OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joanhuix

Joanhuix és una masia de Sant Hilari Sacalm (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia adossada a un altre edifici més recent, que està situada en un terreny amb desnivell, als afores de Sant Hilari Sacalm, molt a prop del Castell de Villavecchia.
L'edifici, de planta baixa, pis i golfes, està cobert per una teulada a doble vessant, desaiguada als laterals.
A la façana principal, a la planta baixa, hi ha la porta d'entrada en arc de mig punt format per dovelles i els brancals de carreus de pedra. Al costat esquerre, hi ha una porta amb llinda monolítica i brancals de carreus de pedra i maons a la part inferior, cosa que fa pensar que potser en origen era una finestra. Al costat dret, dues finestres amb brancals, llinda i ampit de pedra.
Al primer pis, hi ha cinc finestres amb brancals, llinda i ampit de pedra, situades en el mateix eix d'obertura que les de la planta baixa, excepte la finestra de l'extrem dret, que no té cap finestra a la planta baixa.
A les golfes, tres obertures en correspondència amb el mateix eix de la porta d'entrada i les dues obertures que la flanquegen a la planta baixa.
Els murs són de maçoneria, i la façana està arrebossada i pintada de color blanc, si bé el mal estat de conservació deixa veure el treball de maçoneria. A la façana principal, a l'altura del segon pis, hi ha un rellotge de sol.
Adossada a la casa, al costat dret hi ha la pallissa, i al darrere les quadres.

## Història

El mas està documentat des del segle xvi, ja que apareix en un fogatge del 1553. La data 1782, inscrita en una llinda indica que es feren refromes en aquest moment. El mas va ser la masoveria de Villlavecchia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Joanhuix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Castell de Moragues

El Castell de Moragues és una masia de Sant Hilari Sacalm (Selva) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia aïllada, situada als afores del nucli urbà de Sant Hilari Sacalm, on s'hi arriba agafant l'últim trencall que hi ha a mà dreta, just abans de la sortida a l'Eix i Arbúcies. L'edifici consta de tres cossos diferenciats: dos d'allargats al centre i al costat dret, coberts per una teulada (de diferent nivell) a una vessant desaiguada a la façana, i un cos quadrangular al costat dret, cobert per una teulada a doble vessant. Tots els cossos consten de planta baixa i pis, i es troben adossats al terra, de manera que per la façana posterior només és visible la façana del pis.
El cos lateral esquerre, a la façana lateral esquerra, hi ha una gran obertura a l'altura del pis, amb llinda de fusta i brancals de carreus de pedra. Al costat esquerre de la porta hi ha una finestra amb llinda monolítica i brancals fets de maons.
A la façana d'aquest cos, a la planta baixa, hi ha dues portes en arc de llinda i entremig una petita obertura; i al pis dues finestres amb brancals, llinda i ampit de pedra. Al pis també hi ha una gran obertura tancada amb maons. Un contrafort reforça el costat dret del cos, just allà on comença el cos central.
Al cos central, hi ha dues petites obertures a la planta baixa, i una finestra amb les impostes que ajuden a la llinda monolítica a salvar la llum. Un contrafort reforça l'angle dret.
Adossat, al costat dret, lleugerament més endarrere, hi ha un altre cos, amb una porta en arc de llinda a la planta baixa i dues finestres amb brancals, llinda i ampit de pedra al pis. També hi ha un contrafort reforçant l'extrem del cos.
A les façanes posteriors, pràcticament no hi ha obertures.
Els murs són de maçoneria i les cadenes cantoneres de carreus de pedra.
Davant per davant de la casa hi ha un pou fet de maons, i una caseta amb els murs de maçoneria (segurament d'ús agrícola-remader).

## Història

El mas ja apareix esmentat en la dotació de l'església el 1199 i en el fogatge del 1553, moment del que dataria l'edifici que s'ha mantingut fins avui amb poques modificacions. En aquesta casa nasqué el general Moragues, heroi de la Guerra de Successió.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «Castell de Moragues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Can Torrent (Espinelves)

Can Torrent és una casa d'Espinelves (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Casa entre mitgeres, orientada a llevant i coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana.
Consta de planta baixa i dos pisos. A la planta s'obre un portal dovellat de pedra foguera, amb dues finestres laterals emmarcades per carreus de pedra i protegides per reixes de ferro. Al primer pis n'hi ha dues més, descentrades de l'eix central i petits ampits de pedra.
El mur és arrebossat i pintat. Cal remarcar les obertures.
L'estat de conservació és bo, ja que ha estat rehabilitada.

