OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Festival Internacional de Jazz de Lleida

El Festival Internacional de Jazz de Lleida, Jazztardor, és avui una programació de música en viu de referència a Catalunya i l'Estat Espanyol. Al llarg dels anys el festival ha apropat a la ciutat de Lleida el bo i millor del jazz d'arreu, des de les grans figures internacionals als jazzmen més interessants del nostre propi territori. Les actuacions es duen a terme al Cafè Teatre de l'Escorxador i a l'Auditori Municipal de Lleida.
Cal recordar actuacions com les de Lee Konitz, Chick Corea, Bebo Valdes, John Mayall o Ron Carter, mites vivents que al jazz tardor han compartit protagonisme amb grans noms nacionals com Perico Sambeat, Mikel Andueza, Jorge Pardo i, entre els membres de l'escena local, Xavier Monge, Pixie Dixie o Alfons Enjuanes.
El Jazztardor es planteja com una programació eclèctica i oberta que cada novembre porta a Lleida músics que representen tots els estils i tendències que són vigents en el jazz actual. Obert a mestissatges sonors, el festival també programa produccions on el jazz es barreja amb altres músiques per obtenir resultats innovadors i sorprenents.

## Referències

* ↑ Festival Internacional de Jazz de Lleida Arxivat 2016-09-27 a Wayback Machine. a ruta1714
* ↑ Festival de jazz de Lleida a catalunya.com
* ↑ «Actuacions previstes per a l'edició de 2015». Arxivat de l'original el 2016-09-27. [Consulta: 25 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Plana oficial del Festival Arxivat 2009-01-23 a Wayback Machine.
* Myspace
* Informació a la web de la paeria. Arxivat 2009-03-22 a Wayback Machine.
* Jazztardor a facebook
# Giovanni Giustiniani Longo

Giovanni Giustiniani Longo (? - 1453) va ser un cavaller de Gènova que l'any 1453 va dirigir les tropes que defensaven Constantinoble en la batalla definitiva que va suposar la caiguda de la ciutat a mans de Mehmet II, soldà de l'Imperi Otomà.
Va nàixer en una de les cases més poderoses de Gènova, els Giustiniani. Giovanni Giustiniani Longo va ser considerat pels sus contemporanis com un dels majors experts en la defensa de ciutats. El 31 de gener de 1453 es va presentar amb 700 soldats per defensar la ciutat de Constantinoble. Tasca difícil car els otomans van emprar artilleria pesant per obrir bretxes en les muralles de la ciutat i van comptar amb uns vuitanta mil homes per atacar una ciutat defensada només per uns vuit mil homes.
El 29 de maig els otomans van aconseguir entrar a la ciutat i Giustiniani va ser ferit i rescatat pels seus homes que l'embarcaren en una galera. Va aconseguir escapar a la caiguda de Constantinoble, però va morir pocs dies després en l'illa grega de Quios degut a ferides de guerra.
# 828
## Esdeveniments

* Revolució copte a Egipte
* Robatori de les suposades relíquies de Sant Marc, fet que interromp el comerç entre Egipte i Venècia
* Traducció a l'àrab dels llibres de geografia de Ptolemeu
* Assemblea d'Aquisgrà
# Joan Sallarès i Marra

Joan Sallarès i Marra (Sabadell, 1809 - 29 d'abril de 1883) fou un industrial tèxtil i polític català. Va ser diputat provincial i alcalde de Sabadell.

## Biografia

Era fill de Joan Sallarès Castellet, sastre oriünd de Vacarisses. Sallarès i Marra fou un prestigiós industrial, fervorós defensor de les doctrines proteccionistes. El 1830, la Reial Audiència de Barcelona el va elegir alcalde de Sabadell. Va ser el suplent del primer jutge municipal que hi va haver a la ciutat. També presidí el Gremi de Fabricants de 1868 a 1882. Va ser un dels dotze fundadors de l'Institut Industrial de Sabadell, com també ho fou del Banc de Sabadell.
El 1829 va escriure el Llibre de diferents notes per l'ús de Joan Sallarés, un manuscrit sobre tintura de teixits, que es conserva a l'Arxiu Històric de Sabadell. Sallarès i Marra era el besavi matern de l'escriptor sabadellenc Joan Oliver, Pere Quart.
L'any 1884 el consistori li va dedicar un carrer a l'Eixample.

