OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Prínia rogenca

La prínia rogenca (Prinia rufescens) és una espècie d'ocell passeriforme del gènere prinia que pertany a la família Cisticolidae pròpia del sud-est asiàtic.

## Distribució i hàbitat

Es troba al sud-est asiàtic, al subcontinent indi (principalment al nord-est) i al sud de Yunnan.
L'hàbitat natural és el bosc sec subtropical o tropical.

## Subespècie

Actualment hi ha sis subespècies reconegudes.
* P. r. rufescens, la subespècie nominal, que es troba a l'est i nord-est de l'Índia, Bhutan, Bangla Desh, el sud de la Xina i Myanmar.
* P. r. beavani, que es troba al sud-est de Myanmar, Tailàndia, Laos i el nord del Vietnam.
* P. r. peninsularis, que es troba al sud de Myanmar i al sud de Tailàndia.
* P. r. objurgans, que es troba al sud-est de Tailàndia i Cambodja.
* P. r. extrema, que es troba al sud de Tailàndia i a la Malàisia peninsular.
* P. r. dalatensis, que es troba al sud del Vietnam.

## Referències

* ↑ «Prínia rogenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 23/12/2022(català)
* ↑ «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies – IOC World Bird List» (en anglès americà). [Consulta: 24 desembre 2022].
* ↑ Madge, Steve «Rufescent Prinia (Prinia rufescens), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.rufpri1.01.
# Prínia del Drakensberg

La prínia de Drakensberg o prínia de la serralada Drakensberg (Prinia hypoxantha) és una espècie d'ocell passeriforme del gènere prinia que pertany a la família Cisticolidae. Viu a l'est de Sud-àfrica i Eswatini.
Viu a les vores del bosc del Drakensberg, barrancs boscosos i vessants coberts de falgueres. Antigament es considerava una subespècie (P. m. hypoxantha) de la prínia del Karoo (P. maculosa).

## Descripció

Fa entre 12 i 14 cm de llarg, amb ales curtes i arrodonides, una cua llarga, potes fortes i un bec negre recte i curt. Al cap té una cella blanquinosa i les parts superiors són marrons. La gola i la cara inferior són blanquinoses sense cap ratlla i la resta de les parts inferiors són groguenques amb vetes fosques. A la cua té una taca fosca prop de l'extrem i normalment s'aixeca en angle. Les potes són de color marró rosat i l'ull és pàl·lid. Els sexes són idèntics, però els joves per sota són més pàl·lids que els adults.
Les crides d'aquesta espècie inclouen un chleet-chleet-chleet-chleet-chleet-chleet agut i un ràpid brunzit tit-tit-tit-tit-tit.
La prínia de Drakensberg només es pot confondre amb la prínia del Karoo perquè estan estretament relacionada però aquesta espècie té les parts inferiors menys grogues i amb taques més marcades.

## Comportament

Construeix un niu ovalat de parets primes amb una entrada lateral d'herba verda. Està ben amagat a l'interior d'un arbust o arbust de fulla.
S'acostuma a veure en parelles o en petits grups, generalment on hi ha poca vegetació, però de vegades es posa a la part superior d'un arbust. S'alimenta activament d'insectes petits, amb la cua inclinada i sovint balancejada de costat a costat.

## Estat de conservació

Aquesta espècie comuna es distribueix per un ample territori amb una extensió estimada de 50.000-100.000 km². Es creu que la mida de la població és gran i no es creu que l'espècie s'acosti als llindars del criteri de disminució de la població de la Llista Vermella de la UICN (és a dir, que disminueixi més d'un 30% en deu anys o tres generacions). Per aquests motius, l'espècie s'avalua com risc mínim.

## Bibliografia

* Ian Sinclair, Phil Hockey i Warwick Tarboton, Sasol birds of Southern Africa : the region's most comprehensively illustrated guide (Struik 2002) ISBN 1-86872-721-1

## Referències

* ↑ «Prínia del Drakensberg». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 31/12/2022(català)
* ↑ «Master Lists – IOC World Bird List» (en anglès americà). [Consulta: 31 desembre 2022].
* ↑ «Prinia hypoxantha» (en anglès). Xeno-Canto. [Consulta: 31 desembre 2022].
# Prínia frontvermella

La prínia frontvermella o prínia de front vermell (Prinia rufifrons), és una espècie d'ocell passeriforme del gènere prinia que pertany a la família Cisticolidae. Es troba al Txad, Djibouti, Eritrea, Etiòpia, Kenya, Somàlia, Sudan, Tanzània i Uganda.

## Hàbitat

El seu hàbitat natural és la sabana seca.

## Taxonomia

Va ser descrita pel naturalista alemany Eduard Rüppell l'any 1840 amb el nom binomial Prinia rufifrons. La localitat tipus és Eritrea (la regió costanera d'Abissínia). L'epítet específic rufifrons prové del llatí rufus per "vermell" i frons per "front" o "front".

## Subespècies

Es reconeixen tres subespècies:
* P. r. rufifrons (Rüppell, 1840) - Txad al nord-oest de Somàlia
* P. r. smithi (Sharpe, 1895): sud-est del Sudan fins al centre de Somàlia i el nord de Tanzània
* P. r. rufidorsalis (Sharpe, 1897) - sud-est de Kenya
Molts taxònoms situen aquesta espècie en el gènere Prinia més que en el seu propi gènere monotípic Urorhipis. El suport per a aquesta assignació alternativa l'ofereix un estudi filogenètic molecular dels Cisticolidae publicat el 2013 que va trobar que la prínia frontvermella estava estretament relacionada amb les prínies.

## Referències

* ↑ «Prínia frontvermella». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 31/12/2022(català)
* ↑ «Master Lists – IOC World Bird List» (en anglès americà). [Consulta: 31 desembre 2022].
* ↑ Rüppell, Eduard; Vogel, Friedrich Carl. Neue Wirbelthiere zu der Fauna von Abyssinien gehörig (en alemany). Frankfurt am Main: S. Schmerber, 1835.
* ↑ Cottrell, G. William; Greenway, James C.; Mayr, Ernst; Paynter, Raymond A.; Peters, James Lee Check-list of birds of the world (en anglès). vol.11. Cambridge: Harvard University Press, 1986.
* ↑ Jobling, James A. The Helm dictionary of scientific bird names (en anglès). London : Christopher Helm, 2010, p. 341. ISBN 978-1-4081-3326-2.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies – IOC World Bird List» (en anglès americà), 2017. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ Ryan, Peter «Red-fronted Prinia (Prinia rufifrons), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.refwar2.01.
* ↑ «Prinia rufifrons (Red-faced Apalis) - Avibase». [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ Olsson, Urban; Irestedt, Martin; Sangster, George; Ericson, Per G.P.; Alström, Per «Systematic revision of the avian family Cisticolidae based on a multi-locus phylogeny of all genera» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 66, 3, 3-2013, pàg. 790–799. DOI: 10.1016/j.ympev.2012.11.004.

## Enllaços externs

* Ryan, Peter (2006). Family Cisticolidae (Cisticolas and allies). pp. 378–492 in del Hoyo J., Elliott A. & Christie D.A. (2006) Handbook of the Birds of the World. Volume 11. Old World Flycatchers to Old World Warblers, Lynx Edicions, Barcelona ISBN 978-84-96553-06-4
# Mallerenga ventregroga

La mallerenga ventregroga o mallerenga de ventre groc (Pardaliparus venustulus) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Pàrids endèmica de la Xina.

## Distribució i hàbitat

Es troba únicament a l'est de la Xina.
L'hàbitat natural són els boscos temperats i subtropicals.

## Referències

* ↑ «Mallerenga ventregroga». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/02/2023(català)
* ↑ «Master Lists – IOC World Bird List v13.1» (en anglès americà). [Consulta: 10 febrer 2023].
# Mallerenga de les Izu

La mallerenga de les Izu (Sittiparus owstoni) és una espècie d'ocell passeriforme que pertany a la família Pàrids endèmica de les illes Izu, al sud del Japó. Anteriorment es considerava una subespècie de la mallerenga variable, però va ser alçat a l'estatus d'espècie com a resultat d'un estudi filogenètic de 2014.
Les diferències entre les dues espècies són que la mallerenga de les Izu és més grossa que la mallerenga variable i la taca del front i les galtes no són groguenca sinó de color canyella com el ventre.

## Referències

* ↑ «Mallerenga de les Izu». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12/02/2023(català)
* ↑ McKay, Bailey D.; Mays, Herman L.; Yao, Cheng-te; Wan, Dongmei; Higuchi, Hiroyoshi «Incorporating Color into Integrative Taxonomy: Analysis of the Varied Tit (Sittiparus varius) Complex in East Asia» (en anglès). Systematic Biology, 63, 4, 7-2014, pàg. 505–517. DOI: 10.1093/sysbio/syu016. ISSN: 1076-836X.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Waxwings and allies, tits, penduline tits – IOC World Bird List» (en anglès). World Bird List Version 6.1. International Ornithologists' Union. [Consulta: 15 febrer 2023].
* ↑ Gosler, Andrew; Clement, Peter; Kirwan, Guy M. «Varied Tit (Sittiparus varius), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.vartit1.01.
# Esquadra militar

L'esquadra sol ser la més petita de les unitats d'infanteria. Normalment està comandada per un caporal i està formada per 5 soldats.
# The Walk-In

The Walk-In és una sèrie de televisió britànica de crim real del 2022 de cinc parts que dramatitza la infiltració del grup terrorista d'extrema dreta Acció Nacional, frustrant un complot per assassinar un diputat. És protagonitzada per Stephen Graham. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Sinopsi

La sèrie es basa en la història real de com Matthew Collins, del grup activista Hope not Hate, es va infiltrar al grup terrorista neonazi britànic Acció Nacional, frustrant un complot per assassinar la diputada laborista Rosie Cooper.
Jack Renshaw va ser condemnat i condemnat a cadena perpètua pel seu pla de matar a Cooper.

## Producció

La sèrie, realitzada per ITV Studios, va ser escrita per Jeff Pope i dirigida per Paul Andrew Williams per a ITV.

## Càsting

* Stephen Graham com Matthew Collins
* Andrew Ellis com a Robbie Mullen, l'informant
* Dean-Charles Chapman com a Jack Renshaw
* Leanne Best com a Alison, la dona de Matthew
* Jason Flemyng com a Nick Lowles, director executiu d'Hope Not Hate

## Estrena

The Walk-In es va emetre a ITV en estrena el 3 d'octubre de 2022.
El documental Nazi Hunters: The Real Walk-In es va emetre després de l'episodi final.

## Recepció de la crítica

The Walk In va tenir una bona acollida a la premsa amb The Guardian, The Independent i Evening Standard, que li van donar quatre estrelles de cinc. Lucy Mangan, escrivint a The Guardian, la va descriure com "una de les millors inversions televisives que podeu fer".
La diputada laborista Rosie Cooper va criticar el màrqueting del programa, dient que sentia que Hope Not Hate i ITV l'havien utilitzat com a "eina de màrqueting".

## Referències

* ↑ «The Walk-In». Goita què fan, ara!. [Consulta: 21 desembre 2024].
* ↑ Laura Vickers-Green. «The Walk-In Review: Stephen Graham True Crime Drama Is An Uncomfortable Must-Watch». Den of Geek, 17-10-2022. [Consulta: 18 octubre 2022].
* ↑ Réiltín Doherty (20 September 2022), The Walk-In on ITV1 with Stephen Graham: start date, cast and plot of true-life drama, Entertainment Daily!, <https://www.entertainmentdaily.co.uk/tv/the-walk-in-itv1-episodes-plot-cast-start-date-trailer/>
* ↑ «Nazi Hunters: The Real Walk-In Episode» (en anglès). Press Centre. [Consulta: 1r novembre 2022].
* ↑ «The Walk-In review – one of the best TV investments you can make (if you can bear it)» (en anglès). the Guardian, 03-10-2022. [Consulta: 25 octubre 2022].
* ↑ «The Walk-In is a disturbing, unflinching portrait of British neo-Nazism – review» (en anglès). The Independent, 03-10-2022. [Consulta: 25 octubre 2022].
* ↑ Jessop, Vicky. «The Walk-In review: Gripping, necessary television» (en anglès). Evening Standard, 03-10-2022. [Consulta: 25 octubre 2022].
* ↑ Jobling, Phoebe. «MP hits out at ITV over new drama covering plot to kill her» (en anglès). Manchester Evening News, 02-11-2022. [Consulta: 5 gener 2023].

