OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lukáš Krpálek

Lukáš Krpálek (Jihlava, 15 de novembre de 1990) és un judoka txec que competeix en la categoria de pes pesat (actualment +100 Kg). Ha participat en 3 Olimpíades, guanyant 2 medalles d'or. A més, ha guanyat 5 medalles (2 d'or) en els Campionats del Món i 5 medalles (3 d'or) en els Campionats d'Europa. És el judoka més reeixit tant de la República Txeca com de l'antiga Txecoslovàquia.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Categoria |
| 2012 | Londres | 7a posició | -100 Kg |
| 2016 | Rio de Janeiro | 1 | -100 Kg |
| 2020 | Tòquio | 1 | + 100 Kg |
| Campionat del Món ||||
| 2009 | Rotterdam | 1a ronda | -100 Kg |
| 2010 | Tòquio | 1/8 final | -100 Kg |
| 2011 | París | 3 | -100 Kg |
| 2013 | Rio de Janeiro | 3 | -100 Kg |
| 2014 | Txeliàbinsk | 1 | -100 Kg |
| 2015 | Astanà | 5a posició | -100 Kg |
| 2018 | Bakú | 5a posició | -100 Kg |
| 2019 | Tòquio | 1 | +100 Kg |
| 2022 | Taixkent | 1/8 final | +100 Kg |
| 2023 | Doha | 2 | -100 Kg |
| 2024 | Abu Dhabi | 5a posició | +100 Kg |
| Campionat d'Europa ||||
| 2010 | Viena | 1/4 final | -100 Kg |
| 2011 | Istanbul | 5a posició | -100 Kg |
| 2012 | Txeliàbinsk | 1a ronda | -100 Kg |
| 2013 | Budapest | 1 | -100 Kg |
| 2014 | Montpeller | 1 | -100 Kg |
| 2015 | Bakú | 2 | -100 Kg |
| 2016 | Kazan | 1/8 final | -100 Kg |
| 2017 | Varsòvia | 3 | +100 Kg |
| 2018 | Tel-Aviv | 1 | +100 Kg |
| 2019 | Minsk | 5a posició | +100 Kg |
| 2020 | Praga | 5a posició | +100 Kg |
| 2021 | Lisboa | 3 | +100 Kg |
| 2023 | Montpeller | 1/8 final | +100 Kg |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). Olympics.com. [Consulta: 30 juny 2024].

## Enllaços externs

* Lukas Krpálek at JudoInside.com
# Catarrins

Els catarrins (Catarrhini) són un parvordre dels primats, una de les tres majors divisions del subordre del haplorrins. Conté la família Cercopithecidae (Micos del Vell Món), els gibons o (Hylobatidae) i els Hominidae (homínids), que inclou els humans, ximpanzés, goril·les, bonobos i orangutans. Alguns compten els goril·les en la seva pròpia família anomenada Pongidae. Autors més antics descrivien els humans i els seus parents més propers extints com a la seva pròpia família i es posaven els grans simis en la família Pongidae. Els altres haplorrins són els prosimis Tarsius, que foren classificats com a estrepsirrins i els platirrins (Micos del Vell Món), que viuen a Sud-amèrica.
«Catarrhini» vol dir ‘nas petit’ i el terme descriu els seus narius menuts. A diferència dels platirrins, són generalment diürns i les seves cues (si en tenen) no són prènsils. Tenen les ungles planes.
La seva fórmula dental és ${\tfrac {2.1.2.3}{2.1.2.3}}$
Moltes espècies mostren un dimorfisme sexual considerable i no formen lligams de parella. La majoria, però no totes les espècies, viuen en grups socials. Són totes nadiues d'Àfrica i Àsia.