## Referències

* 1 2 3 Nomenclàtor. «Carrer de Sallarès i Marra». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 26 gener 2015].
* ↑ Josep Baqués i Robert Baró. Gent nostra als carrers de Sabadell. Sabadell: Ajuntament de Sabadell, 1995, p. 203.
* ↑ Carreras, Miquel. Elements d'història de Sabadell. Sabadell: Ajuntament de Sabadell, 1932, p. 403-404.
# Domingo de Nuix i Cabestany

Domingo de Nuix i Cabestany (Cervera s.XVII-s.XVIII) va ser un jurista català, rector de la Universitat de Barcelona, i responsable de posar en marxa la universitat a Cervera.
Domingo de Nuix va néixer a Cervera. Catedràtic de cànons i jurista. Va ser nomenat vicerector l'any 1715 mentre el rector encara es troba a Barcelona i, per tant, és el responsable executiu de l'arrencada de la universitat a la ciutat de Cervera. Al cap de tres anys, al claustre del dia 12 de desembre de 1717 és escollit rector de la Universitat de Cervera, càrrec que inicia el 22 de gener de 1718. El càrrec fou abolit tan sols un mes després amb l'argument de la dualitat i la coincidència amb les funcions del càrrec de canceller. Aquesta decisió és un reflex de la tendència generalitzada de les universitats hispàniques durant el s. XVIII, a concentrar tot el poder directe i la jurisdicció en una sola figura, el canceller, que era nomenat directament pel Rei. L'any 1725 exercia de jutge d'estudis. Va morir al s. XVIII, possiblement a Cervera.

## Referències

* ↑ Rubio Borras, Manuel. Historia de la Real y Pontificia Universidad de Cervera (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1865, p. 190 [Consulta: 10 gener 2015].
* ↑ Rubio Borras, Manuel. Historia de la Real y Pontificia Universidad de Cervera (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1865, p. 202-203 [Consulta: 20 febrer 2015].
* ↑ Mateo, Pilar. Universitat a Cervera, La. Commemoració del 1714 a la UB. Barcelona: Edicions Universitat de Barcelona, 2014 [Consulta: 24 febrer 2015].
* ↑ Rubio Borras, Manuel. Historia de la Real y Pontificia Universidad de Cervera (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1865, p. 213 [Consulta: 10 gener 2015].

## Bibliografia

* Prats, Joaquim. La Universitat de Cervera i el reformisme borbònic. Lleida : Pagés, 1993. Disponible a: Catàleg de les biblioteques de la UB
* Rubio Borrás, Manuel. Historia de la Real y Pontificio Universidad de Cervera. Barcelona : Librería Verdaguer, 1915. 2 vols. Disponible a: Catàleg de les biblioteques de la UB
* Mateo, Pilar. La Universitat a Cervera. Commemoració del 1714 a la UB. Barcelona. Edicions Universitat de Barcelona. 2014. Disponible a: Google books

## Enllaços externs

* Registre d'autoritat de Domingo de Nuix i Cabestany. CRAI.Universitat de Barcelona Arxivat 2015-01-20 a Wayback Machine.
# Dependències de Noruega

Noruega té tres territoris dependents (en noruec: biland), tots deshabitats i situats a l'hemisferi sud. L'illa de Bouvet és una illa subantàrtica situada a l'oceà Atlàntic sud. La Terra de la Reina Maud és un sector de l'Antàrtida, que s'estén entre els 20° i els 45° d'oest a est. L'illa de Pere I és una illa volcànica situada a 450 quilòmetres de la costa de l'Antàrtida continental. La seva superfície total és de 2,700,203 km² i es calcula que hi viuen al voltant de 40 científics.
Tant l'illa de Pere I com la Terra de la Reina Maud són al sud de 60° S i, per tant, pertanyen al Tractat Antàrtic. Si bé el tractat estableix que les reivindicacions no es veuen afectades pel mateix, només els altres països amb reivindicacions a l'Antàrtida en reconeixen la sobirania de Noruega. Les dependències són administrades pel Departament d'Afers Polars del Ministeri de Justícia i Seguretat Pública, a Oslo, capital de Noruega. El dret penal, el dret privat i dret processal noruecs s'apliquen en aquests territoris, a més d'altres lleis que explícitament hi són vàlides.
Noruega també té dues àrees no incorporades que formen part del Regne de Noruega i que no són dependències; Jan Mayen i Svalbard.

