OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Multiprocessador

Un multiprocessador és un ordinador que disposa de més d'un processador (CPUs). Gràcies a això, el multiprocessador pot executar simultàniament diversos fils pertanyents a un mateix procés informàtic o bé a processos diferents.
Els ordinadors multiprocessador presenten problemes de disseny que no es troben en ordinadors monoprocessador. Aquests problemes deriven del fet que dos programes poden executar simultàniament i, potencialment, poden interferir entre si. Concretament, pel que fa a les lectures i escriptures en memòria. Hi ha dues arquitectures que resolen aquests problemes:
* L'arquitectura NUMA, on cada processador té accés i control exclusiu a una part de la memòria.
* L'arquitectura SMP, on tots els processadors comparteixen tota la memòria.
Aquesta última ha de resoldre els problemes de coherència de la memòria cache. Cada microprocessador té la seva pròpia memòria cache local. De manera que quan un microprocessador escriu en una adreça de memòria, ho fa únicament sobre la seva còpia local en memòria cau. Si un altre microprocessador té emmagatzemada la mateixa adreça de memòria a la seva caché, resultarà que treballa amb una còpia obsoleta de la dada emmagatzemada.
Perquè un multiprocessador operi correctament necessita un sistema operatiu especialment dissenyat per a això. La majoria dels sistemes operatius actuals tenen aquesta capacitat.

## Vegeu també

* Arquitectura Harvard
* Arquitectura Eckert-Mauchly
* Sistemes redundants
* Multiprocés
* Arquitectura d'ordinadors

## Nota

* ↑ Kunle Olukotun; James Laudon. Chip multiprocessor architecture: techniques to improve throughput and latency. Morgan & Claypool Publishers, 2007. ISBN 978-1-59829-122-3 [Consulta: 19 desembre 2011].

## Bibliografia

* The Intel Microprocessors 8086/8088, 80186/80188, 80286, 80386, 80486, Pentium, and Pentium Pro Processor Architecture, Programming, and Inter- facing (ISBN: 9780139954085), Prentice Hall (2000), Autor:Brey. Barry B.

## Enllaços externs

* Multiprocessing online community Arxivat 2012-01-07 a Wayback Machine.
* Chip Multiprocessing Arxivat 2011-06-05 a Wayback Machine.
* Multiprocessing online community Arxivat 2012-01-07 a Wayback Machine.
# Turó de la Cova (la Pobla de Cérvoles)

El Turó de la Cova és una muntanya de 543 metres que es troba al municipi de la Pobla de Cérvoles, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Mare de Déu del Boix

La Mare de Déu del Boix és una església de la Torre de Cabdella (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular amb construccions annexes. Té la porta protegida per un cancell a la façana principal de ponent. Una finestra quadrada il·lumina el cor. Té capelles i sagristia als laterals. El campanar, de secció quadrada s'aixeca a la cantonada de ponent. Té quatre obertures amb arc rebaixat (nou) i un cos que amaga un rellotge a la part posterior. L'arrebossat emfatitza les cantonades de carreus ben escairats.

## Història

Al Museu Diocesà de la Seu d'Urgell hi un fragment d'un retaule gòtic tardà del segle xvi.

## Referències

* 1 2 «Mare de Déu del Boix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Pou dels Plans de Sant Roc

Pou dels Plans de Sant Roc és una obra de Ciutadilla (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Pou dels Plans de Sant Roc està situat al sud del nucli de Ciutadilla, molt a prop de l'anomenat camí de Senadelles.
Es tracta d'un pou d'aigua freàtica construït parcialment amb pedra seca i coberta plana feta amb tres grans lloses. El brocal és de forma cilíndrica i seccions del seu mur estan revestides amb morter, mesura aproximadament 1'20 d'alçada per 1'60 m d'amplada. La fondària del pou és de 4 metres. S'accedeix a la boca del pou a través d'una obertura de forma quadrada de 60x60 cm feta amb quatre grans carreus rectangulars. Conserva, clavat a la part interior de la coberta de pedra, un ganxo de ferro emprat per la captació d'aigua. A l'interior del pou, adossada a una de les parets, hi ha també una pila d'aigua semicircular d'uns 40 cm de diàmetre on abocar-hi el líquid.