## Història

Casa de carrer que, segons consta a la llinda central del portal, fou ampliada o construïda al segle xviii (1760).
Durant el segle xviii i XIX, Espinelves conegué la seva màxima esplendor demogràfica amb 64 i 111 famílies respectivament.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Torrent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2017].
# Cal Mas (Santa Maria d'Oló)

Cal Mas és una obra de Santa Maria d'Oló (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un casal amb estructura de masia, amb barri inclòs, situada en un extrem del nucli del poble. Té dos accessos: pel cantó nord (que dona al carrer i que manté la tipologia de casa de poble de 2 plantes) i pel cantó de llevant (que manté totes les característiques d'una casa de pagès de 3 plantes). La coberta és a doble vessant, irregular, amb el carener perpendicular a aquesta façana. Els baixos queden centrats per un portal de mig punt adovellat amb grans carreus. Part dels baixos són porxats. A l'habitatge, la finestra principal ha estat transformada en un ampli balcó. Les altres dues obertures són també adovellades amb grans carreus. Al cantó de migdia un contrafort protegeix la casa del cingle. La asimetria de la façana de ponent fa pensar en un nucli inicial quadrat al que s'ha afegit la porxada.

## Història

La casa consta en el fogatge de 1515. L'estructura del mas té poc d'aquest moment i es deu sobretot a reformes efectuades al XVII- XVIII en el moment de consolidació del poble en un extrem de la carena. És curiós que s'hagi mantingut la tipologia de casa de pages quan el que predominen són les petites cases rectangulars de dues plantes... les reformes del segle xviii venen confirmades per les llindes de 1724 i 1753.

## Referències

* 1 2 «Cal Mas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Moviment per una Eslovàquia Democràtica

El Moviment per una Eslovàquia Democràtica (en eslovac Hnutie za Demokratické Slovensko, HZDS), posteriorment Partit Popular - Moviment per una Eslovàquia Democràtica (Ľudová strana – Hnutie za Demokratické Slovensko, ĽS-HZDS) va ser un partit polític conservador nacional d'Eslovàquia, hegemònic durant la primera etapa del país després de la Revolució de vellut.
El seu cap va ser Vladimír Mečiar, qui fou primer ministre d'Eslovàquia en dos governs de coalició, del 1992 fins al 1998. Després de les eleccions de 2006 va tornar a formar part d'un nou gabinet, però en les posteriors eleccions legislatives va perdre tota representació parlamentària, el que va acabar provocant la seva dissolució el 2014.

## Resultats electorals
### Consell Nacional

| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 1992 | Vladimír Mečiar | 1,148,625 | 37.26% (#1) | 74 / 150 | | Coalició |
| 1994 | Vladimír Mečiar | 1,005,488 | 34.94% (#1) | 58 / 150 | | Coalició |
| Coalició amb el Partit dels Camperols d'Eslovàquia, que obté 3 dels 61 escons totals. ||||||
| 1998 | Vladimír Mečiar | 907,103 | 27.00% (#1) | 43 / 150 | 18 | Oposició |
| 2002 | Vladimír Mečiar | 560,691 | 19.50% (#1) | 36 / 150 | 7 | Oposició |
| 2006 | Vladimír Mečiar | 202,540 | 8.79% (#5) | 15 / 150 | 21 | Coalició |
| 2010 | Vladimír Mečiar | 109,480 | 4.32% (#8) | 0 / 150 | 15 | Oposició |
| 2012 | Vladimír Mečiar | 23,772 | 0.93% (#13) | 0 / 150 | = | Oposició |

### Presidencials

| Any | Candidat | 1a volta | 1a volta | 1a volta | 2a volta | 2a volta | 2a volta |
| Any | Candidat | Vots | % | Pos. | Vots | % | Resultat |
| 1999 | Vladimír Mečiar | 1,097,956 | 37.24% | 2n | 1,293,642 | 42.82% (#2) | Derrota |
| 2004 | Vladimír Mečiar | 650,242 | 32.74% | 1r | 722,368 | 40.09% (#2) | Derrota |
| 2009 | Milan Melník | 45,985 | 2.45% | 5è | Suport a Ivan Gašparovič | Suport a Ivan Gašparovič | Victòria |

### Parlament Europeu

| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 2004 | 119,582 | 17.04 | 3 / 14 | Nou |
| 2009 | 74,241 | 8.97 | 1 / 13 | 2 |

