OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nombre de Reynolds

El nombre de Reynolds (Re) és un nombre adimensional emprat en mecànica de fluids, disseny de reactors i fenòmens de transport per a caracteritzar el moviment d'un fluid. Rep el seu nom en honor d'Osborne Reynolds (1842-1912), que el va descriure el 1883.
Com tots els nombres adimensionals és un quocient o ràtio, en aquest cas la relació entre els termes d'inèrcia i els viscosos.
És un dels nombres adimensionals més importants i és emprat, normalment juntament amb altres nombres adimensionals, per proveir un criteri per determinar la similitud fluidodinàmica. Quan dos patrons de flux geomètricament similars, potser de diferents fluids i possiblement amb diferents velocitats, tenen els mateixos valors per als nombres adimensionals més rellevants, es diu que són fluidodinàmicament similars, i tindran una geometria de flux similar.
També s'empra per identificar i predir diferents règims de flux, tals com el flux laminar o el turbulent. El flux laminar ocorre a nombres de Reynolds baixos, quan les forces viscoses són dominants, i es caracteritza per un fluid de moviment suau i constant, mentre el flux turbulent, per altra banda, ocorre a nombres de Reynolds elevats i és dominat per les forces inercials, que tendeixen a produir remolins aleatoris, vòrtexs i d'altres fluctuacions del flux.
Un flux amb nombre de Reynolds al voltant de 100.000 (típic en el moviment d'una aeronau petita, excepte ens les zones properes a la capa límit), expressa que les forces viscoses són 100.000 cops menors que les forces convectives i, per tant, les primeres poden ser ignorades. Un exemple del cas contrari seria un coixinet axial lubricat amb un fluid i sotmès a una certa càrrega. En aquest cas el nombre de Reynolds és molt menor que 1 i indica que ara les forces dominants són les viscoses i, per tant, les convectives poden negligir-se.
Es defineix com:
    ${\mathit {Re}}={\rho v_{s}D \over \mu }$
o bé
    ${\mathit {Re}}={v_{s}D \over \nu }\;.$
on
$\rho$: densitat del fluid
$v_{s}$: velocitat característica del fluid
$D$: Diàmetre de la canonada a través de la qual circula el fluid
$\mu$: viscositat del fluid
$\nu$: viscositat cinemàtica del fluid
    ${\mathit {\nu }}={\mu \over \rho }\;.$

## Vegeu també

* Aire
* Nombre d'Arquimedes
* Nombre de Bejan
* Nombre de Best
* Nombre de Brinkman
* Nombre de Clausius
* Nombre de Cowling
* Nombre de Dean
* Nombre d'Ekman
* Nombre de Graetz
* Nombre de Hedström
* Nombre de Jeffreys
* Nombre de Péclet
* Nombre de Reynolds magnètic

## Referències

* ↑ White, Frank M. «1: Introduction». A: Elizabeth A. Jones. Fluid Mechanics [Mecànica de Fluids] (en anglès). 5a. Nova York: McGraw-Hill, 2003, p. 25 (McGraw Hill Series in Mechanical Engineering). ISBN 0-07-240217-2 [Consulta: 19 gener 2020].
# United Cup

La United Cup és una competició tennística mixta disputada anualment entre països organitzada per la International Tennis Federation. El torneig es va crear l'any 2022 com la unió del format de l'ATP Cup i els equips mixts de la Hopman Cup. Es disputa durant onze dies en tres ciutats australianes i serveix com a preparació de l'Open d'Austràlia.

## Format

En cada eliminatòria es disputen cinc partits, dos individuals masculins, dos individuals femenins i un de dobles mixts. Les eliminatòries es disputen entre dues sessions, en la primera dos partits individuals, un de cada sexe, i en la segona sessió els tres partits restants, essent el partit de dobles en darrer lloc.
Cada ciutat alberga dos grups de tres països per disputar la fase de grups, en format round robin. Els dos guanyadors d'aquests grups disputen una final per escollir el país que accedeix a la fase final. Aquest format permet decidir tres dels quatre semifinalistes, de manera que el millor dels tres perdedors d'aquestes finals esdevé el quart semifinalista. Després de la fase de grups hi ha un dia de descans perquè tots els països puguin viatjar a la ciutat on es disputa la fase final. Les semifinals es disputen en dos dies mentre que la final en un sol dia.
Els equips estan formats per tres o quatre tennistes de cada circuit i tenen un capità que pot ser un dels tennistes.

### Classificació

Els divuit països participants en el torneig hi accedeixen segons els següents criteris:
* Sis països segons el rànquing ATP del tennista amb millor rànquing.
* Sis països segons el rànquing WTA de la tennista amb millor rànquing.
* Sis països segons la combinació dels rànquings ATP i WTA de millor tennista en cada rànquing.
Austràlia té garantida una plaça al torneig independentment que no compleixi cap dels criteris per ser el país organitzador del torneig.

