-Body Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1930.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1930) Lucifer» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 15 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1930) Lucifer» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 15 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1930) Lucifer» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 15 juny 2018].
# Palau de Kazdanga

El Palau de Kazdanga (en letó: Kazdangas pils; en alemany: Katzdangen) és un palau a la històrica regió de Curlàndia, al municipi d'Aizpute de Letònia. Es van establir diverses escoles agrícoles importants. El 2009 es van tancar i a l'edifici es troba el museu de Kazdangas així com el centre d'informació turística.

## Història

El primer edifici va ser fet de fusta i el nou palau va ser construït entre el 1800 i el 1804 en l'estil clàssic tardà, segons el projecte de l'arquitecte alemany JG Berlics.
Durant la Primera Guerra Mundial el palau va ser devastat novament. Va ser reconstruït entre 1925 a 1927. El 1930 l'Escola de Comerç Agrícola Kazdanga es va establir en el palau.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Jan Linsen

Jan Linsen (Hoorn, 1602/1603 - Hoorn, maig de 1635) fou un pintor i dibuixant del barroc neerlandès, de l'Edat d'Or neerlandesa.

## Biografia

Va pintar paisatges principalment amb escenes mitològiques i bíbliques. Res se sap dels seus orígens o la seva formació. Va ser influït especialment per Bartholomeus Breenbergh, i per Cornelis van Poelenburgh, Dirck van der Lisse i Paul Brill.
El 1624, està documentat a Roma, on va viure en la Strada dell'Olmo de la parròquia Sancti Nicolai; allà va compartir una casa amb Paulus Bor i Michelangelo Cerquozzi. Va ser membre dels «Bentvueghels», que li van donar el «Hermafrodita».
Va tornar a la seva ciutat natal el 1626. El 26 de maig de 1635, a la posada Croon van Sweden, durant una baralla en un joc de cartes, va rebre una punyalada a l'estómac i va morir de les seves ferides poc després.

## Referències

* ↑ A l'arxiu parroquial de Sancti Nicolai, que data de 1625, s'esmenta com a 'Giovanni Lincens, olandese, pittore, de 22 anni
* ↑ Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie - RKD.
* ↑ RKD, à la notice concernant Paulus Bor.
* ↑ Arnold Houbraken, que no obstant això no esmenta el nom de la posada ..… ; Oud Holland, 1959, p.113, cita a RKD

## Bibliografia

* Arnold Houbraken, a Digital library for Dutch literature. Jan Linsen biography a De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen (en neerlandès), 1718.
# Ajuntament de Vallmoll

L'ajuntament de Vallmoll és un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Vallmoll (Alt Camp).

## Descripció

L'antiga porta del castell de Vallmoll està situada en l'actual Casa de la Vila.
Es tracta d'una porta de grans dimensions, d'arc de mig punt i construïda amb grans carreus de pedra regulars. Cada brancal és format per cinc filades de carreus, mentre que l'arc de mig punt el formen un total de disset dovelles. A la part superior de la clau de l'arc es troba l'escut de la vila.

## Història

L'actual portal de la Casa de la Vila pertanyia al castell de Vallmoll, documentat des del segle xi. Aquest castell va passar a propietat de l'Ajuntament en ser venut pel seu propietari Josep Orga, l'11 de febrer de 1972. El portal va ser traslladat del seu emplaçament original l'any 1956, amb motiu de la remodelació de la casa de la vila i avui constitueix la porta d'accés a aquest edifici.

## Referències

* «Pat.mapa: arquitectura». Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 abril 2012].

## Enllaços externs

* Mapa de recursos culturals, Diputació de Tarragona
# (1414) Jérôme

(1414) Jérôme és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Louis Boyer el 12 de febrer de 1937 des de l'Observatori d'Alger, al districte de Bouzaréah, l'Algèria.
Inicialment va ser designat com 1937 CE. Més tard, es va anomenar en honor del pare del descobridor.
Jérôme està situat a una distància mitjana del Sol de 2,784 ua, podent acostar-s'hi fins a 2,337 ua. Té una inclinació orbital de 8,859° i una excentricitat de 0,1608. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1697 dies.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (1401) al (1500)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 29 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1414.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en anglès). [Consulta: 16 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1414) Jérôme» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 16 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1414) Jérôme» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].
# Corrent carregat

Les interaccions de corrent carregat són una de les maneres en què les partícules subatòmiques poden interactuar mitjançant la força feble. Aquestes interaccions estan mediades perls bosons W + i W −.