## Referències

* 1 2 «Pou dels Plans de Sant Roc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 27 agost 2021].
# Cal Miró (Nalec)

Cal Miró és una obra de Nalec (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Can Miró es troba integrat dins del nucli històric de Nalec. L'edifici consta de dues parts que correspondrien a dues èpoques constructives diferents. Consta de dues portes d'accés des del carrer Basa: la porta adovellada i una altra que podria haver donat accés a les quadres. Existència de llindes de pedra amb inscripcions a dues finestres de la primera planta: a la part més propera a la plaça Major trobem la data 1671 i la data 1786 a la finestra situada en l'altra part de l'edifici. En la unió dels dos cossos i situat al capdamunt de la façana, trobem un capitell de pedra esculpit amb un escut caironat amb la representació d'un castell amb tres torres i un altre amb una mà i una flor. El ràfec i la teulada unifiquen els dos cossos. Consta de planta baixa, dues plantes pis i golfes amb una superfície construïda total de 806 m². L'estructura de l'edifici és de murs de càrrega gruixuts, bigues de fusta i revoltons de guix en l'entrebigat. La coberta és de teula àrab amb el carener paral·lel a la façana.
La façana principal és la del carrer bassa. Està feta de carreus de pedra ben tallada a les obertures i pedra més petita i irregular a la resta. Està revestida amb morter de calç, avui desaparegut en gran part. Hi predomina el ple sobre el buit i només sobresurten del pla de façana: els ampits motllurats de pedra i la barbacana de la coberta feta de maó de pla i dues teules volades.
A cada planta pis trobem quatre finestres alineades verticalment, totes amb llinda, les del primer pis de majors dimensions. Destaca per damunt de tot la porta adovellada d'arc de mig punt, en la qual es poden veure la marques de picapedrer.
La façana posterior que dona al pati està conformada per diversos volums de diferent alçada que possiblement es van anar afegint al llarg del temps segons les necessitats. A la planta sota coberta trobem grans obertures, orientades a sud, que correspondrien a assecadors. És notable l'obertura en arc de mig punt del volum sud-est; així com les mènsules de pedra que sustenten el balcó de la segona planta.
El conjunt consta de dos patis. El pati lateral situat a la cantonada del carrer Major, plaça Major i carrer Bassa. I el pati posterior que limita amb la façana sud-oest de cal Miró així com amb les façanes d'altres edificacions.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Miró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 27 agost 2021].
# Sant Domènec de les Puelles

Sant Domènec de les Puelles és una església neoclàssica d'Agramunt (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Al centre del petit poble de Les Puelles es troba l'església de Sant Domènec. És de planta rectangular, absis pla i teulada a doble vessant amb el carener perpendicular a la façana principal. Al centre de la façana hi ha la porta d'arc de mig punt adovellat; a la clau de l'arc hi ha un relleu on apareix la data 1862. La porta està coronada per un timpà triangular amb l'interior buit. Per sobre la porta hi ha un petit òcul i la façana queda rematada per un gran timpà triangular. Pel costat dret de la façana sobresurt un campanar de torre de planta quadrangular. A la part superior s'obre a cada cara una finestra d'arc de mig punt on s'ubiquen les campanes i està coronat per una teulada triangular i pinacles als angles. El parament és de maçoneria irregular, tret de les pedres cantoneres que són carreus ben escairats. La part superior del campanar sembla feta amb carreus aprofitats de construccions antigues.

## Referències

* ↑ «Sant Domènec de les Puelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 27 agost 2021].
# Habitatge al carrer Lluís Folquet, 3 (Tàrrega)

Habitatge al carrer Lluís Folquet, 3 és una obra de Tàrrega (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa molt petita de planta baixa i pis en la que són de destacar les seves columnes adossades a la planta baixa. Tota la planta baixa és feta amb carreus de pedra mentre que la primera és feta amb tapia. La construcció data de l'any 1777.

