OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tuc de la Llança

El Tuc de la Llança és una muntanya de 2.659 metres que es troba al massís de Beret, al municipi d'Alt Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà. És un dels cims que envolta el Circ de Baciver, i està inclòs dintre del Parc Natural de l'Alt Pirineu. El tuc marca el límit sud de la serra d'Escornacrabes. En direcció sud-est una carena l'enllaça amb el Cap del Muntanyó d'Àrreu.
Al cim li arriba pel vessant oest la línia de telesquí Tuc de la Llança de l'estació d'esquí de Baqueira-Beret. Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 261064001). Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.
El 6 de gener de 2021, l'estació meteorològica situada al Clot del Tuc de la Llança va registrar una temperatura de 34,1 graus sota zero, sent la temperatura més baixa mai abans registrada a la península Ibèrica, superant els 32 graus negatius que es van enregistrar a l'Estany Gento de la Vall Fosca, el 1956. L'endemà, 7 de gener, va perdre el rècord peninsular en registrar-se 35,8 graus sota zero a l'estació de Vega de Liodres, Cantàbria. El 8 de gener va registrar una temperatura de 34,8 graus sota zero, nou rècord de fred a Catalunya.

## Referències

* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
* ↑ «Catalunya trenca el mínim històric de temperatura, 65 anys després del rècord». Vila Web, 06-01-2021. [Consulta: 6 gener 2021].
* ↑ ileon.com. «Vega de Liordes (León) bate este jueves el récord histórico de temperatura mínima en España con -35,8 grados» (en castellà), 07-01-2021. [Consulta: 8 gener 2021].
* ↑ «Fred de rècord: Catalunya torna a batre el seu mínim històric de temperatura». [Consulta: 8 gener 2021].

## Bibliografia

* «Tuc de la Llança» (HTML). Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 18 març 2020].
# Pic de Tempestats

El Pic de Tempestats o Tempestats és una muntanya de 3.290 m d'altitud, amb una prominència de 98 m, que es troba al massís de la Maladeta, província d'Osca (Aragó), sent el limit nord de la Vall de les Salenques.

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Geògraf Salvador Llobet Edicions Cartogràfiques. Maladeta - Aneto, Esc. 1:25.000. Granollers: Editorial Alpina, 1995 (E-25). ISBN 84-8090-037-7.
# Ca la Constància

Ca la Constància és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un immoble entre mitgeres de dues crugies, de planta trapezoïdal, amb planta baixa i dues plantes altes, amb coberta de doble vessant amb el carener paral·lel a la façana principal. Aquesta, que és orientada a l'est, té una distribució asimètrica de les obertures. El portal d'entrada és d'arc escarser, de pedra picada amb la data 1749 gravada a la clau. Al costat dret del portal hi ha una finestra rectangular on predomina la verticalitat, d'època contemporània. Al primer pis hi ha dues finestres i, al segon, n'hi ha dues més. A la part superior de la façana hi ha un ràfec fet amb rajoles i teules de ceràmica, del qual forma part una canal realitzada amb peces seriades de terrissa. La façana és arrebossada i pintada de color ocre. El ràfec és de color mangra.
De l'interior, en destaca la solera de rajoles, col·locades sobre llates de fusta, del vessant sud de la coberta, la qual es conserva en bastant bon estat. Les rajoles són decorades amb rombes i en destaca la data de construcció de la teulada (1749), el nom dels constructors o dels fabricants de rajoles (Joan Rion i Magí Rion) i la representació d'un vaixell de dos pals. Per damunt de les rajoles hi ha col·locades les teules.
El sistema constructiu és de tipus tradicional amb murs de càrrega i sostres unidireccionals de bigues de fusta. La coberta està formada per bigues de fusta, solera de rajols i teules aràbigues. Els murs són, probablement, de maçoneria unida amb morter de calç. El portal és fet amb pedra tallada d'origen local.

