OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Còlob vermell de Thollon

El còlob vermell de Thollon (Piliocolobus tholloni) és una espècie de primat catarrí de la família Cercopithecidae que viu a la República Democràtica del Congo i la República del Congo. Se'l troba al sud del riu Congo i l'oest del riu Lomami. Anteriorment se'l considerava una subespècie del còlob vermell occidental (Piliocolobus badius). Fou reconegut com a espècie diferent per Dandelot el 1974 i Groves el 2001; tanmateix, altres autors suggereixen que es podria tractar d'una subespècie del còlob vermell del riu Tana (Piliocolobus rufomitratus).

## Referències

* 1 2 Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 170. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Oates, J.F., Struhsaker, T., Butynski, T.M. i De Jong, Y.. Procolobus rufomitratus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 20-08-2011.
# Ratpenat mastí de Thomas

El ratpenat mastí de Thomas (Molossus currentium) és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids pròpia de Sud-amèrica. Té una longitud total d'uns 11 cm i un pes mitjà de 18 gr, tot i que els mascles són més grossos que les femelles. El pelatge va del negre apagat al taronja vermellós, amb les parts inferiors més pàl·lides, mentre que les ales, el musell i les orelles són negres.. Són nocturns i insectívors, sent les arnes una part important de la seva dieta.

## Referències

* ↑ «ratpenat mastí de Thomas». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 22 desembre 2024].
* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* ↑ Burnett, S.E. «Molossus bondae». Mammalian Species, 668, 2001, pàg. 1–3. DOI: 10.1644/1545-1410(2001)668<0001:mb>2.0.co;2.
* ↑ Gardner A.L. «The Distributional Status of Some Costa Rican Bats». Journal of Mammalogy, vol. 51, 4, 1970, pàg. 712–729. DOI: 10.2307/1378297. JSTOR: 1378297.
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Chiruromys

Chiruromys és un gènere de rosegadors de la subfamília dels murins, que viuen a Nova Guinea i a diverses illes dels voltants.

## Distribució i hàbitat

La seva àrea de distribució és redueix a Nova Guinea i algunes illes dels voltants, com l'arxipèlag Louisiade, a les illes d'Entrecasteaux, l'illa Goodenough, l'illa Fergusson i l'illa Normanby. Viuen en boscos, on passen la major part de la seva vida als arbres.

## Descripció

Aquest gènere està format per espècies de rosegador de mida petita amb cues llargues, que tenen una longitud conjunta del cap i del cos d'entre 8,4 i 17,5 centímetres, una cua que fa entre 12,8 i 24,5 centímetres i un pes que oscil·la entre 23 i 122 grams. El seu pelatge és de color vermellós, grisenc o marró a la part superior i de color blanc al ventre. Les femelles tenen 3 parells de pits.

## Ecologia

Són animals principalment arboris que s'alimenten bàsicament de fulles tendres. Les ventrades estan formades per entre 1 a 3 cries, les quals neixen en forats als arbres.

## Taxonomia

Durant molt temps, aquest gènere, descrit per Oldfield Thomas el 1888, va ser considerat un subgènere Pogonomys. El 1979, analitzant la seva morfologia i el material genètic, els científics australians Elizabeth Dennis i Jim Menzies van descobrir que en realitat els dos tàxons no estaven tant estretament relacionats i van classificar Chiruromys com un gènere separat. Posteriorment, Musser i Carleton van classificar el gènere dins de la divisió Pogonomys.
S'han descrit les següents 3 espècies:
* Chiruromys forbesi
* Chiruromys lamia
* Chiruromys vates

## Estat de conservació

Segons la UICN, cap espècie d'aquest gènere està en perill.

## Referències

* 1 2 3 Nowak, Ronald M. Walker's mammals of the world (en anglès). 6ena edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1999, p. 2015. ISBN 9780801857898.
* 1 2 Musser, Guy G.; Carleton, M.D.. «Superfamily Muroidea». A: Don E. Wilson i DeeAnn M. Reeder. Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, p. 894-1531. ISBN 0-8018-8221-4.
* ↑ Tate, G.H.H «Results of the Archbold Expeditions. No. 65. The rodents of Australia and New Guinea» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 97, 1, 1951, pàg. 183–430.
* ↑ Dennis, Elizabeth; Menzies, J. I. «A chromosomal and morphometric study of Papuan tree rats Pogonomys and Chiruromys (Rodentia, Muridae)» (en anglès). Journal of Zoology, 189, 3, 01-11-1979, pàg. 315-332. DOI: 10.1111/j.1469-7998.1979.tb03965.x. ISSN: 1469-7998.
* ↑ Aplin, K. (2016). Chiruromys forbesi. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, 2013. UICN, edició 2013.2. Consultat el 18-01-2018.
* ↑ Aplin, K. (2016). Chiruromys lamia. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, 2013. UICN, edició 2013.2. Consultat el 18-01-2018.
* ↑ Aplin, K. (2016). Chiruromys vates. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, 2013. UICN, edició 2013.2. Consultat el 18-01-2018.
# Gerbillus occiduus