## Referències

* ↑ Teraz.sk. «Uplynulo 25 rokov od únosu Michala Kováča ml., syna prezidenta SR» (en eslovac), 31-08-2020. [Consulta: 13 agost 2024].
* ↑ Aktuality.sk. «Príbeh Mečiara: Autokrat a zakladateľ štátu» (en eslovac), 21-01-2018. [Consulta: 13 agost 2024].
# Tzvi Avni

Tzvi Jacob Avni (el primer nom de vegades escrit Zvi; en hebreu: צבי אבני; nascut Hermann Jakob Steinke (Saarbrücken (Alemanya), 2 de setembre, 1927), és un compositor israelià.

## Biografia

Avni va créixer a Saarbrücken sota el seu nom de família Hermann Jakob Steinke. Els seus pares eren jueus polonesos. El 1935 els seus pares van emigrar amb ell a Haifa a Palestina; Al cap d'uns anys, el seu pare va morir tràgicament allà.
No va ser fins als 16 anys que va aprendre a llegir música i tocar instruments. Va rebre la seva formació musical bàsica de Paul Ben-Haim i Abel Ehrlich. Després d'estudiar a l'Acadèmia de Música d'Israel de la Universitat de Tel Aviv, on es va graduar el 1958 amb Mordecai Seter, va continuar la seva formació als EUA al "Columbia-Princeton Electronic Music Center" amb Vladimir Ussachevski i a Tanglewood amb Aaron Copland i Lukas Foss; Segons les seves pròpies declaracions, va passar els seus anys més feliços als EUA. Des de 1971 ensenya com a professor a l'Acadèmia Rubin de Música i Dansa de Jerusalem, on va ser alhora cap del departament i fundador i director de l'"Electronic Music Studio".
A més de les seves activitats musicals, Avni va desenvolupar una estreta proximitat amb la pintura, que va tenir una influència duradora en la seva obra musical. “La meva relació amb la pintura solia ser molt forta quan era petit. La pintura sempre ha estat molt a prop meu” (Avni en una entrevista amb Klaus Stahmer). Stahmer assenyala: Plantilla:CITAEn els seus primers treballs, influenciats per Béla Bartók, Maurice Ravel, Claude Debussy i més tard pel principal representant de la Segona Escola vienesa Arnold Schönberg, Avni es va orientar més cap a l'anomenat “estil mediterrani” que imperava a Israel a l'època. dècada de 1950. A la dècada següent va entrar en contacte amb les noves tendències de l'avantguarda musical de l'època, especialment la producció de so electrònica. Aquest últim va ser el mitjà per a un estil nou i únic que es va fer més abstracte. No obstant això, la referència a la tradició de la música jueva sempre va ser important per a ell en la seva obra musical, les arrels de la qual va explorar durant el seu estudi de la mística jueva, la càbala, als anys setanta. “Diria que als anys seixanta i setanta la meva música es va tornar més jueva” [Avni, citada per Spangemacher].
# Sant Joan de Mas Trilla

Sant Joan de Mas Trilla és una església d'Oliola (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita capella de planta quasi quadrada de construcció molt senzilla. A la façana hi ha una porta adovellada amb arc de mig punt i al damunt de la porta hi ha un ull de bou, actualment cec. A la part superior de la façana hi ha una espadanya sense campana. La teulada és de doble vessant. Tota l'obra està realitzada amb carreus de pedra.

## Història

La capella de Sant Joan es troba al Mas d'En Trilla, prop de Renant, la seva data de construcció no la sabem amb certesa. Fou construïda pel amo del mas i actualment no compleix cap finalitat religiosa.

## Referències

* 1 2 «Sant Joan de Mas Trilla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Sant Salvador de l'Alzina de Ribelles

Sant Salvador de l'Alzina de Ribelles és una església del poble de l'Alzina al municipi de Vilanova de l'Aguda (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església de planta rectangular d'una nau, de petites dimensions. No té absis; sols una petita edificació a manera de sagristia adossada al mur pla del final de la nau.
La planta de l'església és rectangular, amb els murs construïts en carreus de pedra. A la part exterior hi ha dos contraforts, el davanter més gran que l'altre.A la façana hi ha la porta d'accés amb arc de mig punt adovellat; a la pedra clau hi ha un escut amb la data 1631. Té una espadanya amb dos arcs sobre el mur de ponent; en un hi ha una petita campana.

