OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Opilió

Els opilions o falàngids (Opiliones) són un ordre d'animals artròpodes (Arthropoda), de la classe dels aràcnids (Arachnida). El 2015 se'n coneixien unes 6.500 espècies, dividides en quatre subordres:
* Cyphophthalmi (Simon, 1879).
* Eupnoi (Hansen & Sørensen, 1904).
* Dyspnoi (Hansen & Sørensen, 1904)
* Laniatores (Thorell, 1876).
Malgrat la seva semblança externa, no s'han de confondre amb els fòlcids, que són aràcnids de l'ordre Araneae i, per tant, aranyes en un sentit estricte. De fet, els opilions estan més relacionats amb els escorpins que amb les aranyes.
Tenen dos ulls i el segon parell d'extremitats (comptant des de la cara del darrere) són més llargues que les altres. Es coneixen per les seves extremitats ambulatòries extremadament llargues, que arriben als 10 cm en un cos de només 2 cm, tot i que moltes espècies tropicals d'opilions les tenen més aviat curtes. Destaca també el fet que el prosoma i l'opistosoma estan units formant un cos únic a diferència de les aranyes, per exemple, on es poden observar clarament les dues seccions.
Generalment són detritívors i carronyaires i són dels pocs aràcnids que poden ingerir partícules sòlides. Posseeixen glàndules secretores de substàncies riques en fenols, per foragitar els possibles depredadors.
Hi ha una creença equivocada que diu que els opilions són els animals més verinosos del món. No només no són verinosos sinó que tenen la boca tan menuda que la seua mossegada seria inefectiva amb la pell humana.

## Referències

* 1 2 3 Staple i Gamlin, 1993, p. 36.
* ↑ Merino i Prieto, 2015, p. 1.
* ↑ Merino i Prieto, 2015, p. 7.
* ↑ Clouse, Ronald «What Are Harvestmen, a.k.a. Daddy-Long-Legs?». Explorers Journal, 2012 [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ Berenbaum, May R. The earwig's tail a modern bestiary of multi-legged legends. Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 2009, p. 143. ISBN 978-0-674-05356-4.

## Bibliografia

* Staple, Michèle; Gamlin, Linda. El llibre de les 1001 preguntes i respostes sobre els animals. Madrid: Susaeta, 1993. ISBN 84-305-8497-0.
* Merino, Izaskun; Prieto, Carlos «Orden Opiliones». Revista IDE@ - SEA, 17, 2015, pàg. 1-12.
# Jukka-Pekka Valkeapää

Jukka-Pekka Valkeapää (Porvoo, Finlàndia, 1977) és un director finlandès.
El seu primer llargmetratge, Muukalainen, es va presentar al CineMart (Festival Internacional de Cinema de Rotterdam), desenvolupat a la Cinéfondation del Festival Internacional de Cinema de Canes, i es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Venècia.
El seu segon llargmetratge, He ovat paenneet, es va presentar a Venècia i Toronto, i va ser nominat a set premis nacionals finlandesos, el Jussis, i premiat. en 4 categories.
El seu tercer llargmetratge, Koirat eivät käytä housuja va ser nominat 9 vegades per Jussis i va guanyar premis en 6 categories i va guanyar el Premi Noves Visions del LII Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya.

## Filmografia

* Silmät kiinni ilman käsiä, 2000 (curtmetratge)
* Keinu, 2003 (curtmetratge)
* Muukalainen, 2008
* He ovat paenneet, 2014
* Koirat eivät käytä housuja, 2019
* Hetki lyö, 2022

## Referències

* ↑ «10 vuotta sitten J-P Valkeapää raitistui – Nyt hän kertoo elokuvassaan tarinan halvan viinan Fuengirolasta | Image». www.apu.fi, 03-11-2022.
* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.Reinikainen, Pauli. «Elokuvavuosi 2009 esittelee monta uutta nimeä». Iltalehti.fi, 15-01-2009.
* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.«He ovat paenneet on viime vuoden paras elokuva!». Iltasanomat.fi, 01-02-2015.
* ↑ La producción vasca ‘El Hoyo’ gana el Festival de Sitges, La Vanguardia, 12 d'octubre de 2019
# Palau del Marquès d'Alfarràs (Vilafranca del Penedès)

El Palau del Marquès d'Alfarràs és un edifici de Vilafranca del Penedès, catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història

