OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tehuana (vestit)

El tehuana és un vestit tradicional de l'ètnia zapoteca, a Tehuantepec, Mèxic.
Entre els vestits regionals mexicans, un dels més coneguts i admirats pel món sencer, és sens dubte el de les dones de l'ètnia zapoteca que viuen a l'Istme de Tehuantepec. Aquest neix a Tehuantepec, Oaxaca. Els tehuanes i juchiteques el fan servir, sobretot, en les seves festes civils i religioses, per això es diu que és un vestit viu. D'aquesta manera, la seva vigència és innegable, tot i que ha sofert nombroses modificacions al llarg dels anys.
La indumentària de la tehuana és un important tema d'estudi en l'àmbit de les humanitats, perquè és susceptible de profundes observacions a partir de la història, la literatura, l'art i la filosofia.
El vestit regional de tehuana està integrat per 2 peces, la brusa anomenada huipil i la faldilla. Les dues peces van brodades i el tema general són les flors de diversos colors i tipus, la tela sobre la qual es broda pot ser setí, vellut o ambdues. El vestit de tehuana per a núvia és de dues peces, generalment la tela és setí blanc i el brodat és també blanc, representant flors, la joieria està elaborada amb monedes i cadenes d'or. L'istme de Tehuantepec és una regió d'Oaxaca, Chiapas, Tabasco i Veracruz formada per diverses poblacions com: Tehuantepec, Juchitán, Sant Blai Atempa, Salina Creu, Ixtepec, Tuxtepec, Sant Mateu del Mar, Santa Maria Xadani, entre d'altres. En aquest context el vestit de tehuana presenta lleugeres variacions locals, amb accents diferents en el disseny segons el lloc.
Encara que el vestit de gala és brodat en setí o vellut, la vestimenta diària és un huipil amb brodat senzill i faldilla sense brodat o un brodat senzill. Hi ha diferents tipus de brodats el que fa que el vestit de gala sigui sempre únic: no hi ha dos vestits iguals.
Una dona famosa que va difondre el vestit de tehuana va ser Frida Kahlo.

## Referències

* ↑ Becerra de la Cruz, Gilda. «EL TRAJE DE TEHUANA: Su transformación y representación en el arte. La conformación de una imagen social entre el mito y la realidad» (en castellà). Comité Melendre, 2012. [Consulta: 14 gener 2015].
* 1 2 Marcela Nazar. «Traje de Tehuana de Oaxaca, entre los mejores del mundo» (en castellà). Top Adventure, 27-11-2020. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ «Traje de tehuana, tesoro del Istmo de Tehuantepec» (en castellà). México Desconocido. [Consulta: 26 desembre 2021].
# Resolució 1003 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1003 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada el 5 de juliol de 1995. Després de reafirmar les resolucions sobre la situació a l'antiga Iugoslàvia, en particular les resolucions 943 (1994), 970 (1995) i 988 (1995), el Consell va prendre nota de les mesures adoptades per la República Federal de Iugoslàvia (Sèrbia i Montenegro) per mantenir el tancament de la frontera amb Bòsnia i Hercegovina i, per tant, estendre la suspensió parcial de sancions contra Sèrbia i Montenegro per uns altres 75 dies fins al 18 de setembre de 1995.
Es va observar que la frontera va romandre tancada, excepte per l'ajuda humanitària i els esforços de Sèrbia i Montenegro en aquest sentit. El Consell va subratllar la importància que atorgava a la no prestació de l'assistència militar a les forces dels serbis de Bòsnia. Al mateix temps van ser benvinguts els procediments simplificats adoptats pel Comitè establert en la resolució 724 (1991), relatius a les sol·licituds d'assistència humanitària legítima i transbord al riu Danubi.
Actuant en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, les sancions internacionals imposades a Sèrbia i Montenegro es van suspendre fins al 18 de setembre de 1995. La resolució també cridava al reconeixement mutu entre els estats de l'antiga Iugoslàvia, i que seria un primer pas important en el procés el reconeixement entre Bòsnia i Hercegovina i Sèrbia i Montenegro. La situació continuaria sent objecte de revisió pel Consell de Seguretat.
La Resolució 1003 va ser adoptada per 14 vots a favor, cap en contra i l'abstenció de Rússia.

