OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fauna del Sàhara

La fauna del Sàhara dins la zona del nord d'Àfrica que limita les precipitacions mitjanes anual per sota dels 100 mm consta d'una gran varietat d'espècies adaptades a les condicions d'aridesa.
Els animals considerats emblemàtics del desert del Sàhara a més del dromedari són l'addax, la gasela dorcas i les dues espècies de guineus saharianes la guineu pàl·lida i la guineu de Rüeppell. Alguns d'aquests animals són estrictament desertícoles i no abandonen mai la zona compresa a l'interior de les isohietes dels 100 mm anuals (l'addax per exemple)

## Estratègies de resistència

Plantes i animals disposen d'estratègies per economitzar l'aigua i evitar la calor excessiva.
* Molts animals no necessiten beure aigua, ja que l'obtenen dels aliments que mengen. Entre tots els animals és molt comú cercar aigua i aliment a partir del crepuscle o de nit.
* Els escorpins i els insectes disposen d'una capa espessa de quitina i una vida subterrània.
* Els mamífers recuperen el vapor d'aigua que contenen els pulmons fent que es condensi en les narius, en alguns animals l'evolució els ha portat a perdre les glàndules sudorípares. Els mamífers de mida mitjana tenen sovint unes orelles que regulen la temperatura (per exemple guineus saharianes). Els pèls són curts, ja que permeten millor la regulació de la temperatura. Es presenta un augment de la temperatura interna per evitar la transpiració. També fan el fem molt sec.
* Els ocells emeten una orina gairebé sòlida.

## Diversitat faunística

* D'entre els mamífers (110 espècies en total) n'hi ha 20 dels considerats grans i 90 dels petits. Es classifiquen en 10 ungulats, 17 carnívors, 45 rosegadors, 2 lagomorfs, 22 quiròpters, 12 insectívors, 1 de la família Hyracoidea. Tots els gran mamífers estan en perill d'extinció. Els rosegadors estan molt ben representats, de jerbus petits (Gerbillus ssp) n'hi ha 8 espècies.
* Entre els ocells un total de 256 espècies (56 de residents i 200 de migradores)
* Rèptils en total 96 espècies, 66 saures i 30 serps
* Amfibis 10 espècies
* Peixos 20 espècies
* Artròpodes: Escorpins més de 20 espècies, Aranyes diversos centenars d'espècies, Solífugs nombrosos (5 famílies), tèrmits 30, formigues 66, miriàpodes 15, cotxinilles 14, coleòpters diversos centenars.
* A més s'hi ha d'afegir la vida microbiana en els sòls.

## Referències

* ↑ http://www.sahara-online.net/esp/Geograf%C3%ADa/Faunayflora/tabid/619/Default.aspx
* ↑ Sécheresse 1990 1; 246 259, Définition et limites bioclimàtiques du Sahara
# Cotinga verd-i-negra

La cotinga verd-i-negra (Pipreola riefferii) és un ocell de la família dels cotíngids (Cotingidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes des de Colòmbia i oest i nord de Veneçuela, cap al sud, a través dels Andes de l'oest i est de l'Equador fins l'est del Perú. Al vessant oriental dels Andes, al centre del Perú.

## Referències

* ↑ «Cotinga verd-i-negra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/02/2023(català)
# Tossal de la Caperutxa

El Tossal de la Caperutxa és una cim de 349 Msnm situat a La Saira, del municipi d'Almacelles, a la comarca catalana del Segrià. Dalt de tot del tossal hi ha les restes del Castell de la Saira, i s'hi pot veure encara una estructura d'uns 2 m d'alçada que correspon al nucli interior d'una torre que devia presidir el conjunt. L'espoli de la construcció ha estat gairebé total, fet que fa força difícil saber com era la forma original de la torre, tot i que sembla que era rectangular. L'aparell conservat és de carreu no gaire elaborat. Tot el conjunt fortificat és difícil de datar, si bé per la forma quadrangular de les restes de les torres, l'aparell i el tipus de ciment sembla d'època cristiana, corresponent principalment als Segle X i Segle XI. Al vessant sud s'hi poden trobar els murs del poblat iber que podrien datar-se d'entre els segles V al I abans de Crist el que seria la primera edat del ferro ibera; hi apareixen un mur al que si entreguen altres de perpendiculars, delimitant-ne uns espais que correspondrien a les cases del poblat construït en forma terrassada. Al vessant est s'hi van descobrir dos forns i un tram de possible emmurallat.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Tossal de la Caperutxa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «CASTELL DE LA SAIRA». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 maig 2021].
* ↑ «Comencen els treballs en el poblament iber de La Saira-Almacelles». LLEIDA.COM, 16-03-2018 [Consulta: 22 maig 2021].
# Turó d'en Fotja