## Referències

* ↑ «Habitatge al carrer Lluís Folquet, 3». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 30 agost 2021].
# Casa al carrer del Carme, 13 (Tàrrega)

Casa al carrer del Carme, 13 és una obra de Tàrrega (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Situada al centre urbà de Tàrrega, en una zona adaptada a vianants amb alta presència de comerç local. Casa entre mitgeres, de planta rectangular amb quatre nivells i coberta d'un aiguavés amb terrassa a la part davantera. A la planta baixa hi destaquen dos arcs ogivals disposats en angle, equivalents a la cantonada de l'edifici i formant part de les arcades de l'indret. En aquest nivell, les obertures són de secció poligonal, una de majors dimensions delimita l'espai comercial i l'altra és la porta d'accés a l'habitatge. Als tres pisos hi ha un total de sis obertures, quatre són balcons independents, distribuïts a parts iguals entre el segon i tercer pis, i la resta són unides per una balconada al primer pis. En conjunt destaquen per la seva disposició simètrica i les baranes de ferro forjat amb decoracions de motius de tipologia clàssica. La façana principal presenta el parament estucat combinant dues tipologies de carreus, buixardats en les faixes i les impòstes, i llisos i d'ampla filada a la resta. La façana lateral, està arrebossada i pintada i conté un esgrafiat amb motius vegetals i un alt relleu en pedra que commemora el poeta targarí Alfons Costafreda. La testera principal és rematada amb un fris esgrafiat, decorat amb motius vegetals i al seu torn, presenta dues petites finestres el·líptiques amb gelosia. Al capdamunt del conjunt, en el petit mur que s'alça davant la terrassa, hi ha tres hídries d'estil neoclàssic.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer del Carme, 13». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 setembre 2021].
# Casa al carrer Major d'Arròs

Casa al carrer Major d'Arròs és una casa del municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa més aviat petita, d'estructura senzilla, i adossada per la banda nord al vessant. La façana és paral·lela a la "capièra", orientada a ponent, i presenta una porta de fàbrica i finestres de fusta que defineixen dues plantes sota una coberta d'encavallades de fusta i llosat de pissarra a dues aigües, amb sengles graons de "penaus" en les bandes més curtes. L'obra de paredat fou travada a les cantonades amb carreus. En el "penalèr" septentrional es desclou un finestral de pedra, ornat amb motllures i amb bases en els brancals segons el gust renaixentista.

## Història

Çò de Doctor, hostal recomanat per Juli Soler (1906).

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer Major d'Arròs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 setembre 2021].
# Perles (Vilademuls)

Perles és un nucli habitat que pertany al municipi de Vilademuls (Pla de l'Estany), a poca distància del poble de Vilafreser, al qual hi està unit per carretera. El principal interès patrimonial d'aquest veïnat és la capella de Sant Llorenç de Perles.
La capella és una construcció d'estil romànic modificada per a usos agrícoles. Es pot datar del segle XII. Es conserva l'exterior, on destaca l'absis, orientat a llevant, amb una finestra per il·luminar l'altar. La porta d'accés, d'arc de punt rodó, es conserva a la façana sud i està formada per carreus treballats de pedra de Banyoles. També es conserva una creu de pedra col·locada a la coberta sobre l'absis. La coberta és a dues aigües i el carener es prolonga fins a l'absis, formant una entrega atípica amb el punt rodó de l'absis. Interiorment, no es conserva res del seu estat inicial. La possible volta que devia cobrir la nau fou substituïda per un forjat de biguetes. L'espai es destina a celler i magatzem agrícola.