## En termes senzills

Les interaccions de corrent carregat són la classe d'interaccions febles més fàcil de detectar. La força feble és més coneguda per mediar la desintegració nuclear. Té un abast molt curt, però és l'única força (a part de la gravetat ) que interacciona amb els neutrins. La força feble es comunica mitjançant les partícules d'intercanvi W i Z. D'aquests, el bosó W té una càrrega elèctrica positiva o negativa i media l'absorció i l'emissió de neutrins per o amb una partícula carregada elèctricament. Durant aquests processos, el bosó W indueix l'emissió o l'absorció d'electrons o positrons, o canvia el sabor d'un quark així com la seva càrrega elèctrica, com en la desintegració beta o la captura de K.
Per contra, la partícula Z és elèctricament neutra i l'intercanvi d'un bosó Z deixa sense afectar els nombres quàntics de les partícules que interactuen, excepte per a una transferència d'impuls, gir i energia.
Com que l'intercanvi de bosons W implica una transferència de càrrega elèctrica (així com una transferència d'isospin feble, mentre que la hipercàrrega feble no es transfereix), es coneix com a "corrent carregat". Per contra, els intercanvis de bosons Z no impliquen transferència de càrrega elèctrica, per la qual cosa es coneix com a " corrent neutre ". En aquest últim cas, la paraula "corrent" no té res a veure amb l'electricitat – simplement es refereix al moviment dels bosons Z entre altres partícules.

## Definició

El nom de "corrent carregat" sorgeix a causa dels corrents de fermions acoblats als bosons W amb càrrega elèctrica. Per exemple, la contribució actual cobrada al νee− → νee − l'amplitud de dispersió elàstica és:
${\mathfrak {M}}^{\mathrm {CC} }\propto J_{\mu }^{\mathrm {(CC)} }(\mathrm {e^{-}} \to \nu _{\mathrm {e} })\;J^{\mathrm {(CC)} \mu }(\nu _{\mathrm {e} }\to \mathrm {e^{-}} ),$
on els corrents carregats que descriuen el flux d'un fermió a l'altre estan donats per:
$J^{\mathrm {(CC)\mu } }(f\to f')={\bar {u}}_{f'}\gamma ^{\mu }{\frac {1}{2}}\left(1-\gamma ^{5}\right)u_{f}.$
El bosó W es pot acoblar a qualsevol partícula amb isospin feble (és a dir, qualsevol fermió del model estàndard esquerra).

## Referències

* ↑ «Charged current vs. neutral current neutrino interactions» (en anglès). [Consulta: 22 desembre 2024].
* ↑ «Particle Physics Handout 8» (en anglès). University of Edinburgh. [Consulta: 19 maig 2021].
* ↑ Hamilton, Keith. «Charged Current weak interactions I» (en anglès) p. 16. University College London, 2016–2017. [Consulta: 7 maig 2021].
* ↑ Hamilton, Keith. «Charged Current weak interactions I» (en anglès) p. 16. University College London, 2016–2017. [Consulta: 7 maig 2021].
# La Vileta de Serradui

La Vileta de Serradui és un poblet del municipi d'Isàvena a la Baixa Ribagorça de l'Aragó, situat al vessant meridional de la Serra de Sis o serra del Cis, sota el Tossal dels Moros, el Brocoló, Carraduno i la Roca Cirera (1.757 metres).
Just abans de La Vileta s'ajunten els barrancs que venen de la Serra de Sis: el barranc del Riu, que baixa de Carraduno i el barranc de Codonyeres que neix entre Riguala i el Coll de Vent. El nou barranc format desemboca al riu Isàvena uns 70 metres al nord de Serradui.
Els veïns més propers de La Vileta són els petits pobles de l'antic municipi de Serradui: El Barri i Riguala.

