OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa a la plaça Major, 4 (Banyoles)

La Casa a la plaça Major, 4 és una casa gòtica de Banyoles (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquest edifici forma part d'un conjunt arquitectònic que configura la plaça, pot semblar més o menys homogeni, dins d'una tipologia medieval gòtica, però manifesta una gran diversitat degut a les modificacions que ha sofert. Aquesta teoria era, també, defensada en referència a l'explicació de les voltes. Tornant a la descripció de la casa que ens ocupa, direm que es tracta d'una arquitectura medieval tradicional desenvolupada al voltant de la plaça, al llarg del segle xiv. L'edifici en la seva part del davant i la cantonada amb el carrer Major es troba sobre una base d'un arc apuntat pel carrer Major i per una arcada rodona "rebaixada" pel costat que dona a la plaça. El parament és en part de carreus ben treballats i arrebossat. En el mur que dona al carrer Major, s'hi troben dues finestres d'incidència gòtica "coronelles" de dos i tres arquets respectivament. Columnes esveltes i monolítiques de recent factura i capitells amb àbac corintis. El parament lateral sembla més originari que el de la façana, que és més propi de la restauració efectuada.

## Història

L'edifici forma part del conjunt de cases tradicionals que s'edificaren al voltant de la pl. Major al llarg del segle xiv. Els efectes constructius i destructius de la dominació gala foren menys importants que els de Girona; els edificis de la pl. no foren enderrocats malgrat que els francesos varen proposar un projecte d'engrandiment del conjunt, sols es van enderrocar les voltes que s'havien construït pocs anys abans en 1805. Després el projecte fou abandonat. Les reformes de la plaça varen estar dirigides a retornar-li la seva antiga fisonomia, sobretot dels edificis del XIV i XV. Per la qual cosa, hi veiem quantitat d'edificis recuperats.

## Referències

* 1 2 «Casa a la plaça Major, 4». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].
# Ophir (característica d'albedo)

Ophir és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -9.88 ° latitud N i 295 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Ofir, terra a la qual Salomó va enviar una expedició.

## Referències

* ↑ "Ophir (característica d'albedo)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Arts gràfiques

Entenem per arts gràfiques el conjunt d'oficis, coneixements, operacions i processos inclosos en el camp de l'edició impresa. Des del disseny gràfic fins a la impressió o estampació de diaris, fulletons, prospectes, etc. En el cas dels llibres i revistes el procés s'allarga fins a l'enquadernació.

## Origen xinès

Els coneixements primordials per fer una impressió o elaborar un llibre tenen tots origen comú a la Xina:
* El paper al segle ii creat per Cai Lun.
* La xilografia s'inventa entre els anys 719 i 756, durant la dinastia Tang.
* Els tipus i, per tant, la impremta és atribuïda a Bi Sheng de la dinastia Song entre els anys 1041 i 1048 a l'antiga Xina però actual Corea. Els tipus eren de ceràmica, així queda registrat pel seu contemporani Shen Kuo.
* Els tipus mòbils apareixen els darrers anys del segle xiii. És el funcionari Wang Zhen, autor d'un tractat d'agricultura, qui va utilitzar tipus de fusta subjectats per una barra de ferro. Això, va facilitar la composició de les planxes a imprimir.
* A finals del segle XIV, i el domini de les arts gràfiques es relaciona amb els avenços de la impressió que es van produir a Alemanya, així que la calcografia va començar a substituir la xilografia durant el renaixement alemany i alguns artistes, com Albrecht Dürer, van produir obres d'art d'alt nivell.

## Referències

* ↑ «Artes Gráficas - Qué es y Definición 2019» (en castellà), 20-02-2018. [Consulta: 31 març 2019].
* ↑ «Graphic art» (en anglès). [Consulta: 3 abril 2019].
* ↑ «Invention of Wooden Movable Type : HistoryofInformation.com». [Consulta: 12 abril 2019].
* ↑ «Wang Zhen – Paper Discovery Center» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-01-03. [Consulta: 12 abril 2019].
* ↑ Gardner, Helen; De la Croix, Horst; Tansey, Richard G. «The Renaissance in Northern Europe». A: Art Through the Ages (en anglès). 6th. Nova York: Harcourt Brace Jovanovich, 1975, p. 555-556. ISBN 0-15-503753-6.
* ↑ Russell, Francis. The World of Dürer (en anglès). Time Life Books, 1967, p. 9.