El Turó d'en Fotja és una muntanya de 349 m que es troba a la serra de Collserola separant els municipis de Barcelona i Cerdanyola del Vallès. És situat entre el turó de Valldaura i el turó d'en Gras, un pèl a ponent del Forat del Vent. Per la seva banda nord es desprèn la serra d'en Ferrer. Al vessant oriental del turó neix el torrent de Sant Iscle.
No s’ha de confondre el turó amb la serra d’en Fotja, que es troba una mica més a ponent del turó despenjant-se cap al nord des del Portell de Valldaura.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Enciclopèdia.cat: El turó d'en Fotja [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ Com accedir-hi [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ Geografia de Cerdanyola del Vallès [Consulta: 17 desembre 2022].
# Atretochoana eiselti

Atretochoana eiselti és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae. És monotípica del gènere Atretochoana. És endèmica del Brasil. Es tracta d'una espècie notable per ser l'única cecília sense pulmons.
# Cargolet pintat

El cargolet pintat (Pheugopedius maculipectus) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita garrigues i zones amb matolls a les terres baixes de Mèxic, des de l'est de Nuevo León, est de San Luis Potosí i centre de Tamaulipas, cap al sud, pel vessant del Golf de Mèxic, incloent la Península de Yucatán, fins al nord-est de Costa Rica. Pel vessant del Pacífic a Chiapas, Guatemala i El Salvador.

## Referències

* ↑ «Cargolet pintat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Salamandra cavernícola italiana

La salamandra cavernícola italiana (Speleomantes italicus) és una espècie d'amfibi urodel de la família dels pletodòntids.

## Morfologia

Aquest amfibi mesura entre 11 i 12 cm, i les femelles solen ser una mica més grans que els mascles. Té el cap ample i gran, els ulls prominents, ja que utilitza la vista per caçar les seves preses. El color de la seva pell va entre marró clar i negre amb taques que poden ser vermelles, grogues, grises o verdes. Les seves potes tenen 5 dits palmats que l'ajuden a nedar i a pujar per les pedres.
Com la resta de membres de la seva família, els pletodòntids no tenen pulmons, ja que la seva respiració es realitza a través de la seva pell i d'una membrana mucosa oral.
A més a més, la seva mandíbula inferior és gairebé immòbil, i quan s'alimenten només mouen la part superior.

## Distribució i hàbitat

Habita només a les zones muntanyoses del nord i centre d'Itàlia, normalment on hi ha fissures a les roques on s'hi filtra l'aigua de la pluja. Sempre es troba en zones humides i llocs ombrívols on les temperatures són relativament baixes. No tolera les altes temperatures, i sol trobar-se entre els 60 i els 1.600 metres d'altitud.

## Amenaces

La principal amenaça per l'espècie és la pèrdua del seu hàbitat i la seva captura furtiva.

## Referències

* ↑ Anfibios y reptiles (en castellà). 2a edició. Madrid: Susaeta, 1991, p. 50-51.
* ↑ «AmphibiaWeb» (en anglès). [Consulta: 25 agost 2016].
# Patella vulgata

Patella vulgata es una espècie comestible de mol·lusc gastròpode de la família Patellidae, endèmica dels mars de l'Europa occidental.
Exemplars d'aquesta espècie van ser trobats en coves com la d'Altamira, on havien estat utilitzades com a aliment durant els períodes Solutrià i Magdalenià, i les seves conquilles utilitzades com a recipients per a preparar pintures com ara l'ocre.

## Galeria

* Quatre Patella vulgata adherides a una roca en el noroest de Galícia. Una ha estat girada per a mostrar el peu.
* Conquilles de Patella vulgata procedents de Gal·les.
* Restes d'un àpat' de l'estrat Magdalenià inferior cantàbric de la cova d'Altamira.
* Patella vulgata sota l'aigua.