## Arquitectura romànica

Del segle xii és l'església de Sant Martí. L'arquitectura d'aquesta ermita és d'una nau coberta amb volta de canó apuntada.
A la Vileta podem trobar també el Santuari de la Mare de Déu de la Feixa, a 1,6 quilòmetres del poble. És una nau amb volta de canó, reforçada en principi per tres arcs torals de mig punt, que parteixen de pilastres. Va ser consagrada per primera vegada en 1.018. Alguna catàstrofe va haver d'afectar la primitiva construcció i en 1.196 va haver una segona consagració. Consta, posteriorment, una reparació de les cobertes de 1.733.
Imatges de l'Ermita de la Feixa.

## Economia

Els cereals, sobretot, però també els arbres fruiters, les oliveres i les patates són els conreus principals.

## Imatges de la Vileta i les poblacions veïnes

* Ermita Sant Martí i Casa Gragüet de La Vileta, Situades a l'est del Pont de Serradui, cap a Coll de Vent, en direcció Riguala.
* Riguala, sota el Coll de Vent, Serra de Sis.
* El Barri de Serradui, de l'antic terme de Serradui. Actualment municipi d'Isàvena.
* Serra de Sis.

## Vegeu també

* Arc toral
* Arc de mig punt
* Serradui

## Referències

* 1 2 «La Vileta de Serradui». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La Vileta de Serradui». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «La Vileta de Serradui». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ La Puebla de Roda. Madrid: Ministeri de Foment - Institut Geogràfic Nacional, 1.997 (Mapa Topogràfic Nacional d'Espanya escala 1:25.000, 251-I).
* 1 2 «La Vileta de Serradui». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «La Vileta de Serradui». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Portal romànic de l'Aragó: Sant Martí
* ↑ «La Vileta de Serradui». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Portal romànic de l'Aragó: La Feixa

## Bibliografia

* «La Vileta de Serradui». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Can Balet

Can Balet és una obra del municipi de Vallromanes (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Al costat hi ha la Torre de Can Balet.

## Descripció

Edifici civil. Masia situada en un dels vessants de la muntanya que dona a la Riera de Vallromanes, formada per dos cossos ben diferenciats: l'habitatge pròpiament dit, amb el carener perpendicular a la façana i teulada de dos vessants; i un altre cos adossat a la part dreta, amb el carener paral·lel a la façana rectangular.
Al primer cos es troba l'entrada principal amb una finestra a cada banda i tres al pis superior, així com tres petites arcuacions arran de teulada. El segon cos es caracteritza per les seves arcades del segon pis (arcs de mig punt sostinguts per pilars), i el seu sostre de bigues de fusta. Tota la façana és estucada i els dos cossos formen un sol conjunt arquitectònic.

## Referències

* 1 2 «Can Balet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Knighty Knight Bugs

Knighty Knight Bugs és un curtmetratge d'animació de Looney Tunes dirigit per Friz Freleng, produït per John W. Burton i estrenat el 23 d'agost de 1958. L'animació va estar a càrrec de Virgil Ross, Gerry Chiniquy i Arthur Davis.
El dibuix animat va guanyar El Premi Oscar a millor curtmetratge d'animació el 1959.

## Argument

El Rei Artús li demana als seus cavallers que recuperin l'espasa cantaire, la qual està a les mans del cavaller negre Yosemite Sam. Però cap d'ells no s'atreveix, ja que el cavaller té com a mascota un drac que escup foc i, per tant, era invencible. En aquell moment apareix Bugs Bunny vestit de bufó i burlant-se li diu al rei que "sols un ximple aniria rere l'espasa cantaire". El rei ordena a Bugs que sigui ell qui recuperi l'espasa, en cas de no ser així, l'enviaria a decapitar.
Bugs arriba al castell del cavaller negre i el troba dormint al costat del seu drac. Després de trobar l'espasa, es pregunta "em pregunto per què la cridaran espasa cantaire? ", en aquell moment l'arma comença a emetre uns sons al ritme de la cançó "Cuddle up a Little Closer, Lovey Mine." A causa del so, Sam desperta i comença a perseguir Bugs amb una destral. Bugs escapa del castell, però és novament perseguit pel cavaller negre, que ara està muntat en el seu drac. El conill torna a entrar al castell deixant Sam i el seu drac fora.
Sam intenta entrar al castell utilitzant una catapulta, però en comptes de caure a través de la finestra, s'estavella contra la paret. Després d'això, utilitza una soga per escalar per un dels murs, però Bugs el colpeja amb una maça de fusta. En veure que ni el cavaller ni el seu drac no són fora del castell, Bugs surt, però és alertat per un esternut del drac i torna a entrar al castell. Aquesta vegada és perseguit per Sam i la seva mascota, però els tanca en una habitació plena d'explosius. El drac torna a esternudar, i la torre en la qual estaven tancats, es converteix en un coet que els porta literalment cap a la lluna.