## Vegeu també

* Disseny gràfic
* Gravat
* Fotocomposició
* Impremta
* Museu Alzamora
* Akrocard
# Slavko Cicak

Slavko Cicak (Podgorica, Montenegro, 25 d'octubre de 1969), és un jugador d'escacs suec, que té el títol de Gran Mestre des de 2001.
A la llista d'Elo de la FIDE de març de 2015, hi tenia un Elo de 2505 punts, cosa que en feia el jugador número 8 (en actiu) de Suècia. El seu màxim Elo va ser de 2579 punts, a la llista de març de 2012 (posició 320 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El 2004 guanyà el V Obert Internacional d'Escacs de Figueres Miquel Mas. El 2005 empatà als llocs 6è–9è amb Normunds Miezis, Joel Benjamin i Alexander Baburin al Campionat de la Unió Europea. El 2006, Cicak empatà als llocs 2n–5è amb José González García, Leonid Gofshtein i Josep Manuel López Martínez al VIII Obert internacional de Sants, a Barcelona.

### Participació en competicions per equips

Cicak ha participat, representant Suècia, a les Olimpíades d'escacs de 2006, 2008 i 2010.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Slavko Cicak» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 15 octubre 2013].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Suècia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 31 març 2015].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo d'Slavko Cicak «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 15 octubre 2013].
* ↑ Butlletí d'escacs de la FCE, núm.121, pàg.37
* ↑ Crowther, Mark. London Chess Center. The Week in Chess 543: European Union Championship, 4-4-2005 [Consulta: 25 maig 2010].
* ↑ Crowther, Mark. London Chess Center. TWIC 617: VIII Sants Open, 2006-09-04 [Consulta: 25 maig 2010]. (anglès)
* ↑ Bartelski, Wojciech. «Men's Chess Olympiads: Slavko Cicak» (en anglès). OlimpBase. [Consulta: 25 maig 2010].
# Panchaia

Panchaia és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 59.71 ° latitud N i 160 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Pancaia, illa mítica del mar Roig, rica en encens, or i plata.

## Referències

* ↑ "Panchaia". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Frontera entre el Regne Unit i les Maldives

La frontera entre el Regne Unit i Maldives és totalment marítima i es troba a Oceà Índic. L'arxipèlag de les Txagos constitueix el Territori Britànic de l'Oceà Índic, tot i que és reivindicat per Maurici.
No hi ha cap acord bilateral oficial sobre el traçat d'aquesta frontera. El Regne Unit, però hi ha establert una àrea marina protegida el 17 de setembre de 2003 tenint en compte la mediana dibuixada amb Maldives, és a dir, a igual distància entre l'atol d'Addu (Maldives) i el banc Speakers (Regne Unit).
Tot i que aquestes coordenades han estat publicades per les Nacions Unides, el projecte d'acord de delimitació tècnica negociat en 1992 amb les Maldives mai va ser signat i no està en vigor.
Després de les converses bilaterals entre Maurici i les Maldives al febrer de 2010, el Ministeri d'Afers Exteriors de Maurici ara planeja reclamar conjuntament una plataforma continental estesa a la part nord de l'arxipèlag de Txagos, similar a la reclamació conjunta amb les Seychelles presentat l'1 de desembre de 2008. L'objecció de les Maldives a una delimitació de la línia mediana es basa sobre l'afirmació que Diego Garcia és l'única illa habitada de l'arxipèlag de Txagos, mentre que les illes més petites del nord (com Peros Banhos i Salomó)) són deshabitades.
D'acord amb les declaracions oficials del Ministeri d'Afers Exteriors i de la Commonwealth, el seu reassentament a llarg termini seria econòmicament insostenible. Per tant, s'aplica l'article 121 de la Convenció de les Nacions Unides sobre el Dret de la Mar (com en el cas notori de Rockall). Entre 2003 i 2006, el Regne Unit ha rebut un total de més de 8 milions en drets de llicència per la pesca de la tonyina d'empreses estrangeres.
El 18 de març de 2015 la Cort Permanent d'Arbitratge va declarar il·legal la declaració d'Àrea Protegida Marítima.