## Referències

* ↑ Oliver, A.P.H. (2004). Guide to Seashells of the World. Buffalo: Firefly Books. 28.
* ↑ Álvarez-Fernández, Esteban «Análisis arqueomalacológico de la cueva de Altamira (Santillana del Mar, Cantabria): Excavaciones de J. González Echegaray y L.G. Freeman». Complutum, pàg. 55-70. ISSN: 1131-6993.

## Enllaços externs

* MarLIN species information
# Feminisme masculí

El feminisme masculí és el corrent del feminisme integrada per homes que busquen la igualtat amb les dones.No només es limiten en analitzar com el patriarcat pot privilegiar-los, sinó també com els influencia i pot coartar les seves vivències i llibertats.
Els homes feministes, aliats del feminisme o homes igualitaris són aquells homes que treballen activament per promoure la igualtat de gènere.
Des del segle xix, els homes han participat en reivindicacions culturals i polítiques feministes significatives dins de cada onada del moviment. Això inclou tractar d'establir les mateixes oportunitats en les relacions socials amb les dones, especialment a través del qüestionament del propi privilegi masculí.
En l'àmbit activista consideren que l'alliberament masculí amb perspectiva feminista és essencial i necessari per tal d'erradicar el sexisme i els rols de gènere.

## Vegeu també

* HeForShe
* Masculinitat
* Masculinisme
* Profeminisme

## Referències

* ↑ «El feminismo masculino» (en castellà), 04-05-2019. [Consulta: 7 agost 2019].
* ↑ Mostrador, El. «Mujeres y hombres feministas: salvar la democracia en peligro» (en castellà), 19-06-2019. [Consulta: 7 agost 2019].
* ↑ Gómez, Coral Herrera. Hombres que ya no hacen sufrir por amor: Transformando las masculinidades (en castellà). Los Libros De La Catarata, 2019-02-01. ISBN 9788490975985.
* ↑ Espinosa Gutiérrez, Jesús. Discursos de hombres en los márgenes del patriarcado. Progresistas, profeministas e igualitarios en España (1868-1939). Universidad de Sevilla: SIEMUS (Seminario Interdisciplinar de Estudios de las Mujeres de la Universidad de Sevilla), 2014. ISBN 9788494312038.
* ↑ «Hombres feministas y el problema del privilegio masculino – Horizontal» (en castellà). Arxivat de l'original el 2019-08-04. [Consulta: 7 agost 2019].
* 1 2 «Día de la Mujer 2019: Los hombres pueden ser feministas», 08-03-2019. [Consulta: 7 agost 2019].
* ↑ Aronowitz, Nona Willis; Dries, Kate. «The ‘Men's Liberation' Movement Time Forgot» (en anglès), 18-03-2019. [Consulta: 7 agost 2019].
# Roca Castellana (Alp)

La Roca Castellana és una muntanya de 1.381 metres que es troba al municipi d'Alp, a la comarca de la Baixa Cerdanya.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Poeciliopsis viriosa

Poeciliopsis viriosa és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,5 cm de longitud total i les femelles els 6,5.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Mèxic.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
* The Taxonomicon (anglès)
# Ratpenat pilós de Whitehead

El ratpenat pilós de Whitehead (Kerivoula whiteheadi) és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic de les Filipines.

## Referències

* ↑ Sedlock, J. L.; Heaney, L. R.; Balete, D. S.; Ruedi, M. «Philippine bats of the genus Kerivoula (Chiroptera: Vespertilionidae): Overview and assessment of variation in K. pellucida and K. whiteheadi» (en anglès). Zootaxa, 4.755, 3, 2020, pàg. 454–490. DOI: 10.11646/zootaxa.4755.3.2. ISSN: 1175-5334.

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Kerivoula whiteheadi. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 30 desembre 2007 (en anglès). (anglès)
* Distribució mundial d'aquesta espècie. (anglès)
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Districte d'Abbottabad