## Referències

* ↑ «The World Factbook — Central Intelligence Agency» (en anglès). Arxivat de l'original el 2010-10-08. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «Dronning Maud Land» (en noruec). Arxivat de l'original el 2012-07-21. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «Peter I Øy» (en noruec). Arxivat de l'original el 2011-09-28. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «ATS - The Antarctic Treaty». Arxivat de l'original el 2011-06-03. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «Departament d'Afers Polars» (en anglès). Ministeri Noruec de Medi Ambient. Arxivat de l'original el 8 agost 2011. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «Lovdata - Sender deg til riktig side...», 02-12-2013. Arxivat de l'original el 2013-12-02. [Consulta: 28 febrer 2017].
# 871
## Esdeveniments

* El rei saxó imposa per primer cop el domini a Londres, ocupat pels danesos
* Els musulmans conquereixen Siracusa
* Auge de la filosofia d'Alkindi
* Fundació de Tønsberg, la ciutat nòrdica més antiga encara conservadaL'emperador Lluís II d'Itàlia captura la capital Bari.

## Naixements

* Abu-Bakr Muhàmmad ibn Alí ibn Àhmad al-Madharaí, visir tulúnides (Mort el 957)
* Fujiwara no Tokihira, estadista, cortesà i polític japonés (Mort el 909)
* Garcia I de Lleó - fou rei de Lleó (Mort el 914)
* Li Qi - canceller de la dinastia Liang (Mort el 930)
* Wang Jianli - general xinès (Mort el 940)

## Necrològiques

* Ethelred de Wessex - rei anglés
# Festivitats d'Octave

Les Festivitats d'Octave és una de les principals celebracions religioses anuals organitzades a Luxemburg. Comença al tercer diumenge després de Pasqua i es tanca amb la «Processó d'octava» al cinquè diumenge després de Pasqua. S'honra a Nostra Senyora de Luxemburg, Maria Mater Jesu, Consolatrix Afflictorum, Patrona Civitatis et Patriae Luxemburgensis.

## Història

L'entorn polític, social i religiós al començament de l'octava es va caracteritzar per la Guerra dels Trenta Anys (1618-1648) i els anys de la pesta (1626-1636): dues terceres parts de la població van morir d'aquesta última. Aquest moment de crisi va estar marcada per la guerra i la fam.
Al mateix temps, la missió jesuïta tenia un objectiu clar: mitjançant una atractiva religiositat popular, la fe catòlica havia d'enfortir-se a l'esperit de la Contrareforma del Concili de Trento (1545-1563), per evitar la propagació del protestantisme.

### Elecció de Maria com a patrona

El text de la Llei de l'elecció de Maria com a patrona del país el 20 de febrer 1678 va ser el següent:
| « | Sainte Marie mere de JESUS Consolatrice des affliges, nous les trois Estats du Pays Dûche de Luxembourg et Comte de Chiny avec tous les habitans du Pays Vous choisisons aujourdhuy e mes nom et celuy de nos successeurs pour dame et patrone perpetuele de toute la Province, et professons fermement de vous honorer toujours pour tele. Cepourquoy nous vous supplions tres humblement de nous recevoir en vostre protection et de nous assister au temps de guerre, peste et famine et en toutes nos necessites et duersites. Amen. | » |
«Santa Maria, mare de Jesús, Consol dels afligits, nosaltres els tres estaments del Ducat de Luxemburg i el comtat de Chiny amb tots els habitants del país, escollim a vos, en el nostre nom i els dels nostres successors, com a senyora i patrona perpètua de tota la província, i professem fermament per honrar-vos sempre. Per això preguem humilment que ens tingueu sota la vostra protecció per ajudar-nos en temps de guerra, pesta i la fam i en totes les nostres necessitats i diversitats. Amén.»
El text va ser signat a l'església dels jesuïtes pels tres estaments -clergat, noblesa i ciutadania-, i pels magistrats de les 15 ciutats i els tres estaments del Ducat de Luxemburg.
Així, Nostra Senyora de l'Octave va prendre un caràcter nacional. A la Segona Guerra Mundial, també va tenir un significat patriòtic, i fins avui pertany a la màxima identitat religiosa de Luxemburg.

