OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# País d'Albi

El País d'Albi o Albigès és un Parçan o comarca d'Occitània situat a la regió del Llenguadoc. En realitat, el País de Albi ocupa només una part de l'Albigés, que és una regió més extensa.
La seva vila principal és Albi.
El gentilici és albigès -esa.
Segons la proposta del diari Jornalet de divisió administrativa d'Occitània, basada en l'obra de Frederic Zégierman Le Guide des pays de France, el País d'Albi estaria ubicat a la regió del Llenguadoc, subregió de l'Albigès.
Oficialment, els municipis del Cordès i de tot l'Albigès estan ubicats en el departament francès del Tarn.

## Referències

* ↑ Segon la classificació de Frederic Zégierman, que l'anomena de forma innexacta "Albigès"; en realitat Albigés es una zona més àmplia.
* ↑ «Las encontradas d’Occitània» (en occità). Jornalet, 12-06-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Lo trabalh de recuperacion de las encontradas d’Occitània contunha» (en occità). Jornalet, 30-10-2016. [Consulta: 6 gener 2025].

## Vegeu també

* Vescomtat d'Albi
# Cantal de l'Ignasi

El Cantal de l'Ignasi és una muntanya de 1249 metres que es troba al municipi d'Àger, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Mont Tremblant

«Mont Tremblant» té aquests significats:
* Mont Tremblant, una muntanya de les Muntanyes Laurencianes
* Circuit de Mont-Tremblant, un circuit automobilístic
* Mont-Tremblant (Quebec), un poble del Quebec, Canadà
* Mont Tremblant Resort, una estació d'esquí a Quebec, Canadà
* Gray Rocks, l'original Mont-Tremblant ski resort
* Mont-Tremblant National Park, un parc provincial de Quebec, Canada
* Rivière Rouge/Mont-Tremblant, Aeroport Internacional
* Mont-Tremblant/Saint-Jovite Aeroport
* Mont-Tremblant/Lac Duhamel Aerodrom aquàtic
* Mont-Tremblant Champ Car Grand Prix, una carrera de cotxes al Quebec, Canadà
# Sant Lluc d'Anyús

Sant Lluc d'Anyús és una església del municipi de les Valls d'Aguilar protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'església de Sant Lluc d'Anyús és un edifici d'una sola nau rectangular, coberta amb una estructura d'embigat de fusta que sosté un llosat a doble vessant, que actualment es troba parcialment enfonsat. L'església és capçada a llevatnt per un tram trapezoïdal que és cobert amb volta de canó, més estret que la resta de la nau, però sense diferenciació exterior, de manera que el volum de l'edifici és definit per un prisma sense elements diferenciats.
La porta actual, que correspon possiblement a una reforma, s'obre a la façana meridional, prop de l'angle sud-oest, però la porta original, actualment paredada, és situada a la façana de ponent. La porta actual és un arc rebaixat i té tot el marc arrebossat. L'edifici només presenta una finestra, situada a la façana meridional prop de l'espai absidial, espitllerada i d'una sola esqueixada.
L'interior és totalment encalcinat, i el parament exterior és format per un aparell de reble de peces molt grans, especialment als angles, molt irregular, lligat amb fang i molt poc morter de calç.
L'element més característic que identifica l'església és un potent campanar d'espanya, d'un sol ull, amb arc de repeu, situat sobre la façana de ponent, i que presenta els vessants de la coberta graonats.
La tipologia d'aquest edifici s'avé amb altres construccions del seu entorn immediat, com la propera ermita de Sant Quiri, que presenten el cos de l'absis només diferenciat interiorment, seguint una formulació molt arcaica i simple que també es troba en altres esglésies d'aquesta àrea, com ara Sant Martí de Biscarbó. És difícil de datar, precisament per la seva extrema simplicitat i la manca de relació amb les formes més esteses de l'arquitectura catalana anterior al segle xi, en què l'absis es diferencia volumètricament del cos de la nau.
D'altra banda, segons l'arquitecte Joan-Albert Adell (Catalunya Romànica, VI p. 256-257), les formes constructives de Sant Lluc d'Anyús no permeten, tampoc, establir conclusions cronològiques, ja que no hi ha cap element que permeti afirmar inequívocament el caràcter alt-medieval de l'edifici, tot i que semblaria raonable, a tall d'hipòtesi i amb totes les reserves, acceptar aquesta filiació atenent el seu context geogràfic i arquitectònic.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Sant Lluc d'Anyús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Sant Andreu d'Arcavell

Sant Andreu d'Arcavell és una església del municipi de les Valls de Valira protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

D'una nau rectangular amb capelles laterals. Construcció rústega de pedres disposades sense ordre. Torre campanar formant línia amb el frontís.

