OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Maimó de Tàrrega

Casa Maimó de Tàrrega és una obra modernista de Tàrrega (Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local. És un edifici emmarcat dins el corrent modernista amb una ornamentació neogòtica en alguns elements ornamentals.

## Descripció

És un edifici estructurat en planta baixa i dos pisos. Totes les obertures creades a les dues façanes visibles de l'edifici estan disposades seguint un eix estructural molt regular entre elles, compost d'eixos verticals. Presenta una solució en xamfrà. S'hi crea una torratxa que sobresurt de la resta de l'edifici amb la superposició de dues plantes més i el coronament d'un pinacle, que fa de xarnera a les dues façanes. El prisma és cobert de teula vidriada d'un color vermellós.
Tot el mur està fet amb carreus de pedra regulars, disposats sobretot en els tancaments. S'utilitza ferro forjat a les baranes dels balcons i teula àrab a la coberta plana.
La planta baixa està disposada mitjançant cinc arcades de mig punt junt amb l'entrada principal (en arc de mig punt), que es troba a la zona central inferior del pinacle. En el timpà d'aquests portals hi ha reixes de ferro forjat, dissenyades igual que la porta pel mateix arquitecte de l'edifici. Una cornisa separa la planta baixa de la resta de l'edifici modernista.
Les dues plantes superiors s'estructuren de la mateixa manera pel que fa a les obertures. Hi ha cinc finestres per façana i pis. Cada una d'elles és idèntica tipològicament: aporten un trencaaigües destacable que finalitza en dues petites mènsules a banda i banda. Solament unes quantes finestres allindades tenen la sortida en una balconada amb barana de forja.
En total hi ha vuit finestres amb balcó, sense comptar les dues obertures centrals de la torratxa, que també en tenen. La coberta és amb teules àrabs i està sostinguda per un bigam fet amb cabirons de fusta treballada en la seva part exterior que sobresurten respecte del mur de la façana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Casa Maimó de Tàrrega». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Depressio Hellespontica

Depressio Hellespontica és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -59.71 ° latitud N i 20 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a ladepressió dels Hel·lespont, depressió al sud-oest dels Dardanels.

## Referències

* ↑ "Depressio Hellespontica". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Conversa

La conversa és la forma oral més habitual de la comunicació humana i s'estructura en torns de paraula, que els interlocutors prenen de manera lliure, però tenint en compte les regles de cessió, manteniment i petició del torn. En aquest sentit, les persones que prenen part d'una conversa s'expressen i escolten els seus interlocutors alternativament. En aquest procés comunicatiu, en proporció ben desigual, intervé, d'una banda, la informació transmesa per mitjà del llenguatge verbal (paraules, interjeccions, onomatopeies, frases, etc.), i de l'altra, la informació transmesa pel llenguatge no verbal (mirada, gesticulació, to de veu, velocitat a què es parla, etc.), elements que poden variar d'una cultura a una altra. La manifestació i la interpretació correctes d'aquest conjunt de senyals verbals i no verbals fan que una conversa s'efectuï d'una manera eficaç.

## Conversa col·loquial i conversa formal

En les converses col·loquials (que són les que mantenim cada dia amb persones de confiança, familiars, amics, i sobre un tema quotidià) solem utilitzar un vocabulari senzill, amb una tendència a utilitzar expressions no formals, barbarismes, repeticions de paraules, frases sense acabar, etc. Té un paper molt destacat la comunicació no verbal.
En canvi en les converses formals (que són aquelles que mantenim amb persones amb qui no tenim molta confiança) el vocabulari és més precís i la construcció de les frases més acurada.
Viccionari
# Magatzem al carrer Sant Pelegrí, 59 (Tàrrega)

El Magatzem al Carrer Sant Pelegrí, 59 és un edifici noucentista de Tàrrega (Urgell) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És un exemplar representatiu d'una sèrie de magatzems en aquest sector construïts aproximadament a la mateixa època i que dins de la seva senzillesa busquen una harmonia entre les diferents obertures i un coronament que sovint s'escapa de l'escalonat convencional. Està construït amb carreus la part baixa i arrebossat l'altra. L'edifici és del 1928. Actualment només es conserva part baixa de la façana. La resta de l'edifici, ha estat molt modificat, afegint-hi tres pisos a l'immoble i eliminant el coronament de la façana.

## Referències

* ↑ «Magatzem al Carrer Sant Pelegrí, 59». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Dioscuria

Dioscuria és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 49.67 ° latitud N i 40 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Dioscúrias, colònia de Milet, a la costa oriental de l'Euxí.

## Referències

* ↑ "Dioscuria". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Tricolomatàcies

Les tricolomatàcies (Tricholomataceae) són família de fongs agaricals. Tenen espores blanques i esporocarps de capell carnós, de làmines mai decurrents, i de cama central, sense vel ni anell; la majoria són terrícoles.
El nom tricholomées (francès) va ser creat el 1876 per Ernest Roze (1833-1900), però aquest nom no és pas vàlid, per no tenir sufix llatí. Tot i que molts autors van utilitzar el nom llatí, només el 1983 el micòleg txec Zdeněk Pouzar va publicar una diagnosi correcte i, per tant, un nom de família vàlid. Entre més de vint-i-quatre noms finalment es va confirmar Tricholomataceae el 2006. Arnolds i Bas també inclouen el gènere Hygrophorus en aquesta família, encara que aquesta classificació no és acceptada per la majoria del taxonomistes dels fongs.

## Referències

* 1 2 «Tricolomatàcies». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Chapter III Nomenclature of Taxa According to Their Rank Section 2. Names of Families and Subfamilies, Tribes and Subtribes Article 18» (en anglès). International Code of Botanical Nomenclature. International Association for Plant Taxonomy., 12-02-2001.
* ↑ Pouzar, Zdeněk «Taxonomic and nomenclatural notes on some families of larger fungi.» (en anglès). Ceská Mykologie, 37, 3, 1983, pàg. 172-176.
* ↑ Matheny, P. Brandon; Curtis, Judd M.; Hofstetter, Valérie; Aime, M. Catherine; Moncalvo, Jean-Marc «Major clades of Agaricales: a multilocus phylogenetic overview» (en anglès). Mycologia, 98, 6, 11-2006, pàg. 982–995. DOI: 10.1080/15572536.2006.11832627. ISSN: 0027-5514.
* ↑ Sánchez-Garcia et alii, 2014, p. 993-994.
* ↑ Arnolds, Eef «Notes on Hygrophoraceae – VII: on the taxonomy and nomenclature of some species of Hygrophorus» (en anglès). Persoonia, XIII, 1, 1986, pàg. 69-76.
* ↑ Bas, C. Flora agaricina neerlandica : critical mongraphs on families of agarics and boleti occurring in the Netherlands (en anglès). volum 2: Plutaceae, Tricholomatacea. Lisse (Rotterdam): A.A. Balkema, 1990, p. 137 ss.. ISBN 90-6191-861-8.

## Bibliografia

* Sánchez-García, Marisol; Matheny, P. Brandon; Palfner, Götz; Lodge, D. Jean «Deconstructing the Tricholomataceae (Agaricales) and introduction of the new genera Albomagister, Corneriella, Pogonoloma and Pseudotricholoma» (en anglès). Taxon, 63, 5, 29-10-2014, pàg. 993–1007. DOI: 10.12705/635.635.3.
# Quaga

La quaga (Equus quagga quagga) és una subespècie extinta de la zebra comuna, antigament molt nombrosa a la província del Cap de Sud-àfrica i a l'Estat Lliure d'Orange. Diferia d'altres zebres en el fet que tenia les ratlles típiques de les zebres únicament a la part davantera del cos. Al mig del cos, les ratlles es tornaven més vagues i els espais que les separaven esdevenien més amples i la part posterior del cos era simplement de color marró. El seu nom ve d'una paraula khoikhoi per a dir «zebra» i és una onomatopeia, car es diu que s'assembla al bram que feia la quaga.
L'única quaga que fou fotografiada en vida fou una egua del Zoo de Regent's Park a Londres. I la darrera quaga va morir a l'Artis Magistra Zoo d'Amsterdam el 12 d'agost del 1883.
Un grup anomenat Quagga Project va treballar per aconseguir «ressuscitar» les quagues. Això és possible donat que es va descobrir que aquests eren una subespècie de les zebres i, per tant, tot el material genètic que els caracteritzava està present en l'actual població de zebres. Gràcies a això van poder obtenir animals amb l'aparença de les quagues utilitzant selecció artificial. Els detractors del projecte asseguren que aquests espècimens únicament són zebres que semblen quagues però que es diferencien d'aquestes per les adaptacions al medi i comportament.

## Referències

* ↑ «quaga». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 13 novembre 2024].
# Vigna unguiculata

La Vigna unguiculata, també coneguda com fesolí, fesolet o mongeta xinesa, és una de les diverses espècies de plantes lleguminoses cultivades dins el gènere Vigna. Es reconeixen quatre subespècies cultivades:
* Vigna unguiculata subsp. cylindrica Catjang
* Vigna unguiculata subsp. dekindtiana
* Vigna unguiculata subsp. sesquipedalis Mongeta Yardlong
* Vigna unguiculata subsp. unguiculata Pèsol d'ull negre
Vigna unguiculata són una de les lleguminoses cultivades més importants de les zones tropicals semiàrides cobrint Àsia, Àfrica (d'on sembla originària), Sud d'Europa i Amèrica central i del sud. És una espècie tolerant a la secada i a la calor i s'adapta millor que altres cultius de lleguminoses als llocs càlids i secs. També fa la fixació del nitrogen pels seus nòduls de les arrels i creix bé en sòls pobres amb més del 85% de sorra i menys del 0,2% de matèria orgànica i baixos nivells de fòsfor. A més tolera l'ombra i, per tant, compatible amb el conreu associat amb moresc, mill, sorgo, canya de sucre, i cotó. Això el fa un conreu important en l'economia de subsistència de la sabana seca i l'Àfrica subsahariana.
Al sud dels Estats Units els “cowpeas” són un aliment comú on sovint també s'anomenen field peas (pèsols de camp).

## Descripció

És una característica distintiva el tenir les tavelles molt llargues i primes (fins a 25 cm de llargada). És una espècie herbàci, prostrada, enfiladissa o erecta anual. La planta fa de 15 a 80 cm d'alçada. Les fulles són alternades, trifoliades amb pecíols de 5 a 25 cm de llarg. La inflorescència és racemosa amb les flors blanques, de color crema, grogues, malves o porpres. Les llavors són de mida i color variable amb la forma quadrada o oblonga. Normalment hi ha unes 5.000-12.000 llavors/kg.

## Cuinat tradicional

A Sri Lanka, es couen de maneres diverses. Un sistema és coure-les amb llet de coco.

## Referències

* ↑ «Mongeta xinesa: Vigna unguiculata».
* ↑ «Field Crops Research» (en anglès). ScienceDirect, 84, 10-2003. DOI: 10.1016/S0378-4290(03)00148-5.
* ↑ Blade, 2005
* ↑ «Cowpea with coconut milk». Cecilia Carvalho. Arxivat de l'original el 2011-2-2.

## Enllaços externs

* Crop Wild Relatives Gap Analysis Portal Arxivat 2011-07-25 a Wayback Machine. reliable information source on where and what to conserve ex-situ, regarding Vigna genepool
* Cowpea research at the International Institute of Tropical Agriculture (IITA)
* Network for Genetic Improvement of Cowpea for All (NGICA)
# Virus de la verola bovina

El virus de la verola bovina (en anglès: cowpox virus, (CPXV)) és un virus que causa una malaltia a la pell que es manifesta en forma de butllofes vermelles i que es transmet per contacte d'animals infectats als éssers humans. Està relacionat amb el virus vacuna (Vaccinia virus) i amb el virus de la verola (Variola virus). Quan s'ha guarit, la persona és immune a la verola. Aquesta malaltia era freqüent entre les dones lleteres, les quals s'infectaven en estar en contacte amb les mamelles de les vaques i, per tant, aquestes persones quedaven immunitzades de la verola forma natural.
El virus de la verola bovina es va utilitzar amb èxit per a la primera vacunació contra la verola. La paraula "vacunació", la va utilitzar per primera vegada per Edward Jenner l'any 1796 i prové de l'arrel llatina vacca, que significa "vaca", o de la paraula llatina vaccinia, que significa "verola de la vaca". Les campanyes modernes de vacunació, tanmateix, es van fer mitjançant el virus vacuna. Històricament s'ha considerat que ambdós virus (virus vacuna i verola bovina) eran el mateix, però en l'actualitat es consideren espècies de virus diferents.

## Biologia

El virus de la verola bovina es troba a Europa i principalment al Regne Unit. Les infeccions humanes són molt rares actualment i la majoria de les vegades es contreuen dels gats domèstics. Aquest virus no es troba de forma comuna a les vaques; els reservoris del virus són els rosegadors del boscos, en particular els de la família Cricetidae. Són d'aquests rosegadors d'on els gats domèstics contrauen els virus.
Els símptomes en els gats inclouen lesions en la cara i el coll, les potes i de forma menys comuna, infeccions del tracte respiratori superior. Els símptomes de la infecció en els humans són lesions pustulars localitzades, generalment a les mans o circumscrites al punt d'introducció. El període d'incubació és de nou a deu dies. Aquest virus és prevalent a finals de l'estiu i la tardor.

## Referències

* ↑ Huygelen C «Jenner's cowpox vaccine in light of current vaccinology» (en dutch; flemish). Verh. K. Acad. Geneeskd. Belg., 58, 5, 1996, pàg. 479–536; discussion 537–8. PMID: 9027132.
* ↑ Mansell, Joanne K.;Rees, Christine A.. «Cutaneous manifestations of viral disease». A: August, John R. (ed.). Consultations in Feline Internal Medicine Vol. 5. Elsevier Saunders, 2005. ISBN 0-7216-0423-4.

## Enllaços externs

* Jenner's cowpox vaccine in light of current vaccinology
# Granota de Greta Thunberg

La granota de Greta Thunberg (Pristimantis gretathunbergae) és una espècie de granota tropical de la família Craugastoridae, endèmica de Panamà. Fou descrita el gener de 2022 i porta el seu nom en honor a l'activista mediambiental sueca Greta Thunberg.
Viu en petites basses d'aigua a l'interior de bromèliacies que creixen als boscos nebulosos del mont Chucantí i altres muntanyes de la regió de Darién i del centre del Panamà. És l'única granota tropical amb els ulls negres de tot l'Amèrica Central. El seu hàbitat és molt reduït i, per tant, se la considera una espècie vulnerable.
L'exemplar tipus va ser descobert per un equip internacional de biòlegs liderat pel panameny Abel Batista i el suís Konrad Mebert al Cerro Chucantí, una reserva natural privada situada a la província de Darién. La proposta de nom és resultat d'una subhasta dels drets d'anomenar algunes espècies noves per a la ciència impulsada per Rainforest Trust, una organització ambiental sense ànim de lucre amb seu als Estats Units centrada en la compra i protecció de terres tropicals per a conservar estratègicament les espècies amenaçades.

## Referències

* ↑ Mebert, Konrad; González-Pinzón, Macario; Miranda, Madian; Griffith, Edgardo; Vesely, Milan «A new rainfrog of the genus Pristimantis (Anura, Brachycephaloidea) from central and eastern Panama» (en anglès). ZooKeys, 1081, 10-01-2022, pàg. 1–34. DOI: 10.3897/zookeys.1081.63009. ISSN: 1313-2970. PMC: 8763812. PMID: 35087294 [Consulta: 12 gener 2022].
* ↑ «New species of rain frog named in honour of Greta Thunberg» (en anglès britànic). Innovation News Network, 11-01-2022. Arxivat de l'original el 2022-01-11. [Consulta: 13 gener 2022].
* 1 2 «Descubren una nueva especie de rana en Panamá y la bautizan Greta Thunberg» (en castellà). EFE Verde, 11-01-2022. Arxivat de l'original el 2022-01-13. [Consulta: 20 juny 2022].
# Sant Marçal de la Figuerosa

Sant Marçal de la Figuerosa és una ermita de la Figuerosa, al municipi de Tàrrega (Urgell), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una ermita que exteriorment és d'obra vista amb tots els carreus de pedra visibles i amb una bona estereotomia. La façana és senzilla, completament llisa i només trencada per la porta d'accés de mig punt. Cal destacar l'escut que hi ha a la llinda de la porta. Centralment, a la part superior hi ha un petit campanar d'espadanya d'un sol arc. El sostre és a dos vessants. Interiorment, és de nau única només trencada a la banda esquerra per una petita capella lateral. L'absis és poligonal.

## Referències

* ↑ «Sant Marçal de Tàrrega». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Hiddekel (albedo)

Hiddekel és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 14.83 ° latitud N i 15 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Hiddekel, segons la Bíblia, un dels quatre rius del Jardí de l'Edèn que correspon al riu Tigris.

## Referències

* ↑ "Hiddekel (albedo)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# FCBotiga

La FCBotiga és la botiga oficial del Futbol Club Barcelona inaugurada el 22 de desembre del 1998. La botiga principal, anomenada FCBotiga Megastore, ubicada a la mateixa esplanada del Camp Nou, es va reinaugurar el gener de 2003 després d'una forta inversió econòmica per tal de millorar l'aspecte, la funcionalitat i l'espai de 2100 m². El rècord de visitants en un dia es va assolir el 23 de maig de 2009 amb 21.200 visites. La facturació el 2008 va ser de 30 milions d'euros.

## Dades tècniques

* Superfície: 2100 m²
* Planta 0: Producte FCB Nike i futbol
* Planta -1: Calçat i tèxtil, estampacions, llicències FCB, taller de fotografies, taller de vides i llaminadures.
* Nombre de caixes: 19
* Empleats: 25
* Visitants anuals: 1.500.000
* Ubicació: Accessos 7 i 9 del Camp Nou
* Telèfon i fax: 93 409 02 71 - 93 490 69 26
* Horaris: De dilluns a dissabte, de 10 a 19 hores.
* Diumenges i festius, de 10.30 a 14.30 hores.

## Botigues oficials

El 2011 hi havia dotze botigues a Catalunya, una a Gran Canària i el club estava pensant a obrir botigues a Nova York i Pequín.
* FCBotiga Centre Comercial Maremàgnum (Barcelona)
* FCBotiga Ronda Universitat/Plaça Catalunya (Barcelona)
* FCBotiga Jaume I (Barcelona)
* FCBotiga Aeroport de Barcelona (Barcelona)
* FCBotiga Estació de Barcelona-Sants (Barcelona)
* FCBotiga Lloret de Mar (Passeig marítim)
* FCBotiga Platja d'Aro
* FCBotiga La Jonquera
* FCBotiga Las Palmas de Gran Canaria (Centre Comercial Las Arenas)
Tancades:
* FCBotiga Sagrada Família (Barcelona)

## Referències

* ↑ Joan Poquí i Joan Josep Pallàs. «Ampliarán la Botiga del Camp Nou». Mundo Deportivo, 18-02-2012. [Consulta: 26 desembre 2015].
* ↑ «La nueva FCBotiga, "la mejor de un equipo de fútbol", según Rosell». Mundo Deportivo, 19-12-2013. [Consulta: 26 desembre 2015].
* ↑ «La Megastore FCBotiga ya es una realidad». Sport, 18-12-2013. [Consulta: 26 desembre 2015].
* ↑ «Una botiga de rècord». FCBarcelona, 06-06-2009. [Consulta: 26 desembre 2015].
* ↑ «El triplet impulsa les FCBotigues». FCBarcelona, 13-07-2009. [Consulta: 26 desembre 2015].
* ↑ «El Barça estudia abrir tienda en Nueva York y Pekín». Sport, 17-04-2011. Arxivat de l'original el 16 d’agost 2011. [Consulta: 26 desembre 2015].
* ↑ «Aeroport de Barcelona-El Prat». Aena.
* ↑ «La tienda del Barça en Sagrada Família cierra esta semana por la presión vecinal». La Vanguardia, 02-12-2014. [Consulta: 26 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Botiga Online
* Plana oficial de la botiga a la web del Barça Arxivat 2011-09-06 a Wayback Machine.
# Doctrina Kirkpatrick

La Doctrina Kirkpatrick va ser una doctrina política exposada per l'Ambaixadora dels Estats Units Jeane Kirkpatrick davant les Nacions Unides en els anys vuitanta del S. XX per a justificar, en el context de la Guerra Freda, el suport dels EUA a dictadures anticomunistes del Tercer Món. Kirkpatrick assegurava que els estats pro-soviètics eren règims totalitaris mentre les dictadures pro-occidentals eren règims autoritaris. Kirkpatrick indicava que els règims totalitaris eren més estables que els règims autoritaris i, per tant, tenen una major propensió a influir els estats veïns.
El principi de Kirkpatrick que els règims totalitaris són més estables que els règims autoritaris ha estat durament criticat des de la caiguda de la Unió Soviètica en 1991, especialment perquè Kirkpatrick predeia que el sistema soviètic duraria dècades. Els seus defensors diuen que la Unión Soviètica va caure només per la constant oposició Occidental dirigida pels EUA contra el Comunisme durant la Guerra Freda. Aquests també argumenten que la transició del totalitarisme a la democràcia en el Bloc de l'Est no va ser una transició suau com passa normalment amb les transicions d'altres estats autoritaris cap a la democràcia.
Segons Kirkpatrick, els règims autoritaris solament tracten de controlar i/o castigar la conducta dels seus ciutadans, mentre que els règims totalitaris van més enllà d'això procurant controlar els pensaments dels seus ciutadans, utilitzant propaganda, rentada de cervell, reeducació, espionatge a particulars i la repressió política massiva basada en la ideologia de l'estat. La Unió Soviètica, especialment durant el mandat de Stalin i l'Alemanya nazi són citats com a exemples d'arquetips de règims totalitaris.
Els règims totalitaris també sovint procuren soscavar o destruir les institucions tradicionals de la comunitat (per exemple, la religió, o encara la institució familiar), mentre els règims autoritaris usualment no pretenen danyar tals institucions. Per aquesta raó, Kirkpatrick argumenta que el procés de restauració de la democràcia és més fàcil en ex-estats autoritaris que en ex-estats totalitaris. També diu que els estats autoritaris són més dòcils a la reforma gradual en una direcció democràtica que els estats totalitaris.
La Doctrina Kirkpatrick va ser molt influent durant la presidència de Ronald Reagan. L'administració Reagan va donar diferents graus de suport a dictadures anti-comunistes, com les de Guatemala (en 1985), Filipines (en 1986), i Argentina (en 1983), i va armar els mujahidins a l'Afganistan, UNITA a Angola, i la Contra a Nicaragua, per a destruir els règims comunistes en aquests països.