## Referències

* ↑ Kovačević, Slobodanka; Dajić, Putnik. Chronology of the Yugoslav crisis, Volume 3. Institute for European Studies, 1998, p. 136. ISBN 978-86-82057-09-3.
* ↑ Publicističko-izdavački zavod "Jugoslavija". Yugoslav survey, Volume 36. Jugoslavija Pub. House, 1995, p. 101.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Guerres de Iugoslàvia
* Guerra de Bòsnia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# José María Huet y Allier

José María Huet y Allier (Sanlúcar de Barrameda, 4 de febrer de 1804 - Madrid, 17 de maig de 1868) fou un polític espanyol, diputat a Corts i membre de la Reial Acadèmia de la Història.

## Biografia

Era fill d'un brigada del Cos d'Enginyers, estudià lògica i metafísica al Reial Seminari de San Bartolomé de Cadis, i en 1823 es graduà en lleis a la Universitat de Sevilla. El 1824 començà a treballar com a advocat a la Reial Audiència de Sevilla i com a Censor de Teatre, assessor del Govern Militar de Sanlúcar, ajudant militar de marina del districte de Chipiona i auditor de guerra en 1833. El 1834 fou nomenat Fiscal de Guerra de l'Audiència de Sevilla i en 1835 ministre de l'Audiència, però en 1836 fou destituït en negar-se a reconèixer la Junta Revolucionària i en gener de 1837 fou destinat a Oviedo. Tanmateix, de maig de 1837 a abril 1838 treballà a l'Audiència de Barcelona. Fou membre de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona i de l'Ateneo de Madrid. En 1838 fou traslladat a l'Audiència de Granada i fou elegit diputat al Congrés dels Diputats per la província de Cadis, com en 1840 ho fou per Huelva.
En setembre de 1839 fou destinat a l'Audiència de Madrid i en 1840 va marxar a València per donar suport la regent Maria Cristina de Borbó i oposar-se als progressistes, raó per la qual fou destituït. De 1843 a 1851 fou fiscal del Tribunal Suprem de Guerra i Marina i l'abril de 1845 fou nomenat gentilhome de cambra amb exercici per Isabel II d'Espanya. En 1844 fou escollit senador per Canàries i en 1845 fou nomenat senador vitalici.
En gener de 1851 fou nomenat fiscal del Tribunal Suprem d'Espanya, càrrec que ocupà fins a agost de 1854, quan es va jubilar. El 1857 va rebre l'Orde de Carles III, el 1866 ingressà a la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando i en 1867 a la Reial Acadèmia de la Història.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Diego Caro Cancela (dir). Diccionario biográfico de parlamentarios de Andalucía, 1810-1869: H-Z. Centro de Estudios Andaluces, 2010, p. 39-43.
# (120) Làquesis

(120) Lachesis és un asteroide del cinturó d'asteroides descobert per Alphonse Louis Nicolas Borrelly en 1872.

## Descobriment i denominació

Lachesis va ser descobert el 10 d'abril de 1872 per Alphonse Borrelly des de l'observatori de Marsella, França, i independentment la nit següent per Christian Peters des de l'Observatori Litchfield de Clinton, als Estats Units d'Amèrica. Es va anomenar així per Làquesis, una deessa de la mitologia grega.

## Característiques orbitals

Lachesis orbita a una distància mitjana del Sol de 3,12 ua, i pot allunyar-se'n fins a 3,286 ua. La seva excentricitat és 0,05321 i la inclinació orbital 6,963°. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 2.013 dies.

## Característiques físiques

La magnitud absoluta de Lachesis és 7,75. Té un diàmetre de 174,1 km i un període de rotació de 46,55 hores. La seva albedo s'estima en 0,0463. Lachesis està classificat en el tipus espectral C.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 24. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* 1 2 «Dades de la NASA (JPL Small-Body Database Browser)»

## Enllaços externs

* «(120) Lachesis» (en anglés). Minor Planet Center. [Consulta: 23 juny 2015].
Viccionari
# Gumersindo Vicuña y Lazcano

Gumersindo Vicuña y Lazcano (l'Havana, 13 de gener de 1840 – Portugalete, 10 de setembre de 1890) va ser un polític, matemàtic, enginyer i professor espanyol.

## Biografia

Va néixer a l'Havana en el 13 de gener de 1840, els seus pares eren d'Eskoriatza i Portugalete es va traslladar amb els seus avis a l'edat de tres anys a la península; va començar la seva educació a Santurtzi i Bilbao, obtenint posteriorment en la Universitat Central de Madrid el càrrec de professor i el doctorat.
Doctorat en Ciències i Enginyeria Industrial, va ser catedràtic de Física matemàtica en la Universitat Central de Madrid, director general d'agricultura i rendes estanques. Va ser escollit Diputat al Congrés pel districte de Balmaseda a les eleccions generals espanyoles de 1876, 1879 i 1884 pel Partit Conservador. Des del seu escó es va oposar a l'abolició dels Furs del País Basc.
El 5 d'abril de 1882 fou escollit acadèmic de nombre de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, i en va prendre possessió l'any següent amb el discurs "Relaciones principales entre las teorías matemáticas de la Física". Se'l considera un dels iniciadors dels estudis de la termodinàmica a Espanya. En 1882 també va fundar la publicació periòdica La Semana Industrial. També col·laborà en el setmanari La Familia.
Va morir el 10 de setembre de 1890 a Portugalete.

