OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premesura

En matemàtiques, una premesura és una funció de conjunts que és, d'alguna manera, precursora bona fide de la mesura d'un espai donat. En efecte, un dels teoremes principals de la teoria de la mesura afirma que es pot estendre a una mesura.

## Definició

Sigui $R$ un anell de conjunts (tancat sota la unió i el complement relatiu) d'un conjunt donat $X$ i sigui $\mu _{0}:R\to [0,\infty ]$ una funció de conjunts. Llavors, aquesta $\mu _{0}$ s'anomena premesura si
    $\mu _{0}(\varnothing )=0$
i si, per tota seqüència numerable (o finita) $A_{1},A_{2},\ldots \in R$ de conjunts disjunts dos a dos la unió dels quals es troba en $R,$
    $\mu _{0}\left(\bigcup _{n=1}^{\infty }A_{n}\right)=\sum _{n=1}^{\infty }\mu _{0}(A_{n}).$
La segona propietat rep el nom de $\sigma$-additivitat.
Per tant, el que li falta a una premesura per ser una mesura és que no està necessàriament definida en una σ-àlgebra (o en un σ-anell) sinó en una àlgebra.

## Teorema de l'extensió de Carathéodory

Resulta que les premesures donen lloc de forma força natural a les mesures exteriors, que es defineixen per a tots els subconjunts de l'espai $X.$ Més concretament, si $\mu _{0}$ és una premesura definida en un anell de subconjunts $R$ de l'espai $X,$ llavors la funció de conjunts $\mu ^{*}$ definida com
    $\mu ^{*}(S)=\inf \left\{\left.\sum _{i=1}^{\infty }\mu _{0}(A_{i})\right|A_{i}\in R,S\subseteq \bigcup _{i=1}^{\infty }A_{i}\right\}$
és una mesura exterior en $X$ i la mesura $\mu$ induïda per $\mu ^{*}$ en la $\sigma$-àlgebra $\Sigma$ de conjunts Carathéodory-mesurables satisfà $\mu (A)=\mu _{0}(A)$ per $A\in R$ (en particular, $\Sigma$ inclou $R$). L'ínfim del conjunt buit es pren com $+\infty .$
(Noti's que hi ha una certa variació en la terminologia utilitzada en la literatura. Per exemple, Rogers (1998) utilitza el terme "measure" (mesura) quan aquest articles utilitza el terme "mesura exterior". Les mesures exteriors no són, en general, mesures, ja que pot ser que no siguin $\sigma$-additives.)

## Referències

* ↑ Universitat de València. «TEORIA DE LA MESURA». [Consulta: 19 octubre 2023].
* Munroe, M. E.. Introduction to measure and integration. Cambridge, Mass.: Addison-Wesley Publishing Company Inc., 1953, p. 310. MR 0053186
* Rogers, C. A.. Hausdorff measures. Third. Cambridge: Cambridge University Press, 1998, p. 195. ISBN 0-521-62491-6. MR 1692618 (See section 1.2.)
* Folland, G. B.. Real Analysis. Second. Nova York: John Wiley & Sons, Inc, 1999, p. 30–31. ISBN 0-471-31716-0.
# La cruz de mayo

La cruz de mayo és una pel·lícula espanyola de gènere musical estrenada en 1955, dirigida per Florián Rey i protagonitzada en els papers principals per Gracia de Triana i Miguel Ligero.

## Sinopsi

Coral és una noia sevillana que treballa en una fàbrica de ceràmiques per a tirar endavant a la seva família, encara que la seva màxima il·lusió és dedicar-se al cante. Quan és triada per la seva bona veu i qualitats per a anar a una acadèmia de art, acaba aconseguint un bon contracte amb el qual comença la seva carrera artística.

## Repartiment

* Gracia de Triana com a Coral Torres García.
* Miguel Ligero com a Curro Tormento.
* José Nieto com a Pepe Platino.
* José María Seoane com a Antonio Jiménez.
* Aurora García Alonso com a Pepa Calandria.
* Salvador Soler Marí com a Don Manuel.
* Santiago Rivero com a Juan Diego.
* José Prada com a Don Ricardo.
* Xan das Bolas com a Félix.
* José Calvo com a Fiscal.
* Aníbal Vela com a President del tribunal.
* José Luis Lespe com a Pedro Santamaría Fernández.
* Emilio Santiago com a Paco Servilleta.

