OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'Hostal de Constantins

L'Hostal de Constantins és un edifici de Sant Gregori (Gironès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una construcció aïllada de planta rectangular i desenvolupada en planta baixa, pis i golfes. Les façanes són arrebossades i pintades, deixant a la vista els carreus que emmarquen les obertures (llindes i brancals). La coberta és de teula àrab a dues vessants. Interiorment la construcció s'estructura en tres crugies perpendiculars a la façana principal: la crugia central adquireix una planta més que les dues laterals, quedant l'edificació enquadrada dins de la tipologia d'edificació basilical. Les plantes superior tenen els embigats de fusta.

## Referències

* ↑ «L'Hostal de Constantins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Casa de Dosquers

La Casa de Dosquers és un edifici de Maià de Montcal (Garrotxa) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa situada al davant l'església romànica de Sant Martí de Dosquers. És de planta irregular i amplis teulats sostinguts per bigues de fusta. Disposa de baixos i dos pisos superiors. L'accés es realitza per la façana de migdia, gràcies a una porta feta de carreus molt ben tallats. Una de les finestres conserva la llinda amb la inscripció: "1781/ TORRES ME FECIT".

## Història

El nucli principal del poble de Dosquers està presidit per l'església romànica dedicada a Sant Martí i per mitja dotzena de cases que formen un petit carrer. La majoria varen ésser bastides en el decurs del segle xviii, llevat d'algunes que foren aixecats en la centúria anterior. Totes elles conserven poc de remarcable, llevat de les llindes gravades de les obertures.

## Referències

* 1 2 «Casa de Dosquers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Can Jordà (Fares)

Can Jordà és una casa situada dins el dispers poble de Fares (la Garrotxa). Recentment ha estat objecte d'una llarga restauració. És de planta irregular, formant en conjunt la forma d'una "L"; els teulats són a dues aigües i estan situats a diferents nivells. Disposa de baixos, amb porta principal descentrada i llanda sense inscripció, pis-habitatge i unes golfes petites. Can Jordà va ser bastida amb pedra del país poc treballada, llevat dels carreus cantoners i dels emparats per fer algunes de les obertures.

## Referències

* ↑ «Masia de Can Jordà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Maria Castillo

Maria Castillo Pinyol (Barcelona, 1927-2001) fou una pintora naïf autodidacta que destacà pel seu llenguatge ingenu, centrant-se en temes autobiogràfics i escenes de la vida quotidiana. Casada amb el també pintor naïf Vicenç Gascón.
Des de l'any 1979 va exposar regularment en diferents galeries i certàmens. Existeixen obres seves en col·leccions privades de tot l'estat espanyol, Holanda, Washington, França i al Museo Internacional de Arte Naïf de Jaén ubicat al Palacio de Villardompardo.
"És l'obra d'una persona plena de sensibilitat i que amb els pinzells ens explica les seves vivències, els seus pensaments, les seves idees, però ho fa ingènuament, sense preocupar-se de res més que de la seva sinceritat. (...) Ens diu paisatges, ens parla de reunions, d'aplecs, de bodes, etc, però ho diu tan bé, amb aquesta sinceritat que té ella mateixa i que la transmet a través dels seus pinzells a la pròpia tela". Josep Maresma i Pedragosa (1987)
"Per a Maria Castillo, l'obra representa una narració de records de la infància. Les seves interpretacions són d'una minuciositat que sorprèn i el seu llenguatge té com a eina el pinzell". Imma Gómez (1985)
Va ser mare de la flautista Montserrat Gascón.

