OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Judo als Jocs Olímpics d'Estiu de 2024 - Equips mixt

La prova de Judo d'Equips mixt als Jocs Olímpics de París 2024 serà la 2a edició de l'esdeveniment en unes Olimpíades. La prova es disputarà el 3 d'agost de 2024 al Grand Palais Éphémère, ubicat al Camp de Mart de la capital francesa. Aquesta prova mixta es va incorporar per primera vegada als Jocs Olímpics de Tòquio 2020, sent la primera prova per equips en uns Jocs Olímpics.
L'equip de França és la vigent i única campiona de la disciplina olímpica després de guanyar l'or als Jocs Olímpics de Tòquio 2020, en imposar-se a la final a la selecció del Japó. Les medalles de bronze foren pels equips d'Alemanya i Israel.

## Format

Hi haurà, com a mínim 12 equips que competiran en la prova. Cada equip tindrà 6 judokas (3 femenins i 3 masculins) d'una categoria diferent. El format serà d'eliminatòries i també hi haurà la repesca als quarts de final (és a dir l'equip que perdi en aquesta ronda, podrà tornar a competir per la medalla de bronze). Es competirà nació contra nació i hi haurà 6 combats individuals en cada eliminatòria, on cada atleta s'enfrontarà al corresponent de categoria i gènere de l'altre selecció. Cada victòria individual sumarà 1 punt pel seu equip, i el guanyador serà el primer que arribi a 4 punts. Si hi hagués empat a 3 victòries, es faria un sorteig per decidir una nova categoria que desiguali l'eliminatòria.

## Classificació

França, com a país amfitrió té garantida 1 plaça en el torneig d'equips. La resta d'equips es decidiran segons la classificació individual de les diferents categories. En el moment, que una mateixa selecció obtingui la classificació de les 6 judokes en cada categoria establerta, passarà a formar part de la prova d'Equips mixt. S'ha de tenir en compte que cada continent també té una plaça d'invitació per equip que servirà per classificar una 6a atleta per aquesta prova d'equips mixt.

## Referències

* ↑ «Calendari oficial olímpic» (en anglès). Paris 2024. Arxivat de l'original el 1 d’agost 2022. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ «The Judo Mixed Team Event in the Olympic Games. Message from Marius L.Vizer, IJF President» (en anglès). Federació Internacional de Judo, 11-06-2017.
* ↑ «Tokyo 2020 Judo Mixed Team Results» (en anglès). olympics.com.
* ↑ «Judo Mixed-Tema Events» (en anglès). Rookie road. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ «How to qualify for judo at Paris 2024» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 6 juny 2023].
# Christus vivit

Christus vivit (Crist és viu) és una exhortació apostòlica postsinodal del Papa Francesc, escrita en resposta a la XV Assemblea General Ordinària del Sínode dels Bisbes, sobre els joves, la fe i el discerniment vocacional, celebrada del 3 al 28 d'octubre de 2018.
L'exhortació s'adreça "al jovent i a tot el poble de Déu". El document està datat el 25 de març de 2019, dia en què Francesc va signar el text original en castellà mentre visitava la Basílica de la Santa Casa de Maria a Loreto, Itàlia, i es va publicar el 2 d'abril, aniversari de la mort del Papa Joan Pau II, que va ser "el primer Papa que va dirigir una carta als joves l'any 1985 i va ser el Papa que va iniciar les Jornades Mundials de la Joventut". Quan el text es va publicar el 2 d'abril, el Vaticà va proporcionar traduccions a l'italià, francès, anglès, alemany, portuguès i àrab. Encara que no s'ha publicat en llatí, el document pren el títol de la traducció al llatí del seu íncipit (paraules inicials). El Vaticà també ha fet un resum del document d'Andrea Tornielli, director editorial del Dicasteri per a la Comunicació de la Santa Seu.
Francesc va citar el document final del sínode, va parlar del problema dels abusos sexuals, així com d'altres abusos, comesos per "alguns bisbes, sacerdots, religiosos i laics" i va demanar als joves que participin per mantenir els sacerdots fidels als seus vots i les seves vocacions. Va escriure: "Si veus un sacerdot en perill, perquè ha perdut l'alegria del seu ministeri, o busca una compensació afectiva, o està prenent el camí equivocat, recorda-li el seu compromís amb Déu i el seu poble, recorda-li l'Evangeli i insta'l a mantenir el seu rumb, d'aquesta manera, contribuiràs molt a una cosa fonamental: evitar que aquestes atrocitats es repeteixin". El document també reconeixia, entre altres coses, la promoció de la dominació masculina i la protecció clerical dels "membres de l'Església" que que van cometre "abús de poder, l'abús de consciència, abús sexual i financer" contra dones i nens. A més, el document afirmava que l'església havia de reparar la seva reputació entre els joves o arriscar-se a convertir-se en un "museu" si no canviava.