## Classificació i evolució

Els simis i micos del Vell Món se separaren dels del Nou Món fa uns 40 milions d'anys. La major divisió dels catarrins es produí fa uns 25 milions d'anys, amb els gibons separant-se dels homínids.
* Parvordre Catarrhini
** Superfamília Cercopithecoidea
*** Família Cercopithecidae
** Superfamília Hominoidea
*** Família Hylobatidae
*** Família Hominidae
** Superfamília Propliopithecoidea †
*** Família Oligopithecidae †
*** Família Pliopithecidae †
*** Família Propliopithecidae †

## Referències

* ↑ «catarrins». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 152–184. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)

## Enllaços externs

* http://www.chimpanzoo.org/catarrhi.html Arxivat 2009-07-03 a Wayback Machine.
Viccionari
# Lasha Shavdatuashvili

Lasha Shavdatuashvili (Gori, Geòrgia, 31 de gener de 1992) és un judoka georgià que competeix en la categoria de pes lleuger (actualment -73 Kg). Ha participat en 3 Olimpíades guanyant la medalla d'or als Jocs Olímpics de Londres 2012, la medalla de plata als Jocs Olímpics de Tòquio 2020 i la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Rio 2016. A més ha guanyat 1 medalla d'or als Campionats del Món i 5 medalles (1 d'or) als Campionats d'Europa.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Categoria |
| 2012 | Londres | 1 | -66 Kg |
| 2016 | Rio de Janeiro | 3 | -73 Kg |
| 2020 | Tòquio | 2 | -73 Kg |
| Campionat del Món ||||
| 2013 | Rio de Janeiro | 2a ronda | -66 Kg |
| 2014 | Txeliàbinsk | 3a ronda | -73 Kg |
| 2015 | Astanà | Preliminar | -73 Kg |
| 2017 | Budapest | 5a posició | -73 Kg |
| 2018 | Bakú | 7a posició | -73 Kg |
| 2019 | Tòquio | 3a ronda | -73 Kg |
| 2021 | Budapest | 1 | -73 Kg |
| 2022 | Taixkent | 7a posició | -73 Kg |
| 2023 | Doha | 2a ronda | -73 Kg |
| 2024 | Abu Dhabi | 2a ronda | -73 Kg |
| Campionat d'Europa ||||
| 2012 | Txeliàbinsk | 3 | -66 Kg |
| 2013 | Budapest | 1 | -66 Kg |
| 2015 | Bakú | 1a ronda | -73 Kg |
| 2016 | Kazan | 2 | -73 Kg |
| 2017 | Varsòvia | 3a ronda | -73 Kg |
| 2018 | Tel-Aviv | 2a ronda | -73 Kg |
| 2019 | Minsk | 5a posició | -73 Kg |
| 2020 | Praga | 2 | -73 Kg |
| 2021 | Lisboa | 3a ronda | -73 Kg |
| 2022 | Sofia | 3a ronda | -73 Kg |
| 2023 | Montpeller | 5a posició | -73 Kg |
| 2024 | Zagreb | 3 | -73 Kg |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 10 maig 2023].
* ↑ «Shavdatuashvili wins judo gold» (en anglès). ESPN, 29-07-2012.
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 10 maig 2023].
# Uta Abe

Uta Abe (japonès: 阿部詩) (Kōbe, 14 de juliol de 2000) és una judoka japonesa que competeix en la categoria de pes semi lleuger (actualment -52 Kg). Ha participat en 1 Olimpíada, guanyant la medalla de plata en la prova d'equips mixt i la medalla d'or en la prova individual de -52 Kg als Jocs Olímpics de Tòquio 2020. Juntament amb el seu germà Hifumi Abe, es van convertir en els primers germans que guanyaven 1 medalla d'or cadascú en un mateix dia, per primera vegada en la història dels Jocs Olímpics. A més, ha guanyat 4 medalles d'or en els Campionats del Món.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Categoria |
| 2020 | Tòquio | 1 | -52 Kg |
| 2020 | Tòquio | 2 | Equips mixt |
| Campionat del Món ||||
| 2018 | Bakú | 1 | -52 Kg |
| 2019 | Tòquio | 1 | -52 Kg |
| 2022 | Taixkent | 1 | -52 Kg |
| 2023 | Doha | 1 | -52 Kg |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 24 maig 2023].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 24 maig 2023].
* ↑ «Olympics: Japan's Abe siblings complete historic judo double» (en anglès). Kyodo News, 25-07-2021.
# Maria Centracchio