## Exposicions

* Galeria LLorens de Barcelona
* International Week a Washington
* Musée International d'Art Naïf Max Fourny de Paris
* Museo Luzzara d' Italia
* Naïf Centro Galería de Arte de Madrid
* Museo Internacional de Arte Naïf de Jaén
* Museu de Badalona
* Galeria Refugi de Barcelona
* Galeria Roglán de Barcelona
* Unicef "Art Catalunya '87"

## Referències

* ↑ Ràfols. Diccionario Ràfols de Artistas Contemporáneos de Cataluña y Baleares. Tomo II (en castellà). varias ediciones. Barcelona: Ràfols, 1985, p. 440. ISBN 8439828977, 9788439828976.
* ↑ Diputación Provincial de Jaén. Arte Naïf (en castellà). Jaén: Diputación Provincial e Instituto de Cultura, 1988.
* ↑ Maresma i Pedragosa, Josep «MARIA CASTILLO». 6è Saló Naïf, 1987.
* ↑ Gómez, Imma «Vicente Gascón y María Castillo». Revista Artes Plásticas, nº 60, 1985.
* ↑ Ràfols. Diccionario Ràfols de artistas contemporáneos de Cataluña y Baleares (en castellà), 1987.

## Bibliografia

* Diccionario Ràfols de artistas contemporáneos de Cataluña y Baleares. Ràfols: Barcelona, 1987. Tomo II, p. 320.
* Revista Artes Plásticas, 1985, nº 65, P. 53.
* Arte Naïf. Jaén: Diputación Provincial e Instituto de Cultura, 1988.
# Casa de Baptista Borràs

La Casa de Baptista Borràs és un edifici d'Ulldecona (Montsià) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici cantoner amb la façana principal a la plaça d 'Espanya i la lateral al carrer Sant Antoni. Consta de planta i dos pisos. La porta principal és allindada amb emmarcament de pedra i dues finestres laterals al voltant de les quals hi ha signes d'intervencions. A partir del segon pis es conserva l'aspecte original de la façana; hi ha un balcó per nivell, amb la base de pedra i reixa de ferro colat i com a remat superior una barana llisa d'obra. L'arrebossat simula carreus amb treball d'encoixinat en els forjats, i, separant els diferents nivells, hi ha frisos amb temes ornamentals de tipus vegetal (flors i tiges, més esquemàtics al nivell superior).
A la façana lateral hi ha restes de la pintura original que imitava el treball en relleu de la principal.

## Referències

* 1 2 «Casa de Baptista Borràs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Casa dels Morano

La Casa dels Morano és un edifici d'Ulldecona (Montsià) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge entre mitgeres que consta de planta baixa i dos pisos. La façana té una distribució simètrica, a excepció de la planta baixa, amb balconada de dues obertures a la primera planta, i dues finestres a la segona. La terrassa està rematada amb coronament de balustrada d'estil modernista. Els brancals de les obertures estan decorats amb plaques de formigó que imiten carreus. Es conserva l'arc escarser de la porta d'entrada original, que ha estat endarrerida i substituïda per una altra.

## Referències

* ↑ «Casa dels Morano». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Can Vives de la Cortada

Can Vives de la Cortada és una obra de Sant Iscle de Vallalta (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de pagès de planta baixa i dues plantes més. S'observen perfectament els carreus de pedra de les obertures i les arcades dels darrers pisos. Coberta a dues aigües. Estructura de tipus basilical amb modificacions posteriors. Finestres gòtiques senzilles. Cos diferent al costat esquerre.

## Història

Aquesta casa es devia deixar cap al 1975, i és probable que quedin uns munts de pedra pels racons. Pel seu abandó era possible entrar al seu interior on es podia apreciar a la cuina un banc-escó.

## Referències

* 1 2 «Can Vives de la Cortada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Torre del Molí de la Murtra i masia

La Torre del Molí de la Murtra i masia és una obra de Sant Pol de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El molí de la Murtra està situat al sud-oest del terme municipal. En un dels extrems del conjunt hi ha una torre de defensa de planta quadrada adossada al cos principal. La masia consta de dos pisos i coberta a quatre vessants i ha estat recentment reformada. La torre funciona amb la zona més antiga del molí, amb altres edificacions posteriors que se li lliuren. La torre de guaita, feta amb carreus de pedra a les cantonades, es conserva en tota la seva alçada, amb matacans o l'empremta d'aquests als seus murs de tancament. L'emmarcament de les finestres és de pedra també. La resta de murs i estructures corresponents a la seva evolució i ús se situen al subsòl.

