OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arnon

Arnon és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 47.66 ° latitud N i 25 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Arnon, nom antic del uadi Mujib, a Jordània. Northernmost Latitude
Southernmost Latitude 47.66 ° Easternmost Longitude

## Referències

* ↑ "Arnon". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 1052
## Esdeveniments

* Comtat de Besalú: Guillem II esdevé comte per la defunció del seu pare Guillem I.
* Comtat de Barcelona: Ramon Berenguer I repudia la seva muller Blanca de Narbona i es casa amb Almodis de la Marca.

## Naixements

* 23 de maig - França: Felip I de França, que serà rei (m. 1108).
* Châteauneuf-sur-Isère (Delfinat) – França: Sant Hug, bisbe de Grenoble (m. 1132).

## Necrològiques
### Països Catalans

* Comtat de Besalú: Guillem I, comte.

### Resta del món

* 6 de març - Winchester (Anglaterra)ː Emma de Normandia, reina consort d'Anglaterra i, després, de Dinamarca (n. 985).
# Serra del Cavall

La serra del Cavall és una alineació muntanyenca situada a l'entorn de Petrer, a la comarca del Vinalopó Mitjà, al País Valencià. L'Alt del Cavall o la Patada del Cavall marca el seu cim, amb un vèrtex geodèsic situat a 934 metres d'altitud.
S'estén de nord-est a sud-oest, com les serres del domini bètic al qual pertany, i es prolonga cap al nord-est amb la serra de Castalla entre els complexos contraforts de la serra de l’Arguenya i els del Maigmó, enllaçant amb la serra del Sit.
Aquest indret està dins dels límits del Paisatge Protegit de les serres del Maigmó i el Sit.

## Referències

* ↑ «serra del Cavall | enciclopedia.cat». [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ Prieto, Fernando. «La Sierra del Caballo, atalaya de Petrer» (en espanyol europeu), 12-01-2008. [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «Presentació - Espacios Naturales Protegidos - Generalitat Valenciana». [Consulta: 8 gener 2025].
# José Salas Paniello

José Salas Paniello (Alcolea de Cinca, 6 de març de 1899 - Alcolea de Cinca, 2 de juliol de 1975) fou un militar i dirigent esportiu espanyol.
Era militar de professió amb el grau de tinent coronel. Participà en la guerra civil al bàndol franquista, participant en la defensa de Belchite. Li concediren la Creu llorejada de Sant Ferran el 24 de juny de 1940.
Durant els anys quaranta fou directiu del RCD Espanyol i responsable de les seccions esportives del club. Fou escollit president del club l'any 1947, després que la Federació Espanyola de Futbol destituís Francisco Román Cenarro a causa de les protestes del club per la designació de La Corunya com a seu per disputar la final de Copa d'aquell any. Salas substituí el president interí Julià Clapera. Va estar un any al càrrec, fins que va ser rellevat per Francisco Javier Sáenz el 1948.

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa de Salas». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ «Necrològica, pàgina 28». La Vanguardia, 08-07-1975. [Consulta: 4 agost 2021].
* ↑ «José Salas Paniello». Real Académia de la Historia. [Consulta: 4 agost 2021].
* ↑ «Falleció el general Salas Paniello, pàgina 32». La Vanguardia, 04-07-1975. [Consulta: 4 agost 2021].
* ↑ «La Federación Nacional ..., pàgina 13». La Vanguardia, 12-06-1947. [Consulta: 4 agost 2021].
* ↑ «D. José Salas cesa». Mundo Deportivo, 03-01-1948. [Consulta: 4 agost 2021].
# Cal Marian

Cal Marian és una obra de l'Espluga Calba (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge de planta baixa i tres pisos feta de grans carreus de pedra ben escairats. Destaca sobretot la gran portada adovellada. Al primer pis hi ha un balcó corregut amb dues obertures i al segon i tercer pis tan sols una finestra, disposada sense alinear amb la resta; els marcs estan motllurats. A la porta hi ha la data de 1607.
A la part posterior de la casa, que dona a la plaça del pou, es conserven restes de contraforts i una gàrgola que és un cap de guerrer.

## Referències

* 1 2 «Cal Marian». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 setembre 2016].
# Metarhizium

Metarhizium és un gènere de fongs entomopatogens dins la família Clavicipitaceae.

## Taxonomia

Nou espècies s'han assignat al ben conegut Metarhizium anisopliae:
* M. anisopliae que inclou moltes espècies aïllades abans descrites com M. anisopliae var. anisopliae
* M. guizhouense (syn. M. taii)
* M. pingshaense
* M. acridum stat. nov. (= M. anisopliae var. acridum)
* M. lepidiotae stat. nov. (= M. anisopliae var. lepidiotae)
* M. majus stat. nov. (= M. anisopliae var. major)
* M. globosum sp. nov.
* M. robertsii sp. nov.
* M. brunneum
Espècies reconegudes com a diferents:
* M. album
* M. flavoviride
* M. frigidum
Els teleomorfs de les espècies de Metarhizium són membres del gènere Metacordyceps. Metacordyceps taii (com Cordyceps taii) ha estat descrit com teleomorf de Metarhizium taii i més tard fet sinònim de M. anisopliae var. anisopliae, però ara és sinònim de M. guizhouense.

## Referències

* ↑ Bischoff J.F., Rehner S.A. Humber R.A. «A multilocus phylogeny of the Metarhizium anisopliae lineage». Mycologia, 101, 4, 2009, pàg. 512–530. DOI: 10.3852/07-202. PMID: 19623931.
* ↑ Sung, G.-H., Hywel-Jones, N.L., Sung, J.-M., Luangsa-ard, J.J., Shrestha, B. and Spatafora1, J.W. «Phylogenetic classification of Cordyceps and the clavicipitaceous fungi». Studies in Mycology, 57, 2007, pàg. 5–59. DOI: 10.3114/sim.2007.57.01. PMC: 2104736. PMID: 18490993.
* ↑ Liang, Z.-Q., Liu, A.-Y., Liu, J.-L. «A new species of the genus Cordyceps and its Metarhizium anamorph». Acta Mycologica Sinica, 10, 1991, pàg. 257-262.
* ↑ Huang B., Li C., Humber R.A., Hodge K.T., Fan M. and Li Z. «Molecular evidence for the taxonomic status of Metarhizium taii and its teleomorph, Cordyceps taii (Hypocreales, Clavicipitaceae)». Mycotaxon, 94, 2005, pàg. 137–147.

## Enllaços externs

* Index Fungorum
# Chrysokeras

Chrysokeras és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -49.67 ° latitud N i 250 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència al Corn d'Or, badia a la costa europea de l'actual Istanbul.

## Referències

* ↑ "Chrysokeras". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 333
## Esdeveniments

* Roma: Constant I és nomenat Cèsar pel seu pare Constantí el Gran.
* Jerusalem: Màxim III accedeix al patriarcat de la ciutat succeint a Macari I.

## Necrològiques

* Jerusalem: Macari I, patriarca.
# Montes Cordillera

Montes Cordillera (la denominació prové del vocable castellà: "cordillera"; cadena de muntanyes) és el nom d'un sistema muntanyenc de la Lluna. Aquest relleu característic forma la paret exterior de cims que envolten la conca d'impacte de la Mare Orientale. L'anell interior està format pels Montes Rook. Té un diàmetre de 963 km.
Els cims estan situats travessant el limbe sud-oest de la Lluna, de manera que s'observen parcialment des de la Terra. L'extrem occidental està aproximadament en els 116° O de longitud, en el costat ocult de la Lluna. La part del nord se situa just al sud de l'equador lunar, mentre que l'extensió cap al sud aconsegueix aproximadament 38° S. La cara interior de la serralada és un anell senzill, desigual i escarpat que envolta els Montes Rook, mentre que l'extensió exterior consta d'una plataforma ampla formada pels materials ejectats que es van dipositar durant la formació de la Mare Orientale. Aquests materials han format diverses crestes i valls radials al Mare Orientale, i han modificat fortament les formacions properes de cràters preexistents.
Al llarg del costat interior de la serralada cap al nord-est es localitza un petit mar lunar, denominat Lacus Autumni, o Llac de Tardor. Al nord-est es troben els cràters Schlüter i Hartwig. Aquest últim ha estat significativament modificat pels materials ejectats de la Mare Orientale, mentre que l'altre és una formació més jove, resultat d'un impacte posterior.
La porció sud-est de la serralada conté els cràters Krasnov i Shaler. Al sud-est d'aquesta última formació, apareix la vall radial denominada Vallis Bouvard. Més cap al sud i a l'est, apareixen altres dues valls radials, el Vallis Baade i Vallis Inghirami. Una tercera vall radial similar, el Vallis Bohr, se situa al nord dels Muntis Serralada, a l'oest del cràter Bohr.

## Vegeu també

* Geologia de la Lluna
* Selenografia

## Referències

* ↑ Grego, Peter. Moon Observer's Guide, 2004, p. 145. ISBN 1-55297-888-5 [Consulta: 3 abril 2008].
* ↑ Scott, David H.; McCauley, John F.; West, Mareta N. [2 de novembre de 2004]. U.S. Department of the Interior, U.S. Geological Survey. Geologic Map of the West Side of the Moon, 1977 [Consulta: 13 juliol 2018].

## Enllaços externs

* "Montes Cordillera". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 13 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 13 juliol 2018].
# Creu de terme de Sant Domènec (Balaguer)

La Creu de terme de Sant Domènec és una creu monumental del municipi de Balaguer (Noguera) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu poligonal feta amb pedra molt esculpida. En primer lloc ens trobem amb una sèrie de figures humanes molt ben tallades, figures relacionades amb la vida de Jesús; després es troba un altre tram també amb decoració, però de caràcter diferent. Corona la creu una imatge de Jesús a la creu, tot molt decorat, sembla que la imatge es troba enmig d'una flor.

## Història

Es troba davant l'església de Sant Domènec. És una de les creus que hi havia durant el segle xv pels camins, prop de l'entrada d'algunes poblacions o monestirs de Catalunya.
L'esquema que segueix aquesta creu és el típic del de les creus d'aquesta època: graons de planta circular o poligonal sobre els quals s'alça el fust o arbre coronat per un nus o llanterna que sustenta una creu de pedra tallada, decorada amb temes de la Crucifixió o heràldics.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de terme de Sant Domènec». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Julià Clapera i Roca

Julià Clapera i Roca (Barcelona, 31 de març de 1887 - Madrid, 9 de juliol de 1976) fou un futbolista i dirigent esportiu català de començament de segle xx.
Va ser soci fundador de la Sociedad Española de Foot-ball l'any 1900 i jugador del club aquests primers anys.
El 1906 fundà el Club Español de jiujitsu, en el qual es practicava també l'esgrima i la boxa. L'any 1909, essent president d'aquest club, juntament amb Emili Sampere capità de l'X Sporting Club, van unir forces per refundar el RCD Espanyol, que duia 3 anys sense activitat.
Fou president del club la temporada 1909-10 i de forma interina el 1947, entre les presidències de Francisco Román i la designació de José Salas Paniello, per part del règim franquista. Durant els anys quaranta esdevingué soci número 1 del club.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fitxa de Clapera». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* 1 2 «Julià Clapera Roca». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 9 abril 2019].
# La Fonteta (la Floresta)

La Fonteta és una obra de la Floresta (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una font pública ubicada al peu de la carretera dels Omellons (LV-2012), just a la sortida del nucli urbà. Està feta de pedra i ciment, a base de carreus irregulars. Consisteix en una gran fornícula flanquejada per bancs adossats. Aquesta té un cap antropomorf com a sortidor. Les faccions del seu rostre tenen un aire primitiu, són exagerades i grolleres: els ulls ametllats, el nas força gran i té dues petites banyes, possiblement aquesta figura ens remet a la mitologia.

## Història

El cap que avui fa de sortidor fou trobat a les bodegues del castell en molt mal estat; possiblement en origen era una mènsula o bé una gàrgola.

## Referències

* 1 2 «La Fonteta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 setembre 2016].
# Claritas

Claritas és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -34.68 ° latitud N i 250 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a «claritas», paraula llatina que significa «brillar».

## Referències

* ↑ "Claritas". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 818
## Esdeveniments

* Revolta fallida a l'Emirat de Còrdova
* Reforma legislativa de Lluís el Pietós
* Morvan Lez-Breizh és derrotat pels francesos

## Necrològiques

* Ermengarda d'Hesbaye
* Lió: Fèlix d'Urgell, bisbe d'Urgell (781-799) i defensor de les tesis adopcionistes.
# Chthonerpeton

Chthonerpeton és un gènere d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae que conté les següents espècies.

## Taxonomia

* Chthonerpeton arii Cascon et Lima-Verd, 1994.
* Chthonerpeton braestrupi Taylor, 1968.
* Chthonerpeton exile Nussbaum et Wilkinson, 1987.
* Chthonerpeton indistinctum (Reinhardt et Lütken, 1862).
* Chthonerpeton noctinectes Silva, Britto-Pereira et Caramaschi, 2003.
* Chthonerpeton onorei Nussbaum, 1986.
* Chthonerpeton perissodus Nussbaum et Wilkinson, 1987.
* Chthonerpeton tremembe Maciel, Leite, Silva-Leite, Leite, and Cascon, 2015.
* Chthonerpeton viviparum Parker et Wettstein, 1929.

## Referències

* ↑ «Chthonerpeton Peters, 1880» (en anglès). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «AmphibiaWeb Search "Chthonerpeton"» (en anglès). [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «Chthonerpeton Peters, 1880 | Amphibian Species of the World» (en anglès). American Museum of Natural History. [Consulta: 8 gener 2025].
# Ramon Capdevila Carbó

Ramon Capdevila Carbó (Barcelona, 1904 - 2000) fou dirigent esportiu.
L'octubre de 1944 va entrar a la Federació Catalana de Futbol com a tresorer de la Junta Directiva presidida per Francisco Javier de Mendoza i la va deixar el 1989, quan va arribar Antoni Puyol, en va ocupar dues vegades la presidència interinament. La primera el mes de juny de 1947, quan va substituir el dimitit Francisco Sainz fins que Agustí Pujol no va prendre possessió com a nou president. I deu anys més tard va ser president interí per segona vegada entre la dimissió de Narcís de Carreras, el mes de març de 1957, i el nomenament de Francisco Román. Soci del Futbol Club Barcelona, va jugar en els equips amateurs del club blaugrana i el Santa Coloma de Farners, i quan es va retirar el 1930 va formar part de la secretaria del Col·legi d'Àrbitres de la Lliga Amateur. També va posar en marxa la Mutualitat de Futbolistes Espanyols i va ser president d'una gestora que va governar el Club Esportiu Europa entre 1953 i 1954.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Closa, A.; Rius, J.; Vidal, J. Un segle de futbol català. Barcelona: FC de Futbol, 2001.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives Catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
# Carrer Sant Francesc (Capellades)

El carrer Sant Francesc de Capellades (Anoia) és un conjunt urbà històric. El tram entre el carrer del Call i el carrer de la Divina Pastora és un conjunt arquitectònic protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El carrer Sant Francesc és l'eix viari nord-sud del costat de llevant del nucli antic, el qual des del carrer del Call fins al carrer de l'Abat Muntades és de planta trencada, amb un dens conjunt d'edificis d'interès històric arquitectònic que acullen habitatges.
Es tracta d'un conjunt de cases entre mitgeres de planta baixa i dues o tres plantes més golfes, algunes amb arcuació. Cal assenyalar les obertures d'arc de mig punt de la darrera planta de les cases números 17, 19 i 23. Els paraments de les façanes estan revestits d'arrebossat i estucat amb diversitat de colors. A les cases números 3 i 5 destaquen els portals de carreus de pedra amb arc de mig punt. S'ha de destacar la casa número 7 de llenguatge noucentista i les números 10-14 amb interessants façanes al carrer de Sant Francesc i a la plaça Sant Miquel.

## Història

Aquest conjunt urbà fou construït en la seva major part, i especialment en el segon tram de carrer, al darrer quart del segle xviii. Aquesta datació ve avalada per les dates de les dovelles de bona part de les seves edificacions.

## Referències

* 1 2 3 «Carrer Sant Francesc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2016].
# Electris

Electris és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -44.66 ° latitud N i 170 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Electris, illa de l'ambre en la mitologia grega.

## Referències

* ↑ "Electris". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# 1144

El 1144 (MCXLIV) fou un any de traspàs començat en dissabte del calendari julià.

## Esdeveniments

* Primera menció de Ljubljana.
* Caiguda d'Edessa, fet que va motivar la Segona Croada.
* 12 de març - Roma, Estats Pontificisː Luci II esdevé papa de Roma.
# Badb

Badb segons la mitologia cèltica, és una deessa de la guerra que podia transformar-se en «corb». De vegades és anomenada Badb Catha («Corb de la guerra»). Es diu que pot també adquirir la forma de llop.
Per controlar el rumb de la batalla, Badb provocava confusió als soldats per portar a un desenllaç favorable els seus desigs.
Juntament amb les seves germanes Morrígan i Macha forma una tríada de deesses de la guerra. Altres versions diuen que Macha i Badb són personificacions de la mateixa Morrígan, o simplement noms donats a ella.

## Naturalesa i funcions

Badb és la filla d'Ernmas qui és part dels Tuatha Dé Danann i de Delbáeth, qui és mig fomorià. Badb lluitaria contra els fomerians en la batalla del nord de Moytura. Després de la seva mort es convertiria en una de les cinc deesses de la guerra -que es corresponen a les fases lunars- d'Irlanda: Badb, Macha, Fea, Nemhain i Morrígan. Cadascuna de les deesses posseïa les seves qualitats pròpies.
Com a deessa, Badb és descrita com una dona vermella amb els ulls vermells també, i una capa vermella que arriba fins a terra. Badb és un personatge sexual, deessa de la guerra i Deessa Mare. És també una de les nomenades «rentadores» que renten la roba ensagnada al riu, així va ser com li va dir a Oscar, el paladí de la Fianna, que moriria en batalla.

## Cicle mitològic

Després de la batalla de Cath Maige Tuired a on els Tuatha Dé Danann van expulsar els fomorians d'Irlanda, Badb va profetitzar la fi del món plena de maldat, malaltia i venjança:
| « | (...) dones sense pudor; homes sense valor; preses sense un sobirà... Boscos sense glans; mar sense producció... Judicis errats dels ancians; falsos precedents dels juristes; cada home un traïdor; cada noi un bandoler. El fill entrarà al llit del seu pare; el pare es ficarà al llit del seu fill; cadascun serà el cunyat del seu germà... Un temps maligne! El fill enganyarà el seu pare; la filla enganyarà la seva mare. | » |
| — Badb en Cath Maige Tuired. |||

## Referències

* ↑ Aldhouse-Green, Miranda. The Celtic Myths: A Guide To The Ancient Gods And Legends. Nova York: Thames & Hudson, 2015, p. 125. ISBN 978-0-500-25209-3.
* 1 2 Mountain, Harry. The Celtic Encyclopedia (en anglés any=1998). 2. Portugal: Universal Publisher. ISBN 1-58112-891-6.
* ↑ Revista NM. pp. 67-68. Consultat el 23 d'octubre de 2013.
Temes de la mitologia celta :
Part de {{Mitologies europees}} :
Temes generals :
Mitologia irlandesa :
Mitologia escocesa :
Mitologia gal·lesa :
Mitologia bretona :
Vegeu també: Mitologia de les illes Hèbrides, {{Mitologia gal·lo-britònica}}, {{Mitologia gallega}}, {{Mitologia irlandesa (Ulster)}} i {{Llegenda del Rei Artús}} :
# Vil·la Jané

La Vil·la Jané és un edifici noucentista d'Olot (Garrotxa) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa amb jardí, de planta rectangular amb teulat a quatre aigües sostingut per bigues de fusta i decorat amb pinacles i gàrgoles de terracota en forma de caps de monstres. Disposa de planta baixa, pis i golfes. Les obertures de la primera són de punt rodó, emmarcades per estuc que imita els carreus de pedra; el segon pis té les obertures rectangulars, igualment emmarcades per estuc. Cal destacar les dues tribunes superposades a la façana sud, amb obertures de mig punt a la planta baixa i rectangulars a la superior. Entre les dues tribunes i fet de rajoles catalanes es pot veure el nom de la casa, Villa Jane.

## Història

A principis del segle XX conviuran a Olot el Modernisme i el Noucentisme; aquest darrer, amb diferents corrents i contradiccions, tindrà la seva puntual aplicació a la capital de la Garrotxa. L'ala més típica i normativa és representada pel Grup Escolar Malagrida i la Biblioteca Popular de la Mancomunitat de Catalunya, avui desapareguda. Un altre corrent noucentista s'entronca amb l'arquitectura europea del moment i està representada per l'arquitecte Rafael Masó i Valentí. Hi ha un tercer grup que accentua els aspectes eclèctics, historicistes i fins i tot acadèmics.

## Referències

* 1 2 3 «Vil·la Jané». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Merla insular

La merla insular (Turdus poliocephalus) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el terra dels boscos i vegetació secundària a les terres baixes i muntanyes les illes Christmas (a l'oceà Índic), Sumatra, Java, Bali, Timor, nord de Borneo, sud i sud-oest de Sulawesi, Luzon, Mindoro, Negros i Mindanao (a les Filipines), Seram (a les Moluques), Mussau, Tolokiwa, Nova Bretanya i Nova Irlanda (a l'arxipèlag de Bismarck), Bougainville, Kulambangra, Guadalcanal i Rennell (a les Salomó), Utupua i Vanikoro (a les Santa Cruz), illes Banks, des d'Espiritu Santo fins Tanna (a les Vanuatu), Illes de la Lleialtat, Norfolk, Lord Howe, Fiji, Savaii i Upolu, (a Samoa), Nova Guinea, Goodenough, (a l'Arxipèlag D'Entrecasteaux) i Nova Caledònia.

## Taxonomia

La població de l'illa de Taiwan ha estat considerada recentment una espècie de ple dret, arran els treballs de Nylander et al, 2008:
* Turdus niveiceps - merla de Taiwan.

## Referències

* ↑ merla insular«Merla insular». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ JAA Nylander, U Olsson, P Alström i I Sanmartin. 2008. Accounting for phylogenetic uncertainty in biogeography: A bayesian approach to dispersal-vicariance analysis of the thrushes (Aves: Turdus). Systematic Biology 57: 257-268.
* ↑ merla de Taiwan«Merla insular». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)