Maria Centracchio (Castel di Sangro, Itàlia, 28 de setembre de 1994) és una judoka italiana, ja retirada, que va competir en la categoria de pes semi mitjà (-63 Kg). Va participar en 1 Olimpíada, guanyant la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Tòquio 2020. A més, també va guanyar 1 medalla de bronze als Campionats d'Europa de Minsk 2019.
A part de judoka és agent de la policia de l'estat italiana. L'octubre de 2022 va anunciar que patia de fibromiàlgia.
Actualment és entrenadora de judokes, especialment del seu germà petit Luigi.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Categoria |
| 2020 | Tòquio | 3 | -63 Kg |
| Campionat del Món ||||
| 2019 | Tòquio | 1/8 de final | -63 Kg |
| 2021 | Budapest | 1a ronda | -63 Kg |
| Campionats d'Europa ||||
| 2016 | Kazan | 1/8 de final | -57 Kg |
| 2019 | Minsk | 3 | -63 Kg |
| 2020 | Praga | 1/8 de final | -63 Kg |
| 2021 | Lisboa | 7a posició | -63 Kg |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 13 juliol 2024].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 13 juliol 2024].
* ↑ «Resultats oficials» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 13 juliol 2024].
* ↑ «Perfil policial» (en italià). Polizia di stato. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Judo, Maria Centracchio ha la fibromialgia: "Stanchezza persistente, affaticamento a ogni sforzo"» (en italià). oasport.it, 26-10-2022.
* ↑ «Centracchio steps off the tatami and in to the chair» (en anglès). European Judo Union, 24-02-2024.
# Shori Hamada

Shori Hamada (japonès: 濵田尚里) (Kirishima (Kagoshima), Japó, 25 de setembre de 1990) és una judoka japonesa que competeix en la categoria de pes semi pesat (actualment -78 Kg). Ha participat en 1 Olimpíada, guanyant la medalla d'or en la prova individual de -78Kg i la medalla de plata en la prova d'equips mixt, en els Jocs Olímpics de Tòquio 2020. A més ha guanyat 2 medalles (1 d'or) en els Campionats del Món i 1 medalla d'or en els Campionats d'Àsia.
A part és membre i té el rang de Capitana de la Força Terrestre d'Autodefensa del Japó.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Categoria |
| 2020 | Tòquio | 1 | -78 Kg |
| 2020 | Tòquio | 2 | Equips mixt |
| Campionat del Món ||||
| 2018 | Bakú | 1 | -78 Kg |
| 2019 | Tòquio | 2 | -78 Kg |
| 2022 | Taixkent | 5a posició | -78 Kg |
| 2023 | Doha | 5a posició | -78 Kg |
| 2024 | Abu Dhabi | 1/8 final | -78 Kg |
| Campionat d'Àsia ||||
| 2017 | Hong Kong | 1 | -78 Kg |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 14 juliol 2024].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). olympics.com.
* ↑ «Resultats oficials» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 14 juliol 2024].
* ↑ «JGSDF member reflects on historic gold medal win in Judo at 2020 Olympics» (en anglès). army.mil, 16-02-2022.
# Bretagne Classic 2017

La Bretagne Classic 2017, 81a edició de la Bretagne Classic, és una cursa ciclista que es disputà el 27 d'agost de 2017 pels voltants de Plouay, a la Bretanya. La cursa formava part del calendari UCI World Tour 2017.
El vencedor fou Elia Viviani (Team Sky), que s'imposà a l'esprint a Alexander Kristoff (Katusha-Alpecin) i a Sonny Colbrelli (Bahrain-Merida).