## Referències

* ↑ «Torre del Molí de la Murtra i masia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Can Rull (Alella)

Can Rull és una obra d'Alella (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici civil. Construcció coberta amb una teulada de dues vessants i el carener perpendicular a la façana. De planta baixa i pis. Destaquen els llindars de les finestres esculpits en pedra, així com les llindes i els brancals de les finestres esculpits en pedra, així com les llindes i els brancals construïts amb carreus de pedra. La resta de la façana està arrebossada de color blanc.

## Història

Sobre la llinda de la porta hi ha una data gravada: 1780. No se sap si correspon a l'any de la construcció o a l'any de la col·locació de la llinda.

## Referències

* 1 2 «Can Rull». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Capella de Can Cortès

La Capella de Can Cortès és una església historicista d'Alella (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici religiós. Petita capella d'una sola nau, coberta per una teulada de dues vessants, amb una capelleta lateral a cada i un absis semicircular que allotja l'altar interiorment. La façana es prolonga en la seva part superior en una espadanya que conté dues campanes. Tant la portalada com les petites de l'edifici hi ha un petit nàrtex suportat per columnetes d'estil toscà. Tota la construcció està realitzada amb carreus de pedra.

## Història

L'any 1963 fou consagrada i beneïda aquesta petita capella per Don Cassià Just, Abat de Montserrat. Fou feta construir per Ricard Baciana.

## Referències

* 1 2 «Capella de Can Cortès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Casa Damianet

La Casa Damianet és una obra de Mas de Barberans (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga casa-molí de ginc o barra situat en un extrem de l'illa de cases. Encara conserva la torre del ginc, contrapès massís visible des de l'exterior i amb golfes obertes.
L'interès se centra sobretot en els grans contraforts peraltats que la reforcen, fets de maçoneria amb alguns carreus a les cantonades; es troben al sector on el desnivell del terreny fa guanyar un pis, pel carrer de sota.
Aquesta casa, com totes les del carrer, són obres de maçoneria ordinària amb cobertes de teula i força balcons.

## Història

Antic molí conegut amb el nom de Can Damianet o Casa Honori.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Damianet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].

## Enllaços externs

* «Casa Damianet». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Molí de Rosquilles

El Molí de Rosquilles és un edifici de Masdenverge (Montsià) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya i està declarat com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una casa cantonera situada al nucli de la vila, prop de l'església.
De planta quadrada amb pati posterior. Té planta baixa, pis i golfes. A la planta baixa presenta porta central d'arc de mig punt, de fusta, amb carreus de pedra als muntants i llinda. Al primer pis hi ha un balcó i una petita finestra. Les finestres són fetes amb muntants i llinda de totxos a mode de dovelles. Golfes amb obertures quadrades tapades amb totxos. Teulada a doble vessant de teula àrab i petita cornisa amb canalera.

## Història

Molí situat a la part més antiga del poble, al cim del turó, molt a prop de l'església. Aquest edifici era un molí de sang, amb premsa de giny. Actualment està abandonat perquè el seu propietari no viu al poble.

## Referències

* ↑ «Lo Molí de Rosquilles de Masdenverge declarat com a bé cultural d’interés local». Ebredigital.cat, 03-02-2022 [Consulta: 4 febrer 2022].
* 1 2 3 «Molí de Rosquilles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].

## Enllaços externs

* «Molí de Rosquilles». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Museu del Montsec

El Museu del Montsec d'Artesa de Segre (MMAS) és un museu d'Artesa de Segre (Noguera). L'edifici del museu és una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Museu

El 1972 neix el museu com associació del Patronat d'Antona, impulsat per Joan Maluquer de Motes, però va ser el 1980 que s'inaugura un espai d'exposicions d'història, etnografia, etnografia, arqueologia, arxiu, natura i geografia com a Museu del Montsec d'Artesa de Segre (MMAS).
L'espai va estar uns anys tancat fins que el 1999 el consistori va encarregar un projecte museístic i va comprar l'edifici del costat per ampliar-lo. El projecte fou presentat el 3 de juny del 2001 però l'agost del 2002 els responsables de posar-lo en marxa abandonen l'entitat. La gestió del museu se cedeix a l'Associació Cultural la Roureda, que se'n fa càrrec des del 2003. El febrer del 2003 s'obrí al públic.

## Edifici

Edifici construït el 1560 amb reformes del 1840 fetes amb diners de la desamortització del 1834. A la planta principal hi ha l'exposició permanent, al soterrani hi ha les exposicions monogràfiques i al pis superior l'arxiu.
Edifici cantoner de planta baixa i pis. La planta baixa més antiga amb accés formant un sòcol balconer de carreus de pedra sense polir. Portal d'accés que remarquen la porta central d'arc rebaixat. Els portals laterals amb remat d'arc de mig punt com a record de la finestra. Graons de pedra sense polir. Escut a la llinda de pedra a les finestres i es deixà un ràfec de teula per tal de protegir la façana principal.
Abans de ser museu la primera meitat del segle xix va ser una presó, el 1840 esdevingué una escola fins al 1921 que es van inaugurar les noves escoles. Va ser ajuntament, jutjat, escorxador municipal i després de la guerra civil fou caserna de les forces que lluitaven contra els maquis fins al 1947. El 1950 esdevingué granja de pollastres, porcs i conills. El 1972, patint pel seu enderroc després de la destrucció de l'antiga església romànica es va fer una rehabilitació dirigida per Joan Maluquer de Motes per donar-li usos municipals.

## Referències

* 1 2 3 4 «Museu del Montsec d'Artesa de Segre». artesadesegre.net. Ajuntament d'Artesa de segre. [Consulta: 9 març 2019].
* ↑ «Museu del Montsec». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].

## Enllaços externs

* Museu del Montsec Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Lo Fuster de l'Oliva

Lo Fuster de l'Oliva és una obra d'Artesa de Segre (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt d'edificis agrícoles amb casa pairal, magatzems, coberts annexes i capelles particulars situades al mig del camp. Formava part d'un dels grups constructius que es trobaven escampats per tota aquesta zona de serrats i turons. La capella és de planta rectangular amb edificis afegits i adossats. La porta té la llinda formada per un arc rebaixat amb dovelles de pedra, a sobre un rosetó rodó de dos carreus i una petita espadanya també de pedra.

## Referències

* ↑ «Lo Fuster de l'Oliva». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].
# Casa Mateu (Manlleu)

La Casa Mateu és un edifici de Manlleu (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de dos pisos i planta baixa amb obertures a manera de balcó combinades amb finestres quadrades petites. A les cantonades hi ha carreus pulits de dos colors diferents per reforçar-les. Totes les finestres estan decorades amb esgrafiats de color blanc i blau de motius vegetals que són diferents a cadascuna. El ràfec inclinat de la teulada està decorat per un seguit de modillons de formes rectes esculpides en baix relleu i, entre les llates de fusta que s'alternen amb els modillons, sanefes de rajoles de ceràmica similars a les sanefes de la façana.

## Història

Correspon a les cases de nova planta que es construïren a Manlleu durant la primera meitat del segle xx, quan els industrials invertien en el seu excedent en la construcció.

## Referències

* 1 2 «Casa Mateu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 març 2019].
# La Badia (Tremp)

La Badia és una obra de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici construït entre mitgeres i de quatre nivell (planta baixa i tres pisos). L'únic element patrimonial destacable és la porta principal adovellada de pedra, de factura força tosca, conformada per un arc de mig punt de peces regulars i brancals de carreus disposats en forma de pinta. El conjunt de peces que constitueixen l'obertura presenten l'angle interior bisellat.

## Història

No es disposa de dates documentals sobre els orígens d'aquest; l'element arquitectònic que aporta una datació relativa de la seva construcció és a la porta principal, amb un arc datable als segles XVI - XVII.

## Referències

* 1 2 «La Badia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Can Quim (Banyoles)

Can Quim és una obra de Banyoles (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edificació de planta rectangular amb cossos annexes. La teulada s'estructura a dues vessants i és acabada amb teula àrab. Les parets són de pedra irregular i presenten la porta principal amb arc rebaixat. Les finestres més antigues són emmarcades amb carreus. Els sostres són fets amb cairats. A la façana est hi ha un gran arc de mig punt tapiat, que hauria format una antic porxo.