## Enllaços externs

* Perfil IMDB
* Hub ITV
# Alcázar Español

Alcázar Español va ser una sala d'espectacles ubicada al carrer de la Unió de Barcelona des de 1891 i fins al 1932. L'espai s'ubicà a l'antic Café de la calle Unión, conegut també com a Teatre de la Unión, i adoptà el nom d'Alcázar Español el 1891. L'any 1917, l'arquitecte Andreu Audet hi projectà una reforma, que no frenà la decadència del local. El mes de desembre del 1932, l'Alcázar va tancar i va esdevenir el cinema Broadway.
La programació de la sala era variada; incloïa espectacles de clown, sarsuela, mim, ball, cant flamenc, music-hall i atraccions diverses, però també teatre en català. A la fi del segle xix s'hi estrenen, entre d'altres, dos sainets de Josep Asmarats, La samatruquis i A cal callista, i l'any 1901, El llit del capità, amb «arreglo al català» de Lluís Millà. El fet que una part dels tipus d'obres que s'hi representaven era d'un caràcter «sicalíptic» marcat, gairebé pornogràfic, n'és una prova que l'any 1908 el governador civil Ángel Ossorio va decidir clausurar el local. Aquest afer fins i tot va arribar al Senat.

## Referències

* ↑ Ramon i Graells, Antoni. «Alcázar Español». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement). [Consulta: abril 2022].
# Truchillas

Truchillas (Trueitiellas en dialecte cabreirés) és un poble del municipi de Truchas. Actualment té uns 20 habitants (2013)

## Geografia

Truchillas es troba a la comarca de La Cabrera, més concretament, dins la Cabrera Alta. Pertany al municipi de Truchas junt amb altres 12 pobles: Baillo, Corporales, La Cuesta, Cunas, Iruela, Manzaneda, Pozos, Quintanilla de Yuso, Truchas, Valdavido, Villar del Monte i Villarino.
Està totalment envoltat de muntanyes (Montes de León), la més alta de les quals és el Pic Vizcodillo (2.121 m).
Hi discorren dos rius: el riu Tixeo i el riu del Lago, que conflueixen i adopten el nom d'aquest poble. El riu del Lago neix al Llac de Truchillas, que és d'origen glaciar està declarato Monument Natural per la Junta de Castilla i Lleó des de 1990.

## Fauna i Flora

La vegetació predominant és de matollar i bosc menut, compost majoritàriament per brucs (Erica arborea, Erica australis, Erica tetralix, Calluna vulgaris). Els pastors trdicionalment cremaven la vegetació i encara resten alguns claps del roure (Quercus pyrenaica). A l'indret conegut com a Las Cabañas hi ha grèvols (Ilex aquifolium).
A la vora dels rius apareixen pollancredes (Populus nigra), bedollars (Betula pubescens), verns (Alnus glutinosa), avellaners (Corylus avellana), serberes (Sorbus aucuparia), etc.
També hi ha arços (Crataegus monogyna), rosers silvestres (Rosa canina), piornos (Cytisus scoparius, (Cytisus purgans) i esbarzers (Rubus ulmifolius)
Entre la fauna de la zona hi destaca el llop (Canis lupus signatus), la guineu (Vulpes vulpes), el cabirol (Capreolus capreolus). Entre les aus hi ha diverses rapinyaires merla aquàtica i merla comuna i d'altres.

## Referències

* ↑ González Arias, Ismael María. L'Asturies cismontana. Publicaciones Ámbitu, S.L., 2003. ISBN 978-84-95640-67-3.
* ↑ ftp://ftp.geodesia.ign.es/Red_Geodesica/Hoja0230/023001.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D Reseña Vértice Geodésico: Vizcodillo

## Enllaços externs

* truchillas.com
# Borda d'Erdo

La Borda d'Erdo és una antiga borda del terme municipal de Sarroca de Bellera, del Pallars Jussà. Està situada al costat mateix de la carretera local que des de Sarroca de Bellera mena a Erdo, Santa Coloma d'Erdo i Larén. És a prop i al nord-est del poble abandonar de Santa Coloma d'Erdo.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Borda de Barrauet

La Borda de Barrauet és una borda del terme municipal de la Torre de Cabdella, a l'antic terme de la Pobleta de Bellveí, al Pallars Jussà. Està situada a l'extrem sud del terme, al nord-est de Senterada, al límit del terme, i de la comarca, a tocar del termenal amb Baix Pallars (antic terme de Montcortès de Pallars), del Pallars Sobirà.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Camille Petit

Camille Petit (Saint-Esprit, 1912 - 1993) fou un polític martiniquès. Llicenciat en medicina, exercí de metge a l'illa. Admirador del general Charles de Gaulle i assimilacionista convençut, el 1958 va participar en la fundació a l'illa de la Unió per la Nova República, de la que n'esdevindrà secretari a Martinica de 1958 a 1965. Durant aquests anys defensarà l'assimilació completa de Martinica a França i l'estatut de Departament d'Ultramar, alhora que es mostrava totalment contrari a l'autonomia i encara més a la independència. Va mostrar durant tota la seva carrera política del seu compromís indestructible amb la nació francesa i els valors republicans.
Entre altres càrrecs, fou conseller general del cantó de Fort-de-France-1 (1957-1967), alcalde dels municipis de Grand'Rivière (1959-1965) i Sainte-Marie (1967-1983), diputat per Martinica a l'Assemblea Nacional Francesa (1967-1986) i primer president del Consell Regional de Martinica de 1974 a 1983.

## Enllaços externs

* Fitxa de Camille Petit a l'Assemblea Nacional Francesa
# Borda de Santa Maria (Serradell)

La Borda de Santa Maria és una borda del terme municipal de Conca de Dalt, dins de l'antic terme de Toralla i Serradell, pertanyent al poble de Serradell, a l'oest del municipi.
Està situada al capdamunt de la vall del riu de Serradell, a l'oest-sud-oest de Serradell. És al sud de les Roques del Seix i al sud-oest de les Roques de la Bou. Al seu nord-est hi ha la Borda del Seix, bastant propera. Passa ran de la Borda de Santa Maria, pel seu costat septentrional, la Pista del Bosc.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Borda de Fèlix

La Borda de Fèlix és una borda del terme municipal de Conca de Dalt, dins de l'antic terme de Toralla i Serradell, pertanyent al poble de Rivert, al nord-oest del municipi. Està situada a les Vilanoves, en un replà al peu de l'extrem sud-est de la Serra del Cavall. És a l'est-sud-est de Rivert, prop del límit amb Salàs de Pallars, en el sector del poble de Sensui. De fet, la borda és pràcticament sobre la mateixa ratlla de termenal, al costat de ponent de la carretera local de Salàs de Pallars a Vilanova. Té al seu sud-oest la Borda del Caser.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cabicerans (el Meüll)

Cabicerans és un indret i partida del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà. Pertany al territori del poble del Meüll.
Està situat a la dreta de lo Barranquill i del barranc de l'Espona, al sector nord-occidental del terme, prop del límit amb el municipi de Tremp (antic terme de Fígols de Tremp). És al nord-est del lloc on conflueixen la Serra del Castell, el Serrat de les Bancalades i el Serrat de Purredó, a ponent del paratge dels Prats.
# Cal Betriu (Odèn)

Cal Betriu és una masia situada al municipi d'Odèn, a la comarca catalana del Solsonès. Es troba entre Cal Bonet i l'església de Santa Eugènia de la Móra Comdal.
# Can Sever