## Seus

El torneig es disputa en tres ciutats australianes Brisbane, Perth i Sydney. En cada ciutat es disputen els partits de dos grups de la fase de grups, i la final dels dos equips guanyadors per triar els semifinalistes. La fase final del torneig es celebra íntegrament a Sydney, on es disputen les semifinals i la final. Les seus on es disputen els partits són Pat Rafter Arena de Brisbane, RAC Arena de Perth i el Ken Rosewall Arena de Sydney.

## Palmarès

| Any | Campió | Finalista | Resultat |
| 2025 | Estats Units (2) | Polònia | 2 − 0 |
| 2024 | Alemanya | Polònia | 2 − 1 |
| 2023 | Estats Units | Itàlia | 4 − 0 |

## Estadístiques

| Títols | País | Edicions | Finalista |
| 2 | Estats Units | 2023, 2025 | 0 |
| 1 | Alemanya | 2024 | 0 |
| 0 | Polònia | − | 2 |
| 0 | Itàlia | − | 1 |

## Referències

* ↑ «Mixed-team United Cup to open 2023 season» (en anglès). WTA, 27-10-2022. [Consulta: 8 febrer 2023].
* ↑ «United Cup 2023: Draw, format, prize money and everything you need to know» (en anglès). WTA, 22-12-2022. [Consulta: 8 febrer 2023].

## Enllaços externs

* United Cup - Lloc web oficial (anglès)
United Cup :
2023
2024
2025 :
# Aetheria

Aeolis és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 39.67 ° latitud N i 130 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a l'èter, l'element per on es mouen les estrelles en la visió aristotèlica.

## Referències

* ↑ "Aetheria". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# (938) Chlosinde

(938) Chlosinde és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 9 de setembre de 1920 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya. Està possiblement anomenat per una noia del calendari Lahrer Hinkender Pot. Forma part de la família asteroidal de Temis.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «Families of Asteroids» (en anglès). Japanese Journal of Astronomy and Geophysics, 1, pàg. 55-94 [Consulta: 30 juliol 2015].

## Enllaços externs

* «Dades de la NASA (JPL Small-Body Database Browser)» (en anglès). [Consulta: 7 juny 2015].
* «(938) Chlosinde» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 7 juny 2015].
# (182) Elsa

(182) Elsa és un asteroide que s'hi troba al cinturó d'asteroides descobert el 7 de febrer de 1878 per Johann Palisa des de l'observatori de Pula, a Croàcia. Inicialment es va denominar Elsbeth, nom de l'emperatriu austríaca, però més endavant va ser canviat per Elsa.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ En 1878, Pula pertanyia a l'Imperi austrohongares.
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(182) Elsa» (en anglés). Minor Planet Center. [Consulta: 3 juny 2015].
Viccionari
# La Planella (Olot)

La Planella és una masia d'Olot protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un gran casal situat a la carena de la serra de Batet. Està format per dos cossos, el primer en forma de torre, de planta rectangular i teulat a quatre aigües, amb obertures distribuïdes simètricament i va ser realitzada amb pedra volcànica i carreus ben escairats als angles i finestres. El segon cos, amb teulat a dues aigües i les vessants vers les façanes laterals, és de planta rectangular, amb baixos i pis, una gran porta dovellada i una finestra d'arc apuntat al damunt. Va ser realitzat amb pedra volcànica i carreus ben escairats als angles i obertures. Els dos cossos estan encerclats per una tanca de pedra.

## Història

L'assentament humà al Puig de Batet és molt antic, ja que era un ramal secundari de la ruta prehistòrica, i després grega i romana, que comunicava el mar i la muntanya, passant per les valls superiors del Fluvià.
L'any 1928 un grup de treballadors van trobar a Ca l'Ermità de Batet un enterrament ibèric-romà: "àvids d'or amb què somniaren, els treballadors en feren bocins de pressa i, desil·lusionats, tots els fragments s'escamparen entre altres desferres" (Danés, pàg. 117). El propietari va recollir els trossos i es va procedir a la restauració. Són de terra cuita blanquinosa, d'uns 40 cm de perímetre a l'amplada màxima, coll estret i una sola nansa.
La data documental més antiga de la serra de Batet és de l'any 977, moment en què es fa donació per part del comte de Besalú, Miró, al monestir de Sant Pere, del Mas Godomar (o Gavalmac).

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas Planella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Nova escola atenenca

La Nova escola atenenca es refereix al període escèptic de l'antic Platonisme, que s'estén des del 266 aC, quan Arcesilau esdevingué cap de l'Acadèmia de Plató, fins al 90 aC, quan Antíoc d'Ascaló va rebutjar l'escepticisme, tot i que filòsofs individuals, com Favorí i el seu mestre Plutarc van seguir defensant l'escepticisme acadèmic després d'aquesta data. A diferència de l'escola escèptica existent, els pirronistes, creien que el coneixement del món és impossible tot i no dubtar de l'existència de la veritat en si. Pensaven que les idees mai no són veritat; tanmateix, hi ha graus de probabilitat i, per tant, graus de creença, que permeten que hom actuï. L'escola es caracteritzava pels seus atacs als estoics i per la seva creença en impressions convincents que porten al coneixement verdader. Els escèptics acadèmics més importants foren Arcesilau, Carnèades i Filó de Larissa.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (en anglès). 2a ed.. Boston: Little Brown and Company, 1859.
* ↑ Aquest article incorpora text d'una publicació actualment en domini públic: Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11a ed.). Cambridge University Press.
# Candor (albedo)

Candor és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 2.96 ° latitud N i 285 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a candor, mot llatí que significa «esplendor» i «blancor».

## Referències

* ↑ "Candor (albedo)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# (1015) Christa

(1015) Christa és un asteroide que forma part del cinturó exterior d'asteroides i va ser descobert per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya, el 31 de gener de 1924. Christa va ser designat inicialment com 1924 QF. Es desconeix la raó del nom.
Christa orbita a una distància mitjana del Sol de 3,206 ua, podent allunyar-se'n fins a 3,473 ua i acostar-s'hi fins a 2,94 ua. La seva inclinació orbital és 9,462° i l'excentricitat 0,08301. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 2097 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1015.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1015) Christa» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 8 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1015) Christa» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 8 juny 2018].
# (193) Ambrosia

(193) Ambrosia és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Jérôme Eugène Coggia el 28 de febrer de 1879 des de l'observatori de Marsella, França. Rep el seun nom per l'ambrosia, el menjar dels déus de la mitologia grega.
Ambrosia orbita a una distància mitjana de 2,601 ua del Sol, i pot allunyar-se'n fins a 3,372 ua. La seva inclinació orbital és 12,01° i l'excentricitat 0,2967. Fa una òrbita completa al voltant del Sol al cap de 1.532 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 30. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(193) Ambrosia» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 24 juny 2015].
# Molí de Carceller

El molí de Carceller, també anomenat Molí del Marquès, és un edifici d'Alcanar inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici d'una sola planta que fa angle amb dos carrers.
El mur és de maçoneria, però a l'angle hi ha reforç de carreus amb pedra ben treballades. La porta, -la llinda i els muntants- és també de pedra. Al bell mig d'aquesta hi apareix la inscripció "AÑO 1799". Als angles el treball de la pedra és més senzill, imitant una motllura de cavet.
Com a coberta hi ha una teulada a una vessant, amb un ràfec pronunciat.

## Història

En un principi, es tractava d'un edifici destinat a molí d'oli, propietat del Marquès de les Atalayuelas, a qui pertanyien totes les cases del veïnat. El que conformava pròpiament el molí avui no es conserva, ja que es va vendre en canviar de propietari. L'actual, empra el local com a magatzem.
Segons Matamoros, el 1799, a més del Forn de la Vila n'hi havia un altre "local que existe en la calle del Mar, propiedad del Marqués de la Atalayuelas". Sembla que durant la guerra carlina mentre l'església feia de fortí, aquell lloc feia d'església. Aquest edifici i l'esmentat per Matamoros podrien ser el mateix, ja que les dates coincideixen (1799) i la propietat fins a temps recents -els Ayguavives que van demanar permís per construir el forn el 1799 van esdevenir marquesos de las Atalayuelas a mitjan segle XIX-.
Ara se li diu "de Carceller".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Molí de Carceller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# La Peau blanche

La Peau blanche (La pell blanca) és una pel·lícula de terror quebequesa del 2004 dirigida per Daniel Roby i protagonitzada per Marc Paquet i Marianne Farley. És una adaptació de la novel·la epònima de Joël Champetier del 1997. Es va fer el llançament en vídeo als Estats Units sota el títol Cannibal. La pel·lícula va guanyar el premi a la Millor pel·lícula canadenca al Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2004, i el Claude Jutra Award a la millor pel·lícula d'un director novell als 25th Genie Awards.

## Sinopsi

En Thierry i l'Henri, estudiants que comparteixen pis, decideixen passar una bona estona amb dues prostitutes que es troben en un bar. Una d'elles intenta tallar el coll a l'Henri abans de fugir. Poc després, en Thierry es topa amb una música amb qui s'obsessiona tant que acaben tenint una relació quan es troben de nou a la universitat. L'Henri troba sospitosa aquesta noia, mentre que ella confessa a en Thierry que té un càncer. La família de la Claire desaprova aquesta relació i una de les seves germanes acaba sent l'agressora de l'Henri. En Thierry descobrirà que res a la família de la Claire és el que sembla.

## Referències

* ↑ "Hotel Rwanda guanya el premi del festival" . The Globe and Mail, 20 de setembre de 2004.
* ↑ «Claude Jutra» (en anglès). The Canadian Encyclopedia. [Consulta: 13 gener 2025].
# Cebrenia

Cebrenia és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 49.67 ° latitud N i 150 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Cebrenia, província nord-oriental de la plana de Troia.

## Referències

* ↑ "Cebrenia". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# (434) Hungaria

(434) Hungaria és un asteroide pertanyent al cinturó interior d'asteroides descobert l'11 de setembre de 1898 per Maximilian Franz Wolf des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya. Està anomenat per la forma en llatí d'Hongria, un país d'Europa central.
Hungaria dona nom a un grup d'asteroides d'alta inclinació i baixa excentricitat; que presenten ressonància 9:2 amb Júpiter i 2:3 amb Mart; i que orbiten al voltant del Sol prop del buit de Kirkwood 1:4. El seu espectre mostra la presència de minerals com la enstatita i s'ha suggerit que existeix una relació genètica entre Hungaria, (3103) Eger i l'aubrita. Forma part del grup asteroidal d'Hungaria.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «The Hungaria Group of Minor Planet» (en anglès). Journal of the Royal Astronomical Society of Canada, 84, 1990, pàg. 123-131 [Consulta: 26 maig 2015].

## Enllaços externs

* «(434) Hungaria» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 9 juny 2018].
# L'Amour à la folie

L'Amour à la folie («Estimar fins a la bogeria») és una escultura de Jean-Baptiste Carpeaux de 1869, a partir del grup escultòric La Danse a l'Òpera Garnier de París, obra que va realitzar per l'encàrrec de l'arquitecte Charles Garnier.
El Museu Soumaya de Ciutat de Mèxic, guarda una versió en terracota i una de les reproduccions múltiples en bronze, això últim significa que d'aquesta obra podem trobar una sèrie de còpies arreu del món fetes a partir del motlle original de Carpeaux.

## Història

Originàriament era part del conjunt escultòric La Danse, que tenia com a fi decorar la façana de l'Òpera Garnier.
L'any 1869, a causa d'una profunda crisi econòmica, l'autor va decidir donar-li una existència independent com a obra, es pot dir que d'aquesta obra hi ha dues versions, L'Amour à la folie i Le génie de la Danse («El geni de la Dansa»). Va mantenir l'actitud original del Cupido/Eros i va explorar aquelles parts que quedaven cobertes pel «geni de la dansa».
En ser separada del conjunt escultòric original, el significat de l'obra va canviar. La interpretació que es dona d'ella és que es tracta de com l'amor incita la bogeria, ja que en l'obra es pot veure com Cupido soste én alt, a la mà esquerra un titella, aquest titella és la representació de la bogeria.
Va ser una obra de gran popularitat, cosa que es fa visible a les cartes de l'escriptor estatunidenc Henry James al diari New York Tribune de 1875:
| « | Les finestres de les botigues són ara plenes de reproduccions de les seves [de Carpeaux] figures i busts. Són les més modernes en tota la escultura. | » |
Encara que al contingut global d'aquesta carta, Henry James qüestiona l'art de Carpeaux, també és cert que ens deixa en la literatura un testimoni sobre la presència de les obres de Carpeaux a la vida quotidiana de París d'aquells anys, i l'impacte que van tenir en l'apreciació estètica de l'època.

## Còpies en museus

* Ciutat de Mèxic, Museu Soumaya (terracota i bronze)
* Lisboa, Museu Calouste Gulbenkian (marbre)
* París, Museu d'Orsay (terrracota).

## Referències

* 1 2 3 4 «L'Amour à la Folie» (en anglès). Museu Gulbenkian. Arxivat de l'original el 2016-03-07. [Consulta: 26 febrer 2016].
* ↑ Draper, 2014, p. 153.
* ↑ James, Henry «Parisian Sketches Letters» (en anglès). The New York Tribune, 1875 [Consulta: 26 febrer 2016].
* ↑ «Amour à la folie» (en francès). Musée d'Orsay.

## Bibliografia

* Draper, James David. The Passions of Jean-Baptiste Carpeaux (en anglès). Metropolitan Museum of Art, 2014. ISBN 9780300204315.