## Referències

* ↑ «La Cruz de mayo». ABC. [Consulta: 10 març 2020].
* ↑ La cruz de mayo a decine21.com

## Enllaços externs

* Gracia de Triana cantant a "La cruz de mayo" a YouTube
# Arthur Adalbert Chase

Arthur Adalbert Chase (Blackheath, Londres, 1873 - ?) va ser un ciclista anglès, que va córrer de 1896 a 1899. Va guanyar dues medalles, una d'elles d'or, als Campionats del món de mig fons.

## Palmarès

* 1896
** Campió del món de mig fons
* 1899
** Campió d'Europa de Mig fons

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Frank Southall

William Frank Southall (Wandsworth, Londres, 2 de juliol de 1904 - Hayling Island, Hampshire, 1 de març de 1964) va ser un ciclista anglès que va prendre part en dos Jocs Olímpics, els de 1928 a Amsterdam i els de 1932 a Los Angeles i en què guanyà un total de tres medalles, dues de plata i una de bronze.
El 1928, a Amsterdam, va guanyar dues medalles de plata en la contrarellotge per equips, formant equip amb Jack Lauterwasser i John Middleton i en la contrarellotge individual.
El 1932, a Los Angeles, va guanyar una medalla de bronze en la persecució per equips, junt a William Harvell, Charles Holland i Ernest Johnson. En aquests mateixos Jocs va prendre part en dues proves més: la contrarellotge per equips, en què acabà quart, i la contrarellotge individual, en què fou sisè.

## Referències

* ↑ «Frank Southall Bio, Stats, and Results» (en anglès). Arxivat de l'original el 2014-07-18. [Consulta: 4 octubre 2018].
# Śĕmĕrle

Śĕmĕrle o Xúmerlia (txuvaix: Çĕмĕрле, Śĕmĕrle, Xemerlé; rus: Шу́мерля, Xúmerlia) és una ciutat de la República de Txuvàixia, a Rússia. Es troba a la riba dreta del Surà/Săr, a la carretera que va de Nijni Nóvgorod a Uliànovsk. És a 88 km al sud-oest de Xupaixkar/Txeboksari. Fou fundada el 1916. El 1918 s'hi obrí l'estació de tren en la línia Moscou-Kazan. El nom en txuvaix de la vila, Śĕmĕrle, és el d'un poble veí, que significa «pasturar».

## Població

| | 1974 | 1989 | 2002 | 2010 | 2021 |
| Població | 35.000 | 41.986 | 36.239 | 31.722 | 26.873 |

## Història

Fundada el 1916, se li va concedir la condició de ciutat el 1937.

## Estatus administratiu i municipal

En el marc de les divisions administratives, Śĕmĕrle serveix com a centre administratiu del districte de Śĕmĕrle, tot i que no en forma part. La ciutat mateixa forma una divisió administrativa a part, amb l'estatus igual al dels districtes, anàlogament a altres ciutats de Txuvàixia. Com a divisió municipal, Śĕmĕrle forma l'anomenat Ókrug urbà de Śĕmĕrle.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010». Arxivat de l'original el 2020-06-29. [Consulta: 16 maig 2021].
* ↑ «Čislennostʹ naselenija Rossii, federalʹnyh okrugov, subʺektov Rossijskoj Federacii, gorodskih okrugov, municipalʹnyh rajonov, municipalʹnyh okrugov, gorodskih i selʹskih poselenij, gorodskih naselennyh punktov, selʹskih naselennyh punktov s naseleniem 3000 čelovek i bolee» (en rus). Cens de població de 2020. Russtat, 31-12-2022. [Consulta: 4 octubre 2024].
* ↑ «Istorija goroda Šumerlja» (en rus). Ciutat de Xúmerlia/Xemerlé. [Consulta: 21 novembre 2024].
# Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1976