## Història

Aquesta església fou construïda l'any 1631, com a sufragània de Ribelles.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Salvador de l'Alzina de Ribelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Can Pujol (Maçanet de la Selva)

Can Pujol és una masia de Maçanet de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia que consta de dues plantes: en la planta baixa, trobem tres obertures: en el centre, un gran portal adovellat circular, am dovel-les de grans proporcions. En un dels laterals, una petita obertura quadrada i en l'altra, antigament hi havia agut una finerstra, però en l'actualitat està tapiada. En el primer pis, o planta noble, també trobem tres obertures; la central es tracta d'una imponent finestra d'arc conopial lobulada, amb muntants de pedra i amb les impostes de l'arc i l'ampit –amb unes gotes o minúsculs medallons- lleument treballades. Al seu temps, es troba flanquejada per dues petites obertures rectangulars d'arc conopial amb muntants de pedra i amb l'ampit lleument treballat i amb uns petits medallons en el coronament apuntat. Finalment, cal dir que la masia es troba coberta per una teulada a vessants a laterals, i com a mer apunt, s'han dipositat carreus regulars de pedra en els extrems laterals de l'edifici.

## Història

Es tracta d'una casa situada al bell mig del veïnat, al qual li dona el nom. La primera data documental que s'ha trobat és del 1504, quan el propietari era en Miquel Pujol. Al 1732, la família Pujol devia els delmes de la parròquia al Vescomtat de Cabrera, per la qual cosa, la casa i les terres foren subhastades. Les va comprar en Jaume Ruscalleda. Els Ruscalleda en foren propietaris fins que una pubilla de la família, Rita Ruscalleda, es va casar amb Anton de Trinxeria de Bolós, apotecari procedent d'Olot els descendents del qual encara avui en són els propietaris. Aquesta casa feia censos al Convent de Sant Domènec de Girona i era domini directe de l'Abat de Breda. En l'any 1894 n'era masover en Joaquim Viader; des del 1921 ha estat habitada per la família de l'arrendetari Salvador Casquet que es dedica a l'agricultura i la ramaderia. La propietat té 112 vessanes; de cultiu 50 i de bosc 62.

## Referències

* 1 2 «Can Pujol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Vila-roger (Oristà)

Vila-roger és un conjunt d'Oristà (Lluçanès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt format peu un mas i una capella unida a un dels seus costats.
El mas és una construcció rectangular orientada a migdia, de planta baixa i dos pisos, coberta amb una teulada a doble vessant. A la façana principal hi trobem un rellotge de sol molt ben conservat i un portal adovellat amb pedres de grans dimensions. Al seu davant s'estén la lliça i l'era.
A l'interior de lacasa es conserva un antic celler.
A prop seu hi ha d'altres construccions destinades a usos agrícoles, com la masoveria.
Capella de Sant Antoni de Pàdua
Construcció de base rectangular, d'una nau sense absis, actualment enllaçada amb la casa per una construcció moderna intermèdia que funciona com a pàrquing.
Bastida amb pedres irregulars i morter, conté carreus ben tallats a cada una de les cantonades, a l'arc rebaixat de la porta i a l'ull de bou que centra la façana. A la part exterior del mur esquerra de la nau hi ha les restes d'una porta que, segons els propietaris, havia de servir per a entrar a una sagristia que mai es construí. A la façana, al costat de la finestra circular, hi ha restes de guix que demostren que la capella ha estat repicada. L'interior és enguixat.
La dovella central de l'arc d'entrada porta la data de 1785.

## Història

Existeix un fons de pergamins des del 1200.
En el fogatge fet a Oristà el 1553 apareix el nom de Bernat Vilaroger.
A la segona meitat del segle xix consta en la llista de masos pertanyents a la parròquia de Sant Andreu d'Oristà.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «Vila-roger». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Vilacendra

Vilacendra és una masia d'Oristà (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular amb teulat a doble vessant lateral a la façana principal, encarada al sud-oest.
Els murs estàn construïts amb carreus llargs i ben tallats a la part baixa i irregulars a la part alta. Totes les finestres conserven llinda de pedra tallada i el portal d'entrada és unar arc rebaixat fet amb dovelles.
Al voltant de la casa hi ha diverses construccions annexes que s'utilitzen com a corts. A la part posterior de l'edifici hi ha les restes d'una tina feta amb grans carreus molt ben tallats i polits a l'interior, irregulars a l'exterior. Formen una cavitat de planta circular. Aquest tipues de construcció servia per a emmagatzemar aigua. Les restes conservades a Vilacendra deixen al descobert el contrast del parament interior i exterior.

## Història

El nom de Pere Spinalp sta a Vila Cendra, apareix relacionat en una llista que es realitzà en el fogatge fet a Oristà el 1553, conservat a l'Arxiu de la Corona d'Aragó.

## Referències

* 1 2 3 4 «Vilacendra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Ca n'Horta (Sant Feliu de Buixalleu)

Ca n'Horta és una masia de Sant Feliu de Buixalleu (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia aïllada, situada molt a prop de la carretera i orientada al sud, al nucli de Sant Feliu de Buixalleu.
L'edifici va ser edificat en diverses etapes. El cos central consta de planta baixa, pis i golfes, i està cobert per una teulada a doble vessant, desaiguada als laterals, i amb ràfec d'una filera de teula girada.
A la planta baixa hi ha unes escales que donen accés a la porta d'entrada, amb arc de mig punt, format per dovelles de pedra i carreus als brancals. A dreta i esquerra de la porta d'entrada, una finestra amb llinda monolítica, brancals i ampit de pedra.
Al pis hi ha tres obertures amb llinda monolítica i brancals i ampit de pedra. L'obertura de la dreta és un balcó amb barana de ferro forjat i llosana de pedra.
A les golfes hi ha tres finestres amb llinda monolítica i brancals i ampit de pedra. Sobre la finestra central de les golfes, hi ha les restes d'una antiga politja.
La façana està arrebossada i pintada de color blanc. A més hi ha un rellotge solar. Adossada al costat dret, hi ha l'antiga massoveria, amb un porxo d'entrada, que actualment forma part de l'habitatge dels propietaris.

## Història

Els documents conservats daten la primera construcció l'any 966. Posteriorment, l'any 1152, es va cremar la masia i es va realitzar la primera reconstrucció. L'any 1620 es va tornar a cremar, però no seria reconstruïda de nou fins al 1640. A partir d'aquest moment s'ha conservat pràcticament igual. La casa torna a ser documentada l'any 1860, amb la construcció de l'annex.
La masia fou propietat de la família Orta, de la qual va prendre el nom fins a l'any 1700 en què havent-hi només descendència femenina l'hereva es casava amb un Dalmau i la masia passava a dir-se Dalmau-Orta. Malgrat aquest canvi, la masia era coneguda com a Can Orta. Aquesta nova família Dalmau era constituïda per dos germans, un d'ells General Carlista (Domingo dalmau Quadre) i l'altre General Isabelí (Francisco Dalmau Quadre). En finalitzar la guerra el general isabelí hagué de marxar de la casa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Ca n'Horta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Can Palomer (Sant Feliu de Buixalleu)

Can Palomer és una masia de Sant Feliu de Buixalleu (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat i orientat al sud, situat a Gaserans.
Edifici de planta baixa i pis, cobert per una teulada a doble vessant, amb una galeria adossada al costat dret.
A la planta baixa hi ha la porta d'entrada en arc de mig punt, dovelles i carreus de pedra als brancals. A cada costat de la porta hi ha dos bancs petits de pedra. A banda i banda, dues finestres protegides per reixes de ferro forjat, d'estructura semicircular i coronades per un semicon.
Al pis hi ha una gran balconada que comunica amb la galeria que hi ha al cantó dret. Totes les obertures són en arc de llinda. Al costat esquerre del balcó hi ha una finestra en arc de llinda i ampit de pedra.
Al centre de la façana hi ha un rellotge de sol de forma oval.
La galeria està formada per arcs de mig punt. Els de la part inferior, d'una mida més gran, descansen sobre pilars, mentre que els de la part superior, més petites, descansen sobre columnes.
Adossades a l'edifici hi ha altres estructures com la masoveria o les corts.

## Història

Es troben documents referents a aquesta masia des del segle xvi, però és possible que sigui més antiga. Els propietaris, de cognom Palomé, no van tenir hereus i la casa va passar a ser, per matrimoni, propietat de la família Tusell, encara que va conservar el nom original (Can Palomé).
Ha estat una de les masies amb un nombre més gran d'activitats de camp, ja que s'ha dedicat a terres de conreu (secà i regadiu), ramaderia, boscos. Cap a l'any 1960, la implantació de grans factories a la vora del poble va suposar la pèrdua de l'explotació agrícola.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Can Palomer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].