El districte d'Abbottabad és una divisió administrativa del Pakistan a la província de la Frontera del Nord-oest, amb capital a la ciutat del mateix nom.
El 1853 la zona fou ocupada pels britànics i en endavant fou un tehsil (subdistricte) del districte d'Hazara al Panjab. La capital era la ciutat d'Abbottabad que va prendre el seu nom del major James Abbot, primer comissionat d'Hazara (1847-1853) i l'altra ciutat destacada era Nawashahr. El formaven 359 pobles. La superfície era de 1849 km² i la població de 194.632 el 1901.
Després de la independència del Pakistan va romandre com a tehsil d'Hazara fins que el 1981 aquest districte fou dividit i Abbottabad va formar un dels districtes de la Frontera del Nord-oest, dividit en dos tehsils: Abbottabad i Havelian.
El districte d'Abbotabad format el 1981 va quedar amb una superfície de 9492 km² i una població de 977.212 habitants. El tehsil d'Abbottabad (subdivisió del districte) va tenir 4667 km² i 667.328 habitants el 1981.
El punt més alt és el Miranjani (3313 metres) i el segueix al Mukeshpuri (2800 metres) a les muntanyes Nathia Gali.
La zona era poblada principalment pels karals i els dhunds a la part oriental, els jaduns al centre, i els tanoli a l'oest, amb presència també arreu de awans i gujars.
Sardar Mahtab Ahmad Khan, ministre principal de la Frontera del Nord-oest i senador fou originari d'aquest districte.
Dues reserves naturals són dins el seu territori: Ayubia National Park (creada el 1984 per una àrea de 3.312 hectàrees) i Qalanderabad game reserve. (establerta el 1980 per una àrea de 8940 hectàrees).
Cada un dels dos tehsils està dividit en consells, que són els següents:
Al tehsil d'Abbottabad:
* Abbottabad Central
* Bagh
* Bagnotar
* Bakot
* Baldheri
* Banda Pir Khan
* Beerangali
* Berote Kalan
* Boi
* Chamhad
* Dalola
* Dhamtour
* Jarral
* Jhangi
* Kakul
* Kehal Urban
* Kukmang
* Kuthiala
* Kuthwal
* Malikpura Urban
* Mirpur
* Nagri Bala
* Nambal
* Namli Maira
* Nathia Gali
* Nawansher Urban
* Palak
* Pattan Kalan
* Pawa
* Phalkot
* Pind Kargu Khan
* Salhad
* Sarbhana
* Sheikh-ul-Bandi
* Sherwan
Al tehsil d'Havelian:
* Bandi Atti Khan
* Dewal Manal
* Ghari Phulgran
* Goreeni
* Haveliani Urban
* Jhangra
* Langra
* Langrial
* Lora
* Mojohan
* Nagri Totial
* Nara
* Phallah
* Seer Gharbi
* Seer Sharqi Bhattian
* Tajwal
# Cantó de Bèusoleu

El cantó de Bèusoleu és un cantó francès del departament dels Alps Marítims, situat al districte de Niça. Compta amb el municipi de Bèusoleu.

## Municipis

* Bèusoleu

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1958-1970 | Paul Massa | Divers gauche |
| 1983-1986 | André Vanco | PCF |
| 1983-1986 | Jean-Paul Bernardi | Divers droite |
| 1983-1986 | André Vanco | PCF |
| 1986-1988 | Roger Bennati | PCF |
| 19886-1994 | Gérard Spinelli | Divers droite |
| 1994-2008 | Robert Vial | Divers gauche, després UMP |
| 2008- | Gérard Spinelli | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| -5 | - | - | - | - | 12.775 | 13.879 |
# Cor pulmonar