En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 celebrats a la ciutat de Mont-real (Canadà) es disputaren 11 proves de boxa, totes elles en categoria masculina. La competició es dugué a terme entre els dies 18 i 31 de juliol de 1976. En la competició de boxa participaren un total de 266 boxadors de 54 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| - 48 kg | Jorge Hernández | Li Byong-Uk | Orlando Maldonado |
| - 48 kg | Jorge Hernández | Li Byong-Uk | Payao Poontarat |
| - 51 kg | Leo Randolph | Ramón Duvalón | Leszek Błażyński |
| - 51 kg | Leo Randolph | Ramón Duvalón | David Torosyan |
| - 54 kg | Gu Yong-Ju | Charles Mooney | Patrick Cowdell |
| - 54 kg | Gu Yong-Ju | Charles Mooney | Viktor Rybakov |
| - 57 kg | Ángel Herrera | Richard Nowakowski | Leszek Kosedowski |
| - 57 kg | Ángel Herrera | Richard Nowakowski | Juan Paredes |
| - 60 kg | Howard Davis | Simion Cutov | Ace Rusevski |
| - 60 kg | Howard Davis | Simion Cutov | Vassily Solomin |
| - 63.5 kg | Sugar Ray Leonard | Andrés Aldama | Vladimir Kolev |
| - 63.5 kg | Sugar Ray Leonard | Andrés Aldama | Kazimierz Szczerba |
| - 67 kg | Jochen Bachfeld | Pedro Gamarro | Reinhard Skricek |
| - 67 kg | Jochen Bachfeld | Pedro Gamarro | Victor Zilberman |
| - 71 kg | Jerzy Rybicki | Tadija Kačar | Rolando Garbey |
| - 71 kg | Jerzy Rybicki | Tadija Kačar | Viktor Savchenko |
| - 75 kg | Michael Spinks | Rufat Riskiyev | Luis Felipe Martínez |
| - 75 kg | Michael Spinks | Rufat Riskiyev | Alec Nastac |
| - 81 kg | Leon Spinks | Sixto Soria | Kostică Dafinoiu |
| - 81 kg | Leon Spinks | Sixto Soria | Janusz Gortat |
| + 81 kg | Teófilo Stevenson | Mircea Simon | Clarence Hill |
| + 81 kg | Teófilo Stevenson | Mircea Simon | John Tate |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 5 | 1 | 1 | 7 |
| 2 | Cuba | 3 | 3 | 2 | 8 |
| 3 | Corea del Nord | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 | RDA | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 5 | Polònia | 1 | 0 | 4 | 5 |
| 6 | Romania | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 7 | Unió Soviètica | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 8 | Iugoslàvia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9 | Veneçuela | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 | Bermudes | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Bulgària | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Mèxic | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Puerto Rico | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | RDA | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Tailàndia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Boxing at the 1976 Summer Olympics». [Consulta: 29 desembre 2024].
# Voleibol als Jocs Olímpics d'estiu de 1972

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 celebrats a la ciutat de Múnic (en aquells moments República Federal d'Alemanya) es disputaren dues proves de voleibol, una en categoria masculina i una altra en categoria femenina. La competició tingué lloc al Volleyballhalle entre els dies 27 d'agost i 9 de setembre de 1972.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 321 jugadors, entre ells 140 homes i 91 dones, de 14 comitès nacionals diferents.
| Categoria masculina Brasil Bulgària Corea del Sud Cuba  Japó Polònia RDA RFA Romania Tunísia Txecoslovàquia Unió Soviètica | Categoria femenina Corea del Nord Corea del Sud Cuba Hongria  Japó Txecoslovàquia RFA Unió Soviètica |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Categoria masculina Detalls | JapóYoshihide Fukao Kenji Kimura Masayuki Minami Jungo Morita Yuzo Nakamura Katsutoshi Nekoda Tetsuo Nishimoto Yasuhiro Noguchi Seiji Oko Tetsuo Sato Kenji Shimaoka Tadayoshi Yokota | RDARainer Tscharke Wolfgang Webner Wolfgang Weise Siegfried Schneider Arnold Schulz Rudi Schumann Jürgen Maune Horst Peter Eckehard Pietzsch Horst Hagen Wolfgang Löwe Wolfgang Maibohm | Unió SovièticaAleksandr Saprykin Yury Starunsky Leonid Zayko Vladimir Patkin Yury Poyarkov Vladimir Putyatov Vladimir Kondra Valery Kravchenko Yevgeny Lapinsky Viktor Borshch Yefim Chulak Vyatcheslav Domanyi |
| Categoria femenina Detalls | Unió SovièticaNina Smoleyeva Tatyana Tretyakova Liubov Tiúrina Inna Ryskal Roza Salikhova Tatyana Sarycheva Tatyana Gonobobleva Natalya Kudreva Galina Leontyeva Lyudmila Borozna Lyudmila Buldakova Vera Duyunova-Galushka | JapóKatsumi Matsumura Takako Iida Mariko Okamoto Takako Shirai Makiko Furukawa Keiko Hama Toyoko Iwahara Sumie Oinuma Seiko Shimakage Michiko Shiokawa Noriko Yamashita Yaeko Yamazaki | Corea del NordHwang He-Suk Jang Ok-Rim Jong Ok-Jin Kang Ok-Sun Kim Zung-Bok Kim Myong-Suk Kim Su-Dae Kim Yeun-Ja Paek Myong-Suk Ri Chun-Ok Ryom Chun-Ja |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Japó | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Unió Soviètica | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | RDA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Corea del Nord | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Volleyball at the 1972 Summer Olympics». [Consulta: 29 desembre 2024].
* 1 2 «Olympedia – Volleyball, Men». [Consulta: 29 desembre 2024].
* 1 2 «Olympedia – Volleyball, Women». [Consulta: 29 desembre 2024].
# Josep Moliner i Pedrós