## Referències

* ↑ Proclamation No. 1 of 17 September 2003 establishing the Environment (Protection and Preservation) Zone for the British Indian Ocean Territory, p105
* ↑ See M. O’Shea, "Serious Questions Over Sea Boundaries Between Maldives and British Indian Ocean Territory", sur http://www.malidivesculture.com%5BEnllaç+no+actiu%5D (20 December 2007).
* 1 2 «The Chagos Archipelago – Footprint of Empire, or World Heritage?». Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 4 juny 2018].
# Alexis Gougeard

Alexis Gougeard (Rouen, 5 de març de 1993) és un ciclista francès professional des del 2014 fins al 2024. El seu darrer equip va ser el Cofidis. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 2015.

## Palmarès

* 2011
** 1r al Gran Premi Rüebliland i vencedor d'una etapa
* 2012
** Vencedor d'una etapa dels Tres dies de Cherbourg
* 2013
** Vencedor d'una etapa de la Gran Premi ciclista de Saguenay
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
* 2014
** 1r a la Clàssica Loira Atlàntic
** 1r a la Boucles de l'Aulne
* 2015
** 1r a la Clàssica Loira Atlàntic
** 1r a la Eurométropole Tour i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa als Quatre dies de Dunkerque
* 2017
** 1r a la Polynormande
* 2019
** 1r al Circuit de la Sarthe i vencedor d'una etapa
** 1r als Boucles de l'Aulne

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2015. 112è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2017. 99è de la classificació general
* 2018. Abandona (11a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 2016. 147è de la classificació general
* 2019. 115è de la classificació general
* 2022. 89è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2021. 114è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Ben Hermans announces retirement after not finding a team for 2025» (en anglès). cyclingnews, 02-01-2025. [Consulta: 3 gener 2025].
* ↑ Ryan, Barry. «Alexis Gougeard to rejoin pro ranks with Cofidis in 2024». Cycling News, 28-07-2023. [Consulta: 14 gener 2024].
* ↑ «Le Français Alexis Gougeard (AG2R) remporte la 19e étape de la Vuelta, Dumoulin reprend 3 secondes à Aru», 11-09-2015. [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ Manuel Martinez. «Alexis Gougeard: «J'ai connu des journées de galère»», 11-09-2015. [Consulta: 12 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Alexis Gougeard
* Alexis Gougeard a ProCyclingStats
# Pandorae Fretum

Pandorae Fretum és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -24.74 ° latitud N i 44 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Pandora, dona de la mitologia grega vinculada al mite del naixement dels mals del món.

## Referències

* ↑ "Pandorae Fretum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Banda Gallega

La Banda Gallega és el nom amb el qual històricament es coneixia a gran part de l'actual Sierra de Huelva i, per tant, a tota la província, des de la seva conquesta pels reis cristians com a cinturó defensiu. Aquesta denominació va néixer, en paral·lelisme amb l'anomenada Banda morisca, per fer referència a la zona fronterera amb el Regne de Portugal, al costat de La Raia.
Prèviament a la reconquesta cristiana els almoràvits i després en el segle xii els almohades van intentar solucionar els problemes de defensa de la zona reaprofitant antigues fortificacions romanes i aixecant noves fortaleses com a Aracena, Cala o Zufre. Amb la nova dominació cristiana des del segle xiii el Regne de Portugal ambicionarà la conquesta de tota la zona pel que segueix sent necessària la defensa de la serra en si a més de convertir-se en primera força defensiva del Regne de Sevilla. Per això l'ajuntament de Sevilla veurà necessària el reaprofitament, reconstrucció o construcció d'importants fortaleses a la zona com les del Castell de Sanç IV de Cumbres Mayores. Aquesta zona fronterera va estar composta per tres línies que englobaven les defenses de:
* Aroche, Encinasola i Fregenal de la Sierra.
* Torres (Cumbres de San Bartolomé), Cortegana i Cumbres Mayores.
* Aracena, Cala i Santa Olalla del Cala.
En el segle XVI les construccions defensives s'estendran a la zona de l'el Andévalo i més al sud-oest, procés que culminarà a la fi de segle amb la construcció de diferents torres almenes en la costa per defensar-les de pirates berberiscs. Encara que gran part d'aquestes edificacions encara romanen en peus l'abandó d'aquestes en el segle xix o els danys ocasionats per les tropes franceses durant la Guerra d'Independència van abocar a la ruïna a moltes d'elles.