## Equips participants

Els 18 equips UCI WorldTeams estaven presents a la cursa, així com set equips continentals professionals:

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Viviani gana la Clásica de Bretaña». Marca, 27-08-2017 [Consulta: 28 agost 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Veligosti

Veligosti (grec: Βελιγοστή, abans de 1918, Σαμαρά, Samará) és una entitat de població de la unitat municipal de Falaisia, al municipi de Megalòpolis, a la unitat perifèrica d'Arcàdia, Grècia. Està situada a un turó no gaire alt, a l'esquerra d'un rierol que desaigua al riu Alfeu. És a 2 km a l'oest de Leondari, 3 km al nord d'Elinitsa, 4 km a l'est de Paradísia i 9 km al sud de Megalòpolis. La població, en descens, és de 61 habitants.

## Història

Veligosti fou fundada en temps de l'Imperi Romà d'Orient, i encara en romanen restes de la vila bizantina i d'una torre. El nom, en canvi, no és grec, i probablement seria d'origen eslau. Sota domini franc, després del 1205, s'anomenà Veligourt, i fou constituïda en la capital d'una de les dotze baronies originals per Jofré I de Villehardouin, segons que narra la Crònica de Morea. No se sap quan la van ocupar els romans d'Orient, però fou abans del 1300; els barons, de la família de la Roche, que governaven la senyoria de Damala, van continuar emprant el títol de barons de Veligosti, pel cap baix, fins a la victòria catalana a la batalla del riu Cefís el març del 1311; llavors, la dama de Damala va enllaçar amb els Zaccaria i només Martí Zaccaria consta en una moneda amb el títol de Veligosti.
Va pertànyer als romans d'Orient fins a 1460, quan va passar als otomans, sota els quals va perdre importància. Amb la decadència de la població es perdé el nom, i la vila passà a ser anomenada Samará, fins que el 1918 l'estat en canvià el nom pel de l'antiga Veligosti.

## Referències

* ↑ Name changes of settlements in Greece
* ↑ The Franks in the Peloponnese, Henry Fanshawe Tozer, Journal of Hellenic Studies, Vol. 4, 1883 (1883), pàgs 165–236.

## Enllaços externs

* History and information about Veligosti Arxivat 2007-02-06 a Wayback Machine.
* Veligosti on GTP Travel Pages
# Geoff Smith

Geoffrey Charles Smith, MBE (nascut el 1953) és un matemàtic britànic]. És professor titular de matemàtiques a la Universitat de Bath (on treballa en teoria de grups) i actual professor a la Wells Cathedral School. Es va formar a la Trinity School de Croydon i va assistir al Keble College, Oxford, a la Universitat de Warwick i a la Universitat de Manchester, on va obtenir un doctorat. en teoria de grups el 1983.
Smith va ser el líder de l'equip del Regne Unit a l'Olimpíada Internacional de Matemàtiques entre 2002 i 2010, un període continu més llarg que qualsevol altra persona. Va tornar a la posició de líder de l'Olimpíada Britànica de Matemàtiques des del 2013.
Smith també va preparar equips britànics per al torneig romanès Masters in Mathematics (que van guanyar el 2008) i per a la participació com a convidats a l'Olimpíada Matemàtica Balcànica anual.
El juny de 2011, Smith va rebre un MBE per serveis a l'educació després de les seves contribucions a l'organització de classes magistrals de Royal Institution Maths.
El 2011 Geoff va proposar el problema 2 de l'IMO 2011.

## Referències

* ↑ «Geoffrey Smith».
* ↑ 2010 report.
* ↑ «Dr Geoff Smith awarded MBE in Queen’s Birthday Honours». [Consulta: 2 maig 2021].
# Saint-Gratien

«Saint-Gratien» té aquests significats:
* Saint-Gratien (Somme), municipi francès al departament del Somme (regió dels Alts de França)
* Saint-Gratien (Val-d'Oise), municipi francès al departament de Val-d'Oise (regió d'Illa de França)
* Saint-Gratien-Savigny, municipi francès al departament del Nièvre (regió de Borgonya - Franc Comtat)
* Cantó de Saint-Gratien, antic cantó francès al districte de Sarcelles del departament de Val-d'Oise
# Kostas Papaioannou

Kostas Papaioannou, nascut a Volos (Grècia) el 1925 i mort a París el 1981 va ser un filòsof francès d'origen grec. També era historiador de l'art grec. Era especialista de l'obra de Hegel, de Karl Marx i del marxisme en general.