## Obres

* Teoría y cálculo de las máquinas de vapor y gas con arreglo a la termodinámica (1872)
* Elementos de física (1874)
* Tratado completo de agricultura moderna (1877)
* Introducción a la teoría matemática de la electricidad (1883)

## Referències

* 1 2 3 Gumersindo Vicuña y Lazcano a l'Enciclopedia Auñamendi
* ↑ de Velasco, Eusebio M. «Excmo Sr.D. Gumersindo de Vicuña, ingeniero industrial y catedrático de la Facultad de Ciencias». La Ilustración Española y Americana Año XXXIV. Núm. 37. Madrid, 8 de octubre de 1890, pàg. 203-204. ISSN: 1889-8394.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Biografia Arxivat 2016-05-30 a Wayback Machine., al web de la RAC
* 1 2 3 «Vicuña y Lazcano, Gumersindo (1840 - 1890)». DMG-LIB Home.
* 1 2 Ossorio y Bernard, 1903, p. 475.
* ↑ Pohl Valero, Stefan «La termodinámica: las definiciones de una nueva disciplina científica desde la física matemática». Técnica e ingeniería en España: El Ochocientos: de los lenguajes al patrimonio. Universidad de Zaragoza, 2004.

## Bibliografia

* Ossorio y Bernard, Manuel. «Vicuña y Lazcano (Gumersindo)». A: Ensayo de un catálogo de periodistas españoles del siglo XIX. Madrid: Imprenta y litografía de J. Palacios, 1903.
# (144) Vibilia

(144) Vibilia és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides descobert el 3 de juny de 1875 per Christian Heinrich Friedrich Peters des de l'observatori Litchfield de Clinton, als Estats Units d'Amèrica, quan va tornar de l'expedició per observar el trànsit de Venus de 1874. Anomenat així per Vibilia, una deessa de la mitologia romana.
Situat a una distància mitjana del Sol de 2,655 ua, i pot allunyar-se'n fins a 3,278 ua. Té una inclinació orbital de 4,807° i una excentricitat de 0,2349. Fa òrbita al voltant del Sol al cap de 1.580 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(144) Vibilia» (en anglés). Minor Planet Center. [Consulta: 17 juny 2015].
# Bohlinins

Els bohlinins (Bohlininae) són una subfamília extinta de mamífers artiodàctils de la família dels giràfids que visqueren a Àsia i Europa durant el Miocè. Se n'han trobat restes fòssils a l'Aràbia Saudita, Bulgària, Espanya (incloent-hi el municipi anoienc de Piera), Grècia, l'Iraq, el Pakistan, Turquia i el Txad. El seu caràcter diagnòstic són els seus metàpodes llargs i esvelts, que presenten un solc posterior profund que recorre els dos terços proximals de la diàfisi. L'anatomia de les seves potes fa pensar que ocupaven hàbitats de sòl tou.

## Referències

* 1 2 Prothero i Foss, 2007, «Family Giraffidae» (N. Solounias).
* 1 2 Werdelin i Sanders, 2010, «Giraffoidea» (J. M. Harris, N. Solounias i D. Geraads).
* ↑ «Els mamífers fòssils». Història natural dels Països Catalans. [Consulta: 6 gener 2025].

## Bibliografia

* Prothero, D. R.; Foss, S. E. The Evolution of Artiodactyls (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2007. ISBN 978-0-8018-8735-2.
* Werdelin, L.; Sanders, W. J. Cenozoic Mammals of Africa (en anglès). University of California Press, 2010. ISBN 9780520257214.
# Ferrocianur de potassi

El ferrocianur de potassi, (no s'ha de confondre amb el ferricianur de potassi), també conegut com a prussiat de potassi o hexacianidoferrat de potassi (II), és un complex químic (compost de coordinació) de fórmula K₄[Fe(CN)₆]•3H₂O, que forma cristalls monoclínics de color groc llimona a temperatura ambient i es descompon en el seu punt d'ebullició.