## Curiositats

* Aquest és l'únic curtmetratge de Bugs Bunny en guanyar un Premi Oscar.
* Aquest curtmetratge agafa alguns acudits del curt Sahara Hare, com per exemple, aquell en que Sam no pot controlar al drac.

## Referències

* ↑ «Academy Awards Acceptance Speeches - Search Results | Margaret Herrick Library | Academy of Motion Picture Arts & Sciences». [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ «The 31st Academy Awards | 1959» (en anglès), 19-03-2024. [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ «The 31st Academy Awards Memorable Moments | Oscars.org | Academy of Motion Picture Arts and Sciences» (en anglès), 18-09-2014. [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ Foolio, Dr. «Knighty Knight Bugs» (en anglès americà), 07-01-2015. [Consulta: 16 juny 2024].

## Enllaços externs

* Knighty Knight Bugs a The Big Cartoon DataBase (anglès)
| Precedit per: Now Hare This | Curtmetratges de Bugs Bunny 1958 | Succeït per: Pre-Hysterical Hare |
# Maria Geertruida Barbiers

Maria Geertruida Barbiers (Haarlem, 25 de gener de 1801 – Haarlem, 30 de gener 1879) fou una pintora neerlandesa, activa al segle xix.

## Biografia

Nascuda com a filla de Pieter Barbiers III i Maria Geertruida Snabilie. El seu germà Pieter Barbiers IV i la seva germana Caecilia Geertruida també van ser pintors. El 1823 va contreure matrimoni amb el pintor Pieter de Goeje. És coneguda per les seves naturaleses mortes i pintura de flors, sovint va signar els seus treballs com a M.G. de Goeje Barbiers. Va morir a Haarlem.

## Referències

* 1 2 «Maria Geertruida Barbiers» (en neerlandés). RKD. Arxivat de l'original el 2014-02-25. [Consulta: 13 abril 2016].
* ↑ Huiskamp, Marloes. «Barbiers, Maria Geertruida (1801-1879)». A: Digitaal Vrouwenlexicon van Nederland (en neerlandés), 7 de febrer de 2013.
# Creu de terme de Cal Sala (Cardona)

La Creu de terme de Cal Sala és un monument que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de la vila de Cardona (Bages).
La podem trobar deixant la Carretera de Cardona a Berga, agafant el camí de les Hortes cap a Sant Salvador, en direcció Cal Sala.

## Descripció

És una creu de terme de ferro, senzilla i sense ornamentació, col·locada damunt un pilar de base quadrangular, fet de carreus de pedra arenisca.

## Referències

* «Creu de terme de Cal Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 abril 2012].
# (1239) Queteleta

(1239) Queteleta és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Eugène Joseph Delporte el 4 de febrer de 1932 des del Reial Observatori de Bèlgica, a Uccle.
Inicialment va rebre la designació de 1932 CB. Posteriorment es va anomenar en honor de l'astrònom i naturalista belga Lambert Adolphe Jacques Quetelet (1796-1874).
Queteleta està situat a una distància mitjana de 2,66 ua del Sol, podent acostar-s'hi fins a 2,036 ua. Té una excentricitat de 0,2345 i una inclinació orbital de 1,662°. Empra 1584 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (1201) al (1300)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1239.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1239) Queteleta» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1239) Queteleta» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 16 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1239) Queteleta» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].