## Biografia

A partir de 1941, es va incorporar a la resistència grega contra els nazis i va abandonar el seu país natal el 1945, en companyia d'altres joves intel·lectuals com Kostas Axelos i Cornelius Castoriadis. Es va traslladar a França a partir del 1950. Relacionat amb Raymond Aron, Octavio Paz i Boris Souvarine, es va fer amic de molts artistes, escriptors i intel·lectuals, entre els quals Alain Besançon, Jean Blot, Yves Bonnefoy, Sergio de Castro, Jean-Claude Casanova, Francois Furet, Pierre Hassner, Eugene Ionesco, Jean-Clarence Lambert, Pierre Nora, Alain Pons o Claude Roy.
Crític del totalitarisme, també va contribuir a la història del marxisme i a la traducció de textos fonamentals de Marx, Engels i Hegel. Alguns dels seus assajos han estat publicats pòstumament per Alain Pons.

## Principals publicacions

* Hegel, présentation, choix de textes, bibliographie, par Kostas Papaïoannou, Paris, Seghers, 1962.
* Marx et les marxistes, textes choisis et présentés par Kostas Papaioannou, 1965, Gallimard, (plusieurs rééditions).ISBN 978-2070758081
* De Marx et du marxisme, (avec une préface de Raymond Aron) Gallimard, 1983. ISBN 978-2070255368
* (et al.), L'Art grec, Paris, Éditions Mazenod, 1972.
* La Consécration de l'Histoire : essais, avant-propos d'Alain Pons, Paris, Éditions Champ libre, 1983. ISBN 2-85184-140-8
* La Civilisation et l'art de la Grèce ancienne, préface d'Alain Pons, nouvelle éd., Paris, Librairie générale française, 1989.
* De la critique du ciel à la critique de la terre, éditions Allia, Paris, 1998.
* Hegel et Marx : L'Interminable débat, éditions Allia, Paris, 1999; c'est une édition séparée de l'introduction à la traduction faite par Papaioannou de la critique de l'État hégélien de Karl Marx.
* L'Idéologie froide : essai sur le dépérissement du marxisme, 1967, nouvelle éd., Paris, éditions de l'Encyclopédie des Nuisances, 2009.

## Referències

* ↑ Veure Notice biographique Arxivat 2008-11-13 a Wayback Machine., « Fonds Kostas Papaïoannou », IMEC, abbaye d'Ardenne.

## Bibliografia

* Notice biographique de Kostas Papaïoannou, dans Le Dictionnaire des Intellectuels, publié sous la direction de Jacques Julliard et Michel Winock, éditions du Seuil, 1996.
* François Bordes, Kostas Papaïoannou (1925-1981) : Les idées contre le néant, La Bibliothèque, 2015.
# Collège des ingénieurs

El Collège des Ingénieurs (CDI) és una institució privada d'ensenyament de postgrau en gestió exclusivament per a graduats en enginyeria i ciències naturals (totes les assignatures STEM ). El CDI es va fundar a França el 1986 i a Alemanya el 1995 en cooperació amb empreses internacionals.
Els graduats admesos al CDI provenen de reconegudes universitats d'Europa i Amèrica i han acabat els estudis amb uns resultats superiors a la mitjana. Rebràs formació en gestió ( MBA ) al CDI i treballaràs en un projecte en una empresa. El programa CDI està finançat per les empreses associades i és gratuït per als participants.
El Collège des ingénieurs té delegacions a París, Munic i Torí.