Va ser fet construït entre els anys 1789 i 1794 pels mestres de cases Josep Mas i Dordal, de Barcelona, i Rafael Garito, de Vilafranca per a Josep Antoni Desvalls i d'Ardena, sisè marquès de Llupià i quart del Poal. L'any 1802 va servir d'estatge al rei Carles IV.
Des del 1889 hi ha establerts els religiosos Fills de la Sagrada Família, i el 22 de febrer de 1899 va passar a propietat definitiva de la Congregació, amb l'ajut del bisbe Morgades. A la façana de l'edifici apareixen els escuts del bisbe Josep Morgades i Gili i del marquès d'Alfarràs.
L'any 1926 s'hi va celebrar l'Exposició d'Art del Penedès.

## Descripció

Està situat a la cruïlla de la Plaça de Jaume I amb la Plaça de l'Oli, davant de Cal Gomà, en el centre històric de la vila, i està format per planta baixa, entresòl i dos pisos. Té un pati interior central, avui cobert, i una galeria porticada posterior, així com uns patis. Presenta gran interès l'escala neoclàssica.
El llenguatge arquitectònic respon a les característiques del neoclassicisme, amb reformes i adequacions a la seva funció actual.

## Vegeu també

* Palau del Marquès d'Alfarràs (Barcelona)
* Palau del Marquès d'Alfarràs (Horta)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Palau del Marquès d'Alfarràs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Juan Antonio DESVALLS y de ARDENA». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ Els Desvalls i Catalunya. Un llinatge noble català en l'història (tríptic). Finca Viladellops. Arxiu Nacional de Catalunya.

## Enllaços externs

* «Palau del Marquès d'Alfarràs». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Casa Manuelet de Joaquin

La casa Manuelet de Joaquin és un edifici d'Horta de Sant Joan (Terra Alta) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està situat a la zona límit del nucli antic, fent cantonada amb el carrer Bonaire, és un edifici de planta baixa, dos pisos i golfa, d'estructura irregular i situat entre mitgeres. És d'estil renaixentista i es troba en bon estat de conservació. La façana principal és al carrer Bonaire, i la posterior al carrer Moragrega.
La façana principal és feta amb carreus de pedra ben escairats i regulars. La planta baixa té la porta d'arc rebaixat i adovellat. La resta d'obertures són disposades en alternança, totes amb llinda i brancals de pedra. El tercer pis, corresponent a la golfa, té un seguit d'obertures petites d'arc de mig punt, descentrades respecte a l'eix de la façana, que formen una galeria. El ràfec de la coberta és força ample, amb bigues de fusta treballades sota coberta de teula àrab.
El contorn de la porta d'accés i de les obertures principals del primer i segon pis són emblanquinats. L'interior és tot reformat. Degut al desnivell del sòl, la façana posterior només consta de planta baixa, pis i golfa. El seu acabat és molt senzill i d'obertures poc ordenades i petites. Les llindes són de fusta i els murs de paredat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Manuelet de Joaquin». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].

## Vegeu també

* Llista de monuments d'Horta de Sant Joan
# Grans Ehees

Les Grans Ehees (en grec antic: Μεγάλαι Ἠοῖαι, Megalai Ehoiai) foren un poema èpic de l'antiga Grècia. S'ha conservat solament de manera fragmentària, en citacions d'altres autors, i es tracta d'una obra d'autor desconegut, que a l'antiguitat molts atribuïen, encara que no universalment, a Hesíode.
Es tractava d'una obra semblant al Catàleg de les dones d'Hesíode, més conegut, que també era anomenat Ehees (perquè començava el «catàleg» amb la fórmula ἠ' οἷαι 'o com aquelles que [...]'): s'estructurava entorn de l'exposició d'arbres genealògics d'heroïnes, entre els que es narren els mites relatius a molts dels seus membres. Almenys disset fragments del poema han estat transmesos per les cites d'autors antics i en dos papirs del segle ii,, però donades les similituds entre les Grans Ehees i el Catàleg de les dones és possible que hi hagi fragments atribuïts al Catàleg que, de fet, procedeixin d'aquesta obra menys coneguda. De fet, la major part de l'atenció acadèmica dedicada a la poesia s'ha preocupat més per la seva relació amb el Catàleg i si el títol de Grans Ehees fa referència a una sola obra èpica independent.