Gerbillus occiduus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic dels hàbitats sorrencs costaners del sud de l'Antiatles (Marroc). Habita les dunes costaneres amb vegetació dispersa. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, occiduus, significa ‘occidental’ en llatí.

## Referències

* ↑ Aulagnier, S.; Granjon, L. Gerbillus occiduus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 12 agost 2017.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Meriones grandis

Meriones grandis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds de fins a 2.800 msnm al Marroc, Algèria i Tunísia. El seu hàbitat natural són les zones relativament humides de la serralada de l'Atles. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, grandis, significa ‘gros’ en llatí.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Meriones grandis. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 17 agost 2017.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Thamnomys venustus

Thamnomys venustus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 1.800 i 3.000 msnm a la República Democràtica del Congo i Uganda. El seu hàbitat natural són les bardisses situades en boscos primaris o secundaris montans. Està amenaçat per la destrucció del seu medi a conseqüència de l'expansió dels camps de conreu i la tala d'arbres. El seu nom específic, venustus, significa ‘encantador’ en llatí.

## Referències

* ↑ Gerrie, R.; Kennerley, R. Thamnomys venustus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 8 gener 2018.
* ↑ Entrada «Thamnomys» d'Animalia (en anglès).
# Dasymys nudipes

Dasymys nudipes és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic dels altiplans centrals d'Angola. Els seus hàbitats naturals són els herbassars humits i les zones humides. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. El seu nom específic, nudipes, significa ‘peu nu’ en llatí.

## Referències

* ↑ Taylor, P.; Kennerley, R. Dasymys nudipes. UICN 2017. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2017, consultada el 31 desembre 2017.
* ↑ Entrada «Dasymys» d'Animalia (en anglès).
# Lemniscomys griselda

Lemniscomys griselda és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Angola, la República Democràtica del Congo, Tanzània i Zàmbia. Tendeix a sortir durant el crepuscle. El seu hàbitat natural són les sabanes. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, griselda, significa ‘lluitadora grisa’.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Lemniscomys griselda. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 30 agost 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 169. ISBN 978-0801893049.
# Pelomys campanae

Pelomys campanae és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a l'oest d'Angola i l'oest de la República Democràtica del Congo. El seu hàbitat natural són les sabanes amb herba. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. El seu nom específic, campanae, significa ‘de la campana’ en llatí.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Pelomys campanae. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 5 setembre 2017.
# Poecilia elegans

Poecilia elegans és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,6 cm de longitud total i les femelles els 4,6.

## Distribució geogràfica

Es troba a la República Dominicana.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Poecilia gillii

Poecilia gillii és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total i les femelles els 10,5.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius atlàntics de Centreamèrica: des de Guatemala fins a Costa Rica. També a Panamà.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Xiphophorus mayae

Xiphophorus mayae és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,2 cm de longitud total i les femelles els 7,62.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: Guatemala i Hondures.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Xiphophorus mayae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Meyer, M. K. & M. Schartl: Xiphophorus mayae, a new species of swordtail from Guatemala (Teleostei: Poeciliidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 13 (no. 1): 59-66. Any 2002.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Cnesterodon carnegiei

Cnesterodon carnegiei és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2 cm de longitud total i les femelles els 3,5.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil i l'Uruguai.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
# La Torre (Sant Joan de Mollet)

La Torre és una obra de Sant Joan de Mollet (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La masia és de planta rectangular, amb diferents cossos afegits i diverses edificacions en l'entorn; la façana principal està orientada a llevant. Al nord hi ha la torre de defensa, al centre el cos original de l'habitatge i al sud un cos posterior, d'època moderna, amb una galeria a tres vents en el segon pis. El cos original disposa d'una porta d'arc rebaixat, adovellat i una finestra gòtica de permòdols al primer pis.
La torre és de planta quadrada, aproximadament de 4,5 metres de costat, i presenta planta baixa i tres pisos. El parament és arrebossat, sense poder-se observar el tipus d'aparell, però les cadenes cantoneres de carreus estan ben definides. L'accés a la torre es realitza probablement per l'interior de la masia. Totes les finestres que presenta són de carreus de llinda plana; n'hi ha tres a la façana principal i una a la façana sud; a la façana occidental és cega. A la façana oriental, per sobre la finestra del segon pis, s'observen tres carreus que són probablement les restes d'una antiga finestra, probablement gòtica. No s'observen elements defensius.

## Història

L'aparició de la torre en els masos fou degut a les necessitats de defensar-se dels atacs exteriors que rebien. El mas és propietat de la família Masó, una de les més destacades de la població, que guarda una antiga tomba de l'any 1584 a l'església parroquial.

## Referències

* 1 2 3 «La Torre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 novembre 2016].
# Mas Joan (Rupit i Pruit)

El Mas Joan és una masia de Rupit i Pruit (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular coberta a dues vessants, amb el vessant nord més llarga que la sud. El carener és perpendicular a la façana, situada a ponent. Consta de planta baixa, pis i golfes. La façana està molt reformada i s'hi adossa una construcció de totxo que forma una terrassa a nivell del primer pis i la part baixa forma unes porxades d'arc rebaixat sostingudes per pilars. A llevant hi ha un altre portal, resguardat per una mena d'atri sostingut per pilars i cobert a tres vessants. Les obertures són rectangulars. La part de migdia és on es conserven les finestres més antigues, algunes de les quals són datades i amb els ampits motllurats.

## Història

Mas Joan és una masoveria de l'antic mas del Llorà, registrat al fogatge de la parròquia i terme de Sant Andreu de Pruyt de l'any 1553.
Possiblement el mas Joan es va construir vers el segle xviii segons s'ha pogut veure per les dates constructives que conserva. Una finestra del primer pis és datada al 1787. A la planta hi ha una altra data que deu correspondre a una reforma, de 1932.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Joan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Cnesterodon decemmaculatus

Cnesterodon decemmaculatus és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,5 cm de longitud total i les femelles els 4,5.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Argentina.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 3 Luna, Susan M.; Reyes, Rodolfo B. «Cnesterodon decemmaculatus (Jenyns, 1842)» (en anglès). FishBase.
# 491

El 491 (CDXCI) fou un any comú començat en dimarts del calendari julià.

## Esdeveniments

* L'església d'Armènia se separa de la catòlica.

## Necrològiques

* 9 d'abril: Zenó, emperador romà d'Orient.
# Tommaso Aleni

Tommaso Aleni o Tommaso de Aleni (Cremona, 1500- circa 1560)) fou un pintor italià del període del Renaixement, actiu en el seu país natal.

## Biografia

Va ser alumne de Galeazzo Campi. També va estar influït per les obres de Perugino. Junt amb Campi va realitzar obres al fresc per a l'església de San Domenico de Cremona, de vegades no és possible la distinció entre obres d'aquests dos autors. Nativitat de l'any 1515 també va ser obra seva per a aquesta mateixa església.

## Referències

* ↑ Thomas, 2010, p. 83.
* ↑ Pilkington, 1824, p. 13.
* ↑ Soresina, 1824, p. 16.

## Bibliografia

* Thomas, Joseph. Cosimo, Inc.. The Universal Dictionary of Biography and Mythology (en anglès), 2010. ISBN 9781616400682 [Consulta: 5 agost 2014].
* Pilkington. T. M'Lean. A General Dictionary of Painters: Containing Memoirs of the Lives and Works of the Most Eminent Professors of the Art of Painting, from Its Revival, by Cimabue, in the Year 1250, to the Present Time. A New Edition, Revised and Corrected Throughout, with Numerous Additions, Particularly of the Most Distinguished Artists of the British School, Volumen 1 (en anglès), 1824 [Consulta: 5 agost 2014]. «Digitalizat per la Universitat de Colúmbia el 16 de juliol de 2009»
* Soresina, Bartolommeo. Società tipog. de' classico italiani. La pittura cremonese (en italià), 1824 [Consulta: 5 agost 2014]. «Digitalizat per Princeton University el 15 de juliol de 2011»
# Riu Urushten

El riu Urushten (Уруштен, que significa en l'idioma local, "riu Negre") és un riu de la Rússia europea meridional (raión de Mostovskói del krai de Krasnodar), en el Caucas Nord, afluent per l'esquerra del riu Màlaia Labà.
El riu neix en el vessant nord del port de Pseashjo, en la Reserva de la Biosfera del Caucas, 14 km al nord-est de Estosadok. Al seu curs d'al voltant de 46 km, segueix direcció nord-nord-est predominantment, traçant en el seu curs mitjà-sota una pronunciada revolta que es tanca cap al sud-est. No hi ha poblacions en les seves ribes. Desemboca en el Màlaia Labà a l'altura del post forestal Chornorechye. Discorre per un canó amb ràpids cobert de densa massa forestal.
* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Aquest article és en part una traducció del seu corresponent en l'edició en rus de Wikipedia, Уруштен (река).
* El Urushten en el Diccionari Enciclopèdic Brockhaus i Efron.
# Puig Rodó (Santa Cristina d'Aro)

El Puig Rodó és una muntanya de 290 metres que es troba al municipi de Santa Cristina d'Aro, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Torre medieval del Mas Pi

La Torre medieval del Mas Pi és una obra de Vilablareix (Gironès) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

És una construcció situada al puig de Sant Roc amb mirador al pla de Vilablareix i Girona. Amb el pas del temps s'ha anat ampliant i transformant segons les exigències de cada època i els seus habitants. Es tracta d'una construcció de planta rectangular, coberta a dues aigües amb parets portants de pedra i morter de calç. La porta principal és amb llinda de pedra. Té finestres amb ampit motllurat, cantonades de carreus i dues garites de vigilància a la façana principal.

## Història

Es té coneixement documental d'un establiment de l'any 1415 entre Bernat de Sitjar, ciutadà de Girona, i Joan Pi, de Vilablareix, per una possessió de terres a Vilablareix. L'any 1578 consta que el mas és propietat de Francesc Pi, i el 1610 de Joan Pi. L'any 1669 es té constància que havia passat a la família Canou, quan n'era propietari Isidre Canou, canonge de Girona. L'any 1739 és propietat d'Ignasi Cellés i Sanou, de Vic, i n'és massover Josep Tulsà. La reforma actual va ser dirigida per l'arquitecte Joan M. de Ribot.

## Referències

* 1 2 3 «Torre medieval del Mas Pi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 novembre 2016].
# 1411
## Esdeveniments
### Resta del món

* 25 de setembre - Vinaròs (el Baix Maestrat): els adversaris dels Trastàmara hi celebren corts.

## Naixements
### Resta del món

* 21 de setembre Ricard Plantagenet, tercer duc de la Casa de York.

## Necrològiques
### Resta del món

* García Fernández de Heredia (1 de juny a La Almunia de Doña Godina, Aragó). Arquebisbe de Saragossa i destacat antiurgellista, possiblement a mans de l'urgellista Anton de Luna.
# Limia caymanensis

Limia caymanensis és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,8 cm de longitud total i les femelles els 3,18.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Caiman.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
# Casa dels Frares de Santes Creus

La Casa dels Frares de Santes Creus és una obra neoclàssica de Valls (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, de planta baixa i tres pisos, amb cambra d'aire i coronat amb cornisa. Obra de carreus. A la planta baixa, aquests carreus apareixen encoixinats. Entre les plantes segona i tercera, per damunt de les finestres, sobresurten de la façana tres grans gàrgoles, que representen animals fantàstics. Façana de línia molt simple amb tres obertures per planta: les de les dues plantes superiors són finestres, mentre que a la primera planta dues són portes que s'obren a un balcó de barana de ferro colat. L'interior ha estat totalment modificat.

### Façana del Carrer Muralla Sant Antoni, 14

La façana és d'una marcada senzillesa, on només destaca l'arrebossat que simula carreus del primer pis i la cornisa motllurada que marca l'acabament de la façana en els seus orígens. Destaca la composició de conjunt de dues plantes que s'estableix amb els edificis annexos, que delimiten el ràfec en el mateix punt.

## Història

Fou construït durant el segle xviii. Els frares de Santes Creus n'eren els propietaris, fins que la llei de Mendizábal va forçar la desamortització. L'any 1922 fou adquirida per la Caixa de Pensions per a la Vellesa i d'Estalvis aleshores propietari senyor Rodon Rubinat. Es portà a terme una restauració seguint el criteri de conserva intactes les línies exteriors de la façana i d'adaptar l'interior en dos sentits: la planta baixa s'habilità per a dependències de "la Caixa", i els pisos superiors es destinaren a habitatges. La sucursal canvià d'emplaçament l'any 1971.

## Referències

* 1 2 3 «Casa dels Frares de Santes Creus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].

## Enllaços externs

* «Casa dels Frares de Santes Creus». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.