## Referències

* ↑ «Vilafreser». [Consulta: 23 octubre 2021].
* ↑ «Web oficial de l'Ajuntament de Vilademuls». [Consulta: 7 novembre 2023].
* ↑ «Can Pages i capella de Sant Llorenç». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Liv Racing Teqfind

El Liv Racing (codi UCI: LIV), conegut anteriorment com a Team DSB Bank, Nederland Bloeit, WM3 Pro Cycling o Rabobank Women, és un equip ciclista femení neerlandès. Creat al 2005, té categoria UCI Women's Team des del 2007. És un dels equips amb millor palmarès, amb nombroses victòries gràcies especialment a Marianne Vos. El 2024 l'equip es fusiona amb el Liv Racing Teqfind.

## Principals resultats

* A les proves de la Copa del món i de l'UCI Women's WorldTour:
** Tour de Drenthe: Marianne Vos (2007, 2011, 2012, 2013), Loes Gunnewijk (2010)
** Fletxa Valona femenina: Marianne Vos (2007, 2008, 2009, 2011, 2013), Pauline Ferrand-Prévot (2014), Anna van der Breggen (2015, 2016)
** Volta a Nuremberg: Marianne Vos (2007)
** Open de Suède Vårgårda: Marianne Vos (2010, 2013, 2018), Annemiek van Vleuten (2011), Iris Slappendel (2012)
** Trofeu Alfredo Binda-Comune di Cittiglio: Marianne Vos (2010, 2012, 2019)
** Tour de Flandes femení: Annemiek van Vleuten (2011), Marianne Vos (2013)
** Gran Premi de la Vila de Valladolid: Marianne Vos (2011)
** Gran Premi de Plouay femení: Annemiek van Vleuten (2011), Marianne Vos (2012, 2013), Lucinda Brand (2014)
** Sparkassen Giro Bochum: Marianne Vos (2014)
** Open de Suède Vårgårda TTT: (2015)
** The Women's Tour: Katarzyna Niewiadoma (2017)
** Ladies Tour of Norway: Marianne Vos (2017, 2018, 2019)
** BeNe Ladies Tour: Marianne Vos (2018)
** Tour de l'Ardecha: Marianne Vos (2019)
** Emakumeen Nafarroako Klasikoa: Ashleigh Moolman (2019)
* Altres:
** Giro d'Itàlia femení: Marianne Vos (2011, 2012, 2014), Anna van der Breggen (2015)
** Emakumeen Euskal Bira: Marianne Vos (2008, 2011), Pauline Ferrand-Prévot (2014), Katarzyna Niewiadoma (2015)

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
Del 2007 al 2015 l'equip va participar en la Copa del món
A partir del 2016, l'UCI Women's WorldTour va substituir la copa del món

## Composició de l'equip

2012 :
2013 :
2014 :
2015 :
2016 :
2017 :
2018 :
2019 :
2020 :
2021 :
2022 :
2023 :

## Referències

* ↑ «UCI confirms WorldTour and ProTeam licences for 2024 season» (en anglès). globalcyclingnetwork, 12-12-2023. Arxivat de l'original el 22 de desembre 2023. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2017-08-18 a Wayback Machine.
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# 5 de 9 sense folre

El cinc de nou, també anomenat 5 de 9 net o 5 de 9 sense folre, és un castell de gamma extra mai realitzat, intentat ni assajat, de 9 pisos d'alçada i 5 persones per pis. La dificultat d'aquest castell rau en el fet que és una estructura que es realitzaria sense el reforç del folre, situat al pis de segons. Segons la taula de puntuacions del concurs de castells de Tarragona, aquesta estructura és considerada com el castell més difícil possible juntament amb el 4 de 10 amb folre i el 3 de 10 amb folre.
Amb un pis menys, el 5 de 8 és un castell realitzat per 12 colles de tot el món casteller, mentre que el 5 de 9 amb folre, considerat de gamma extra, ha estat descarregat pels Minyons de Terrassa, Castellers de Vilafranca, Colla Vella dels Xiquets de Valls, la Colla Joves dels Xiquets de Valls i la Colla Jove Xiquets de Tarragona. Cap d'elles ha intentat ni assajat el castell sense folre.

## Referències

* ↑ «Taula de puntuacions del Concurs de Castells de 2010». concursdecastells.cat. Arxivat de l'original el 2010-09-04. [Consulta: 20 setembre 2011].