Josep Moliner i Pedrós (Cornellà de Llobregat, Baix Llobregat, 1969) és intèrpret de fiscorn i trombó i pedagog.
El seu pare sempre va ser un gran aficionat de la música i sempre va estar present a casa. Un dia, li va dir al seu fill que estava muntant l'escola de cobla de Cornellà i li va proposar, quan tenia 10 anys, de tocar un instrument de la cobla. En un principi, Josep Moliner es va interessar per la trompeta. Arrel d'això, va començar a estudiar solfeig i a formar-se (1981). El seu pare, però, va comentar-li que ja hi havia molts trompetes i que potser gaudiria més tocant el trombó. A la primera classe de trombó, Josep va veure un altre estudiant que tocava el fiscorn i, com que li va interessar la forma de l'instrument i la manera de tocar-lo, va acabar decantant-se més per aquest altre instrument de vent metall cònic i va estudiar els dos alhora. Posteriorment fou deixeble de Miquel Badia al Conservatori Municipal de Barcelona.
El seu germà és Joan Moliner, intèrpret de flabiol, tamborí i guitarra.
Ha estat component de les cobles Ciutat de Cornellà (1982-1986), Marinada (1987-1989) i Sant Jordi - Ciutat de Barcelona (1990-1991 i des de 1993). Ha actuat en escenaris com el Palau de la Música o l'Auditori i a festivals de música com el Tradicionàrius.
Ha tingut deixebles com Martí Fontclara.

## Referències

* ↑ Ràdio, Catalunya. «So de cobla - Ens acompanyen Jordi Lara, Bernat Castillejo i Pep Moliner». [Consulta: 6 juny 2022].
* ↑ Ràdio, Catalunya. «El taller del lutier - Companys de viatge 47: El fiscorn de Pep Moliner». [Consulta: 6 juny 2022].
* ↑ «Un flabiolaire tarragoní a Washington» (en espanyol europeu). [Consulta: 7 juny 2022].
* Tom X, pàg. 76 de la Història de la Música Catalana, Valenciana i Balear Concepció Ramió i Diumenge Edicions 62
# Tea Vikstedt-Nyman

Tea Vikstedt-Nyman (Hyvinkää, Finlàndia del Sud, 6 de juliol de 1959) va ser ciclista finlandesa guanyadora de nombrosos campionats nacionals, tant en ruta com en contrarellotge. Va participar en tres edicions del Jocs Olímpics. Va combinar la carretera amb el ciclisme en pista.

## Palmarès en carretera

* 1984
** Campiona de Finlàndia en contrarellotge
* 1985
** Campiona de Finlàndia en contrarellotge
* 1986
** Campiona de Finlàndia en ruta
** Campiona de Finlàndia en contrarellotge
* 1987
** Campiona de Finlàndia en contrarellotge
* 1988
** 1a a la Volta a Turíngia
** 1a al Gran Premi de les Nacions
* 1989
** Campiona de Finlàndia en contrarellotge
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedora d'una etapa al Postgiro
* 1990
** Campiona de Finlàndia en ruta
* 1991
** Vencedora de 2 etapes a la Women's Challenge
** Vencedora de 2 etapes al Tour de la CEE
* 1992
** Vencedora d'una etapa a la Women's Challenge
* 1994
** Campiona de Finlàndia en contrarellotge
* 1995
** Campiona de Finlàndia en ruta
* 1996
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia

## Referències

* ↑ «Tea Vikstedt-Nyman» (en anglès). Museo del ciclismo. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Tea Vikstedt-Nyman» (en anglès). olympedia. [Consulta: 29 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Mirco Gualdi

Mirco Gualdi (Alzano Lombardo, Província de Bèrgam, 7 de juliol de 1968) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1993 i el 2000. Del seu palmarès destaquen la victòria d'etapa al Giro d'Itàlia. Quan era amateur va guanyar la medalla d'or al Campionat del Món en ruta. Va participar als Jocs Olímpics d'Estiu de 1992.

## Palmarès

* 1990
** Campió del món en ruta amateur
** 1r al Trofeu Alcide De Gasperi
** 1r al Gran Premi Indústria i Comerç de San Vendemiano
* 1991
** 1r al Gran Premi de la indústria i el comerç artesanal de Carnago
* 1992
** 1r al Gran Premi Indústria i Comerç de San Vendemiano
* 1993
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Polònia
* 1997
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa a la Ruta Mèxic

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1994. Abandona (14a etapa)
* 1997. 62è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1998. 66è de la classificació general
* 1999. Abandona (2a etapa)
* 2000. 40è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1996. 43è de la classificació general
* 1997. Abandona (9a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1993. Abandona (16a etapa)
* 1995. Abandona (16a etapa)
* 1998. 21è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Mirko Gualdi» (en anglès). Museo del Ciclismo. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «LE STORIE DEL FIGIO. MIRKO GUALDI, 30 ANNI DALL'IRIDE IN UN MOMENTO DIFFICILE» (en italià). tuttobiciweb, 25-04-2020. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Mirco Gualdi Campione del Mondo dilettanti» (en italià). ciclonews, 19-06-2021. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Mirko Gualdi» (en anglès). olympedia. [Consulta: 29 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Gilbert Bauvin

Gilbert Bauvin (Lunéville, 4 d'agost de 1927) és un ciclista francès, ja retirat, que fou professional entre 1950 i 1960.
En el seu palmarès destaca la segona posició aconseguida al Tour de França de 1956, rere el seu compatriota Roger Walkowiak. En aquesta cursa guanyà un total de quatre etapes i portà el mallot groc de líder durant quatre etapes en les nou participacions. També guanyà quatre etapes a la Volta a Espanya i la general del Tour de Romandia de 1958.

## Palmarès

* 1951
** Vencedor d'una etapa al Circuit de Borgonya
** Vencedor de 2 etapes al Circuit de les 6 Províncies
* 1952
** 1r al Tour del Doubs
** Vencedor d'una etapa al Circuit de les 6 Províncies
* 1954
** 1r de la París-Camembert
** 1r de la Bourg-Ginebra-Bourg
** 1r de la Nancy-Dijon
** 1r del Gran Premi de Canes
** Vencedor de 2 etapes al Tour de França
* 1955
** 1r del Critèrium de Macau
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Espanya
* 1956
** 1r del Circuit de Cher
** Vencedor d'una etapa a la Ronda de l'Est
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 1957
** 1r al Gran Premi de Mònaco
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1958
** 1r del Tour de Romandia i vencedor d'una etapa
** 1r de la Ronda de Montecarlo
** 1r del Gran Premi de Niça
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 1950. 49è de la classificació general
* 1951. 8è de la classificació general. Portador del mallot groc durant 1 etapa
* 1952. 32è de la classificació general
* 1953. 16è de la classificació general
* 1954. 10è de la classificació general i vencedor de 2 etapes. Portador del mallot groc durant 2 etapes
* 1955. 18è de la classificació general
* 1956. 2n de la classificació general
* 1957. 14è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1958. 15è de la classificació general i vencedor d'una etapa. Portador del mallot groc durant 1 etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1955. 36è de la classificació general i vencedor de 2 etapes. Portador del mallot groc durant 2 etapes
* 1956. 7è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1957. 24è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1959. Abandona (17a etapa)

## Referències

* ↑ «BAUVIN Gilbert». [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Gilbert BAUVIN» (en italià). [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ «Palmarès de Gilbert Bauvin (Fra)». [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ «Cyclisme. Bauvin, légende du Tour» (en francès). [Consulta: 22 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès de Gilbert Bauvin (francès)
# 3

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu nombre tres.
L'any 3 va ser un any del calendari romà prejulià. En aquell temps, era conegut com a any del consolat de Làmia i Gemin (o, més rarament, any 756 ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «3» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Antiga Roma

* Luci Eli Làmia i Marc Servili Gemin són elegits cònsols a Roma.
* Es renova per deu anys l'imperium d'August.

### Germània

* Marobod, rei dels marcomans, unifica les tribus sueves.

### Armènia

* Gai Agripa, net d'August, és a Armènia per ordre de l'emperador i troba al rei part Fraates V a la vora de l'Eufrates. Els dos homes es posen d'acord per retornar Armènia a la influència romana. August decideix de donar el tron d'Armènia a Ariobarzanes.

## Naixements

* Ban Biao, historiador xinès.
* Tiberi Claudi Balbili, astròleg i erudit egipci.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Valeri Màxim. De Factis Dictisque Memorabilibus, I, 8, 11
* ↑ Bowman, Alan K. (et al.) (eds.). The Augustan Empire, 43 B.C.-A.D. 69. Cambridge: Cambridge University Press, 1996, p. 105. ISBN 9780521264303.
* ↑ Tàcit. Annals, II, 42-46
* ↑ Bunson, Matthew. Encyclopedia of the Roman empire. Nova York: Facts on File, 2002, p. 36, 47. ISBN 9780816045624.
* ↑ «Ban Biao». GEC. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 89-90. ISBN 8481641618.
# Hyblerita

La hyblerita és un mineral de la classe dels sulfats.

## Característiques

La hyblerita és un sulfat de fórmula química Pb₄Bi₂(SO₄)₂(CO₃)O₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes d’octubre de l'any 2024, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «07.B - Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations grans només» juntament amb altres minerals com la sulfohalita o la caracolita, entre d'altres. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 6153/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Clara, situada a la localitat d'Oberwolfach, a la regió de Friburg (Baden-Württemberg, Alemanya). Aquesta mina alemanya és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hyblerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 82». European Journal of Mineralogy, 36, 6, 09-12-2024, pàg. 1005–1010. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-1005-2024 [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Strunz-mindat (2024) Classification - With only large cations». Mindat. [Consulta: 29 desembre 2024].
# Javier Nadal Corral

Javier Nadal Corral (Xeraco, 22 d'octubre de 1982) és un advocat i pilotaire xeraquer, conegut com a Dorín en la seua faceta de punter.Al 2017 deixa el món professional. El 2019 guanyà el Campionat Autonòmic de Raspall junt amb Guille d'Alzira i Héctor Ibiza.
Palmarés :
| A. | Campionat | Resultat | Rest | Adversaris |
| 2017 | III Copa de Raspall | campió | Moltó de Barxeta |
| 2007 | XIV Lliga professional | subcampió | Waldo d'Oliva | Tur, Salva i Leandro III |
| 2007 | Trofeu Gregori Maians | subcampió | Waldo d'Oliva | Tur, Salva i Leandro III |
| 2007 | Trofeu Mancomunitat de municipis de la Safor | subcampió |
| 2009 | Trofeu Mancomunitat de municipis de la Safor | subcampió |
| 2010 | Trofeu Mancomunitat de municipis de la Safor | campió |
| 2013 | Trofeu Mixt Savipecho | campió |
| 2014 | Trofeu Mixt Savipecho | campió |

## Referències

* ↑ «Javier Nadal "Dorín"». Universitat de València. [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «Perfil de pilotari de Dorín». PilotaViu, 27-02-2017. Arxivat de l'original el 2018-09-29 [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «Xeraco guanya la final inèdita de l'Autonòmic de raspall». Gols Media. [Consulta: 22 octubre 2020].