## Referències

* ↑ Cingano, 2009, p. 119.
* ↑ Most, 2006, p. lix.
* ↑ Cingano, 2009, p. 118–119.
* ↑ Merkelbach i West, 1967, p. 246-262.
* ↑ Cingano, 2009, p. 120–121.
* ↑ D'Alessio, 2005c, p. 176-216.

## Selecció d'edicions i traduccions

Edicions crítiques
* Rzach, A. Hesiodi Carmina edition=2nd rev., 1908. .
* Merkelbach, R.; West, M.L.. Fragmenta Hesiodea, 1967. ISBN 0-19-814171-8.
* Merkelbach, R.; West, M.L.. «Fragmenta selecta». A: Friedrich Solmsen. Hesiodi Theogonia, Opera et Dies, Scutum edition=3rd rev., 1990. ISBN 0-19-814071-1.
* Hirschberger, M. Gynaikōn Katalogos und Megalai Ēhoiai: Ein Kommentar zu den Fragmenten zweier hesiodeischer Epen, 2004. ISBN 3-598-77810-4. .
Traduccions
* Most, Glenn W. Hesiod: Theogony, Works and Days, Testimonia. Series:Loeb Classical Library. no. 57, 2006. ISBN 978-0-674-99622-9.
* Most, G.W.. Hesiod: The Shield, Catalogue, Other Fragments. Series:Loeb Classical Library. no. 503, 2007. ISBN 978-0-674-99623-6.

## Bibliografia

* Cingano, E. Montanari. The Hesiodic Corpus, 2009, p. 91–130.
* Cohen, I.M. «The Hesiodic Catalogue of Women and Megalai Ehoiai». Phoenix, 40, 1986, pàg. 127–142. JSTOR: 1088507.
* D'Alessio, G.B.. Hunter. The Megalai Ehoiai: A Survey of the Fragments, 2005a.
* «Gynaikôn Katalogos und Megalai Ehoiai. Ein Kommentar zu den Fragmenten zweier hesiodeischer Epen.review per Martina Hirschberger.2004». Bryn Maw Classical Review, 2005c.
* Montanari, F.; Rengakos, A.; Tsagalis, C. Brill's Companion to Hesiod, 2009. ISBN 978-90-04-17840-3.
* Schwartz, J. Pseudo-Hesiodeia: recherches sur la composition, la diffusion et la disparition ancienne d'oeuvres attribuées à Hésiode (en francès), 1960.
* West, M.L.. The Hesiodic Catalogue of Women: Its Nature, Structure, and Origins (en anglès), 1985. ISBN 0-19-814034-7.

## Enllaços externs

* Traducció anglesa
# Anton Zwerina

Anton Zwerina (7 de juny de 1900 - 19 de maig de 1973) fou un aixecador austríac que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà la prova del pes lleuger, per a aixecadors amb un pes inferior a 67,5 kg, del programa d'halterofília. En ella guanyà la medalla de plata, per darrere el francès Edmond Decottignies.

## Referències

* ↑ «Anton Zwerina Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 d'octubre 2017. [Consulta: 8 gener 2017].
# Josep Abelló Padró

Josep Abelló Padró (Reus, 17 de desembre de 1949) és un polític català.

## Biografia

Llicenciat en Ciències Empresarials a l'Escola Superior de Tècnica Empresarial Agrícola (ETEA) de la Universitat de Còrdova, especialitzat en economia agrària.
A les eleccions municipals espanyoles de 1983 fou elegit regidor de l'ajuntament de Reus. El 1985 fou designat alcalde de Reus després de la moció de censura contra Joan Maria Roig. Va presentar-se a totes les següents eleccions essent sempre la seva llista la més votada i, per tant, sempre reelegit. Durant la seva gestió, es van posar els fonaments per la creació del holding municipal Innova. Fou president de diverses empreses municipals i de serveis mancomunats als municipis. També va ser elegit diputat al Parlament de Catalunya. El 1999 va deixar l'alcaldia sense deixar del tot la política, i va ser nomenat alcalde Lluís Miquel Pérez Segura. El 2003 fou reelegit diputat i el seu nom va sonar com a possible conseller de sanitat. ha estat President del Consorci municipal de Gestió Integral de l'Aigua de Catalunya (CONGIAC) entre 1995 i 1999, president del Consorci Hospitalari de Catalunya entre 1991 i 2011 i director de projectes de consultoria de salut a Llatinoamèrica.

## Referències

* 1 2 3 4 catalunyaeuropa.net, Advisory Board: Josep Abelló i Padró (Consultat el maig de 2014)
* ↑ «Manel Ferré, nou president del Consorci». Arxivat de l'original el 2014-05-05. [Consulta: 5 maig 2014].
# Prainea

Prainea és un gènere de la tribu de les artocàrpies que agrupa espècies d'arbres tropicals, similars als del gènere Artocarpus localitzats al subcontinent indi i a Myanmar.

## Enllaços externs

* Fitxa del Prainea al Taxonomicon (anglès)
# Escoles (Horta de Sant Joan)

Escoles és una obra d'Horta de Sant Joan (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta gairebé rectangular amb dues façanes, la principal al carrer Medi Natural (abans Mestre Guàrdia) i la posterior al carrer Doctor Esteban Messeguer.
La façana principal consta de planta baixa i dos pisos. És tota arrebossada i pintada de color blanc, tot ocultant el paredat i l'aparell de carreus de pedra originari que envoltava totes les obertures. Actualment només resten a la vista els carreus de l'arc rebaixat que fa d'accés a la planta baixa, els mitgers i els que fan de separació entre la planta baixa i el primer pis. Les obertures dels dos pisos són força regulars, mentre que les de la planta són desiguals. Sobre la porta d'accés, just a l'eix central de la façana, hi ha el finestral d'un balcó tapiat que en el seu moment va aprofitar-se per a encabir-hi un plafó de rajoles amb l'escut de la Guàrdia Civil. En l'actualitat ja no hi són. La façana posterior només té planta baixa i pis degut al desnivell del carrer respecte de la façana principal.

## Història

A la façana se conserva una inscripció sobre bloc de pedra on consta que l'antiga Escola fou feta en temps de Carles IV l'any 1797 (SE EDIFICO A EX-/PENSAS DE ORTA / REND. CARLOS IV). L'any 1985 va rehabilitar-se íntegrament la façana principal quan va passar a ser caserna de la Guàrdia Civil durant uns anys.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Escoles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
* ↑ Anteriorment el cos armat havia ocupat l'edifici de l'Hospital (després convertit en Centre Picasso).
Viccionari

## Vegeu també

* Llista de monuments d'Horta de Sant Joan
# Recopa d'Europa de beisbol

La Recopa d'Europa de beisbol fou una competició esportiva de clubs de beisbol europeus. De caràcter anual, fou organitzada per la Confederació Europa de Beisbol i es disputà des de 1990 fins al 2007. Hi participaven els campions de Copa de cadascuna de les federacions nacionals. Els clubs jugaven dues fases, una fase de classificació i una fase final on es disputaven quarts de final, semifinal i final. A partir de la temporada 2008, els campions de Copa disputarien la Copa de la CEB, i la competició es deixà de celebrar.

## Historial

* En negreta = Equip guanyador
* (1) = Nombre de campionats
* Nota. Noms dels equips segons l'època
| Edició | Temp. | Data | Campió | Resultat | Subcampió | Seu |
| I | 1990 | | Neptunus (1) | | World Vision Parma | França |
| II | 1991 | | Milano Baseball (1) | | Neptunus | Suècia |
| III | 1992 | | Milano Baseball (2) | | HCAW | Països Baixos |
| IV | 1993 | | Neptunus (2) | | Milano Baseball | Espanya |
| V | 1994 | | Kinheim (1) | | Cariparma Angels | Itàlia |
| No es disputà la temporada 1995 ||||||||
| VI | 1996 (A) | | Leksand Tumberjack (1) | | CSKA PVO | Suècia |
| VI | 1996 (B) | | RC Heemstede (1) | | Jimmer's de Saint-Lô | Països Baixos |
| VII | 1997 | | Cariparma Angels (1) | | CD Arla | Països Baixos |
| VIII | 1998 | | Neptunus (3) | | Milano Baseball | Croàcia |
| IX | 1999 | | Neptunus (4) | | Kinheim | República Txeca |
| X | 2000 | | HCAW (1) | | Orioles Grosseto | Itàlia |
| XI | 2001 | | Kinheim (2) | | HCAW | Països Baixos |
| XII | 2002 | | Kinheim (3) | | NTNT Tornado's | Alemanya |
| XIII | 2003 | | KM Pioniers (1) | | Kinheim | Espanya |
| XIV | 2004 | | Rojos de Tenerife (1) | | KM Pioniers | Països Baixos |
| XV | 2005 | 19-06-2005 | Rojos de Tenerife (2) | 6-4 | KM Pioniers | Anvers |
| XVI | 2006 | | KM Pioniers (2) | | Lions de Savigny | República Txeca |
| XVII | 2007 | 17-06-2007 | Neptunus (5) | 2-0 | CBS Sant Boi | Hoordorp |

## Referències

* ↑ «El equipo» (en castellà). CD Arga. [Consulta: 15 maig 2023].
* ↑ «Los Rojos de Candelaria conquistan su tercer título». Mundo Deportivo, 19-06-2005. [Consulta: 15 maig 2023].
* ↑ S.D. «El Sant Boi es queda amb la mel als llavis a la Recopa». Mundo Deportivo, 22-06-2007. [Consulta: 15 maig 2023].
# Circulador òptic

Un 'circulador òptic és un component especial d'una fibra òptica que es pot usar per separar senyals òptics que es desplacen en direccions oposades en una fibra òptica, de manera anàlega a un circulador electrònic. Un circulador òptic és un aparell amb tres ports dissenyat perquè la llum que entra en qualsevol port surti pel següent. Els circuladors es poden usar per aconseguir transmissió bidireccional sobre una sola fibra. Pel seu alt aïllament de l'entrada, el poder de reflexió òptica i la seva baixa pèrdua d'inserció, els circuladors òptics es fan servir molt en sistemes de comunicació avançats en fibra òptica i aplicacions en sensors de fibra òptica.
Els circuladors òptics ´són no recíprocs i, per tant, els canvis en les propietats de la llum que hi passa a través no són reversibles.
# Mantidactylus plicifer

Mantidactylus plicifer és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Viu als boscos humits tropicals o subtropicals.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus plicifer. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# La teva fotografia

La teva fotografia (títol original en anglès, Photograph) és una pel·lícula de drama romàntic índia del 2019 escrita, coproduïda i dirigida per Ritesh Batra. És protagonitzada per Nawazuddin Siddiqui i Sanya Malhotra en els papers principals. La pel·lícula segueix un fotògraf de carrer conegut com a Rafi (Siddiqui), que intenta convèncer la Miloni (Malhotra) perquè faci de xicota perquè la seva àvia deixi de pressionar-lo perquè es casi. S'ha doblat i subtitulat al català.
La teva fotografia es va gravar en diversos llocs de Bombai. El rodatge es va acabar el novembre de 2017.
La pel·lícula es va estrenar al Festival de Cinema de Sundance de 2019 i l'estrena europea al 69è Festival Internacional de Cinema de Berlín. Estava previst que s'estrenés a l'Índia el 8 de març de 2019, però la data es va ajornar i es va publicar el 15 de març de 2019 amb crítiques generalment positives. Es va estrenar a diversos països com el Regne Unit, els Estats Units, Espanya, França i Austràlia a finals d'estiu.

## Referències

* ↑ «Lunchbox Director Ritesh Batra Announces Release Date of Next Film Starring Nawazuddin Siddiqui & Sanya Malhotra». CNN-News18, 22-01-2019. [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ «Ritesh Batra's Photograph, starring Nawazuddin, Sanya Malhotra, to premiere at Sundance Film Festival 2019». Firstpost, 29-11-2018. [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ «La teva fotografia». Goita què fan, ara!. [Consulta: 1r maig 2023].
* ↑ , 25-10-2018.
* ↑ Chaudhuri, Mohini. «Ritesh Batra On Wrapping His Film In Mumbai And Finding A Friend In Robert Redford». Film Companion, 04-12-2017. [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ Khandelwal, Khush. «Photograph: Nawazuddin Siddiqui and Sanya Malhotra's film will release on March 8». Times Now, 18-01-2019. [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ «Ritesh Batra's 'Photograph' to be screened at Berlin Film Festival». Scroll.in, 18-01-2019. [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ «Photograph (2019)». Rotten Tomatoes. Fandango. [Consulta: Plantilla:RT data].
* ↑ , 18-01-2019.
* ↑ Wiseman, Andreas. «Ritesh Batra's Sundance Drama 'Photograph' Pre-Sells To Major Markets, Sets India Release Date». Deadline Hollywood, 25-01-2019. [Consulta: 26 gener 2019].
# Els Sobals