## Història

L'edificació actual conforma dues masies independents deshabitades.

## Referències

* 1 2 «Can Quim». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Sant Esteve de Vilert

Sant Esteve de Vilert és una capella d'Esponellà (Pla de l'Estany) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Petita capella adossada al recinte del cementiri de Vilert per la seva banda oest. És de planta rectangular amb parets portants de maçoneria i coberta de teula àrab a dues vessants amb un senzill campanar d'espadanya sobre el carener. Interiorment es desenvolupa en una sola nau. La porta d'accés situada a la façana nord és emmarcada amb carreus.

## Història

Va ser construïda l'any 1365 i restaurada durant el segle xix.
A l'interior hi ha un retaule del 1560, dividit en tres cossos, restaurat l'any 1860.
Va estar molts anys abandonada i darrerament ha estat cedida al municipi pel seu antic propietari.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Esteve de Vilert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Pont de can Prat

El Pont medieval és una obra de Sant Miquel de Campmajor (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont medieval que travessa la riera de St. Miquel, estructurat amb tres arcs de mig punt, construïts amb carreus ben tallats. L'arc central és més gran que els dos laterals, i això fa que el punt central sigui el més alt de la construcció. Les baranes actuals no son originàries, sinó que s'han reconstruït amb maçoneria. Les pilastres presenten estreps triangulars de reforç a la base.

## Referències

* ↑ «Pont medieval». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Ca l'Alboçar

Ca l'Alboçar és una masia de Serinyà (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular, en la qual s'aprecien diferents fases de construcció. Consta de planta, pis i teulada a dues aigües. Està feta amb carreus de pedra. A la façana principal, que presenta un aspecte més noble, els carreus són de major qualitat, i les finestres estan fetes amb llindes i pedres de descàrrega. Tenen els ampits decorats. A la llinda de la porta d'entrada hi ha inscrit el nom "ARBUSSÀ".

## Història

La primera notícia d'aquest mas data del 977, i apareix citada com a "ALBUTIANO", i sembla que el segle X el bisbe de Girona el va donar al monestir de Banyoles, encara que no hi ha restes de l'edifici tan antigues. En diferents parts de la casa es llegeixen altres dates, que farien referència a les diferents etapes constructives del mas. Damunt d'una finestra es veu la data 1524 i, a la porta d'entrada hi ha gravat el text "...DON JAIME DE ARBUSA ME FECIT 1807".

## Referències

* 1 2 «Ca l'Alboçar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Portalada i escut al carrer de la Creu, 22 (Miravet)

La Portalada i escut al carrer de la Creu, 22 és una obra de Miravet (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la vila de Miravet, a la banda de llevant del terme, a la façana principal de l'edifici
Es tracta d'un gran portal d'arc de mig punt adovellat, amb les impostes motllurades i els brancals bastits amb carreus de pedra ben desbastats, situada en un edifici actualment rehabilitat. La dovella clau presenta un escut amb la creu de Malta gravada al mig, envoltada d'orles motllurades i motius vegetals i florals. A la part superior hi havia una inscripció actualment molt esborrada.

## Història

A la llinda de la casa es pot apreciar l'escut de la creu de Malta, signe identificador de l'ordre dels Templers.

## Referències

* 1 2 3 «Portalada i escut al carrer de la Creu, 22». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].

## Enllaços externs

* «Portalada i escut al carrer de la Creu, 22». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Perxe del carrer del Racó

El Perxe del carrer del Racó és una obra de la Palma d'Ebre (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat dins del nucli urbà de la població de la Palma d'Ebre, comunicant el carrer Major amb el del Racó, on està construït.
Passadís cobert format per dos arcs lleugerament apuntats i un altre de mig punt situat al mig del traçat, tots tres adovellats i bastits en carreus de pedra ben desbastats. A l'interior, el sostre es correspon amb un embigat de fusta.

## Referències

* 1 2 «Perxe del carrer del Racó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Graons del Rei

Els Graons del Rei és una serra situada entre els municipis de l'Esquirol i de Sant Pere de Torelló a la comarca d'Osona, amb una elevació màxima de 810 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya