OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vallis Schröteri

El Vallis Schröteri (Vall d'Schröter) és la major esquerda sinuosa de la Lluna i la més fàcilment observable amb telescopi des de la Terra. El nom de la vall procedeix de l'astrònom alemany Johann Hieronymus Schröter.
Està situada en una elevació del terreny continental anomenada altiplà d'Aristarc, que està envoltada per l'Oceanus Procellarum al nord, sud i oest, i la Mare Imbrium a l'est.
La vall té una longitud de 155 km i una profunditat màxima d'uns 1000 m. Iniciant-se a 25 km al nord del cràter Heròdot, primer es dirigeix cap al nord, després en línia obliqua gira cap al nord-oest, per finalment dirigir-se cap al sud-oest. La seva amplària varia de 6 a 10 km.
La vall comença amb un petit i profund cràter de 6 km, conegut de manera informal com a Cap de Cobra (a causa de la seva semblança amb una serp), possiblement una xemeneia volcànica. La vall en si podria haver-se format o bé per un flux de lava que hagués rajat del cràter volcànic, o ser un antic túnel de lava, el sostre de la qual s'hauria enfonsat amb el temps, a semblança dels que s'hi poden observar a la Terra als costats dels volcans hawaians, però amb dimensions menors.
Una esquerda sinuosa més prima, d'uns 600 m d'amplària, recorre el fons de la vall, separant-se d'ella gairebé al final, per continuar en solitari altres 49 km, tenint una longitud total de 204 km. La presència d'aquesta esquerda interior suggereix almenys una emissió posterior de laves.
La Vallis Schröteri va ser seleccionada com el lloc de allunatge de l'Apol·lo 18, posteriorment cancel·lat juntament amb l'Apol·lo 19 i 20 (Vegeu Programa Apol·lo).

## Vegeu també

* Geologia de la Lluna
* Selenografia
* Lunar 100

## Referències

* ↑ Lacroux Jean, Legrand Christian. Larousse. Descubrir la Luna (en castellà), 2004, p. 115. ISBN 84-8332-548-9.
* ↑ Lunar Reconnaissance Orbiter Camera. «Rille within a rille» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-12-30. [Consulta: 30 juny 2021].
* ↑ North, Gerald. Omega. Guía para observar la Luna (en castellà), 2008, p. 182. ISBN 978-84-282-1484-1.
* ↑ Department of Astronomy and Columbia Astrophysics Laboratory, Columbia University. «Lunar Outgassing, Transient Phenomena, and the Return to the Moon. I. Existing Data» (en castellà).

## Enllaços externs

* "Vallis Schröteri". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès).
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès).
# (483) Seppina

(483) Seppina és un asteroide pertanyent al cinturó exterior d'asteroides descobert el 4 de març de 1902 per Maximilian Franz Wolf des de l'Observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya. Està anomenat pel gos del descobridor.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides (1-1000)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(483) Seppina» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 26 octubre 2018].
* «(483) Seppina» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 12 novembre 2018].
# Takeo Hatanaka

    En aquest nom japonès, el cognom és Hatanaka.
Takeo Hatanaka (japonès: 畑中武夫) (Tanabe, 1 de gener de 1914 - Tòquio, 10 de novembre de 1963) va ser un astrofísic japonès.

## Biografia

Hatanaka va néixer a la prefectura de Wakayama. Es va graduar a la Universitat de Tòquio el 1953, sent nomenat professor d'aquesta universitat en les especialitats d'astrofísica i radioastronomia. Va fundar el Radio Observatori Nobeyama prop de Minamimaki, en la prefectura de Nagano el 1953, sent nomenat cap de la divisió de radioastronomia en l'observatori.
Els seus principals assoliments van estar centrats als camps teòrics de l'astrofísica i de la radioastronomia. Va ser secretari de diversos comitès del Consell Científic del Japó, i membre de diverses comissions assessores: geodèsia, geofísica, energia atòmica, i televisió, així com per a les activitats espacials del Japó.

## Eponimia

* En el seu honor va ser nomenat el cràter lunar Hatanaka.
* Així mateix, l'asteroide (4051) Hatanaka commemora el seu nom.

## Referències

* ↑ Springer Publishing. The Biographical Encyclopedia of Astronomers, 2009. ISBN 978-0-387-31022-0 [Consulta: 22 agost 2012].

## Bibliografia

* Korsun A. A., Rodríguez M., Els Astrònoms. Biografia de referència. — Kíev: naukova dumka, 1977.

## Enllaços externs

* Такэо Хатанака. Obituari (en anglès)
* Registre sobre l'adopció del mot Hatanaka per part de la UAI (en japonès) Arxivat 2007-12-21 a Wayback Machine.
# (1089) Tama

(1089) Tama és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert el 17 de novembre de 1927 per Okurō Oikawa des de l'observatori astronòmic de Tòquio, al Japó.
Inicialment va rebre la designació de 1927 WB. Posteriorment es va anomenar pel Tama, un riu del Japó.
Tama està situat a una distància mitjana del Sol de 2,214 ua, podent acostar-s'hi fins a 1,931 ua i allunyar-se'n fins a 2,496 ua. Té una inclinació orbital de 3,727° i una excentricitat de 0,1275. Empra 1203 dies a completar una òrbita al voltant del Sol. Tama forma part de la família asteroidal de Flora.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides (1001-2000)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: JPL Small-Body Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1089.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1089) Tama» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 29 novembre 2018].
* ↑ Kiyotsugu Hirayama «Present State of the Families of Asteroids» (en anglès). Proceedings of the Imperial Academy, 9, 1933, pàg. 482-485 [Consulta: 14 agost 2015].

## Enllaços externs

* «(1089) Tama» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 29 novembre 2018].
* «(1089) Tama» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 29 novembre 2018].
# Corders de Xàbia

Corders de Xàbia és un quadre realitzat amb la tècnica de pintura a l'oli l'any 1898 pel pintor valencià Joaquim Sorolla i Bastida.

## Descripció

Es tracta d'una obra realitzada durant la segona estada del pintor a Xàbia, època en què tractava detenir el transcurs del temps, d'aquí intentar, com en aquest cas, fixar cada raig de sol en la pintura.
Mostra un noi de perfil donant voltes a un gran rodet, on s'enrotllen les cordes protegit del sol per un canyís. En el fons apareixen tres treballadors més trenant l'espart. Darrere està la platja amb algunes barques en la riba.D'aparent temàtica costumista o rural, serveix com a pretext per recollir la plenitud solar i el moviment de la llum a l'espai. No es busca el detall, sinó capturar la fugacitat, i així les figures es presenten esbossades.
Les brotxades són fluides, menys forçades, el que permet captar la llum de forma espontània. Als colors, es desterren els ocres, marrons i grisos que fins aleshores havia utilitzat per al paisatge.

## Referències

* ↑ «Red Digital de Colecciones de Museos de España - Cordeleros de Jávea» (en castellà). ceres.mcu.es. [Consulta: 25 novembre 2018].
* 1 2 Torres González, Begoña. Sorolla. LIBSA, 2015. ISBN 978-8466231046.
* ↑ «Cordeleros de Jávea - Cordeleros de Valencia - Mis Museos» (en castellà). mismuseos.net. [Consulta: 25 novembre 2018].
# (1423) Jose

(1423) Jose és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert per Joseph J. Hunaerts el 28 d'agost de 1936 des del Reial Observatori de Bèlgica, a Uccle.
Inicialment va ser designat com a 1936 QM. Posteriorment, va ser anomenat en honor de Giuseppina Bianchi, filla de l'astrònom italià I. Bianchi.
Orbita a una distància mitjana de 2,86 ua del Sol, podent acostar-se fins a 2,637 ua. La seva excentricitat és 0,07789 i la inclinació orbital 2,906°. Empra 1767 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides (1001-2000)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 29 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1423.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5$^a$, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(1423) Jose» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 2 desembre 2018].
* «Diagrama orbital de (1423) Jose» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 2 desembre 2018].
* «(1423) Jose» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 2 desembre 2018].
# (2055) Dvořák

(2055) Dvořák és un asteroide pertanyent al grup dels asteroides que creuen l'òrbita de Mart descobert el 19 de febrer de 1974 per Luboš Kohoutek des de l'Observatori d'Hamburg-Bergedorf, Alemanya.
Inicialment es va designar com 1947 DB. Més tard va ser anomenat en honor del compositor txec Antonín Dvořák (1841-1904).
Està situat a una distància mitjana de 2,31 ua del Sol, podent acostar-s'hi fins a 1,59 ua i allunyar-se'n fins a 3,029 ua. Té una inclinació orbital de 21,49 graus i una excentricitat de 0,3115. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1282 dies.
La magnitud absoluta de Dvořák és 12,7 i el període de rotació de 4,405 hores.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides (2001-3000)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 31 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=2055.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D.. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5$^a$, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* 1 2 «(2055) Dvořák» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 24 agost 2015].

## Enllaços externs

* «(2055) Dvořák». Minor Planet Center. [Consulta: 24 agost 2015].
# Charles Collet

Charles Collet (Onex, cantó de Ginebra, Suïssa, 1902 — Barcelona, 1983), fou un escultor suís establert a Catalunya.
Estudià a Ginebra i a París, i el 1923, a Barcelona, treballà al taller dels metal·listes Corberó i amb l'orfebre Ramon Sunyer i Francesc Solà. Es presentà el 1928 en una col·lectiva de les galeries Dalmau. Del 1929 al 1938 fou professor de l'Escola Massana. El 1929 va rebre la Medalla d'Or de l'Exposició Internacional de Barcelona. El 1936 s'instal·là a viure a Horta. Durant la guerra civil, el 1938, tornà a Suïssa, i tornà a Barcelona el 1940. El 1947 fou un dels fundadors del Cercle Maillol, del qual fou president fins a l'any 1950. Ha exposat a Barcelona, Ginebra, Milà, Zuric, Palma, Lucerna, etc, i ha participat en tots els Salons de Maig de Barcelona (1957-66). Participà del Noucentisme tardà i evolucionà vers formes més esquemàtiques i estilitzades, de superfícies rugoses i estructura angulosa, les quals, fent ús del plom, el ferro, etc, sovint voregen l'abstracció.

## Referències

* 1 2 Jardí, Enric. L'art català contemporani. Barcelona: Edicions Proa, 1972, pàg. 114.
* 1 2 3 4 Castillo, Montserrat. «Carles Collet». A: Grans Il·lustradors Catalans del Llibre per a Infants (1905-1939). Barcelona: Biblioteca de Catalunya / Editorial Barcanova, 1997, pàg. 276. ISBN 9788488903435 [Consulta: 11 gener 2019].
* ↑ Giménez i Compte, Carlota. L'Abans: Recull gràfic de la Vall d'Horta (1861 - 1978). El Papiol: Efadós, juny 2012. ISBN 978-84-15232-22-3.
* ↑ Valls, Xavier; Puig, Arnau. «El Cercle d'arts plàstiques Maillol». A: Miquel Porter i Moix (coord.). Memòria dels Cercles de l'Institut Francès. Barcelona: Editorial Hacer (Josep Ricou), maig 1994, pàg. 45. ISBN 8488711069.
* 1 2 «Charles Collet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sant Miquel d'Eina

Sant Miquel d'Eina és l'església parroquial del poble i comuna cerdana d'Eina, a la Catalunya del Nord.
Està situada a la part més alta del poble, al seu sud-oest, dins del que havia estat el recinte del castell d'Eina.
És una església petita, fruit d'una reconstrucció del segle xviii. Està documentada des del 1270, i consta d'una sola nau, acabada amb un cor sobreelevat separat de la nau per un arc triomfal. Hi ha dues capelles laterals, una a cada banda, i al costat de l'església es dreça una torre-campanar quadrada, amb teulada principal. La façana sud-oest té la porta de l'església, damunt de la qual es troba una espadanya adovellada, amb dos arcs de mig punt.

## Mobiliari

L'església conserva retaules barrocs, com el de Sant Miquel, a l'altar major, datat el 1749, el del Roser, del 1739, i el del Crucifix, actualment molt malmès. Hi havia hagut una marededéu romànica, del segle xii (una de les marededéus cerdanes més boniques), que fou malauradament sostreta.

## Referències

* ↑ Sant Miquel d'Eina en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «54 - Eina». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Cerd 50. Sant Miquel d'Eina». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Eina». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Pladevall i Font, Antoni. Catalunya Romànica: La Cerdanya, el Conflent. Vol. VII. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1995. ISBN 8477399514. P. 82-85
# Riu Pee Dee

El riu Pee Dee, també conegut com el riu Great Pee Dee és un riu dels Estats Units que es troba als estats de Carolina del Nord i Carolina del Sud. Neix a les muntanyes Apalatxes de Carolina del Nord, on el seu curs superior, sobre la desembocadura del riu Uwharrie, es coneix com a riu Yadkin. La part baixa del riu rep el nom de Pee Dee (en època colonial escrita Pedee) segons la tribu índia Pee Dee. Els principals afluents són els rius Lumber, Little Pee Dee, Lynches, Black i Waccamaw. El riu desemboca a la badia de Winyah, a l'oceà Atlàntic, prop de Georgetown.
Els primers europeus que creien haver navegat per part del riu va ser una tripulació enviada per Lucas Vázquez de Ayllón el 1521. El van anomenar "riu de Sant Joan Baptista".
El riu va ser una important ruta comercial per les terres baixes des de l'època colonial i s'aprofitava com a via de transport de la fusta dels boscos de pins verges de la regió de Pee Dee per ser serrada i exportada des de Georgetown al nord dels Estats Units i Europa.
La part baixa de la plana inundable del riu es va desenvolupar àmpliament per a la cultura de l'arròs en època colonial. Amb la fi de l'esclavitud, després de la Guerra Civil, les plantacions d'arròs van anar disminuint. Dos huracans, a principis del segle xx, van destruir gran part de la infraestructura destinada a l'arròs.
Els 145 quilòmetres finals del riu són navegables. És una font important d'energia elèctrica i subministrament d'aigua pública, així com per l'ús recreatiu.

## Referències

* ↑ «GNIS Detail - Pee Dee River». Arxivat de l'original el 2021-01-13. [Consulta: 8 novembre 2020].
* 1 2 «Pee Dee River | river, United States» (en anglès). [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ Hayes, Derek. America Discovered: A Historical Atlas of North American Exploration. Vancouver: Douglas & McIntyre, 2004.
# Josep Matarrodona

Josep Matarrodona (1787 - ??) fou un organista de la parroquial de Santa Maria de Mataró del segle xviii.
Gràcies a unes oposicions celebrades entre l'11 i el 15 d'agost de l'any 1810 li fou conferit el magisteri de l'orgue a l'edat de vint-i-tres anys, com a successor de Joan Obradors. Durant aquest temps va concórrer amb altres músics com Antoni Mitjans i Josep Puig.
Finalment va renunciar al càrrec l'any 1814.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria; Cabot i Sagrera, Neus. Fons del Museu-Arxiu de Santa Maria de Mataró. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació, 2010 [Consulta: 17 desembre 2020].
# Apt (cràter marcià)

Apt és un cràter d'impacte del planeta Mart situat a amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 39.96 ° latitud N i 350.64 ° longitud E. L'impacte va causar una obertura de 9.57 quilòmetres de diàmetre en la superfície del quadrangle Mare Acidalium del planeta. El nom va ser aprovat l'any 1976 per la Unió Astronòmica Internacional en honor de la localitat de Apt (França).

## Referències

* ↑ "Apt (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ National Geographic Society. National Geographic Atlas of the World, 1970 (i altres edicions)..

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Bamberg (cràter marcià)

Bamberg és un cràter d'impacte del planeta Mart situat al sud-oest del cràter Kunowsky, al nord-oest de Focas, al nord de Dein i al sud-est d'Arandas, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 40.18 ° latitud N i 357.52 ° longitud E. L'impacte va causar un clot de 55.7 quilòmetres de diàmetre. El nom va ser aprovat en 1976 per la Unió Astronòmica Internacional, fent referència a la ciutat alemanya homònima.

## Referències

* ↑ "Bamberg (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ National Geographic Society. National Geographic Atlas of the World, 1970 (i altres edicions)..

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Ayr (cràter marcià)

Ayr és un cràter d'impacte del planeta Mart situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -38.88 ° latitud N i 91.72 ° longitud E. La col·lisió va causar una obertura de 12.74 quilòmetres de diàmetre en la superfície del quadrangle Hellas (MC-28) del planeta. El nom va ser aprovat l'any 1991 per la Unió Astronòmica Internacional en honor de la ciutat d'Ayr, a Queensland (Austràlia).