## Referències

* ↑ Lisa Becker. «Eliteförderung – Visite bei den Chefs von morgen».
* ↑ Ulrich Huber. «Ingenieur sein reicht nicht».
* ↑ Valerie Landrieu. «Un MBA rémunéré réservé aux scientifiques de haut niveau» (en francès).
* ↑ «Vollfinanziertes MBA-Programm».
* ↑ «About the Collège des Ingénieurs» (en anglès).

## Enllaços externs

* Lloc web del Collège des ingénieurs (anglès)
* Lloc web del Collège des ingénieurs de Munic (alemany)
# Femella de rebló

Una femella de rebló, o femella de rebló cec és un rebló tubular d'una sola peça roscat internament i avellanat que es pot ancorar completament des d'un costat. És una mena d'inserció roscada. N'hi ha de dos tipus: un està dissenyat per formar una protuberància a la part posterior del panell a mesura que s'estreny un cargol a les seves rosques. L'altre es dibuixa de manera similar a un cargol, però s'introdueix dins la màniga en lloc de crear una protuberància cap a fora.

## Història

La primera femella de rebló va ser creada per BF Goodrich a la dècada de 1930 i venuda amb la marca registrada RIVNUT®. Es va utilitzar per primer cop per muntar botes de goma per a descongelar les ales dels avions.

## Ús

En el camp de l'aviació, les femelles de rebló s'utilitzen sovint per connectar diversos elements, com ara descàrregues estàtiques i cobertes d'accés d'inspecció, a la superfície d'un avió.$^]$ Les femelles de rebló són un reemplaçament ideal de les femelles de soldadura perquè no distorsionaran els materials de base, eliminen les esquitxades de soldadura, els fums tòxics i altres subproductes del procés de soldadura i es poden instal·lar en molts tipus diferents de material, incloent l'acer., plàstic, compostos i fibra de vidre.

## Referències

* ↑ Smith, p. 112.
* ↑ McMaster-Carr, p. 3213.
* ↑ McMaster-Carr, p. 3215.
* ↑ Smith, pp. 111–112.
* ↑ «Blind Rivet Nuts». Sherex. [Consulta: 2 juliol 2018].

## Bibliografia

* RIVNUT® The Original Blind Rivet Nut, Böllhoff Inc., 2010, <https://media.boellhoff.com/files/pdf12/rivnut-us-version-en.pdf>. Consulta: 25 setembre 2018
* McMaster-Carr catalog (114th ed.), McMaster-Carr.
* Carroll Smith's Nuts, Bolts, Fasteners, and Plumbing Handbook, MotorBooks/MBI Publishing Company, 1990, ISBN 0-87938-406-9, <https://books.google.cat/books?id=A81HmmRCN7YC>.

## Enllaços externs

* «HOW TO Easy Guide». YouTube, 06-03-2024. [Consulta: 27 agost 2024].
# PFA

PFA té els següents significats:
* Força Albània (del seu nom en albanès Partia Forca Albania), partit polític d'Albània
* Associació de Futbolistes Professionals (del seu nom en anglès Professional Footballers Association), sindicat de futbolistes professionals del Regne Unit
* Associació Palestina de Futbol (del seu nom en anglès Palestinian Football Association), màxim òrgan rector del futbol a Palestina
* Policia Federal Argentina, principal cos de policia de l'Argentina
* Predictive Failure Analysis, sistema de monitoratge per a unitats de disc dur
* Paràlisi flàccida aguda, manifestació clínica sobtada caracteritzada per debilitat o paràlisi
* Perfluoroalkòxid, polímer de la família del tefló
* Paraformaldehid, poliacetal derivat del formaldehid
# Giant Sparrow

Giant Sparrow és un desenvolupador de videojocs independent amb seu a Santa Monica, Califòrnia. El seu primer joc, The Unfinished Swan, es va llançar el 2012 per a PlayStation 3 i el 2014 per a PlayStation 4. El seu videojoc més és What Remains of Edith Finch, un joc d'aventures llançat el 2017 i publicat per Annapurna Interactive, una branca d'Annapurna Pictures.