## Referències

* ↑ «'Christus Vivit' — Pope Francis' Post-Synodal Document on Young People, Published on April 2, the Memorial of the Death of Pope John Paul II». Zenit, 02-04-2019.
* ↑ «Loreto: Pope signs Apostolic Exhortation to young people». Vatican News, 25-03-2019.
* ↑ «Christ is alive: Synthesis of the Apostolic Exhortation». Vatican News, 02-04-2019.
* ↑ «Pope calls abuse crisis a 'scourge' in youth doc, omits 'zero tolerance'». Crux, 02-04-2019. Arxivat 2 April 2019$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* 1 2 3 4 Pope Francis. «"Christus vivit": Post-Synodal Exhortation to Young People and to the entire People of God». Libreria Editrice Vaticana, 25-03-2019. [Consulta: 2 abril 2019].
* ↑ , 02-04-2019.
* 1 2 Pullella, Philip «Pope: Church should admit history of abuse of women, male domination». Reuters, 02-04-2019.
# Concentrador de terminals

Els concentradors de terminals, també coneguts com multiplexors de terminals, eren dispositius de maquinari utilitzats per multiplexar múltiples terminals sèrie a una única connexió d'ordinador de maquinari. Eren adaptadors de terminals que permetien als terminals informàtics connectar-se als ordinadors host mitjançant una única interfície.
Exemples de multiplexors de terminals van ser l'IBM 3299 i els multiplexors de terminals fabricats per Gandalf Technologies .

## Multiplexors Gandalf

Gandalf va ser fundada per Desmond Cunningham i Colin Patterson l'any 1971 i va començar el seu negoci des del vestíbul de l'hotel Skyline, que ara és l'hotel Crowne Plaza, d'Ottawa.
Els primers productes de l'empresa eren uns concentradors d'aspecte industrial per a terminals remots que eren suportats per grans multiplexors de terminals al "extrem de l'ordinador". Gandalf es va referir a aquests sistemes com a " PACX ", en analogia amb la PABX de telefonia que proporcionava serveis similars en l'àmbit de la veu. Aquests sistemes permetien a l'usuari "marcar" la caixa de Gandalf i després indicar-li a quin ordinador es volia connectar.
Amb la introducció dels mòdems d'alta velocitat de baix cost a principis de la dècada de 1990, Gandalf es va tornar cada cop més irrellevant. Fins i tot les solucions de màxima velocitat aviat van ser superades per sistemes estandarditzats com v.32bis. Els adaptadors de terminals de baix cost basats en tecnologies RADIUS (i similars) que es connecten a Ethernet van erosionar encara més els seus negocis principals, oferint funcions similars als commutadors PACX i Gandalf es va declarar en fallida el 1997. Mitel va comprar tot el negoci de productes de Gandalf, incloses les propietats intel·lectuals, el fons de voluntat del negoci inclòs el dret exclusiu d'utilitzar el nom a tot el món per 14,9 milions de dòlars; va utilitzar la tecnologia de dades i el personal per ajudar a traslladar la seva divisió PBX al mercat de VoIP.

## Referències

* ↑ «US - IBM Terminal Multiplexer Model 32T» (en anglès americà). www.ibm.com, 09-06-2009. [Consulta: 7 maig 2023].
* ↑ Greenwood, John «BlackBerry Ltd isn't the first Canadian tech company to go from rockstar to (near) ruin». Financial Post, 08-11-2013.
* ↑ , 10-08-1997.
* ↑ «GANDALF TECHNOLOGIES INC 8-K». U.S. Securities and Exchange Commission, 08-08-1997.
# Briançonès

El Briançonès (francès Briançonnais) és una comarca centrada a l'entorn de la ciutat de Briançon al departament dels Alts Alps. Està formada per l'alta vall del riu Durance més amunt de Saint Crépin, de la vall de Guisane, de la vall del Vallouise, de la vall del Clarée i de l'alta vall del Romanche.

## Història

La regió fou agregada al bisbat de Sant Joan de Mauriena al segle vi.
El 1343 el delfí Humbert II va crear la república dels Escartons del Briançonès que va tenir un estatut polític i fiscal especial, del que va gaudir fins a la revolució francesa.

## Economia

Tradicionalment orientada a l'agricultura de muntanya i a la ramaderia, l'economia de la comarca es complementa avui dia amb els esports d'hivern i el turisme estival amb les estacions de Serre-Chevalier i Montgenèvre.
# Forn de calç de la Basseta

El Forn de calç de la Basseta és una obra de Torrebesses (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Forn de calç en un estat de conservació mitjà. Es conserva l'estructura circular, amb murs fets amb carreus irregulars, i la boca, que consisteix en una obertura de forma quadrangular, amb llinda i sense brancals. Donat que la coberta no s'ha conservat es pot observar l'interior de l'olla, que presenta abundant vegetació.

## Referències

* ↑ «Forn de calç de la Basseta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Camí dels Reis

«Camí dels Reis» té aquests significats:
* Camí dels Reis o Ruta dels Reis ruta comercial de vital importància per al Creixent Fèrtil, que unia el Nil amb l'Eufrates creuant la península del Sinaí
* Camí dels Reis (Mallorca). antic camí de Palma, avui asfaltat, convertit en carretera i parcialment urbanitzat, que va de la Indioteria a Gènova
* Estació de Camí dels Reis, estació soterrada del metro de Palma
# Rafael Morales Veloso

Rafael Morales Veloso (Madrid, 17 de setembre de 1892 - Barcelona, 24 d'agost de 1932), conegut també com a Morales II o Meneno, fou un futbolista madrileny de la dècada de 1910, que passà la major part de la seva carrera esportiva a Catalunya.

## Trajectòria

Era germà del també futbolista Antonio Morales. Jugava com a mig ala o extrem dret. Fou jugador de la Gimnástica de Madrid, essent fitxat pel FC Barcelona el gener de 1912, jugant inicialment a l'equip reserva. La temporada 1912-13 fou fitxat pel RCD Espanyol, però acabada la mateixa retornà al Barcelona, on jugà fins a 1915. En total jugà 40 partits amb el club blaugrana. Acabà la seva carrera al CE Sabadell entre 1915 i 1917.

## Referències

* ↑ «PRETEMPORADA, AMISTOSOS, TROFEOS Y HOMENAJES 1911-1912». leyendablanca. Arxivat de l'original el 2016-10-17. [Consulta: 7 maig 2016].
* 1 2 3 4 5 «Rafael Morales». Gran Enciclopèdia Catalana, 23-03-2016. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Revelem nous descobriments dels primers anys de la història del Barça», 03-12-2024. [Consulta: 8 gener 2025].
* 1 2 3 «Los ases que fueron». Mundo Deportivo, 29-09-1930. [Consulta: 7 maig 2016].
* 1 2 3 4 5 6 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Fitxa de R. Morales». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
# Kion Group

Kion Group AG, estilitzat com KION Group, és una empresa multinacional d'equipament logístic amb seu a Frankfurt del Main, Alemanya.
L'estructura de la companyia està dividida en tres segments: vehicles industrials, cadena de subministrament i serveis corporatius. La primera divisió s'encarrega de la fabricació i venda de vehicles industrials sota les marques Linde Material Handling, STILL, Baoli, Fenwick i OM. La segona branca, solucions de cadena de subministrament, s'encarrega de proveir equipament i programari d'automatització de magatzems logístics a través de la marca Dematic. Finalment, el segment de serveis corporatius incorpora els departament de tecnologia de la informació i serveis financers. L'any 2023 el 74% dels ingressos procedien de la divisió de vehicles industrials mentre que la resta provenien del segment de cadena de subministrament.
L'empresa va ser fundada el 24 d'octubre del 2006 com a escissió de les operacions d'equipament logístic de Linde. El 2008 la companyia va vendre un total de 150.000 vehicles industrials, sent el principal fabricant d'aquests vehicles a Europa. El 2024 KION Group tenia una plantilla de 42.325 treballadors, va ingressar un total de 12,5 mil milions de dòlars i va aconseguir un benefici net de 373 milions de dòlars.

## Referències

* ↑ «Kion Group AG KGX.DE». Reuters. Reuters Markets, 09-01-2025. [Consulta: 9 gener 2025].
* 1 2 «KION Group Frankfurt, Germany». Forbes. Forbes Companies, 09-01-2025. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «Annual revenue of the Kion Group between 2015 and 2023, by segment (in million euros)». Statista. Statista Research Department, 30-07-2024. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ Riesenbeck i Perrey, 2009, p. 211.

## Bibliografia

* Riesenbeck, Hajo; Perrey, Jesko. Power Brands: Measuring, Making and Managing Brand Success. Wiley VCH, 2009, p. 274. ISBN 978-3527502820 [Consulta: 9 gener 2025].
# Margarida de Clermont

Margarida de Clermont (1105-1146) fou comtessa d'Amiens, filla d'Adelaida de Vermandois i Renald II de Clermont que havien estat reconeguts comtes pel rei de França el 1118. Adelaida de Vermandois va morir poc després (1119/1122). El seu marit Renald II de Clermont va portar tanmateix el títol per dret uxori i suo jure i per això Adelaida va cedir el comtat a la seva filla Margarida, tinguda amb Renald.
Adelaida s'havia casat en primeres noces amb Hug I el Gran comte de Vermandois († 1102), de qui va tenir nou fills (entre els quals quatre mascles, dels quals el 1118 en vivien encara tres, si bé un era bisbe), però quan va rebre el comtat d'Amiens el 1118 ja era vídua i estava casada des de 1103 en segones noces amb Renald II de Clermont. Amb aquest va tenir la filla Margarida vers el 1105, la qual, a la mort de la mare vers 1119/1121, va recollir la successió tot i les protestes del fill gran del primer matrimoni, Raül I el Valent de Vermandois.
Margarida es va casar tres vegades:
La primera vers 1110 (la Vita Karoli Comitis Flandriæ només diu que fou abans de la seva proclamació el juliol de 1119) amb Carles de Dinamarca, comte de Flandes. Aquest matrimoni fou dissolt i no va deixar fills.
La segona, segons l'historiador Charles du Fresne sieur du Cange, amb Hug II de Campdavaine o Camp d'Avesnes († el 1130 o 1131, que va ser comte de Saint Pol de 1083 a vers 1130 o 1131, i amb el que va tenir dos fills, Raül i Guiu que haurien mort joves. Probablement va tenir una filla de nom Beatriu, tot i que sovint apareix com a filla del primer matrimoni d'Hug II.
Margarida de Clermont es va casar llavors amb Balduí de l'Encre de la qual va tenir una filla que va ser mare de Gautier, senyor d'Heilli, segons un genealogista del temps de Felip August. Segons altres historiadors Margarida de Clermont s'hauria casat amb Teodoric d'Alsàcia però això és dubtós.
Va morir el 1146 i va deixar comtat d'Amiens i els seus altres drets a Beatriu de Saint Pol, que no és clar que fos filla pròpia i segons algunes fonts podria ser filla del primer matrimoni del seu marit Hug II, si bé això trencaria les regles d'herència habituals. Beatriu va aportar els drets heretats a la casa de Boves casant-se amb Robert de Boves, fill de Tomàs de Marle, drets que no foren reconeguts, passant el comtat d'Amiens al pretendent Raül I de Vermandois.

## Notes

* ↑ Histoire manuscrite des comtes d'Amiens, Biblioteca de l'Arsenal (París), cota Ms 3906.

## Referències

Medieval Lands
# Mary Bain

Mary Weiser Bain (nascuda a Ungvár o prop d'Ungvár, Kárpátalja, Hongria, actualment Újhorod, província de Transcarpàcia, Ucraïna, 8 d'agost de 1904 - morta a Nova York, el 26 d'octubre de 1972) va ser una jugadora d'escacs estatunidenca, que tenia el títol de Mestre Internacional Femení des de 1952.

## Biografia

Va néixer en una família jueva assimilada que vivia a l'Hongria subcarpatiana. Sota el nom de Marie Weiserova, el seu manifest d'immigració de Nova York de 1921 enumera la seva adreça anterior com a "Ushorod, Czecho-Sl." o Uzhhorod, que aleshores es trobava a Txecoslovàquia, però també menciona el seu lloc de naixement com "Iadobover" [sic], i el nom modern d'aquesta ciutat no és clar.
Va ser candidata al Campionat del món d'escacs femení els anys 1937 i 1952 i la primera dona nord-americana a representar els Estats Units en una competició d'escacs organitzada.
Es va casar amb Leslie Balogh Bain el 1926, un escriptor, corresponsal de guerra i director de cinema, i va tenir-hi dos fills. Es van divorciar el 1948. A la dècada de 1950, va dirigir un centre d'escacs i una cafeteria al carrer 42 de Manhattan.
Mary Bain va guanyar el Campionat d'escacs femení dels Estats Units el 1951. Bain va rebre el títol de Mestre Internacional Femení el 1952 i va representar el seu país a l'Olimpíada d'escacs femenina de 1963, celebrada a Split.
En torneigs internacionals, va ocupar el cinquè lloc a Estocolm 1937 (va guanyar Vera Menchik) i el 14è a Moscou 1952 (va guanyar Elisabeth Bykova).

## Vegeu també

* Llista de jugadors d'escacs jueus

## Referències

* ↑ Adolf Seitz a Caissa, octubre 1941, pàg. 184.
* ↑ «1921 Immigration manifest for Weiserova, Marie». Ellis Island Foundation. [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ «Women and Chess». Arxivat de l'original el 28 octubre 2009. [Consulta: 26 octubre 2007].
* ↑ World Chess Championship (women) : 1952 Candidates Tournament

## Bibliografia

* Sunnucks, Anne. The Encyclopaedia of Chess. Hale, 1970. ISBN 0709110308.
* Whyld, Kenneth. Guinness Chess, The Records. Guinness Publishing Ltd, 1986. ISBN 0851124550.

## Enllaços externs

* Olimpíada d'Split 1963 a OlimpBase
# Liu Yuan (Han Zhao)

Liu Yuan (劉淵) (mort el 310), nom de cortesia Yuanhai (元海), formalment Emperador Guangwen de Han (Zhao) (漢(趙)光文帝) va ser l'emperador fundador de l'estat xinès/xiongnu de Zhao anteriors.
Liu Yuan era membre de la noblesa xiongnu, com un descendent de clan reial dels chanyus de Luanti (欒提), que, juntament amb la seva gent, havien estat durant llarg temps vassalls de la Dinastia Han, i dels seus estats successors de Cao Wei i la Dinastia Jin (265-420). En el tardà Cao Wei o inicis de l'època dels Jin, els nobles xiongnu els nobles al·legaven que ells tenien ascendència de la dinastia Han també—a través d'una princesa que s'havia casat amb el primer gran Chanyu, en la història Xiongnu, Modu Shanyu, i que més tard va canviar el seu cognom a Liu, el mateix nom que el del clan imperial Han. El pare de Liu Yuan, Liu Bao, havia estat fill d'un dels últims chanyus, Yufuluo, i el nebot del darrer chanyu Huchuquan (abans que Cao Cao abolís el post en el 216 i dividís els xiongnu en cinc tribus (bu, 部)), i ell tenia el comandament de la Tribu Esquerra (左部). La mare de Liu Yuan, la Dama Huyan, (呼延) semblava ser d'una família noble, i havia estat probablement l'esposa de Liu Bao i no una concubina, encara que això no és clar del tot, encara que altres fonts indiquen que es tractava d'un nom assignat per Cai Wenji. Com totes les cinc tribus s'havien establit al sud de l'actual Shanxi, eixe sembla probable el lloc on Liu Yan va nàixer i es va criar.
Emperador Guangwen de Han (Zhao)Casa de Liu Mort: 310 :
| Títols de regnat |||
| VacantÚltim títol en mans deEmperador Gaozu de Han | Rei de Han 304–308 | Succeït per: Ell mateix |
| Precedit per: Ell mateix | Emperador de Han Zhao 308–310 | Succeït per: Liu He |
| Títols en pretensió |||
| Precedit per: Emperador Hui de Jin | — TITULAR — Imperi de la Xina reclamant descendència reial 304–310 Raó pel fracàs succeint: Aixecament Wu Hu | Succeït per: Liu He |
# Urocolius

Urocolius és un gènere d'ocells de la família dels còlids (Coliidae).

## Descripció

Fan uns 32 cm de llarg, són ocells omnívors, s'alimenten d'insectes, petits milpeus i material vegetal. L'Urocolius indicus en particular menja una gran quantitat de fruita, fulles, cabdells, flors, nèctar i material similar.
U. archiaci, U. consobrinus i U. paludicola són 3 tàxons descrits a partir de restes fragmentàries del Miocè inferior trobades a Sant Girand, França. La història taxonòmica és complicada, sent descrita inicialment com a picots i diversament fusionada i dividida. Avui es creu que almenys 2 pertanyen al gènere prehistòric Limnatornis. De vegades tots estan units sota el primer dels tres noms, encara que no és clar amb quina justificació. El mateix raciocini presumiblement s'aplica a restes similars trobades però no descrites en estrats del Miocè tardà a Kohfidisch (Àustria).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* ocell ratolí de clatell blau (Urocolius macrourus).
* ocell ratolí cara-roig (Urocolius indicus).

## Referències

* ↑ Maclean, Gordon Lindsay. Roberts' Birds of Southern Africa (en anglès). New Holland, 1993. ISBN 978-0620175838.
* ↑ Mlíkovský, Jirí «Part I:Europe». Cenozoic Birds of the World. Ninox Press [Praga], 2002, pàg. 147.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Mousebirds, Cuckoo Roller, trogons, hoopoes, hornbills – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 19 desembre 2024].
# Amel-Marduk

Amel-Marduk ( - 560 aC)
o també Awil-Marduk o Evil-Merodach va ser el tercer rei de la Dinastia Neobabilònica o Caldea que va regnar a Babilònia entre els anys 562 aC i 560 aC. Era fill de Nabucodonosor II, al que va succeir en el tron. Al cap de dos anys va ser deposat i mort pel seu cunyat, gendre de Nabucodonosor, Neriglissar, en una conspiració de palau.
Es conserven mol poques fonts que parlin del regnat d'Amel-Marduk i de les seves actuacions com a rei. Originàriament portava el nom de Nabu-shum-ukin, i no era el fill gran de Nabucodonosor quan va ser nomenat príncep hereu i successor d'aquell rei. No és clar perquè el seu pare el va nomenar successor, i a més sembla que hi va haver dissensions entre el dos, possiblement hi va haver un intent d'Amel-Marduk de prendre el tron a Nabucodonosor quan encara era viu. Després de la conspiració Amel-Marduk va ser empresonat, i és possible que ho fos conjuntament am el rei Jeconies de Judà. Nabu-shum-ukin va canviar el seu nom pel d'Amel-Marduk en ser alliberat, possiblement en reverència al déu Marduk al que havia pregat pel seu alliberament. Se sap que va realitzar algunes obres de construcció a la ciutat de Babilònia i a altres llocs, sense que això estigui ben establert. Els babilonis no sembla que n'estiguessin gaire contents del seu govern, ja que fonts babilòniques posteriors al seu regnat el qualifiquen d'incompetent.
Va treure de la presó a Jeconies després de 37 anys d'empresonament, segons diuen el Segon llibre dels Reis i el profeta Jeremies, i va fer seure al rei Jeconies a la seva taula cada dia fins a la seva mort, a mans de Neriglissar l'any 560 aC.

## Referències

* ↑ Da Riva, Rocio. The Inscriptions of Nabopolassar, Amel-Marduk and Neriglissar. [s.l.]: Walter de Gruyter, 2014, p. 23. ISBN 9781614513568.
* ↑ Flavi Josep. Contra Apió, I, 20
* ↑ Beaulieu, Paul-Alain. A history of Babylon, 2200 BC-AD 75. Chichester, W. Sussex: John Wiley & Sons, Ltd, 2018, p. 237. ISBN 9781405188999.
* ↑ Segon llibre dels Reis, XXV, 27
* ↑ Llibre de Jeremies, LII, 31