## Referències

* ↑ "Ayr (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ The Times of London in collaboration with John Bartholomew and Son Ltd. The Times Atlas of the World, Comprehensive Edition, 1971 (i altres edicions)..

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# (1551) Argelander

(1551) Argelander és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Yrjö Väisälä el 24 de febrer de 1938 des de l'observatori d'Iso-Heikkilä, Finlàndia.
Argelander es va designar al principi com 1938 DC$_1$. Més endavant va ser anomenat en honor de l'astrònom alemany Friedrich Argelander (1799-1875).
Argelander està situat a una distància mitjana del Sol de 2,394 ua, i pot acostar-se fins a 2,236 ua. La seva inclinació orbital és 3,763° i l'excentricitat 0,0662. Empra 1.353 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1551.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D.. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5$^a$, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1551) Argelander» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 30 abril 2021].
# Baphyras Catena

Baphyras Catena una formació geològica del tipus catena del quadrangle Arcadia de Mart, situat amb coordenades planetocèntriques a 39.18 ° latitud N i 276.77 ° longitud E. Té un diàmetre de 95.52 km i va rebre el nom d'un clàssic d'albedo. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1991. El terme "Catena" fa referència a una cadena de cràters.

## Referències

* ↑ "Baphyras Catena". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Thomson, J. Oliver. J. M. Dent and Sons Ltd.. Everymans Classical Atlas, 1963.
* ↑ «Descripcions dels termes» (en anglés). [Consulta: 13 febrer 2021].

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Ceraunius Catena

Ceraunius Catena una formació geològica del tipus catena del quadrangle Arcadia de Mart, situat amb coordenades planetocèntriques a 37.5 ° latitud N i 252.09 ° longitud E. Té un diàmetre de 50.49 km i va rebre el nom d'un clàssic d'albedo localitzat a 35 ° latitud N i 96 ° longitud O. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1985. El terme "Catena" fa referència a una cadena de cràters.

## Referències

* ↑ "Ceraunius Catena". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Hermann et Cie. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
* ↑ «Descripcions dels termes» (en anglés). [Consulta: 13 febrer 2021].

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Candor Colles

Candor Colles és un grup de turons del quadrangle Coprates de Mart, situat amb les coordenades planetocèntriques a -6.57 ° latitud N i 284.7 ° longitud E. Té 37.38 de diàmetre i va rebre el nom d'un tret albedo. El nom va ser aprovat per la UAI el 18 de setembre de 2012. El terme "Colles" és utilitzat per turons petits o knobs.

## Referències

* ↑ "Candor Colles". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Hermann et Cie. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
* ↑ «Descriptor Terms (Feature Types)» (en anglés).
# Ortygia Colles

Ortygia Colles és un grup de turons del quadrangle Mare Acidalium de Mart, situat amb les coordenades planetocèntriques a 55.65 ° latitud N i 352.13 ° longitud E. Té 255.62 km de diàmetre i va rebre el nom d'un tret albedo localitzat a 65 ° latitud N i 350 ° longitud O. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 2003. El terme "Colles" és utilitzat per turons petits o knobs.

## Referències

* ↑ "Ortygia Colles". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Blunck, Jürgen. Exposition Press. Mars and its Satellites, A Detailed Commentary on the Nomenclature. 2$^a$, 1982..
* ↑ «Descriptor Terms (Feature Types)» (en anglés).
# Candor Chaos

Candor Chaos és una estructura geològica del tipus chaos a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -6.35 ° de latitud N i 288.3 ° de longitud E. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1985 i el pren d'una característica d'albedo localitzada a 5 ° de latitud N i 75 ° de longitud O.

## Referències

* ↑ "Candor Chaos". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# Echus Chaos

Echus Chaos és una estructura geològica del tipus chaos a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 14.75 ° de latitud N i 286.14 ° de longitud E. Fa 480.51 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1985 i el pren de la característica d'albedo, Echus Lacus, localitzada a 1 ° de latitud N i 90 ° de longitud O.

## Referències

* ↑ "Echus Chaos". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.