## Videojocs

The Unfinished Swan és el videojoc amb el que debuta la companyia, desenvolupat amb l'ajuda de Santa Monica Studio, de Sony. Ambientat en un món surrealista i en blanc en el que el videojugador segueix un nen anomenat Monroe que persegueix un cigne que s'ha escapat d'un quadre. El jugador ha de llençar pintura per revelar el món. El joc va ser llançat per a PlayStation 3 el 23 d'octubre de 2012, i per a PlayStation 4 i PlayStation Vita el 2014 per Sony Computer Entertainment, mentre que els ports per a Windows i iOS van ser llançats el 2020 per Annapurna Interactive.
What Remains of Edith Finch és un joc d'aventures in arrativa en primera persona. Va sortir per a Windows i PlayStation 4 el 25 d'abril de 2017. El 7 de desembre de 2017, va ser guardonat amb el premi a la "Millor narrativa" del 2017 per The Game Awards.
Un nou joc està en desenvolupament, centrant-se en "la bellesa encantadora de la locomoció animal".
| Curs | Títol | Editor | Plataformes |
| 2012 | The Unfinished Swan | Sony Computer Entertainment (PS3, PS4, PSV) Annapurna Interactive (Windows, iOS) | PlayStation 3, PlayStation 4, PlayStation Vita, Microsoft Windows, iOS |
| 2017 | What remains of Edith Finch | Annapurna interactive | PlayStation 4, PlayStation 5, Microsoft Windows, Xbox One, Xbox Series X/S, Nintendo Switch, iOS |

## Referències

* 1 2 «About Giant Sparrow». [Consulta: 24 juliol 2013].
* 1 2 «IGN - The Unfinished Swan». [Consulta: 24 juliol 2013].
* ↑ Farokhmanesh, Megan. «The Unfinished Swan on PS4 is the same experience you'll remember from PS3» (en anglès). Polygon, 13-08-2014. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «Introducing What Remains of Edith Finch, a New PS4 Exclusive», 06-12-2014. [Consulta: 7 desembre 2014].
* ↑ Cork, Jeff. «Production Company Behind Zero Dark Thirty, Sausage Party Expands Into Games» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-12-03. [Consulta: 1r desembre 2016].
* ↑ Kain, Erik. «Here Are All The Winners Of The 2017 Game Awards» (en anglès). Forbes. [Consulta: 17 agost 2020].
* ↑ «Giant Sparrow's Next Game».

## Enllaços externs

* Giant Sparrow - Lloc web oficial
# Gomphonemataceae

Les gomphonemataceae són una família d'algues de diatomees del fílum Bacillariophyta, classe Bacillariophyceae i ordre Cymbellales.
El nom prové del tipus gènere Gomphonema, derivat del grec γομφο , "lligat o assegurat mitjançant claus o clavilles”, i νήμα , "fil; corda», en referència a la forma d'aquesta diatomea.

## Llista de gèneres

Segons AlgaeBase (17 d'octubre de 2022):
* Encyonema Kützing, 1834
* Gomphoneis Cleve, 1894
* Gomphonema Ehrenberg, gènere tipus 1832
* Gomphopleura Reichelt ex Tempère, 1894
* Gomphosinica Kociolek, Q. - Sr. Tu, Q. -X. Wang i Q. Liu, 2015
* Placoneis Mereschkowsky, 1903
* Pseudoencyonema Krammer, 1997
* Reicheltia Van Heurck, 1896
* Reimeria Kociolek & Stoermer, 1987

## Sistemàtica

El nom correcte complet (amb autor) d'aquest tàxon és Gomphonemataceae Kützing, 1844.

## Enllaços externs

* «56611». BioLib.
* Gomphonemataceae (en anglès). Encyclopedia of Life.
* Entrada «Gomphonemataceae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: {{{consulta}}}].