La malaltia cor pulmonar, també coneguda com a Cor pulmonale (del llatí), és l'allargament i disfunció del ventricle dret del cor com a resposta a una resistència vascular augmentada o pressió sanguínia alta en els pulmons (hipertensió pulmonar).
La malaltia de cor pulmonar crònica normalment provoca una hipertròfia ventricular dreta (RVH), mentre que malaltia de cor pulmonar aguda normalment comporta un vasodilatació. La hipertròfia és una resposta adaptativa a un augment de pressió de llarga durada. Les cèl·lules musculars individuals es fan més grans (en grossor) i canvien per suportar la força contràctil augmentada requerida per moure la sang contra una resistència continuada. La dilatació és un estirament (en longitud) del ventricle com a resposta a una pressió augmentada aguda, com la causada per una embòlia pulmonar o SDRA (síndrome del destret respiratori de l'adult).
Per ser classificat com a malaltia pulmonar, la causa s'ha d'originar en el sistema de circulació pulmonar. Les dues causes importants són canvis vasculars arran de danys del teixit (p. ex. malaltia, hipòxia, agents químics, etc.), i d'una vasoconstricció pulmonar hipòxica crònica. Si no es tracta, llavors pot portar a la mort. La hipertròfia ventricular dreta causada per un defecte sistèmic no està classificada com a malaltia cardíaca pulmonar.
El cor i els pulmons estan intrincadament relacionats. Quan el cor està afectat per una malaltia, els pulmons els seguiran i viceversa. La malaltia de cor pulmonar és per definició una condició en què els pulmons causen la disfunció del cor.
El cor té dues cambres de bombament. El ventricle esquerre bomba la sang per tot el cos, mentre que el ventricle dret bomba la sang als pulmons on és oxigenada i retornada al costat esquerre del cor per a la seva distribució. En circumstàncies normals, la sang bombejada per la part dreta als pulmons no troba cap resistència. Els pulmons normalment tenen una pressió mínima, i el cor dret fàcilment bomba sang a través d'ells. Tanmateix amb malalties de pulmó present crònicament, com l'emfisema i la bronquitis crònica, cadascuna de les quals es troba a la patologia de la malaltia pulmonar obstruccionista crònica (MPOC), i també la hipertensió pulmonar, els vasos sanguinis dels pulmons es redueixen en nombre significativament (a causa de la destrucció del teixit del pulmó) i/o crònicament obstruïda (a causa de ventilació alveolar pobre en el cas de MPOC). El ventricle dret ja no és capaç d'empènyer sang als pulmons eficaçment, i la sobrecàrrega crònica, amb el temps provoca la fallida cardíaca.

## Referències

* ↑ American Medical Network - Pulmonary Heart Disease, Retrieved on 2010-01-25.
* ↑ Pulmonary Heart Disease Information Arxivat 2010-04-10 a Wayback Machine., Retrieved on 2010-01-25.
# Rafael Millá Santos

Rafael Millá Santos (Alacant, 22 de setembre de 1891 - Ivànovo, óblast d'Ivànovo, URSS, 28 d'agost de 1952) fou un polític comunista valencià. Fou internat de petit en un establiment benèfic, on va aprendre tipografia. Treballà en una impremta, organitzà el Sindicat d'Arts Gràfiques d'Alacant i el 1911 ingressà a l'Agrupació Socialista del PSOE d'Alacant, de la que en serà president el 1918. Fou arrestat per participar en la vaga general de 1917 i el 1918 defensà el suport a la Revolució russa en l'XIè Congrés del PSOE, alhora que s'enfrontava a la preponderància de la CNT a Alacant.
El 1920 va abandonar el PSOE i fou un dels fundadors del Partit Comunista Espanyol, del que en fou membre del Comitè Central des del 1921, així com secretari general quan s'unificaren el PCOE i el PCE per a crear el Partit Comunista d'Espanya, tot i qui actuà com a tal fou Antonio García Quejido, així com a redactor del diari La Antorcha. El 1921 representà el partit a la Internacional Comunista a Moscou, i quan tornà a Alacant fou detingut.
Fou candidat del PCE a les eleccions municipals de 1922 a Alacant i secretari del Partit a Alacant el 1923. El 1927 fou detingut com a president de la Societat Tipogràfica d'Alacant, i novament durant la vaga de desembre de 1930 en solidaritat amb els obrers morts a Madrid. Alhora, fou vocal de l'Ateneu Alacantí. Fou candidat del PCE per Alacant a les eleccions municipals de 1930 i a les eleccions generals espanyoles de 1931, però no fou escollit. Durant la Segona República fou cap del PCE a Alacant i en nom del partit va signar el document de suport a l'Estatut del País Valencià el 1936.
Durant la guerra civil espanyola fou nomenat vicepresident de la UGT a Alacant i membre del Consell Municipal pel PCE, del qual en fou president entre agost de 1936 i maig de 1937. També fou membre de la Junta de Defensa del Tresor Artístic. Poc abans de l'entrada de les tropes franquistes a Alacant va exiliar-se en el vaixell anglès Stanbrook cap a Algèria, on després d'estar un temps en un camp de refugiats marxà cap a l'URSS. Va passar els darrers anys en una residència per a ancians bolxevics a Ivànovo, cec.

## Referències

* ↑ Rafael Millá Santos, Fundació Pablo Iglesias
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.369. ISBN 9788495484802.
Càrrecs públics :
| Precedit per: Llorenç Carbonell i Santacruz | Alcalde d'Alacant 1936 - 1937 | Succeït per: Santiago Martí Hernández |