## Referències

* ↑ Pérez Macías, Juan Aurelio y Carriazo Rubio, Juan Luis. La banda gallega: conquesta i fortificació d'un espai de frontera (segles xiii-XVIII). Huelva: Universidad de Huelva, 2005. ISBN 84-96373-68-1 [Consulta: 2008].

## Enllaços externs

* Paisajes culturales de Andalucía: La Banda Gallega (Huelva). Instituto Andaluz del Patrimonio Histórico.
# Can Basses

Can Basses és una masia de Camós (Pla de l'Estany) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Mas de planta irregular, inicialment de dos trams, afegit a una torre fortificada. Les ampliacions posteriors permeten disposar de tres trams. El conjunt arriba a quedar fortificat a partir de les noves construccions que es desenvoluparen a l'entorn d'un petit pati. La torre a la que està ajuntada la masia era una antiga torre d'homenatge de planta quadrada. A la mateixa façana hi ha un matacà sostingut per una volta, prolongació d'una crugia lateral; també hi destaca una finestra coronella, amb una columna de fust prim i capitell amb decoració vegetal. A la façana posterior hi ha un pòrtic format per dos grans arcs de mig punt sobre els quals hi ha un seguit de badius d'un graner. Construcció que disposa de carreus nobles als marcs de les portes i finestres i a les cantonades.

## Història

Construcció realitzada en diferents etapes, des del segle xiv fins al xviii.

## Referències

* 1 2 «Can Basses». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].
# Protonilus

Protonilus és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 41.66 ° latitud N i 45 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència al primer Nil, part del riu Nil.

## Referències

* ↑ "Protonilus". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Passarel·la del Pare Bernatek

La Passarel·la del Pare Bernatek (en polonès Kładka Ojca Bernatka) és una passarel·laper a vianants i ciclistes sobre el riu Vístula a Cracòvia que connecta Kazimierz amb Podgórze, construïda al lloc de l'antic pont Podgórski. Per decisió de l'Ajuntament de Cracòvia, va ser anomenada en honor al Pare Laetus Bernatek, un religiós que, a finals del segle XIX i principis del XX, va impulsar la construcció dels edificis de l'Hospital dels Germans Bonifacis de Sant Joan de Déu a Cracòvia.
# Estructures sintàctiques

Estructures sintàctiques és el títol de l'obra de Noam Chomsky en què explica els fonaments del generativisme, un dels corrents cabdals en lingüística contemporània. Publicat el 1957, va revolucionar l'estructuralisme dominant amb la relació entre ment i llenguatge, explicant com sorgien les frases a partir de bases universals al cervell humà. És considerat un dels 100 llibres més influents de la història.

## Idees principals

Segons Chomsky, la funció principal de la gramàtica de cada llengua és decidir quines frases estan ben formades i pertanyen a l'idioma (tenen gramaticalitat) i quines no. Aquesta acceptabilitat per a un parlant nadiu depèn de regles i estructures, i no del significat, com il·lustra la seva famosa frase Colorless green ideas sleep furiously, perfectament gramatical en anglès malgrat que no té cap sentit.
La gramàtica, aleshores, forma un mòdul separat al cervell del mòdul semàntic o lexicó (idea fortament criticada per Charles Francis Hockett). La gramàtica està formada per dues parts essencials: la primera és un conjunt de morfemes (cada morfema associat a uns fonemes) i la segona són les regles per a combinar-los, a partir de transformacions o regles de reescriptura, que poden generar un nombre infinit d'enunciats acceptables (d'aquí el nom de la seva teoria general). Aquestes regles són formals, objectivables i, per tant, un camp potencial d'estudi per als lingüistes.

## Referències

* ↑ Seymour-Smith, Martin (1998). The 100 Most Influential Books Ever Written: The History of Thought from Ancient Times to Today, Citadel Press, Secaucus, NJ, 1998
* ↑ Chomsky, Noam (1957), Syntactic Structures, The Hague/Paris: Mouton
* ↑ Hockett, Charles (1966), "Language, mathematics and linguistics", Current Trends in Linguistics, 3. Theoretical Foundations, The Hague: Mouton
# Hydrae Cavus

Hydrae Cavus és una formació geològica de tipus cavus a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -7.68 ° latitud N i 299.27 ° longitud E, que fa 43.11 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI el primer de novembre de 2014 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Hydrae Cavus". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Batalla de Villar de los Navarros

La batalla de Villar de los Navarros va ser un enfrontament entre carlins i liberals durant la Primera Guerra Carlina i en el curs de l'Expedició Reial, a prop del municipi aragonès de Villar de los Navarros. El triomf va permetre als carlins avançar sobre Madrid. La batalla els va fer creure en les possibilitats d'èxit de l'Expedició i, per tant, de la victòria final en la guerra.

## Antecedents

Carles Maria Isidre havia organitzat l'Expedició Reial per prendre Madrid i destronar Isabel II, que llavors tenia set anys.
El 15 de maig de 1837 el pretendent va sortir d'Estella a Navarra amb 11000 infants i 1200 genets. Al juny va arribar a Catalunya i va recaptar suports. Després de moltes dificultats va aconseguir creuar l'Ebre per Xerta i va incorporar a l'expedició les forces de Cabrera, aprofitant per reagrupar les seves tropes al territori que dominava en el Baix Aragó. A principis d'agost, comptant amb més de 18000 efectius, va començar la marxa definitiva cap a Madrid. En el seu pas per Aragó, el general liberal Marcelino Oraá va decidir atacar els carlins, que es preparaven per a la batalla.

## Batalla

El dia 23 de maig, 12.500 carlistes a les ordres del propi Carles V van arribar a Herrera de los Navarros. El dia 24, el liberal José de Buerens va començar la batalla. Els carlins, conscients de la seva superioritat, van decidir passar a l'ofensiva i després de rebutjar la cavalleria cristina van envoltar els liberals. Buerens va intentar un contraatac, però el seu guia, desconeixedor del terreny, va portar els soldats isabelins davant un barranc, on foren assaltats pels carlins. Un atac final pel flanc esquerre va completar la victòria carlina.
Els supervivents isabelins es van refugiar a Herrera de los Navarros i Belchite i Carles VII va reprendre la seva marxa imparable cap a Madrid, ja sense oposició.

## Referències

* ↑ La memorable y desconocida batalla de Villar de los Navarros.
# Shiny Happy People

«Shiny Happy People» és el divuitè senzill de la banda estatunidenca R.E.M., el segon extret de l'àlbum Out of Time, el maig de 1991 al Regne Unit per Warner Bros. Records. En la veu hi va col·laborar Kate Pierson de la banda The B-52s, que també va aparèixer en el videoclip.
Es tracta d'un tema pop accessible i optimista basat en un compàs de vals, i conté guitarra i lletra alegre.
El videoclip va ser dirigit per Katherine Dieckmann, inspirat en la pel·lícula Letter From an Unknown Woman (1948) de Max Ophuls.
Van estrenar la cançó en el programa de televisió Saturday Night Live el 13 d'abril de 1991 i van comptar amb la participació de Pierson. Malgrat que aquesta cançó va permetre a la banda eixamplar la seva popularitat en el mainstream després de d'haver-se catapultat amb «Losing My Religion», la banda va declarar posteriorment que odiaven la cançó. Això va quedar demostrat pel fet que mai no la van incloure en cap recopilatori d'èxits i rarament l'han interpretat en directe.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Bill Berry, Michael Stipe, Peter Buck i Mike Mills.

## Crèdits
### R.E.M.

* Bill Berry – bateria, percussió
* Peter Buck – guitarra elèctrica
* Mike Mills – baix, cantant, òrgan
* Michael Stipe – cantant

### Músics addicionals

* David Arenz– violí
* Ellie Arenz – violí
* Mark Bingham – arranjaments de corda
* David Braitberg – violí
* Andrew Cox – violoncel
* Reid Harris – viola
* Peter Holsapple – guitarra acústica
* Ralph Jones – baix doble
* Dave Kempers – violí
* Elizabeth Murphy – violoncel
* Paul Murphy – viola
* Kate Pierson – cantant
* Jay Weigel – enllaç orquestra

## Referències

* ↑ Dieckmann, Katherine. «On the set of Shiny Happy People» (en anglès). Entertainment Weekly, 23-08-1991. [Consulta: 5 juny 2024].
* ↑ O'Neal, Sean. «“Shiny Happy People” and a young man’s blossoming into cynicism» (en anglès). AVClub.com, 29-01-2015. [Consulta: 10 juny 2024].