Els Sobals és una masia de Pontons (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És una masia fortificada de planta quadrada i coberta a dos vessants. Està situada a la part alta del terme, sota la serra d'Ancosa, al mateix camí que condueix al Mas de Pontons. Consta de planta baixa, pis i golfes. El portal és adovellat. A l'interior hi ha arcs diafragmàtics. A la part exterior hi ha contraforts, i carreus regulars i més grans que els dels murs als angles. Les finestres de la planta baixa corresponen a una reforma recent.
L'origen d'aquesta construcció és medieval. Al segle xiv portava el nom de Mas d'Ansobaldo.

## Referències

* 1 2 «Els Sobals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Tectona

Tectona és un gènere de plantes angiospermes de la família de les lamiàcies (Lamiaceae). Són plantes natives de l'Àsia tropical.

## Descripció

Són arbres molt grans que creixen fins a 30–40 m. Són originaris de les zones tropicals de l'Àsia del sud i del sud-est. La fusta és molt apreciada i a causa d'aquest fet es troben en perill d'extinció en llurs hàbitats originals. La teca (Tectona grandis) es cultiva en plantacions molt grans.

## Taxonomia

Aquest gènere va ser publicat per primer cop l'any 1782 a l'obra Supplementum Plantarum Systematis Vegetabilium Editionis Decimae Tertiae, Generum Plantarum Editiones Sextae, et Specierum Plantarum Editionis Secundae del botànic suec Carl von Linné el Jove (1741-1783). A la descripció del gènere es va fer servir la grafia Tektona i Tectona a la descripció del tec. El nom del gènere deriva de la denominació en tàmil de l'espècie Tectona grandis.

### Espècies

Dins del gènere Tectona es reconeixen les ... espècies següents:
* Tectona grandis L.f.
* Tectona hamiltoniana Wall.
* Tectona philippinensis Benth. & Hook.f. ex Merr.

### Sinònims

Els següents noms científics són sinònims heterotípics de Tectona:
* Jatus Rumph. ex Kuntze
* Nautea Noronha
* Theka Adans.

## Galeria

* Flors de Tectona grandis a Andhra Pradesh,
* Tectona grandis a Kolkata
* Tectona grandis
* Tectona grandis; fulles
* Fruits de Tectona grandis
* Fulles de Tectona grandis
* Escorça
* Fusta

## Referències

* 1 2 3 «Tectona» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 8 juny 2024].
* ↑ «Tectona L.f.,» (en anglès). International Plant Names Index, The Royal Botanic Gardens, Kew, Harvard University Herbaria & Libraries and Australian National Botanic Gardens. [Consulta: 8 juny 2024].
* ↑ Linné, 1753, p. 20.
* ↑ Linné, 1753, p. 151.
* ↑ Gledhill, 2008, p. 372.

## Bibliografia

* von Linné, Carl. Supplementum Plantarum Systematis Vegetabilium Editionis Decimae Tertiae, Generum Plantarum Editiones Sextae, et Specierum Plantarum Editionis Secundae (en llatí). Braunschweig: Impensis Orphanotrophei, 1782.
* Gledhill, David. The Names of Plants (en anglès). Cambridge University Press, 2008. ISBN 978-0-521-86645-3.
# Ryan Murphy (nedador)

Ryan Fitzgerald Murphy (nascut el 2 de juliol de 1995) és un nedador nord-americà especialitzat en l'estil esquena. Va l'or en la competició de 100 i 200 metres esquena, i en el relleu 4x100 m combinat en els Jocs Olímpics de 2016, on va aconseguir la plusmarca mundial dels 100 metres esquena.

## Palmarès

| Any | Competició | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2016 | Jocs Olímpics | Rio de Janeiro | 1 | 100 m esquena |
| 2016 | Jocs Olímpics | Rio de Janeiro | 1 | 200 m esquena |
| 2016 | Jocs Olímpics | Rio de Janeiro | 1 | 4 × 100 m combinat |

## Referències

* ↑ «Ryan Murphy se quedó con el oro en los 100 metros espalda». meridiano.com. [Consulta: 12 agost 2016].
* ↑ «Phelps se va en lo más alto del Olimpo: 23 oros y 28 medallas». as.com. Arxivat de l'original el 2016-09-25. [Consulta: 14 agost 2016].