## Referències

* 1 2 3 «Ca la Constància». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Can Comadrau

Can Comadrau, Masia de Comadrau o bé Comadran és una obra del municipi de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La masia de Comadran està situada a la dreta de la vall d'Horta, en una baldana una mica enlairada. L'edifici principal, restaurat a finals del segle xx, presenta les característiques pròpies de les edificacions rurals de la zona. El frontis, lleugerament descentrat cap a la dreta de la línia de simetria, segueix la distribució típica, amb portes i finestres amb les llindes de pedra seguint la forma arquitravada. A continuació de la cruixia lateral esquerra s'ha afegit un cos amb teulada d'una sola aigua .En el mur lateral presenta arcades de mig punt. Els murs són fets amb còdol i morter. Cal destacar que si s'observen fotografies prèvies a la restauració s'aprecia que s'ha modificat l'orientació original de la teulada: actualment el carener de la teulada corre perpendicular al frontis i l'orientació anterior era paral·lela al frontis.

## Història

De la masia de Comadran es troben referències des de l'any 1345, encara que potser el seu establiment sigui anterior. Situada en un sector que comptava amb dues fortificacions: el castell de Pera, dominant la vall d'Horta i part de Vallcàrcara, residència dels senyors feudals del terme i la torre de Lacera, d'origen incert, que es troba emplaçada en una carena del vessant esquerre de la vall. Al segle xiv les masies de la Vall d'Horta formaven l'indret més poblat de la zona.

## Referències

* 1 2 3 «Can Comadrau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
* ↑ «Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 16 de maig 2018. [Consulta: 23 setembre 2019].
# Cargolet gegant

El cargolet gegant (Campylorhynchus chiapensis) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i zones amb matolls de les terres baixes del vessant del Pacífic de Mèxic, a Chiapas.

## Referències

* ↑ «Cargolet gegant». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Colibrí amazília càndid

El colibrí amazília càndid (Chlorestes candida) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) fins fa poc inclòs al gènere Amazilia.

## Hàbitat i distribució

Habita la selva humida i altres formacions a les terres baixes del Golf de Mèxic i turons des de San Luis Potosí, nord de Veracruz i la Península de Yucatán cap al sud fins Hondures, ambdues vessants de Nicaragua i Costa Rica, i les terres baixes del vessant del Pacífic de Guatemala.

## Referències

* ↑ «Colibrí amazília càndid». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 4 gener 2025(català)
# Croda da Lago

La Croda da Lago és un massís de les Dolomites Ampezzane a les Dolomites, al sud de Cortina d'Ampezzo i a l'oest de San Vito di Cadore, i el seu cim més alt té 2.715 m. Forma part del massís muntanyós Croda da Lago - Cernera.

## Descripció

Croda da Lago està situada a l'extrem meridional de la Conca d'Ampezzo, que tanca al sud juntament amb els Lastoi de Formìn, el Becco de Mezzodì i les Rocchette. Es desenvolupa com una cresta creixent amb direcció prevalent sud-nord; a l'oest, descansa sobre les accidentades ribes del Lastoi de Formìn, a l'est baixa amb una escala rocosa cap a la pastura de Federa.
El nom es refereix al laghetto Fedèra (da Lago) que sorgeix als peus del vessant est, a 2.038 m. Sobre les seves ribes es troba el Refugi Gianni Palmieri.
Sobre la Croda da Lago es van dispersar les cendres de Dino Buzzati.

## Principals cims

* Cima Ambrizzola, 2.715 m
* Croda da Lago, 2.701 m

## Galeria d'imatges

* La Croda da Lago des del Monte Faloria.
* La Croda da Lago des de la Vall de Ampezzo.
* La Croda da Lago vista des de Col di Lana.

## Referències

* ↑ «Croda da Lago : Climbing, Hiking & Mountaineering : SummitPost». [Consulta: 11 juny 2020].
* 1 2 «La Croda da Lago» (en italià). [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ «Disperdere le ceneri ora si può: Buzzati tornerà sulle Dolomiti».
# Lluer safrà

El lluer safrà (Spinus siemiradzkii) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides amb matolls i bosc decidu de les terres baixes del vessant sud-americà del Pacífic a l'Equador.

## Referències

* ↑ «Lluer safrà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Picot castany

El picot castany (Celeus castaneus) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita la selva humida, i boscos oberts, a les terres baixes del vessant del Golf de Mèxic des de Veracruz, nord d'Oaxaca, Tabasco, Chiapas i la Península de Yucatán, cap al sud, a través d'Amèrica Central fins l'oest de Panamà.
# Sit de cua canyella

El sit de cua canyella (Peucaea sumichrasti) és un ocell de la família dels passerèl·lids (Passerellidae).

## Descripció

Pardal molt local i elusiu, endèmic del sud de l'Istme de Tehuantepec. Se'l troba en zones arbustives i a les vores de bosc tropical al vessant Pacífic. Usualment va en parelles o grups petits, els quals es mantenen en contacte mitjançant petits cors de trins aguts. Generalment es mouen per la baixa entre els arbustos o a terra, però puja a la part alta per cantar. Llueix un doble bigoti negre, rosat a la base del bec i una cua llarga ataronjada que li dona nom.

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb matolls àrids del vessant del Pacífic del sud-oest de Mèxic a Oaxaca i l'extrem sw Chiapas.

## Referències

* ↑ «Sit de cua canyella». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
* ↑ «sit de cua canyella» (en anglès). eBird. [Consulta: 22 abril 2024].
# Tour du Mont Blanc

La Visita du Mont Blanc o TMB és una de les rutes de tresca de llarg recorregut més populars d'Europa. Té una distància d'uns 170 km de distància amb 10 km de desnivell travessant Suïssa, Itàlia i França. Per completar la ruta es tarden uns 11 dies. La ruta del Tour du Mont Blanc s'utilitza anualment per una ultramató: l'Ultra-Trail du Mont-Blanc. El guanyador sol recórrer els més de 150 km en poc més de 20 hores.

## Etapes

Mesurat amb un dispositiu de GPS i un baròmetre-rellotge.
| Etapa | Inici | Destinació | Quilòmetres | Hores | Desnivell positiu | Desnivell Negatiu |
| 1 | Els Houches | Refuge du Truc | 12.8 km | 4:59 | 1536 m | 775 m |
| 2 | Refuge du Truc | La Balme | 11.4 km | 3:10 | 544 m | 601 m |
| 3 | La Balme | Els Mottets | 15.9 km | 4:23 | 1136 m | 1038 m |
| 4 | Col de Checroui | Courmayeur | 5.78 km | 1:20 | 88 m | 796 m |
| 5 | Courmayeur | Rifugio Bertone | 4.12 km | 1:47 | 727 m | 0 m |
| 6 | Rifugio Bertone | Rifugio Elena | 19.5 km | 5:06 | 1163 m | 1086 m |
| 7 | Rifugio Elena | Champex | 28.2 km | 7:44 | 1045 m | 1656 m |
| 8 | Champex | Li Peuty | 13.6 km | 6:01 | 1213 m | 1274 m |
| 9 | Li Peuty | Tre-li-Champ | 15.7 km | 5:25 | 1219 m | 1108 m |
| 10 | Tre-li-Champ | Refuge Flegere | 7.99 km | 3:18 | 855 m | 413 m |
| 11 | Refuge Flegere | Els Houches | 19.6 km | 6:25 | 889 m | 1773 m |
| Total: | Total: | Total: | 154.59 km | 49h38m | 11,603 m | 11,895 m |

## Referències

* ↑ Reynolds, Kev. Tour of Mont Blanc: Complete two-way trekking guide. Cicerone Press Limited, 2015. ISBN 978-1852847791.
* ↑ «UTMB: Results of a race». ultratrailmb.com. UTMB. Arxivat de l'original el 27 d’abril 2016. [Consulta: 30 gener 2016].

## Enllaços externs

* Tour du Mont Blanc
* On-line reservant i infos
* Els Houches Informació turística
* La Visita du Mont Blanc Guia
* Un 10 Viatge de Dia del TMB
# Can Roure (Esponellà)

Can Roure és una obra gòtica d'Esponellà (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici format bàsicament per un cos cobert a dues aigües amb el carener orientat d'Est a Oest. Al vessant sud del teulat sobresurt una torre, coberta en la seva meitat per la prolongació del vessant nord del teulat i l'altra meitat amb la coberta al Sud.
L'edifici presenta planta baixa i un pis. Només a la torre, d'ús agrícola, com a assecador, surt una segona planta. En el sector de façana on hi ha la torres hi ha també l'accés, en forma de porta dovellada sobre la qual apareix una finestra gòtica de petites dimensions i a la seva esquerra un rellotge de sol. A ponent d'aquest cos i cobert a dos aigües però en sentit perpendicular hi ha un paller a dos nivells amb el carener suportat per un pilar central.

## Referències

* 1 2 «Can Roure». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Coll de Mamisson

El coll de Mamisson (georgià: მამისონის უღელტეხილი, Mamisonis ughelt’ekhili; osseta: Мамысоны æфцæг, Mamysony æfcæg; rus: Мамисо́нский перева́л, Mamissonski pereval) és una collada d'alta muntanya a la carena de la serralada del Gran Caucas, a una alçada de 2911 msnm. Està situat a la frontera entre Geòrgia i Rússia separant Ossètia del Nord (Rússia) a l'est i Geòrgia a l'oest, concretament a la regió de Ratxa (mkhare de Ratxa-Letxkhumi i Baixa Svanètia). Hi passa un camí de comunicació històric entre el Caucas Nord i el Caucas Sud denominat Carretera Militar Osseta, que connecta Alaguir amb Kutaïssi, per bé que no és una carretera asfaltada.
Al vessant est (osseta) hi ha la vall que forma el riu Ardon, mentre que al vessant oest (georgià) hi ha la vall del riu Rioni.

## Vegeu també

* Passos del Caucas
# Serrat de les Gatoses

El Serrat de les Gatoses és una serra situada al municipi d'Oristà a la comarca del Lluçanès, amb una elevació màxima de 658 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Nirvana

Nirvana és una paraula del sànscrit (निर्वाण) procedent del pali (निब्बान, Nibbāna) que literalment significa "extinció", 'nir' = sense, 'vana' = fusta. A les religions i filosofies orientals, sobretot al budisme, descriu l'estat espiritual lliure de contaminants de la ment (kilesa) com la luxúria, la por o l'ànsia. Depenent de cada context religiós, el nirvana té diferents implicacions. Al budisme vol dir quietud, serenitat i pau. Es diu que qui arriba al nirvana és com un foc que ha acabat la llenya. Aquesta llenya seria la falsa idea del jo, que causa (i és causada per) el desig, la necessitat, la consciència, el naixement, la mort, la cobdícia, l'odi, la confusió, la ignorància.
Sidharta Gautama va redefinir la consecució del nirvana present en l'hinduisme mitjançant un procés de meditació en el qual s'analitza el cos i la ment com a mancats d'una individualitat intrínseca.
Els jaines celebren el Divali com el dia en què Mahavira va aconseguir el seu nirvana. El Kalpasutra narra detalladament el nirvana de Mahavira.

## Bibliografia

* Arnau, Juan. Arte de probar. Ironía y lógica en India antigua. Fondo de Cultura Económica, 2008. ISBN 978-84-375-0621-0.
* Collins, Steven. Nirvana and Other Buddhist Felicities. Cambridge University Press, 1998.
* Collins, Steven. Nirvana: Concept, Imagery, Narrative. Cambridge University Press, 2010.

## Referències

* ↑ Gombrich, R. F.. Theravada Buddhism: A Social History from Ancient Benares to Modern Colombo (en anglès). Routledge, 2006, p. 256. ISBN 9781134217175.
* ↑ «Nirvana | religion» (en anglès). [Consulta: 10 desembre 2018].
* ↑ «Nirvana - Significato ed etimologia - Vocabolario» (en italià). [Consulta: 2 gener 2025].
* ↑ «Nirvana - Enciclopedia» (en italià). [Consulta: 2 gener 2025].
* ↑ Jacobi, Hermann; Ed. F. Max Müller. Kalpa Sutra, Jain Sutras Part I, Sacred Books of the East, Vol. 22. Oxford: The Clarendon Press, 1884.

## Vegeu també

* Karma
* Reencarnació

## Enllaços externs

* Nirvana Sutra (anglès)
# Molí de Santa Perpètua

El Molí de Santa Perpètua és una obra de Pontils (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Molí en estat ruïnós; tot ell està derruït. A la construcció s'empra la pedra local amb carreus irregulars millor disposats a les cantonades i en les obertures i arcs. En l'actualitat es conserven les voltes del sostre de la primera planta i part de l'alçat de la segona planta. També es conserva el cacau de la bassa i alguna arcada.

## Història

Es troba al peu del camí Vell de Seguer i a mig quilòmetre del poble de Santa Perpètua.

## Referències

* 1 2 «Molí de Santa Perpètua». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].
# Apaturins

Els apaturins (Apaturinae) són una subfamília de lepidòpters papilionoïdeus de la família dels nimfàlids (Nymphalidae). Als Països Catalans només habita la tornassolada gran (Apatura iris) i la tornassolada petita (Apatura ilia).

## Taxonomai

La subfamília dels apaturins inclou un total de 20 gèneres:
* Apatura
* Apaturina
* Apaturopsis
* Asterocampa
* Chitoria
* Dilipa
* Doxocopa
* Euapatura
* Eulaceura
* Euripus
* Helcyra
* Herona
* Hestina
* Hestinalis
* Mimathyma
* Rohana
* Sasakia
* Sephisa
* Thaleropis
* Timelaea
* Doxocopa laure
* Chitoria chrysolora
* Dilipa morgiana
* Sephisa chandra

## Vegeu també

* Llista de nimfàlids de la península Ibèrica i Balears

## Referències

* ↑ «Apaturinae» (en anglès). Tree of Life Web Project. [Consulta: 2 agost 2013].
* ↑ «The subfamily Apaturinae» (en anglès). The Nymphalydae Systematics Group. Arxivat de l'original el 2013-11-03. [Consulta: 2 agost 2013].
# Pletodòntids

Els pletodòntids o salamandres apulmonades (Plethodontidae) són una família d'amfibis caudats compost per més de 300 espècies.
La pèrdua evolutiva de l'etapa larvària aquàtica està relacionada amb una dependència cada vegada menor dels hàbitats aquàtics per a la reproducció. L'aixecament d'aquesta limitació va permetre una colonització i diversificació generalitzades dins d'un ampli nombre d'hàbitats terrestres, cosa que és un testimoni de l'elevat èxit i proliferació de Plethodontidae.
Les espècies d'aquesta família són de grandària reduïda; manquen de pulmons i presenten ranures nasolabials amb quimioreceptors. Com que no disposa de pulmons, respiren a través de la pell i els epitelis situats en la cavitat orofaríngia. La fecundació és interna; les femelles presenten una espermateca en la qual emmagatzemen els espermatòfors (estructures gelatinoses que contenen espermatozoides), que diposita el mascle.
Malgrat l'absència de pulmons, algunesespècies poden créixer força grans. L'espècie més gran de salamandres sense pulmons, la Pseudoeurycea bellii pot assolir una longitud de 36 cm.

## Referències

* ↑ «Plethodontidae Gray, 1850». Amphibian Species of the World. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ «Plethodontidae - Family». The IUCN Red List of Threatened Species.. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ Lewis, Zachary R.; Kerney, Ryan; Hanken, James «Lung development in lungless salamanders!». Developmental Biology, 356, 1, 01-08-2011, pàg. 250–251. DOI: 10.1016/j.ydbio.2011.05.560. ISSN: 0012-1606.
* ↑ Houck, Lynne D.; Reagan, Nancy L. «Male courtship pheromones increase female receptivity in a plethodontid salamander». Animal Behaviour, 39, 4, 01-04-1990, pàg. 729–734. DOI: 10.1016/S0003-3472(05)80384-7. ISSN: 0003-3472.
* ↑ «Bell's False Brook Salamander (Isthmura bellii)» (en anglès). worldlandtrust.org. [Consulta: 11 agost 2024].

## Vegeu també

* Chiropterotriton
* Batrachoseps
* Aneides
* Dendrotriton
* Pseudoeurycea
* Desmognathus
# Torre de l'Hort de l'Hospital

La Torre de l'Hort de l'Hospital (o també coneguda com a Torre de la Immortalitat) és un edifici de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Situada als afores de Vilanova, prop del torrent de la Pastera i de la Torre d'en Garrell. Actualment forma part del pati de l'hospital, adossada a la confluència dels murs que el delimiten. Té planta aproximadament el·líptica i forma troncocònica. S'hi accedeix des del pati mitjançant una rampa. És construïda amb carreus de pedra petits i irregulars i encara poden distingir-se algunes espitlleres i merlets amb esplandit, així com la cornisa de coronament de maó.

## Història

Es construí l'any 1839 amb finalitat defensiva, en temps de la Primera Guerra Carlina. Durant la Segona guerra Carlina (1846-1849) el brigadier Manuel Salamanca va fer aixecar al seu costat murs amb espitlleres que la integraren al recinte fortificat.

## Referències

* 1 2 «Torre de l'Hort de l'Hospital». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* ↑ «Torre de la Immortalitat - Vilanova i la Geltrú - Afores - Pobles de Catalunya». [Consulta: 1r març 2019].

## Enllaços externs

* Torre de l'Hort de l'Hospital, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Pont de Sant Roc

El Pont de Sant Roc és un pont d'Olot (Garrotxa) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un pont situat damunt el riu Fluvià. Fa possible el pas entre el passeig de Sant Roc i el barri del mateix nom. Disposa de tres arcades, més gran la central que les dues laterals. Va ser bastit amb carreus molt ben tallats, alguns d'ells de pedra volcànica.

## Història

Olot es veu sotmesa durant el primer terç del segle xix a importants fets d'armes que condicionen fortament el desenvolupament normal de la ciutat.
Les obres d'urbanització seran limitades i se centren fonamentalment en les fortificacions de turons que envolten la vila, la plantació d'arbres al Firal, la reedificació de la capella de Sant Francesc, la construcció del pont de Sant Roc, la construcció del primer edifici del Teatre, la reconstrucció de la casa de la Vila i l'edificació de diversos habitatges, com la torre Castanya.

## Referències

* 1 2 3 «Pont de Sant Roc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Mas Bernat (Olot)

El Mas Bernat és un edifici d'Olot (Garrotxa) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un mas de planta rectangular amb teulat a dues aigües, sostingut per bigues de fusta sortides. Disposa de planta baixa i dos pisos superiors. La primera té una gran porta dovellada central i dues finestretes a cada costat. El primer pis té una destacable finestra central, feta de carreus molt ben tallats, guardada per un guardapols i decorada amb tres cares humanes. El pis superior té una finestra triple a la part central i una a cada costat. Els murs són estucats.

## Història

Antigament era fora muralles, a l'altre costat del Pont de Santa Magdalena que donava accés a la vila. Actualment es troba voltada de blocs de pisos i s'ha incorporat dins la xarxa urbanística de la ciutat d'Olot.

## Referències

* 1 2 «Mas Bernat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Castell de Domeny (Sant Gregori)

El Castell de Domeny és un edifici de Sant Gregori (Gironès) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Construcció aïllada de planta rectangular, desenvolupada en planta baixa, dues plantes pis i golfes. La coberta és de teula àrab a dues vessants. A les dues façanes laterals hi han cossos annexes o pallers adossats. Les parets portants són de maçoneria que és arrebossada i pintada a les façanes exteriors deixant a la vista els carreus de les obertures. La porta principal té forma d'arc rebaixat de petits carreus. L'interior s'estructura a partir de tres crugies.

## Referències

* ↑ «Castell de Domeny». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].