## Història

Localitat esmentada a l'acta de consagració de La Seu l'any 839.

## Referències

* 1 2 «Sant Andreu d'Arcavell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Casa de la Vila del Port de la Selva

Casa de la Vila del Port de la Selva és un edifici del municipi del Port de la Selva inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La vila del Port de la Selva passà a ser cap de municipi quan s'independitzà de la Selva de Mar l'any 1787. L'actual casa de la vila és al mateix lloc que l'antiga casa Alfaras, la qual fou enderrocada en construir-se el consistori actual.
La casa va ser projectada per l'arquitecte Pelai Martínez Paricio a la mateixa època que la casa del carrer del Mar, 10, la qual es bastí entre els anys 1945-1946.

## Arquitectura

Situada al bell mig del nucli urbà de la població del Port de la Selva, formant cantonada entre els carrers del Mar, Cantó dels Pescadors i Cantó del puig d'en Mates, la construcció està arrebossada i pintada.
Edifici cantoner de planta rectangular, amb la coberta de teula de tres vessants i distribuït en planta baixa i dos pisos. Consta de tres crugies perpendiculars a la façana principal de les que destaca la central, que crea un cos avançat i és força més àmplia que les laterals. La façana principal presenta, a la planta baixa, un pòrtic obert mitjançant tres arcs de mig punt arrebossats sostinguts per dues grosses columnes amb les impostes motllurades. A l'interior, el pòrtic és cobert per una volta de canó amb llunetes. Dos portals de mig punt amb els emmarcaments arrebossats donen accés a l'interior de l'edifici. Al primer pis hi ha una gran balconada correguda amb la llosana motllurada, la part central de la qual sobresurt més que la resta i està sostinguda per dues mènsules decorades. Els tres finestrals de sortida són rectangulars i estan emmarcats per uns ressalts en forma d'arcs de mig punt ubicats dins d'un marc rectangular. Tancant el pis hi ha una gran cornisa de cavet que, al centre de la façana, crea un remat a manera de frontó entretallat. Les crugies laterals presenten finestres rectangulars amb els ampits idèntics al cornisament central. La segona planta presenta grans obertures rectangulars enllaçades que creen un parament de vidre. La part superior està rematada amb la mateixa cornisa. La façana orientada al Cantó dels Pescadors no presenta cap buit, però s'hi repeteix la decoració d'arcades cegues dins emmarcament rectangular i la mateixa cornisa de cavet anterior. De l'interior de l'edifici destaca un vestíbul amb escala a l'entorn del qual es distribueixen les diferents estances. Actualment està en procés de rehabilitació.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa de la Vila del Port de la Selva». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 gener 2014].
# Colom imperial

Els coloms imperials (Ducula) són un grup d'ocells que formen un gènere dins la família dels colúmbids (Columbidae) i que habiten amplament, a les selves i boscos de la zona indomalaia i australasiana.

## Llista d'espècies

S'han descrit 43 espècies dins aquest gènere:
* colom imperial verd (Ducula aenea).
* colom imperial de les illes de la Societat (Ducula aurorae).
* colom imperial dorsibrú (Ducula badia).
* colom imperial de les Vanuatu (Ducula bakeri).
* colom imperial de les Moluques (Ducula basilica).
* colom imperial bicolor (Ducula bicolor).
* colom imperial de les Salomó (Ducula brenchleyi).
* colom imperial de Carlota (Ducula carola).
* colom imperial caputxí (Ducula chalconota).
* colom imperial de Timor (Ducula cineracea).
* colom imperial cuablau (Ducula concinna).
* colom imperial dels Nilgiri (Ducula cuprea).
* colom imperial de Finsch (Ducula finschii).
* colom imperial de Forsten (Ducula forsteni).
* colom imperial de les Marqueses (Ducula galeata).
* colom imperial de Geelvink (Ducula geelvinkiana).
* colom imperial gegant (Ducula goliath).
* colom imperial dorsifosc (Ducula lacernulata).
* colom imperial de les Fiji (Ducula latrans).
* colom imperial blanc (Ducula luctuosa).
* colom imperial negre (Ducula melanochroa).
* colom imperial de Mindoro (Ducula mindorensis).
* colom imperial de collar (Ducula mullerii).
* colom imperial ceranegre (Ducula myristicivora).
* colom imperial de Seram (Ducula neglecta).
* colom imperial de l'illa d'Obi (Ducula obiensis).
* colom imperial de la Micronèsia (Ducula oceanica).
* colom imperial d'Enggano (Ducula oenothorax).
* colom imperial del Pacífic (Ducula pacifica).
* colom imperial d'ulleres (Ducula perspicillata).
* colom imperial de Pickering (Ducula pickeringii).
* colom imperial de Pinon (Ducula pinon).
* colom imperial moliner (Ducula pistrinaria).
* colom imperial de ventre rosat (Ducula poliocephala).
* colom imperial cuabarrat (Ducula radiata).
* colom imperial de cap rosat (Ducula rosacea).
* colom imperial ceravermell (Ducula rubricera).
* colom imperial ventre-rogenc (Ducula rufigaster).
* colom imperial de les Louisiade (Ducula salvadorii).
* colom imperial argentat (Ducula spilorrhoa).
* colom imperial cremós (Ducula subflavescens).
* colom imperial de Christmas (Ducula whartoni).
* colom imperial de Zoë (Ducula zoeae).
# Cementiri del Port de la Selva

Cementiri del Port de la Selva és un monument del municipi del Port de la Selva inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat a un quilòmetre de distància al sud del nucli urbà de la població del Port de la Selva, prop del Pont vell. Des de la carretera GI-613 s'agafa un trencall que hi condueix, al paratge de la Costa de l'Oratori.
Recinte de planta rectangular estructurat d'acord amb el pendent del terreny i delimitat per altes tanques de pedra i morter, completament arrebossades i emblanquinades. L'entrada, a ponent, es correspon amb una porta d'arc de mig punt de ferro flanquejada per dues pilastres coronades per grans copes de terrissa. Les pilastres presenten unes lletres de ceràmica on consta el nom de "Cementiri Municipal". L'interior és esglaonat i s'organitza en quatre terrasses disposades a diferent nivell. Cada terrassa presenta filades de nínxols resseguint el perímetre, amb les escales que les comuniquen al mig del sector. El recinte es troba envoltat d'una pineda que també creix a l'interior.

## Història

El primer cementiri del Port de la Selva del segle xviii estava ubicat al costat de l'actual església del poble i fou beneït l'any 1759. Del 1865 són uns estatuts establerts pel rec i l'ajuntament per a la conservació i endegament d'aquest primer fossar. Malgrat diversos i continuats intents per aconseguir el trasllat del cementiri fora de la població fets pels diferents consistoris els anys 1870,1890 i més tard, no fou fins al 1926 que es construí l'actual. El cementiri del Port de la Selva és famós perquè és el "blanc cementiri dels mariners" que inspirà el poema de Josep Mª de Segarra ("Ancores i estrelles"), escriptor resident i molt identificat amb el paisatge i la gent del Port de la Selva, com és sabut. El cementiri continua amb la seva blancor, però ja no el "volta la vinya verda"; a l'entorn hi ha una jove pineda que encara no s'ha cremat i terrenys erms; les vinyes s'abandonaren i només en resten com a record les travesseres de paret seca que esglaonen el rost i alguns ceps que sobreviuen aïllats entre pins i garrigues. Actualment manté la seva funció de cementiri municipal.

## Referències

* 1 2 3 «Cementiri del Port de la Selva». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 gener 2014].
# Colom canari cuablanc

El colom canari cuablanc (Columba junoniae) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) endèmic de les Illes Canàries, on habita zones arbustives, boscos amb pins i llorer, i laurisilva a les illes de la Palma, la Gomera i Tenerife.
# Colom ullgroc

El colom ullgroc (Columba arquatrix) és un colom, per tant un ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita zones boscoses de l'Àfrica oriental i Meridional i el sud de la Península Aràbiga, al Iemen, i des d'Eritrea i Etiòpia, cap al sud, per Uganda, Kenya i l'est de la República Democràtica del Congo, fins a Angola i Sud-àfrica.
# Sant Miquel de Vilaclara

Sant Miquel de Vilaclara és una capella romànica del municipi del Bruc, a la comarca de l'Anoia. Es troba adossada a un mas a prop del túnel del Bruc, a 1 km de la carretera. És una obra protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una capella d'una nau, adossada al mur d'una masia abandonada. Absis amb arcuacions llombardes separades per pilastres i una petita finestra. Cobert amb boveda de maçoneria. Murs de pedra i maçoneria. L'entrada és per una petita porta allindada cara ponent. En el seu interior i junt l'absis hi ha un cup.

## Història

Era la capella d'un grup de masies situades damunt d'un turó, envoltades de bosc de pins, conegudes per Can Cuixa, actualment enderrocades. L'edifici ha estat totalment desfigurat per integrar-se a la construcció adossada.
Ja existia el 1077, quan bescompte Udalard, senyor del Castell de la Guàrdia la cedí al monestir de Sant Cugat. El 1727 deixà d'utilitzar-se com a capella i al 1757fou abandonada definitivament. S'hi venerava el copatró de la vila.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Miquel de Vilaclara». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
* ↑ Romànic Obert. «Sant Miquel de Vilaclara». Romànic Obert. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2014. [Consulta: 4 febrer 2014].
# Colom argentat

El colom argentat (Columba argentina) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita els boscos i manglars de Sumatra i algunes illes menors.
# Colom carablanc africà

El colom carablanc africà (Aplopelia larvata) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita selva i zones boscoses d'Àfrica Subsahariana, a Guinea i Sierra Leone, Golf de Guinea incloent les illes, Àfrica oriental, des d'Etiòpia cap al sud, i a l'Àfrica Meridional fins al sud de Sud-àfrica.
Aquesta espècie ha estat classificada dins el monotípic gènere Aplopelia (Bonaparte, 1855). El Congrés Ornitològic Internacional (versió 3.5, 2013) la ubica a Columba seguint, entre d'altres, Dickinson 2003. S'han descrit set subespècies:
* C. l. bronzina Rüppell, 1837. Etiòpia i l'adjacent sud-est de Sudan del Sud.
* C. l. inornata (Reichenow, 1892), Des de Sierra Leone fins a Camerun i Gabon, Bioko i Annobón.
* C. l. jacksoni (Sharpe, 1904), Des de l'est de la República Democràtica del Congo fins a l'oest de Tanzània i el nord de Zàmbia.
* C. l. larvata Temminck, 1809. Des del sud de Sudan del Sud cap al sud fins a Sud-àfrica.
* C. l. principalis (Hartlaub, 1866), Illa de Príncipe.
* C. l. samaliyae (White CMN, 1948), Angola i nord-oest de Zàmbia.
* C. l. simplex (Hartlaub, 1849), illa de São Tomé.
La població de São Tomé ha estat sovint considerada una espècie diferent amb el nom de colom carablanc de São Tomé (Columba simplex).

## Referències

* ↑ E. Dickinson. (2003), The Howard and Moore Complete Checklist of the Birds of the World, 3rd edition. London: Christopher Helm.
# Sant Vicenç de Falgons

Sant Vicenç de Falgons és l'església parroquial de Falgons del municipi de Sant Miquel de Campmajor, a la comarca del Pla de l'Estany, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya
Està situada al nucli de Falgons, sobre un turó, al costat d'un gran casal. Es tracta d'un temple romànic format per una sola nau i una capçalera amb absis semicircular, que presenta una cornisa que ha quedat centrada en el mur pel sobrealçament del conjunt. La part original té paraments amb carreus ben tallats i la resta és de maçoneria. A l'interior, la nau és coberta amb volta de canó apuntada construïda amb plec de llibre i l'absis presenta quart de volta. A banda i banda de la nau s'hi afegiren capelles de planta quadrada i al segle xviii el campanar de secció quadrada i teulada de dues vessants. A la banda oest hi havia una porta dovellada d'arc de mig punt, que en la restauració fou incorporada a la banda sud, amb un porxo de protecció.
Les primeres notícies del lloc daten del 947. L'església surt esmentada en les butlles d'Urbà II (1096) I Alexandre III (1175). L'any 1363 consta en una visita pastoral, que l'església es trobava amb deficiències importants a les cobertes. Hi havia dos altars, un de sant Miquel i l'altre dedicat santa Maria.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Vicenç de Falgons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 octubre 2016].
# Colom vinós

El colom vinós (Patagioenas subvinacea) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita la selva humida i zones boscoses de la zona Neotropical, des de Costa Rica, cap al sud, per l'oest dels Andes fins al sud de l'Equador i per l'est dels Andes, des de Colòmbia, Veneçuela, Guaiana i nord del Brasil, cap al sud fins al nord de Bolívia i Brasil central.
# Colom de Goodson

El colom de Goodson (Patagioenas goodsoni) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita els boscos de les terres baixes d'Amèrica del Sud, per l'oest dels Andes, des de l'oest de Colòmbia cap al sud fins a l'oest de l'Equador.
# Creu de terme de Figuerola

Creu de terme de Figuerola és una obra del municipi de les Piles inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un fust hexagonal de pedra d'una sola peça amb capitell sense ornamentació i quasi del mateix gruix que el fust. A sobre d'aquest hi ha una creu senzilla de ferro forjat que surt del mig i sembla posterior al capitell i al pilar que es creuen romànics, segons alguna opinió, d'una pedra de sacrificis.
El dia 7 de desembre de 1980 fou restaurada per Josep Ballabriga de Les Piles, Josep Clarassó "Batet", Jaume Montagut "Monti" i Salvador Palau "Galo" de Santa Coloma. El pilar estava inclinat, el capitell es trobà a un quilòmetre de distància del lloc i la creu de ferro forjat era guardada des de feia anys per Joan Balcells de Santa Coloma de Queralt.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de terme de Figuerola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Creu de terme de Figuerola». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Tórtora del Cap

La tórtora del Cap (Streptopelia capicola) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita sabanes i terres de conreu d'Àfrica oriental i Meridional, des d'Eritrea, Etiòpia, Somàlia, Kenya, Uganda i sud de la República Democràtica del Congo, cap al sud fins a la zona meridional de Sud-àfrica.
# Casino Llagosterenc

El Casino Llagosterenc és una entitat de Llagostera fundada el 1856 en el marc del moviment associatiu que viu de la població al segle xix, vinculat a l'expansió de la indústria surotapera. L'entitat actualment disposa d'escoles de música i de dansa, entre altres activitats de dinamització cultural i social. La seu actual de l'entitat, inaugurada el 1891 i reformada el 1929 per Josep Esteve Corredor, forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya i respon als postulats academicistes del Noucentisme. La Generalitat de Catalunya li atorgà la Creu de Sant Jordi el 2014.

## L'Edifici

Edifici de planta rectangular, murs portants, parets arrebossades i elements ornamentals de pedra artificial. La composició de la façana respon als estilemes acadèmics dels noucentistes, amb una simetria respecte al punt central de la mateixa i ressaltada per una falsa portalada amb frontó triangular i columnes jòniques. A la planta principal hi ha un balcó amb balustrada clàssica, rematat per un coronament amb frontó trencat que suporta el rellotge. També hi ha balustrada al llarg de tot l'edifici sobre una cornisa volada. A l'interior cal remarcar la gran nau central, amb columnes, i tota la decoració pròpia de les formes classicistes.

## Història

El Casino té l'origen en els grups d'esbarjo formats al segle xix. Fou fundat l'any 1856 i era el centre d'activitats culturals, que volia ser interclassista però era dominat per la burgesia local i els menestrals, tot mancant-hi els pagesos i les dones. La importància de la indústria surera tingué un reflex en el Casino i això va comportar el seu engrandiment, ja que l'antic es feu del tot insuficient. Així, hom construí un nou edifici a l'eixample de Llagostera i amb unes dimensions aptes per acollir els socis i totes les activitats. S'inaugurà l'any 1929 i les obres van representar un cost de 135.000 ptes.

## Referències

* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 27 persones i 15 entitats». Web oficial de la Generalitat de Catalunya, 01-04-2014. Arxivat de l'original el 2014-04-07. [Consulta: 2 abril 2014].
* 1 2 3 «Casino Llagosterenc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 setembre 2014].
# Tortoreta timbalera

La tortoreta timbalera (Turtur tympanistria) és un és una tórtora, per tant un ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita zones amb arbres o arbusts de la zona afrotròpica faltant de les àrees àrides com el Sahel africà o Namíbia.
# Colom bronzat de Nova Bretanya

El colom bronzat de Nova Bretanya (Henicophaps foersteri) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita els boscos de Nova Bretanya i Umboi, a les illes Bismarck.
# Tórtora de costa

La tórtora de costa (Zenaida meloda) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita matolls, boscos i terres de conreu a la llarga de la costa del sud de l'Equador, el Perú i zona limítrofa de Xile.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 95. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Tórtora terrestre menuda

La tórtora terrestre menuda (Columbina minuta) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita sabanes i terres de conreu des del sud de Mèxic, cap al sud, a través d'Amèrica Central fins al sud del Brasil, Bolívia i Paraguai, mancant de les zones de selva humida del centre de Brasil.
# Tórtora terrestre de l'Equador

La tórtora terrestre de l'Equador (Columbina buckleyi) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita zones àrides de l'Equador i la zona limítrofa del Perú.