## Referències

* ↑ Kmec, Sonja «Marienland Luxemburg. L'historiographie du culte de Notre-Dame de Luxembourg entre aspirations universelles et ancrage national» (en francès). Hémecht. Revue d'histoire luxembourgeoise, 66, 3/4, pàg. 493-512.
* ↑ Schmitt, Michel; Hellinghausen, Georges. Christentum und Kirche in Luxemburg, Bd. 2 Kirche im Werden und Wachsen eines Volkes. Straßburg: Editions du Signe, 1990. ISBN 2-87718-034-4.
* ↑ Volker, Zotz]; Migneco], Friederike. Totus tuus. Marianisches Lesebuch zur Luxemburger Muttergottes-Oktav (en alemany). Luxemburg: Kairos, 2004. ISBN 2-9599829-9-1.
# Paràbola de la perla

La paràbola de la perla és una narració que apareix a l'evangeli segons Mateu (Mt, 13:45) i a l'apòcrif evangeli de Tomàs.

## Argument

Un ric mercader veu una perla de gran valor i la compra tot cofoi venent tot allò que posseeix per poder adquirir-la.

## Anàlisi

A l'evangeli es compara explícitament la perla amb el Regne del Cel, una metàfora per il·lustrar el seu valor i que va en la línia d'altres històries similars com la paràbola de la llavor que creix tota sola, on es prenen objectes coneguts pels oients per exemplificar un concepte abstracte.
La perla era una de les joies més preuades de l'antigor i, per tant, s'equipara amb el Cel, també un bé molt preuat. La mateixa imatge apareix a la paràbola del tresor amagat, que es pot veure com un paral·lel d'aquesta per la imatge del bé material i que apareix just al costat a l'evangeli de Mateu.
El mercader ven tot el que té, perquè la perla (la salvació) és el més valuós; es renuncia a tota altra comoditat material o riquesa, en un tema que es repeteix a l'evangeli: els diners poden ser un obstacle per a la salvació, ja que enfoque la vida terrenal cap a luxes i no cap a la llei divina.
La paràbola apareix a nombroses representacions artístiques, tant pintures com gravats o vitralls.

## Referències

* ↑ John Nolland, The Gospel of Matthew: A commentary on the Greek text, Eerdmans, 2005,
Paràboles de Jesús del Nou Testament :
# Joan Sarradell i Farràs

Joan Sarradell i Farràs fou un advocat, periodista i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Lleidatà i maçó, amic de Josep Pla fou diputat del Partit Liberal Fusionista pel districte de Solsona a les eleccions generals espanyoles de 1919 i pel de la Seu d'Urgell a les eleccions generals espanyoles de 1920 i 1923.
Com a maçó pertanyia a la lògia La Unión nº 9 de Madrid, fundada en 1928 i a la que hi pertanyien Alejandro Lerroux, l'alcalde de Madrid Pedro Rico López, l'escriptor Joaquín Dicenta, el general José Riquelme López-Bago i el diputat republicà gallec Gerardo Abad Conde. En 1935 Sarradell arribaria a ser Gran Mestre de la Gran Lògia Espanyola. Després de la guerra civil espanyola li fou obert un expedient pel Tribunal de Responsabilitats Polítiques.

## Referències

* ↑ “Pla ha podido hacer buenas informaciones, El País
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Historia de la Masonería Española». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 6 juny 2015].
* ↑ Responsabilidades políticas, ABC, 30 de novembre de 1939
# 880
## Esdeveniments

* El comtat de Barcelona assoleix la independència
* Fundació del Monestir de Montserrat

## Naixements

* Emma de Barcelona, abadessa del monestir de Sant Joan de les Abadesses

## Necrològiques

* Bernat de Gòtia, comte de Barcelona i Girona, i marquès de Gòtia i Septimània.
# Ministeri de la Força Pública de Luxemburg

El Ministeri de la Força Pública de Luxemburg (en francès: Ministère de la Force Publique) va ser un departament del Govern de Luxemburg. El Ministre de la Força Pública va compartir responsabilitats pel que fa al compliment de la llei i l'ordre amb el Ministre de Justícia.
El Ministeri de la Força Pública va ser creat el 6 de febrer de 1969, amb el primer ministre Eugène Schaus. Es va mantenir sense canvis fins que va ser rebutjat el 7 d'agost de 1999, quan les responsabilitats van recaure en el Ministeri de l'Interior.

## Llista de ministres de la Força Pública

| Ministre | Partit | Data inici | Data fi | Primer Ministre |
| Eugène Schaus | DP | 6 de febrer de 1969 | 15 de juny de 1974 | Pierre Werner |
| Émile Krieps | DP | 15 de juny de 1974 | 16 de juliol de 1979 | Gaston Thorn |
| Émile Krieps | DP | 16 de juliol de 1979 | 20 de juliol de 1984 | Pierre Werner |
| Marc Fischbach | CSV | 20 de juliol de 1984 | 14 de juliol de 1989 | Jacques Santer |
| Jacques Poos | LSAP | 14 de juliol de 1989 | 13 de juliol de 1994 | Jacques Santer |
| Alex Bodry | LSAP | 13 de juliol de 1994 | 26 de gener de 1995 | Jacques Santer |
| Alex Bodry | LSAP | 26 de gener de 1995 | 7 d'agost de 1999 | Jean-Claude Juncker |

## Referències

* ↑ «Mémorial A, 1969, No. 5» (PDF) (en francès). Service central de législation. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 14 agost 2015].
* ↑ «Mémorial A, 1999, No. 113» (PDF) (en francès). Service central de législation. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 14 agost 2015].
* Thewes, Guy. Les gouvernements du Grand-Duché de Luxembourg depuis 1848 (PDF) (en francès). Luxembourg City: Service Information et Presse, uliol 2003. ISBN 2-87999-118-8 [Consulta: 14 agost 2015].
* «Archives of Mémorial A» (en francès/alemany). Service central de législation. Arxivat de l'original el 2007-06-14. [Consulta: 14 agost 2015].
# Joan de Borgonya

Joan de Borgonya, Borgunya o Burgunya (Estrasburg, c. 1465 - Barcelona, 1525/1526), també conegut com a Mestre de Sant Feliu, fou un pintor d'origen alsacià que va treballar a València i es va establir a Barcelona el 1510.

## L'obra

A Barcelona feu el retaule de l'església de Santa Maria del Pi (avui desaparegut). El 1519-1521 pintà a Girona el retaule de l'església de Sant Feliu (del qual es conserven sis taules al Museu d'Art de Girona), així com el de Santa Úrsula per a la catedral (traslladat després a les Olives, on fou destruït el 1936).
L'any 1519, per ordre de Carles V, se li encarrega la decoració de pintura heràldica dels cadirats del cor de la catedral de Barcelona, per la celebració del capítol XIX de l'orde del Toisó d'Or.
És autor també de les taules de la Magdalena (Museu Provincial de Tarragona), el Calvari (Museu Provincial de Girona), dues taules de la Vida de Sant Bartomeu (Barcelona, col·lecció particular) i el Retrat de dona (Esztergom, Hongria). Influït per Leonardo i Durer, a Borgunya hom el considera un pintor manierista abans del gran moment del manierisme internacional, per la seva subversió de l'harmonia i la bellesa clàssiques, així com per l'estil expressionista derivat del seu origen germànic.
Obres de Joan de Borgunya :
| Any | Títol | Tècnica | Localització |
| 1518 ca. | Retaule de Santa Maria del Pi | | Desaparegut |
| 1515-1525 | Mare de Déu amb Nen i Sant Joanet | Oli sobre fusta 181 x 127 | Museu Nacional d'Art de Catalunya Barcelona |
| 1519 | Pintures heràldiques del cadirat del cor | Oli sobre fusta | Catedral de Barcelona Barcelona |
| 1519-1521 | Retaule de Sant Feliu de Girona | Oli sobre fusta Se'n conserven les sis taules següents: | Museu d'Art de Girona Girona |
| | Predicació de Sant Feliu a les dones | | |
| | Sant Feliu davant el pretor Justí | | |
| | Sant Feliu empresonat | | |
| | Sant Feliu arrossegat per cavalls | | |
| | Sant Feliu llençat al mar | | |
| | Crucifixió de Sant Feliu | | |
| 1519-1521 | Retaule de Santa Úrsula i les Onze Mil Verges per a la Catedral de Girona | Oli sobre fusta Destruït en 1936 a les Olives, només se'n conserva una taula | Museu d'Art de Girona Girona |
| | Retrat de dona | Oli sobre fusta 41 x 30 cm | Keresztény Múzeum Esztergom |
| | La Magdalena | Oli sobre fusta | Museu d'Història de Tarragona Tarragona |
| | Calvari | Oli sobre fusta | Museu d'Art de Girona Girona |
| | Vida de Sant Bartomeu | Oli sobre fusta Dues taules d'un retaule | Col·lecció particular Barcelona |

## Referències

* ↑ «Joan de Borgonya». Diccionari d'artistes catalans, valencians i balears. [Consulta: 13 maig 2024].
* ↑ Martí Bonet, Josep Maria. La Catedral de Barcelona (en castellà), 1997, p.22.

## Bibliografia

* Martí i Bonet, Josep Maria. La Catedral de Barcelona (en castellà). Barcelona: Editorial Escudo de Oro SA, 1997. ISBN 84-378-1811-7.
* DDAA. Gran Enciclopèdia Catalana, Volum III. Barcelona: Edicions 62, 2004. ISBN 84-297-5431-8.

## Enllaços externs

* Obra atribuïda a Joan de Borgonya al MNAC.
* Documents per a L'art Renaixentista català La pintura a Girona durant el primer terç del segle xvi per Pere Freixas. P.11
# Basili II

Basili II és el nom dels següents personatges:
* Basili II Bulgaròcton (985 - 1025), emperador romà d'Orient (963 -1025), fill de Romà II
* Basili II de Constantinoble (segle xii), patriarca de Constantinoble conegut com a Filacòpul o Camater
* Basili II de Moscou (1415 - 1462), príncep de Moscòvia (1425 -62)
# 890
## Esdeveniments

* Fundació del monestir de Sant Guerau d'Orlhac
* Unificació de Noruega

## Naixements

* Raül I de França, rei de França (data aproximada)

## Necrològiques

* Aixot I el Gran, rei d'Armènia
* Ranulf II d'Aquitània, comte de Poitiers
# Fornícules i imatges religioses (Manlleu)

Les Fornícules i imatges religioses és un conjunt de Manlleu (Osona) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Les fornícules o capelletes acullen imatges de la marededéu i de sants. Les trobem situades a les façanes de les cases i són visibles des del carrer. Algunes estan estretament relacionades amb una font o un antic pou. També estan lligades amb l'existència dels gremis i són un focus d'irradiació de fe i una mostra de cultura popular.

### Marededéus

* F1 M.D. de l'Assumpció, pl. Crist Rei
* F2 M.D. del Pilar, c. Rusiñol (buida)
* F3 M.D. del Pilar, c. Verge del Pilar
* F4 M.D. de la Gleva. c. Vendrell, 20
* F5 M.D. del Carme, c. Vendrell, 10
* F6 M.D. del Carme, c. Torrent i Garriga, 87
* F7 M.D dels Àngels, c. del Pont, 35
* F8 M.D. de la Mercè, c. del Pont, 5-7
* F9 M.D. de la Núria, av. Diputació, 88
* F10 M.D. de Fàtima, c. Umbert, 20
* F11 M.D. de la Font, font de la Mare de Déu

### Sants

* F12 Sant Rafael Arcàngel, c. Alta Cortada, 1
* F13 Sant Jaume, c. Sant Jaume
* F14 Sant Pere, c. Horta d'en Font, 50
* F15 Sant Pere, c. Sant Pere, 5
* F16 Sant Josep, c. Sant Josep, 5
* F17 Sant Josep, c. Cavalleria (enderrocada)
* F18 Sant Joan Baptista, pg. Sant Joan, 93
* F19 Sant Martí, c. Sant Martí, 5
* F20 Sant Antoni Abat, c. Enric Delaris (buida)
* F21 Sant Mamet, c. Cavalleria / ctra. d'Olot (enderrocada)
* F22 Sant Antoni de Pàdua, c. Sant Antoni
* F23 Sant Antoni, c. Torelló
* F24 Sant Domènec, c. Sant Domènec, 19
* F25 Sant Roc, c. Passió, 10
* F26 Sant Isidre, c. Comte, 21
* F27 Sant Ramon Nonat, av. Diputació, 20
* F28 Sant Lluís Gonzaga, c. Enric Delaris, 48
* F29 Sagrada Família, c. del Pont, 9 (buida)
* F30 Sagrat Cor de Jesús, c. Jacint Verdaguer, 28

### Plafons de rajola

* F31 M.D. Carme, c. Sant Domènec, 29
* F32 M.D. del Pilar, c. de Núria, 14
* F33 Sant Antoni de Pàdua, c. Montseny, 38
* F34 Sant Arnau, c. Arcau de Corcó, 49
* F35 Sant Martí, c. Sant Domènec, 9

### Altres

* F36 Sant Antoni de Pàdua, pl. Sant Antoni
* F37 Sant Jordi, pl. Sant Jordi

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 «Fornícules i imatges religioses». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 març 2019].