Can Sever és una masia situada al municipi de Caldes de Montbui a la comarca catalana del Vallès Oriental.
# Cal Gros de la Paquita

Cal Gros de la Paquita és una masia situada al municipi d'Almenar a la comarca catalana del Segrià.
# Cal Guàrdia (Coll de Nargó)

Cal Guàrdia és una masia situada a Montanissell (municipi de Coll de Nargó), a la comarca catalana de l'Alt Urgell.
# Cal Guerxo (Bassella)

Cal Guerxo és una masia situada al municipi de Bassella, a la comarca catalana de l'Alt Urgell.
# Can Serradavall

Can Serradavall és una masia situada al municipi de la Vall de Bianya, a la comarca catalana de la Garrotxa, a una altitud de gairebé 600 msnm.
# Can Bosc (Mieres)

Can Bosc és una masia situada al municipi de Mieres, a la comarca catalana de la Garrotxa, a una altitud de 338 msnm.
# Can Regassol (masia)

Can Regassol és una de les masies històriques de l'antiga parròquia rural de Sant Mateu de Montbui, agregada ja d'antic al poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells del Fai, a la comarca catalana del Vallès Oriental. És en el sector de més al sud-oest del terme, a tocar dels termes municipals de Caldes de Montbui i Santa Eulàlia de Ronçana, en el vessant meridional del turó del Castell de Montbui i del Puig Alt, a la dreta del tram superior del Torrent de Ca la Rosa. Actualment deshabitada, el seu aspecte extern és bo, i les seves terres van donar pas a la urbanització del seu mateix nom.
# Can Bonrepòs

Can Bonrepòs és una masia del poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
Està situada quasi a l'extrem oriental del terme, a prop del límit amb l'Ametlla del Vallès. És a ponent i migdia del carrer de Bonrepòs, pertanyent a la urbanització denominada Diamant del Vallès la qual, de fet, hauria de dur el nom de Can Bonrepòs, ja que es va obrir en terres d'aquesta masia. És a l'esquerra del torrent de Bonrepòs, a la part mitjana d'aquest torrent, i en el vessant nord-oest del Serrat de Santa Creu. Queda a llevant de Can Mai-hi-són i de la part nord de la urbanització de Can Barri, i al nord-est de Can Febrera i Can Gresola.
L'accés a la masia és pel carrer de Bonrepòs, carrer que pren el nom de la masia.
# Can Sapera

Can Sapera és una masia del poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
Està situada en el sector nord del Rieral de Bigues, a prop dels edificis nou i vell de la Casa de la Vila. És a prop i a l'esquerra del Tenes, al nord de Can Prat Corona i al nord-oest de Can Prat Nou.
Forma part de les seves dependències l'antic molí d'oli (trull) de Can Sapera, situada al costat de llevant de la casa pairal.
És al capdamunt del carrer d'Anna Mogas.
# Ratpenat pilós petit

El ratpenat pilós petit (Kerivoula lanosa) és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids que es troba a Botswana, República Centreafricana, República Democràtica del Congo, Costa d'Ivori, Etiòpia, el Gabon, Ghana, Guinea, Kenya, Libèria, Malawi, Nigèria, Sud-àfrica, Tanzània, Zàmbia i Zimbàbue.

## Referències

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Ratpenat pilós petit. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 30 desembre 2007 (en anglès).
* Distribució mundial d'aquesta espècie. (anglès)
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Serrat de Dorve

El Serrat de Dorve és una serra del terme municipal de la Guingueta d'Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà, dins del territori de l'antic municipi de Jou.
Assoleix una elevació màxima de 1.743,9 metres, i està situada damunt del poble de Dorve, que arrecera pel nord-oest. Fa de límit nord-occidental de la vall que acull el Barranc de la Costa i lo Barranc, els dos barrancs paral·lels entre els quals es troba Dorve. En el seu extrem nord-est, el seu punt més elevat, hi ha el Turó de l'Àliga.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Enllaços externs

* El Serrat de Dorve en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya