OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cautxú PTC

El cautxú PTC és un cautxú de silicona que condueix l'electricitat amb una resistivitat que augmenta exponencialment amb l'augment de la temperatura per a totes les temperatures fins a una temperatura on la resistivitat creix fins a l'infinit. Per sobre d'aquesta temperatura, el cautxú PTC és un aïllant elèctric. El cautxú PTC està fet de polidimetilsiloxà (PDMS) carregat amb nanopartícules de carboni. PTC significa coeficient de temperatura positiu.

## Propietats

Si la força del camp elèctric dins del material és prou gran (normalment més gran que 30 V/mm), les nanopartícules de carboni desencadenen un corrent d'efecte de túnel mecànic quàntic per fluir a través del material. La contribució d'un gran nombre de petits corrents d'efecte túnel pot sumar-se a corrents macroscòpiques en el rang d'amperes. L'efecte de túnel mecànic quàntic dins del material depèn molt de la temperatura. El corrent disminueix exponencialment amb l'augment de la temperatura. Això significa que la resistivitat del material creix exponencialment amb l'augment de la temperatura. A una temperatura específica, el corrent d'efecte túnel mecànic quàntic cesa. A temperatures superiors a aquesta, el cautxú PTC és un aïllant elèctric i no hi pot circular cap corrent elèctric. Aquesta temperatura es pot ajustar entre 32 i 176 F (0 i 80 C) durant la producció del cautxú PTC. Per tant, el cautxú PTC és un material PTC amb característiques PTC molt fortes. De fet, el cautxú PTC té l'efecte PTC més fort de tots els materials coneguts i en un ampli rang de temperatures. Té propietats PTC per a totes les temperatures.

## Aplicacions

El cautxú PTC es pot enrotllar en làmines fines laminat amb coure. El coure es connecta al seu torn a una tensió per proporcionar el camp elèctric a l'interior del material necessari per desencadenar l'efecte túnel. Les làmines es poden formar en qualsevol forma i mida.
Les làmines de goma PTC es poden utilitzar com a escalfadors PTC prims i flexibles. Aquests escalfadors proporcionaran una gran potència quan estiguin freds i s'escalfaran ràpidament fins a una temperatura constant i romandran allí pràcticament sense ser afectats pels canvis en les condicions ambientals. Es poden alimentar amb qualsevol voltatge entre 5 i 230 V, AC o DC.
El material de cautxú PTC és un escalfador autorregulat . Produeix la mateixa quantitat de calor a cada punt de l'escalfador que es condueix i s'irradia lluny de l'escalfador a l'objecte al qual està connectat i al seu entorn. Està en constant equilibri tèrmic amb l'entorn, punt per punt. Una mesura de la potència produïda per l'escalfador és en realitat una mesura de la transferència de calor entre l'escalfador i l'objecte. Per tant, es pot utilitzar com a sensor de transferència de calor.

## Referències

* ↑ US patent 8,367,986
* ↑ Page 12 https://www.wacker.com/h/medias/6415-EN.pdf
* ↑ M. J. Forrest, Food Contact Rubbers 2 - Products, Migration and Regulation, Rapra Review Reports, vol. 16, No. 2, Smithers Rapra Publishing, 2006 ISBN 1859575226
# Fernando Clavijo Batlle

Fernando Clavijo Batlle (San Cristóbal de La Laguna, Tenerife, 10 d'agost de 1971) és un polític canari, membre de Coalició Canària i president del Govern de Canàries des de 2015 fins a 2019 i de nou des de 2023 fins a l'actualitat.

## Biografia

Clavijo és fill de Fernando Clavijo Redondo, funcionari de Protecció Civil i director general de Seguretat del Govern de Canàries.
Fernando va néixer a San Cristóbal de La Laguna. Va cursar el Batxillerat en l'Institut Viera y Clavijo i posteriorment es va llicenciar en Ciències Econòmiques i Empresarials a la Universitat de La Laguna. Ha treballat en l'empresa privada, també mentre estudiava, i va ser assessor de l'Organisme d'Activitats Musicals de l'Ajuntament de San Cristóbal de La Laguna, així com regidor de Seguretat Ciutadana des de 2003 fins a 2007 i alcalde del municipi entre 2008 i 2014.
En el terreny polític, Fernando Clavijo es va afiliar a ATI (avui Coalició Canària) l'any 1992 i, des de llavors, ha ocupat diferents càrrecs de responsabilitat interna en el partit, entre els quals es destaquen el de Secretari General dels joves de ATI en La Laguna (entre 1997 i 2003), i el mateix càrrec a nivell insular des de 2001. Des d'aquest any fins al seu nomenament com a alcalde el 2008 (el més jove de la història del municipi) va ser primer tinent d'alcalde i regidor d'Urbanisme. Des de 2012 és Secretari General de Coalició Canària a Tenerife.
Durant la seva alcaldia, la ciutat va rebre diversos premis internacionals. Entre ells, els lliurats pel Ministeri de Cultura, a la gestió del Pla Especial de Protecció del Centre Històric, i el Ministeri d'Indústria, Turisme i Comerç al model de Zona Comercial Oberta. A si mateix, La Laguna ha obtingut el Premi Reina Sofia contra les Drogues.
Clavijo va ser el candidat de Coalició Canària per a la Presidència del Govern de Canàries en les eleccions autonòmiques de 2015, després de derrotar el candidat i històric dirigent Paulino Rivero en el Consell Polític del seu partit celebrat el 12 de setembre de 2014. Després d'aquestes eleccions, en les quals la seva coalició va obtenir 18 diputats i, després d'una coalició amb el PSOE (15 diputats), Fernando Clavijo va accedir a la presidència del Govern de la comunitat autònoma el 9 de juliol de 2015.
A les eleccions de 2019 va perdre el càrrec davant d'Ángel Víctor Torres (PSOE). Després de les eleccions Canàries de 2023, l'estiu del mateix any fou nomenat de nou President de les Canàries

## Càrrecs exercits

* Regidor de l'Ajuntament de San Cristóbal de La Laguna (2003-2015).
* Alcalde de San Cristóbal de La Laguna (2008-2015).
* Diputat per Tenerife al Parlament de Canàries (2015-2019).
* President del Govern de Canàries (2015-2019) i 2023-avui
* Senador designat pel Parlament de Canàries (des de 2019).

## Referències

* ↑ Redacción «Fallece Fernando Clavijo Redondo, padre del presidente de Canarias». La Vanguardia, 29-01-2019 [Consulta: 29 gener 2019].
* ↑ Clavijo, Fernando. «'Nuevo alcalde, nueva generación'». [Consulta: 24 novembre 2008].
* ↑ «BREVE HISTORIA DE LOS PREMIOS REINA SOFÍA CONTRA LAS DROGAS».
# La llamada

La llamada és una pel·lícula espanyola de 2017 dirigida per Javier Ambrossi i Javier Calvo, basada en una obra teatral dels mateixos autors. S'ha doblat al català amb el mateix títol original.

## Argument

La María i la Susana són dues adolescents que passen l'estiu en un campament cristià anomenat "La brúixola", al que van des que eren petites. Les dues noies senten passió per la música, en concret pel reggaeton i l'electro-latin, però les aparicions divines a María faran que la seva vida canviï. El film tracta els temes de la llibertat individual, l'adolescència i la religió.

## Repartiment

* Macarena García: María Casado
* Anna Castillo: Susana Romero
* Belén Cuesta: Milagro
* Gracia Olayo: Sor Bernarda de los Arcos
* Richard Collins-Moore: Déu
* María Isabel Díaz: Yanice
* Secun De La Rosa: Carlos
* Esti Quesada: Marta
* Mar Corzo: Sor Chelo (Chos)
* Loli Pascua: Sor Loli

## Música

La banda sonora i el tema principal "La llamada" va ser encarregat al músic madrileny Leiva que ha aconseguit un doble disc d'or pel tema, la nominació als Premis Gaudí a millor música original i la nominació als Premis Goya com a millor cancó.

## Premis i nominacions

* 2018: Premis Gaudí: Premi del públic a la Millor Pel·lícula
* 2018: Premis Feroz: Millor Pel·lícula (Comèdia), Millor Tràiler
* 2018: Premis ASECAN: Millor Direcció de Fotografía
* 2018: Premis Goya (nominacions): Millor Direcció Novell, Millor Guió Adaptat, Millor Actriu de repartiment, Millor Cançó original

## Recaptació i espectadors

Durant el seu primer cap de setmana d'estrena, la pel·lícula va recaptar quasi mig milió d'euros (496.923 €), aconseguint una recaptació total de més de 2.700.000 € i més de 483.000 espectadors acumulats (dada:gener 2018)

## Referències

* ↑ «La llamada». ésAdir. [Consulta: 2 març 2022].
* ↑ Alonso, Raquel M. «'La llamada' llega al cine tras cuatro años de éxito teatral». Radio Televisión Española. [Consulta: 29 gener 2018].
* ↑ «Leiva es nominado en los Premios Gaudí a Mejor música original por la banda sonora de “La llamada”». www.leivaweb.es. [Consulta: 29 gener 2018].
* ↑ «El Autor triunfa en los Premios ASECAN del Cine Andaluz 2018 con 7 galardones». ASECAN. [Consulta: 29 gener 2018].
* ↑ «Cine español semanal de enero a diciembre 2017». Ministerio de Educación, Cultura y Deporte. Arxivat de l'original el 29 de gener 2018. [Consulta: 29 gener 2018].
* ↑ «Informe cine español (12-14 enero 2018)». Instituto de la Cinematografía y de las Artes audiovisuales. Ministerio de Educación, Cultura y Deporte de España. Arxivat de l'original el 29 de gener 2018. [Consulta: 29 gener 2018].
# Formulació matemàtica del Model Estàndard

Aquest article descriu les matemàtiques del Model estàndard de la física de partícules, una teoria de camp quàntica gauge que conté les simetries internes del grup de productes unitari SU(3) × SU(2) × U(1). La teoria es considera habitualment com la descripció del conjunt fonamental de partícules – els leptons, els quarks, els bosons de gauge i el bosó de Higgs.
El Model Estàndard és renormalitzable i matemàticament autoconsistent, tanmateix, tot i tenir èxits enormes i continuats en proporcionar prediccions experimentals, deixa alguns fenòmens inexplicables. En particular, encara que s'incorpora la física de la relativitat especial, la relativitat general no ho és, i el model estàndard fallarà a les energies o distàncies on s'espera que sorgeixi el gravitó. Per tant, en un context modern de teoria de camps, es veu com una teoria de camps eficaç.

## Teoria quàntica de camps

El model estàndard és una teoria quàntica de camps, és a dir, els seus objectes fonamentals són camps quàntics que es defineixen en tots els punts de l'espai-temps. QFT tracta les partícules com a estats excitats (també anomenats quanta) dels seus camps quàntics subjacents, que són més fonamentals que les partícules. Aquests camps són
* els camps de fermions, ψ, que expliquen les "partícules de matèria";
* els camps de bosons electrofebles, i B;
* el camp de gluons, G$_a$; i
* el camp de Higgs, φ.
Que aquests siguin camps quàntics en lloc de clàssics té la conseqüència matemàtica que tenen valors d'operador. En particular, els valors dels camps generalment no es comuniquen. Com a operadors, actuen sobre un estat quàntic (vector ket).

## Referències

* ↑ Shivni, Rashmi. «The deconstructed Standard Model equation» (en anglès). https://www.symmetrymagazine.org.+[Consulta: 27 agost 2023].
* ↑ «[https://arxiv.org/pdf/1910.11888.pdf The standard model, the Pati-Salam model, and "Jordan geometry"]» (en anglès). https://arxiv.org.+[Consulta: 27 agost 2023].
* ↑ «The Standard Model» (en anglès). https://www.iop.org.+[Consulta: 27 agost 2023].
* ↑ «Standard Model (mathematical formulation) - Alchetron, the free social encyclopedia» (en anglès americà). https://alchetron.com,+18-08-2017.+[Consulta: 27 agost 2023].
# Enriqueta de Nassau-Weilburg (arxiduquessa d'Àustria)

Enriqueta de Nassau-Weilburg (Bayreuth, 30 d'octubre de 1797 - Viena, 29 de desembre de 1829) fou Princesa de Nassau-Weilburg amb el tractament d'altesa sereníssima que contragué matrimoni amb l'arxiduc Carles Lluís d'Àustria.
Nascuda a Bayreuth essent filla del duc Frederic Guillem de Nassau-Weilburg i de l'aristòcrata alemanya Lluïsa Isabel de Kirchberg. Enriqueta era neta per via paterna del príncep Carles Cristià de Nassau-Weilburg i de la princesa Carolina d'Orange-Nassau.
El dia 15 de setembre de 1815 contragué matrimoni a Weilburg amb l'arxiduc Carles Lluís d'Àustria, fill de l'emperador Leopold II, emperador romanogermànic i de la infanta Maria Lluïsa d'Espanya. La parella tingué set fills:
* SAIR l'arxiduquessa Maria Teresa d'Àustria, nada a Viena el 1816 i morta a Albano el 1867. Es casà el 1837 a Nàpols amb el rei Ferran II de les Dues Sicílies.
* SAIR l'arxiduc Albert d'Àustria, nat a Viena el 1817 i mort a Arco el 1895. Es casà el 1844 a Múnic amb la princesa Hildegard de Baviera.
* SAIR l'arxiduc Carles Ferran d'Àustria, nat a Viena el 1818 i mort a Groß-Seelowitz (Moràvia) el 1874. Es casà a Viena el 1854 amb l'arxiduquessa Elisabet d'Àustria.
* SAIR l'arxiduc Frederic Ferran d'Àustria, nat a Viena el 1821 i mort a Viena el 1847.
* SAIR l'arxiduc Rodolf d'Àustria, nat a Viena el 1822 i mort el mateix 1822.
* SAIR l'arxiduquessa Maria Carolina d'Àustria, nada a Viena el 1825 i morta a Baden, proximitats de Viena, el 1915. Es casà amb l'arxiduc Rainier d'Àustria.
Enriqueta de Nassau-Weilburg morí a Viena el 1829 a l'edat de 32 anys.
# Colibrí fada coronat

El colibrí fada coronat (Heliothryx barroti) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita la selva humida i bosc obert, a les terres baixes i turons del vessant del Golf de Mèxic a Tabasco, Guatemala, Belize, Hondures i Nicaragua, ambdues vessants de Costa Rica i Panamà, i des de l'oest i nord de Colòmbia cap al sud fins al sud-oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Colibrí fada coronat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 4 gener 2025(català)
# Sigurd Monssen

Sigurd Monssen (Bergen, 10 d'octubre de 1902 - Bergen, 7 de novembre de 1990) fou un remer noruec que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Sigurd Monssen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 27 de gener 2012. [Consulta: 8 juny 2019].
# João Nuno Pinto

João Nuno Pinto (Maputo, 13 de setembre de 1969) és un director de cinema portuguès.

## Biografia

Pinto va néixer l'any 1969 a la que llavors era la colònia portuguesa de Moçambic. Quan Moçambic va aconseguir la independència el 1975, va arribar a Portugal als sis anys. Després d'estudiar disseny gràfic a Portugal, va estudiar cinema a la New York Film Academy.
Després del seu primer curtmetratge el 2008, va fer el seu primer llargmetratge, América, el 2010. Chulpan Khamatova, coneguda per Good Bye, Lenin! va interpretar la protagonista femenina. El popular Raul Solnado va aparèixer davant la càmera per darrera vegada en un paper secundari i va morir després del rodatge, abans del muntatge final de la pel·lícula.
América, que es va publicar en DVD a Portugal l'any 2011, va fer famós Pinto. La pel·lícula va guanyar un premi al festival de cinema Caminhos do Cinema Português de 2011 i va ser guardonada als Globos de Ouro 2012. També va ser la pel·lícula de selecció portuguesa als 24ns Premis del Cinema Europeu de 2011 i es va projectar en nombrosos festivals internacionals de cinema, a Alemanya, al Festival de Cinema de Cottbus .
El 2014 va rodar el videoclip de la cançó Don't Swim del músic britànic Keaton Henson, pel qual va rebre dos premis als Premis del Festival de Cinema Independent de Los Angeles 2015.
Per la seva pel·lícula Mosquito (2020) sobre un soldat portuguès que es perd a la selva africana el 1917, Pinto va ser nominat a diversos premis cinematogràfics, com ara el Festival Internacional de Cinema de Rotterdam, el Camerimage, al Chinese Hainan International Film Festival, al Luxembourg City Film Festival, entre d'altres. Va guanyar diversos premis, entre els quals el Premi de la Crítica a la Mostra Internacional de Cinema de São Paulo al Brasil, el Premi Young Talent de la Screen Actors GDA Foundation, els premis a la millor fotografia i millor banda sonora a la XXXV edició de la Mostra de València. A Portugal, la pel·lícula va guanyar premis a l'Prémios Sophia i als Premis CinEuphoria i va ser nominada als Premis Fantastic i també dos Globo de Ouro, inclosa Millor pel·lícula.
Per la seva sèrie de televisió Causa Própria, Pinto va ser guardonat com a millor director de producció televisiva als Premis Àquila portuguesos 2022.

## Filmografia

* 2008: Skype me (curtmetratge)
* 2010: América
* 2014: Don't Swim (Videoclip de Keaton Henson)
* 2020 - Mosquito
* 2022 - Causa Própria
* 2022: Ensaios elenco juvenil (sèrie de televisió)

## Referències

* ↑ www.festivalscope.com, abgerufen am 10. Januar 2013
* ↑ ««América», de João Nuno Pinto, entre os selecionados para Prémios de Cinema Europeu». www.cinema.sapo.pt., abgerufen am 10. Januar 2013
* ↑ La película italiana 'Favolacce' gana la Palmera d'Or de la 35 Mostra de València, 20 Minutos, 30 d'octubre de 2020
* 1 2 Auszeichnungen und Nominierungen für João Nuno Pinto in der Internet Movie Database, abgerufen am 9. September 2022
# Antjie Krog

Antjie Krog (Kroonstad, Estat Lliure d'Orange, 23 d'octubre de 1952) és una acadèmica, poeta i periodista sud-africana en afrikaans i anglès.
Nascuda d'una família afrikaner d'escriptors, va créixer en una granja. El 1973, va obtenir una llicenciatura en Llengua Anglesa per la Universitat de l'Estat Lliure i un màster en afrikaans en la Universitat de Pretòria el 1976. Més tard, amb un diploma de la Universitat de Sud-àfrica (UNISA), va treballar com professora adjunta en una universitat per a sud-africans negres.

## Poesia

Descrita com la Pablo Neruda de l'afrikaans per la seva contemporània Joan Hambidge, va publicar el seu primer poemari amb 17 anys, Dogter van Jefta (Filla de Jefta), dos anys després Januarie-suite (Suite de gener) i més tard 8 poemaris més en afrikaans i un en anglès. La seva obra ha estat traduïda a diversos idiomes.

## Periodisme

Va treballar per a diverses publicacions com Die Suid-Afrikaan, antic diari co-fundat per Hermann Giliomee i on era editora. També, Pippa Green la va convidar a unir-se a la South African Broadcasting Corporation (SABC). Va treballar de reportera dos anys amb el nom de Antjie Samuel al programa AM Live sobri assumptes de la Comissió de veritat i reconciliació (CVR) de Sud-àfrica. Quan va acabar la CVR, va ocupar el lloc d'editora parlamentària en la SABC.

## Bibliografia
### Poesia

* Dogter van Jefta (1970)
* Januarie-suite (1972)
* Beminde Antarktika (1974)
* Mannin (1974)
* Otters in Bronslaai (1981)
* Jerusalemgangers (1985)
* Lady Anne (1989)
* Gedigte 1989–1995 (1995)
* Kleur kom nooit alleen nie (2000)
* Down to my last skin (2000)
* Met woorde soos met kerse (2002)
* The stars say tsau (2004)
* Body bereft (2006)

### Poesia infantil

* Mankepank en ander Monsters (1989)
* Voëls van anderster vere (1992)
* Fynbosfeetjies de Antjie Krog i Fiona Moodie (2007)

### Prosa

* Relaas van 'n Moord (1995)
* Country of my Skull (1998)
* A Change of Tongue (2003), (tr. afrikaans n Ander Tongval, 2005)
* There was this goat (2009), amb Nosisi Mpolweni y Kopano Ratele

### Drama

* Waarom is dié wat voor pomp-pomp altyd vet? (1999)

### Traduccions

* Domein van Glas, del neerlandès Een Mond vol Glas de Henk van Woerden
* Lang Pad na Vryheid, de l'anglès Long Walk to Freedom de Nelson Mandela
* Mamma Medea, de l'obra en neerlandès Mamma Medea de Tom Lanoye

## Premis

* Eugene Marais Prize (1973)
* Reina Prinsen-Geerligs Prijs (1976)
* Rapport Prize (1987)
* Hertzog Prize (1990)
* Foreign Correspondent Award (1996)
* Pringle Award (1996)
* Alan Paton Award (1996)
* Booksellers Award (1999)
* Hiroshima Peace Culture Foundation Award
* Olive Schreiner Prize (2000)
* RAU-Prys vir Skeppende Skryfwerk (2001)
* South African Translators' Institute Award for Outstanding Translation (2003)

## Referències

* ↑ «Antjie Krog Bio». Arxivat de l'original el 2011-05-26. [Consulta: 12 octubre 2012].
# Brachyrhaphis olomina

Brachyrhaphis olomina és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total i les femelles els 3,4.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: Costa Rica.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
# Brachyrhaphis punctifer

Brachyrhaphis punctifer és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3 cm de longitud total i les femelles els 5.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: Panamà.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cnesterodon iguape

Cnesterodon iguape és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,2 cm de longitud total i les femelles els 2,49.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Lucinda, P. H. F.: Systematics of the genus Cnesterodon Garman, 1895 (Cyprinodontiformes: Poeciliidae: Poeciliinae). Neotropical Ichthyology, 3 (2): 259-270. Any 2005.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Heterandria dirempta

Heterandria dirempta és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4 cm de longitud total i les femelles els 7.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: Guatemala.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
# Heterandria jonesii

Heterandria jonesii és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total i les femelles els 6.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
# Limia grossidens

Limia grossidens és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,9 cm de longitud total i les femelles els 3,95.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-oest d'Haití.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)