## Síntesi

El ferrocianur de potassi és el producte de la reacció entre el ferrocianur d'hidrogen i l'hidròxid de potassi:
    H₄[Fe(CN)₆] + KOH → K₄[Fe(CN)₆]•3H₂O
Aquest compost és un agent fortament reductor i, per tant, és incompatible amb els agents oxidants. L'addició de clorats metàl·lics, perclorats, nitrats, o nitrits a la solució pot fer una gran explosió.

## Toxicitat

El ferrocianur de potassi per si mateix és només lleugerament tòxic, però afegint un àcid a la solució aquosa allibera gas de cianur d'hidrogen que és tòxic. Encara que no és mutagen, pot causar irritació quan s'inhala o resta en contacte amb la pell. La dosi letal (LD50) en taxa és de 6400 mg/kg.

## Usos

Pot servir d'adob nitrogenat a les plantes i es fa servir en tècniques de jardineria. Industrialment es fa servir en extraccions de metalls i per fer adhesius, ordinadors electrònics, retardants del foc, cosmètics, tints mitges de niló, pintures, tintes productes farmacèutics i propel·lents de coets. També, en baixes dosis. és un additiu alimentari. Treu el coure (dels fungicides cúprics emprats en la vinya) del vi negre. En laboratori serveix per determinar la concentració del permanganat de potassi que sovint es fa servir en la titulació de les reaccions redox.

## Història

Aquesta substància es va utilitzar en un intent d'atemptat terrorista de febrer de l'any 2002 a Itàlia contra l'ambaixada dels Estats Units amb la intenció d'enverinar l'aigua, però no ho haurien aconseguti sense la presència d'un àcid que alliberés cianur d'hidrogen.

## Referències

* ↑ Wageningen University. «Food-Info», 24-02-2009. [Consulta: 30 abril 2009].
* ↑ Edwin J. deBeer, Axel M. Hjort. «Employment of Potassium Ferrocyanide in Standardization of Dilute Potassium Permanganate», 01-03-1935. [Consulta: 30 abril 2009].
* ↑ Nishioka H «Mutagenic activities of metal compounds in bacteria». Mutation Research, 31, 3, juny 1975, pàg. 185–9. PMID: 805366.
* ↑ Melinda Henneberger «A NATION CHALLENGED: SUSPECTS; 4 Arrested in Plot Against U.S. Embassy in Rome». The New York Times, 21-02-2002 [Consulta: 30 abril 2009].

## Enllaços externs

* National Pollutant Inventory - Cyanide (inorganic) compounds fact sheet
# Ricardell

El Ricardell és un riu de l'Alt Empordà, afluent del Llobregat d'Empordà pel costat dret i, per tant, de la Muga. És un riu de règim pluvial, nodrit tan sols per les pluges de tardor i de primavera i té un mínim a l'agost. Les ribes són plenes de vegetació de ribera: verns, pollancres.

## Referències

* ↑ «el Ricardell | enciclopedia.cat». [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ «El Llobregat d’Empordà: un riu curt, mediterrani i propens als aiguats de tardor» (en catalan), 07-12-2024. [Consulta: 7 desembre 2024].
# José María Paternina Iturreagogoitia

José María Paternina Iturriagagoitia (Ollauri, La Rioja, 1905 - Alacant, 4 de maig de 1996), va ser un militar espanyol i governador civil d'Alacant.

## Biografia

Era el segon fill de José de Paternina y Jusué i María Iturriagagoitia y Moneo, Marquesos de Terán. Va cursar els seus estudis intern en el Col·legi dels Sagrats Cors de Miranda de Ebro fins que, en acabar el batxillerat superior, va passar a Vitòria per preparar el seu ingrés en l'Acadèmia de Cavalleria de Valladolid, d'on en va sortir amb el grau de tinent. Va ser destinat a Ceuta passant més tard a Madrid, en el Regiment dels Hússars de la Princesa. Va sol·licitar i li va ser concedit el curs de pilot d'Aviació a la Base Aèria de Los Alcázares (Múrcia). Una vegada obtingut aquest títol va ser destinat a Cap Juby (Sàhara Espanyol) ja com a oficial d'Aviació fins que en 1931, amb la Llei Azaña, es va retirar de l'Exèrcit fixant la seva residència a Alacant, d'on era la seva esposa Josefa A. Bono Marín.
En 1936, després de l'inici de la guerra civil espanyola, es va reincorporar a l'Exèrcit Nacional sent destinat amb la seva unitat als fronts de Còrdova, Càceres, Madrid i Saragossa participant en la batalla de l'Ebre. En acabar aquesta Guerra va ser destinat com a Subdirector a l'Escola Premilitar a San Javier (Múrcia). En febrer de 1944 va ser nomenat governador civil de la província d'Alacant, càrrec en el qual va estar fins al febrer de 1949.
En 1949 i ja amb el grau de Tinent Coronel va passar a l'Acadèmia General de l'Aire a San Javier (Múrcia) fins que, ascendit a coronel, passa a la Regió Aèria Pirinenca a Saragossa com a Cap d'Estat Major. La seva última destinació militar va ser de Cap de la Base Aèria de la Parra i de l'Escola de Vols sense Visibilitat a Jerez de la Frontera. En 1972 va ser ascendit a General Honorari de l'Exèrcit de l'Aire (S.V.). Després del seu retir va fixar de nou la seva residència a Alacant on va morir en 1996.
En 1969 va ser nomenat President de la Junta del Port d'Alacant, càrrec que va ocupar fins que en 1977 va presentar la seva renúncia. Estava en possessió de nombroses condecoracions nacionals i estrangeres, entre elles la Medalla d'Or de la Província d'Alacant que li va ser concedida en 1973. Una escola de Calp encara duu el seu nom.

## Referències

* ↑ Esquela al diari ABC
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.425. ISBN 9788495484802.
* ↑ DECRETO de 4 de febrero de 1949 por el que se cesa en el cargo de Gobernador civil de la provincia de Alicante don José María Paternina Iturreopagotia.
* ↑ L'últim caliu franquista de Calp és el nom d'un col·legi, La Marina Plaça, 22 d'abril de 2016
# (159) Aemilia

(159) Aemilia és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Paul Pierre Henry des de l'observatori de París, França, el 26 de gener de 1876. Va rebre aquest nom possiblement per la via Aemilia, una antiga calçada romana.
Aemilia orbita a una distància mitjana del Sol de 3,102 ua, i pot apropar-se fins a 2,766 ua i allunyar-se fins a 3,438 ua. La seva excentricitat és 0,1083 i la inclinació orbital 6,131°. Fa una òrbita al voltant del Sol al cap de 1.995 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 27. Circumstàncies de la font: presumiblement. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(159) Aemilia» (en anglés). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 13 juliol 2015].
# Albert-Félix-Théophile Thomas

Albert-Félix-Théophile Thomas (Marsella, 1847 - París, 1907) va ser un arquitecte francès.
Alumne d'Alexis Paccard i de Léon Vaudoyer a l'École Nationale Supérieure des Beaux-Arts a París, va obtenir el Prix de Roma el 1870 pel seu projecte titulat Une école de médecine i una beca per prosseguir la seva formació a l'Acadèmia de França a Roma, entre el 15 de febrer de 1871 i el 31 de desembre de 1874. Va viatjar per Grècia i l'Àsia Menor, enviant el 1875 un treball sobre el temple d'Apol·lo a Milet i un altre sobre el del temple d'Atena a Priene que li va reportar una medalla a l'Exposició universal de París de 1878. De 1896 a 1900, va participar en el disseny i construcció del Grand Palais de París, juntament amb Henri Deglane, Albert Louvet i Charles-Louis Girault, assumint la direcció de l'obra de construcció de l'ala oest, el «Palau d'Antin», que el 1937 es batejaria com Palais de la découverte (Palau del Descobriment), i els alçats corresponents sobre l'avinguda d'Antin, —la futura avinguda Víctor Manuel III, batejada més tard com avinguda Franklin Delano Roosevelt. Interessat també per la mecànica, va inventar el 1877 un rellotge de cucut suís que no va assolir èxit.

## Referències

* ↑ «Arquitectes Grand Palais» (en francès). Arxivat de l'original el 2007-03-17. [Consulta: 30 juny 2011].
# Decennateri

Decennateri (Decennatherium) és un gènere extint de giràfid que visqué durant el Miocè tardà. Fou descrit primerament per Crusafont Pairo el 1952. Només se n'han trobat fòssils a Los Valles de Fuentiduenya, a Segovia, Espanya i al Jaciment de Batallones, a Torrejón de Velasco, Madrid, on es van trobar les restes que van permetre identificar l'espècie Decennatherium rex.

## Referències

* ↑ «Fossilworks: Gateway to the Paleobiology Database». Arxivat de l'original el 2016-05-31.

## Vegeu també

* Bohlinia †
* Bramatherium †
* Canthumeryx †
* Birgerbohlinia †

## Enllaços externs

* Decennatherium Arxivat 2012-09-29 a Wayback Machine. a Paleobiology Data Base