## Vegeu també

* 5 de 8
* 5 de 9 amb folre
Construccions castelleres :
Castells de la gamma de nou i deu :
Castells de la gamma de vuit :
Castells de la gamma de set :
Castells de la gamma de sis :
Els pilars, malgrat no tenir igual nombre de pisos que els castells de la mateixa gamma, sí que comparteixen un nivell de dificultat semblant als castells de la gamma corresponent. *: La cursiva indica castells mai assolits. :
# Corriol carablanc

El corriol carablanc (Anarhynchus dealbatus) és una espècie d'ocell de la família dels caràdrids (Charadriidae) que habita aiguamolls i platges des de Hainan i sud-est de la Xina, cap al sud fins a la Península Malaia i nord-est de Sumatra. Va haver dubtes de si era una subespècie del corriol camanegre però anàlisi filogenètiques (dos Remedios et al. 2015 Eaton et al. 2021) revelen que forma un clade del gènere Anarhynchus junt amb 23 espècies més.

## Referències

* ↑ «Corriol carablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ Dos Remedios, Natalie; Lee, Patricia L.M.; Burke, Terry; Székely, Tamás; Küpper, Clemens «North or south? Phylogenetic and biogeographic origins of a globally distributed avian clade» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 89, 8-2015, pàg. 151–159. DOI: 10.1016/j.ympev.2015.04.010 [Consulta: 23 març 2024].
# Guennadi Mikhàilov

Guennadi Ignàtievitx Mikhàilov (en rus i txuvaix Геннадий Игнатьевич Михайлов) (Txeboksari, 8 de febrer de 1974) va ser un ciclista rus que fou professional entre 1996 i 2009. Actualment és tècnic de l'equip professional rus Katusha.

## Palmarès

* 1996
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Navarra
* 1999
** Vencedor d'una etapa del Cinturó a Mallorca
* 2002
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Luxemburg

### Resultats al Tour de França

* 2001. 59è de la classificació general
* 2002. 92è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2004. 63è de la classificació general

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
# Aprendre a estimar-te

Aprendre a estimar-te (títol original en francès, Apprendre à t'aimer) és un telefilm francès dirigit per Stéphanie Pillonca i emès el 8 de setembre de 2020 al canal M6. Tracta el tema d'una parella el nadó de la qual és portador del cromosoma 21. S'ha doblat al valencià per a À Punt, i al català central per a TV3.
El rodatge va tenir lloc a la tardor del 2019, a la regió de París i al Var, en particular a la localitat de La Faleta. Durant la seva primera emissió a M6, el telefilm va tenir un gran èxit, tot sent la segona opció aquell vespre per darrere de TF1 (que emetia un partit de futbol). Va atreure 3.791.000 espectadors, cosa que va representar un 17,2% de quota de pantalla.
El febrer de 2020, el telefilm va ser guardonat amb el premi Coup de coeur a la 22a edició del Festival TV de Luishon.

## Repartiment

* Ary Abittan: Franck
* Julie de Bona: Cécile
* Youssef Hajdi: Zack
* Sébastien Autret: el reclutador
* Guillaume Duhesme: Laurent
* Annie Grégorio: Marilou
* Mélanie Guth: Alice
* Yona Kervern: Zoé
* Marie Vincent: Mathilde
* Julie-Anne Roth: Karine

## Referències

* ↑ https://www.telerama.fr/television/apprendre-a-taimer-sur-m6-une-societe-qui-porte-le-handicap-est-une-societe-forte-en-pleine-sante-6690385.php
* ↑ «Aprendre a estimar-te». À Punt, 17-03-2023. [Consulta: 19 març 2023].
* ↑ 3Cat. «Programació de TV3», 05-01-2025. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «"Apprendre à t’aimer": tout savoir sur ce film réalisé par une Hyéroise qui sera diffusé sur M6 mardi soir» (en francès). Var-Matin, 07-09-2020. [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ https://www.jeanmarcmorandini.com/article-436033-audiences-prime-tf1-leader-avec-la-victoire-des-bleus-a-57-millions-le-telefilm-de-m6-a-38-millions-france-2-faible-w9-au-dessus-du-million.html
* ↑ «A la rentrée, M6 consacre une soirée spéciale à la trisomie 21» (en francès). www.20minutes.fr. [Consulta: 3 setembre 2021].
# L'illa del Dr. Moreau (pel·lícula de 1996)

L'illa del Dr. Moreau (títol original: The Island of Dr. Moreau) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Frankenheimer, estrenada el 1996, adaptació del llibre L'Illa del doctor Moreau (1896) de H. G. Wells. Ha estat doblada al català.

## Argument

Únic supervivent de l'estavellament d'un avió, Edward Douglas és recollit en una illa dels mars del sud per un personatge singular: el doctor Moreau. Descobreix amb espant que l'illa està poblada de criatures monstruoses, mig homes mig babaus, que viuen sota el domini de Moreau i de Montgomery, el seu ajudant. Aviat, aquests monstres prenen consciència de la seva força, s'amotinen i acaben per dominar l'illa. Moreau i Montgomery són morts, però Douglas arriba a fugir.

## Repartiment

* Marlon Brando: Dr. Moreau
* Val Kilmer: Montgomery
* David Thewlis: Edward Douglas
* Fairuza Balk: Aissa
* Ron Perlman: Portaveu de la llei
* Marco Hofschneider: M'Ling
* Temuera Morrison: Azazello
* William Hootkins: Kiril
* Daniel Rigney: Hyena-Swine
* Nelson de la Rosa: Majai
* Peter Elliott: Assassimon
* Mark Dacascos: Lo-Maig
* Miguel López: Waggdi
* David Hudson: L'home bisó

## Premis i nominacions

* Nominació al premi al millor film de ciència-ficció i millor maquillatge (Stan Winston i Shane Mahan), per l' Acadèmia de Cinema de Ciència-ficció, Fantasia i Terror 1997.
* Premi al més dolent segon paper masculí (Marlon Brando) i nominacions als premis al film més dolent, director més dolent, guió més dolent i segon paper masculí més dolent (Val Kilmer), en els premis Razzie 1997.

## Al voltant de la pel·lícula

* Val Kilmer havia de ser inicialment una de les estrelles del film, però hagué de desistir perquè llavors estava en ple divorci. Qui el va reemplaçar, Rob Morrow, va acabat per desistir al seu torn, i Val Kilmer finalment va agafar el paper.
* Ron Perlman va acceptar el paper perquè somiava actuar des de feia molt de temps amb el seu ídol, Marlon Brando.
* Richard Stanley havia escrit el guió i inicialment havia de dirigir el film. Quan va dimitir, John Frankenheimer va reescriure en part el guió. Marlon Brando tenia un dret de lectura.
* Marlon Brando no coneixent el seu text i afligit pel suïcidi de la seva filla Cheyenne Brando, treballava amb una auriculars que li dictaven les seves rèpliques.
* Fairuza Balk va rebutjar enlletgir amb pròtesis que deformarien massa el seu rostre.
* El film va ser rodat a Queensland a Austràlia. Ha costat aproximadament 40 milions de dòlars.
* Les escenes amb Marlon Brando van ser rodades a Los Angeles, a Califòrnia.
* Els maquillatges i creacions de mascares de monstres com les del film, són des d'aleshores utilitzats en telefilms estatunidencs.

## Crítiques

* "Condensada versió del clàssic de Wells"
* "Una vergonya per tots els implicats (...) la pel·lícula està farcida de colossals errors de repartiment"

## Referències

* 1 2 «L'illa del Dr. Moreau». esadir.cat.
* ↑ «The Island of Dr. Moreau». The New York Times.
* 1 2 3 4 «trivia». ImdB.
* ↑ Martínez, Luis «La isla del Dr. Moreau». El País.
* ↑ McCarthy, Todd «The Island of Dr. Moreau». The Hollywood Reporter.