OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Conjunt carrer Malvehy, 15-19 (Santa Coloma de Cervelló)

El Conjunt del carrer Malvehy, 15-19 és una obra del municipi de Santa Coloma de Cervelló (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'uns habitatges de dos pisos, d'estructura idèntica als del conjunt veí però amb una estètica diferenciada. Construïts amb maó arrebossat en la seva totalitat, sense cap espai ni sanefa per al maó vist ni la pedra, les obertures estan remarcades per una senzilla franja d'estuc sense cap ornament, igual que la separa un habitatge de l'altre i cadascun dels dos pisos i les golfes. La part ornamental ve donada pels elements historicistes, els balcons i embigat de fusta, que remarca el ràfec ample, sota una teulada de teula amb vessant a la façana. Cal destacar la sèrie d'obertures estretes i rectangulars que s'obren a les golfes com una versió simplificada de les fileres d'arquets de les cases de pagès. Com la majoria de les cases de la Colònia Güell, disposa d'un petit espai al davant per a plantes amb una tanca baixa.

## Història

Fundada cap al 1884 per Eusebi Güell al traslladar als seus terrenys de Cans Soler de la Torre la fàbrica de teixits de cotó que tenia a Sants i que s'anomenava "El Vapor Vell". Tot allò fet perquè els treballadors gaudissin de millors condicions, més sanitàries, i per a descongestionar la ciutat.

## Referències

* 1 2 «Conjunt del carrer Malvehy, 17-19». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 febrer 2016].
# Inger Nilsson

Karin Inger Monica Nilsson (Kisa, Östergötland, 4 de maig de 1959) és una actriu sueca. Va ser molt coneguda pel seu paper protagonista en la sèrie de televisió Pippi Långstrump.

## Carrera

La seva carrera va començar molt aviat, quan tenia deu anys, en interpretar el paper de Pippi Långstrump que li aconseguiria fama mundial i estancaria en bona part la seva carrera, limitant-se després de Pippi a tres papers més fins ara (excloent papers teatrals). Malgrat haver limitat tant la seva carrera, diu no lamentar haver interpretat aquest personatge infantil.
Va ser la intèrpret de la cançó de la sèrie televisiva i les pel·lícules en el seu idioma matern i també en finès, idioma que no parla. El 1978 va gravar un disc que no va tenir gaire èxit de vendes.
Des d'aleshores ha treballat amb diversos grups de teatre lliure, com ara Kronobergsteatern de Växjö, Friluftsteatern de Södertälje, Lisebergsteatern de Göteborg i Konstparadiset de Falun. L'any 2000 el director suís Xavier Koller la va convèncer de prendre un paper en el seu film Gripsholm, basat en una novel·la de Kurt Tucholsky. Des de 2006 interpreta el paper de la metgessa forense Ewa en la versió televisiva alemanya de les històries policials de l'autora sueca Mari Jungstedt.
Durant la resta del seu temps, viu a Màlaga.
| « | Dec ser l'única persona a Suècia que no ha llegit Pippi Calcesllargues. | » |
| — Inger Nilsson. |||

## Filmografia

* 1969 - Pippi Långstrump (sèrie de televisió)
* 1969 - Pippi Långstrump
* 1969 - Här kommer Pippi Långstrump
* 1970 - Pippi Långstrump på de sju haven
* 1970 - På rymmen med Pippi Långstrump
* 1989 - Kajsa Kavat
* 2000 - Gripsholm
* 2007 - Der Kommissar und das Meer
* 2015 - Efterskalv

## Premis

El 1974 Inger va rebre el Premi TP d'Or al Personatge més popular pel seu paper de Pipi Calcesllargues en la sèrie de televisió.

## Referències

* ↑ «Inger Nilsson». The New York Times. Arxivat de l'original el 2014-02-01. [Consulta: 25 agost 2019].
* ↑ «Inger Nilsson» (en swedish). Swedish Film Institute. [Consulta: 25 gener 2010].
* ↑ Kingdahl, Thomas «Inger Nilsson: "Inte fått vara i fred på 45 år"» (en swedish). Expressen, 23-12-2013.
* ↑ Imdb
# 933
## Esdeveniments

* L'emperador romà d'Orient atorga privilegis comercials a Venècia
* Guillem I de Normandia ocupa l'illa de Jersey
* Enric I d'Alemanya derrota els magiars en la batalla de Riade

## Naixements

* Ricard I de Normandia, dit Sense Por

## Necrològiques

* Alfons IV, rei de Lleó i de Galícia
# Josep Escorsell i Martori

Josep Escorsell i Martori (1867 - 1928) va ser un pianista terrassenc, conegut com a «Pepet Campaner», que fou el director dels cors claverians Juventud Tarrasense, des de 1890, i Los Amigos, des de 1903. Amenitzà amb el piano les sessions cinematogràfiques del Teatre Recreo de Terrassa.
Les seves composicions formen part del repertori devocional de finals del segle XIX: cançons eucarístiques i al Sagrat Cor, cants de romeria (molts d'ells dedicats a Montserrat), càntics espirituals, lletres i salutacions. Una bona part d'aquests materials, en especial els destinats a la devoció mariana, ha estat extret d'una recopilació de Joan Martí i Cantó.

## Obra

Es conserven obres seves en el fons musical TerC (Fons de la catedral-basílica del Sant Esperit de Terrassa) a l'Inventari dels Fons Musicals de Catalunya (IFMuC).
* Càntic / Do M. [Ac] (Ya toda me entregué y di...). Darrer quart del segle xix. Incomplet. «A Jesús por José Escursell», incipit musical. Original manuscrit
* Rosari pastoril per 2 v i Org / Re M. [Ti 1/2]; Org (Padre nuestro...) Tercer terç del segle xix. Complet. «Rosario Pastoril à 2 voces para / las / Hermanas Josefinas / por / José Escursell», incipit musical. Original manuscrit.
* Lletra per a 2 v i Org / Re M. [Ti 1/2]; [Org] (Bienvenido à nuestro valle...) Tercer terç s. XIX. Complet. «Letrilla Pastoretla a dos Voces / El / Pastorcillo Celestial», incipit musical. Original manuscrit.
* Villancet per a 1 v i Org / Sol M. [Ti]; [Org] (Un angelet de alas blancas...). Tercer terç del segle xix. Complet. Original manuscrit.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 1: Fons de la catedral-basílica del Sant Esperit de Terrassa. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 2007, p. 18. ISBN 9788439374336.
* ↑ «Josep Escorsell i Martori». Inventari dels Fons Musicals de Catalunya (IFMuC). UAB.
# Eugenio de Gaminde y Lafont

Eugenio de Gaminde y Lafont (castellà: Eugenio Gaminde) (la Corunya, 30 d'abril de 1812 - Madrid, 29 d'octubre de 1878) va ser un militar i polític espanyol, ministre de Guerra i capità general de Catalunya durant el sexenni democràtic.

## Biografia

Nasqué a la Corunya, fill del bilbaí Manuel Ramón Gaminde Olea i de Zoa Lucía Lafont Larrauri. Es casà amb Delfina Mier Chaves (morta el 1887). La seva carrera militar començà en la Primera Guerra Carlina i -després- en 1859 en la guerra d'Àfrica al Marroc.
Va donar suport la revolució de 1868, i de 1869 a 1872 fou nomenat Capità General de Catalunya. Durant el seu mandat va combatre la insurrecció federalista a la Bisbal de 1869 i reprimí durament la revolta de les Quintes (1870). Entre desembre de 1871 i febrer de 1872 va ser ministre de la Guerra en el primer govern de Práxedes Mateo Sagasta. Entre 1872 i 1873 fou novament Capità General de Catalunya. Fou escollit senador per Saragossa en 1872-1873 i per Biscaia en 1877-1878, durant la restauració borbònica.

## Cultura popular

Sembla que la seva actuació en la revolta de les Quintes va inspirar al músic i poeta Joan Llongueras i Badia la cançó infantil El general Bum-Bum, versionada en 1971 per La Trinca al disc L'orgue de gats. També apareix al llibre Set dies de Gràcia (Rosa dels Vents, 2014), de Carla Gràcia Mercadé, narració novel·lada de la setmana de revolta de les quintes a la vila de Gràcia. També hi surt al llibre Per què celebrem (Albertí Editors 2019) d'Albert Vidal Garcia al capítol La revolta de les quintes.

## Referències

* ↑ Eugenio de Gaminde a geneanet.net
* ↑ «Eugenio de Gaminde y Lafont». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Barcelona isabelina i revolucionària: la insurrecció contra les quintes a Gràcia. (Març 1870) a xtec.es
* ↑ «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 18 octubre 2015].
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ el general Bum-Bum Arxivat 2017-10-28 a Wayback Machine. a musicadelsavis.blogspot
* ↑ La novel·la ‘Set dies de Gràcia’ recrea la revolta de les Quintes a la Vila de Gràcia, BTV notíces, 20 de gener de 2014
Càrrecs públics :
| Precedit per: Ramon Nouvillas i Ràfols Gabriel Baldrich i Palau | Capità General de Catalunya 1868-1872 1872-1873 | Succeït per: Manuel de La Serna y Hernández Pinzón Juan Contreras y San Román |
| Precedit per: Joaquim de Bassols i de Maranyosa | Ministre de Guerra 1871-1872 | Succeït per: Antonio del Rey y Caballero |
# Corrent Magallànic

El Corrent Magallànic és un flux d'hidrogen neutre (HI) format per la interacció gravitacional de la Via Làctia i els Núvols de Magalhães.
Va ser descobert per Wannier i Tirion el 1972, mentre que dos anys després va ser establerta la relació entre el corrent i els núvols de Magalhães; abans del seu descobriment, s'havia observat una anomalia en la velocitat dels núvols de gas d'aquella àrea, però els núvols encara no havien estat mapats i, per tant, no es va relacionar amb les dues galàxies satèl·lits, la natura d'aquest núvol era excepcional, la llargada es calculava en prop de 600.000 anys llum, el que suposava 180 Kiloparsec (de fet s'estén ben bé 180° al cel), amb una distància mitjana de prop de 180.000 anys llum (55 Kpc).

## Observació i models estructurals

Els científics poden produir models que puguin explicar les antigues òrbites dels seus components gràcies a la proximitat dels dos núvols de Magalhães a la nostra galàxia i a la consegüent possibilitat de resoldre els seus components estel·lars i, en alguns casos, la seva paral·laxi; Els primers models proposats el 1980 eren simples i sense gaire detalls. El 1998, a conseqüència del mapatge del cel en totes les longituds d'ona, es va descobrir que la massa del núvol interestel·lar provinent del núvol de Magalhães estava connectada al mateix núvol, demostrant l'existència d'un braç avançat; a més, va ser identificada la relació dels components químics entre el corrent i els dos núvols. Els nous models han estat elaborats a partir del descobriment del braça avançat i han considerat els efectes de la gravetat a través del camp de marea, incloent-hi els moviments de l'halo galàctic, la dinàmica del gas, la formació estel·lar i l'evolució química. A través d'aquests elements es pensa que les forces de marea actuen bàsicament sobre el Petit Núvol de Magalhães, ja que té una massa menor, i no es troba gravitacionalment afectat, mentre el Gran Núvol de Magalhães es troba afectat per una constant hemorràgia d'estrelles i matèria, atrapada per la intensa força de gravetat de la Via Làctia, afavorida per la presència al núvol gran d'una notable quantitat de gas.

## Referències

* 1 2 Afirmat a: SIMBAD.

## Enllaços externs

* Descoberta: Wannier, P.; Wrixon, G. T. «An Unusual High-Velocity Hydrogen Feature». ApJ, 173, 1972, pàg. L119 – L123.(anglès)
* MC connexions: Mathewson, D. S.; Cleary, M. N.; Murray, J. D. «The Magellanic stream». ApJ, 190, 1974, pàg. 291 – 296.(anglès)
* Models inicials: Murai, T.; Fujimoto, M. «The Magellanic Stream and the Galaxy with a Massive Halo». PASJ, 32, 1980, pàg. 581 – 604.(anglès)
# 977

El 977 (CMLXXVII) fou un any comú començat en dilluns del calendari julià.

## Esdeveniments

* Nova consagració del Monestir de Santa Maria de Ripoll.
* Fundació del Monestir de Sant Pere de Besalú.

## Necrològiques

* Miró I d'Urgell, vescomte d'Urgell
# Referèndum sobre la Llei d'Assegurances de Letònia de 1934

El Referèndum sobre la Llei d'Assegurances de Letònia de 1934 va tenir lloc a Letònia el 24 i 25 de febrer de 1931.
El referèndum va ser iniciat pel Partit Socialdemòcrata Obrer Letó i els seus seguidors i es va sol·licitar als votants si aprovaven la llei «Sobre Ajuts en casos de vellesa, discapacitat i desocupació», més comunament coneguda com la Llei d'Assegurances. La llei proporcionaria protecció social per a les persones grans, discapacitats i desocupats. Encara que va ser aprovada per un ampli marge del vots emitis, la participació electoral va ser inferior al llindar necessari i la llei no va ser aprovada pel Saeima.

## Referències

* ↑ Nohlen i Stöver, 2010, p. 1122.
* 1 2 Nohlen i Stöver, 2010, p. 1135.
* ↑ Nohlen i Stöver, 2010, p. 113.

## Bibliografia

* Nohlen; Stöver, P. Elections in Europe: A data handbook (en anglès), 2010. ISBN 978-3-8329-5609-7.
# Eusebi Pascual Bauzà

Eusebi Pascual Bauzà fou un militar i polític mallorquí, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Era militar del cos d'intendència, en 1910 era comissari de segona classe d'intendència i arribà al grau de tinent coronel. Fou elegit diputat per Palma per la Izquierda Liberal, escissió del Partit Liberal dirigida per Santiago Alba Bonifaz, a les eleccions generals espanyoles de 1919.

## Obres

* El servicio de transportes en el ramo de Guerra (1897)
* Expedientes administrativos de alcances y reintegros
* Contratos administrativo-militares
* La Alimentación en el Ejército y Armada (1910)

## Referències

* ↑ Diari Oficial del Ministeri de Defensa, 13 d'agost de 1910
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Javier Moscoso del Prado y Muñoz

Javier Moscoso del Prado y Muñoz (Logronyo, La Rioja, 1934) és un polític i jurista espanyol, que fou Ministre de la Presidència en el primer govern presidit per Felipe González.

## Biografia

Va néixer el 7 d'octubre de 1934 a la ciutat de Logronyo. Va estudiar dret a la Universitat de Saragossa i posteriorment es diplomà en dret comparat a la Universitat d'Estrasburg. L'any 1958 va iniciar la carrera judicial i fiscal, aconseguint esdevenir fiscal del Tribunal Suprem d'Espanya. Ha estat membre del Consell General del Poder Judicial entre 1996 i 2001 i en l'actualitat presideix l'Editorial Aranzadi, especialitzada en publicacions jurídic-legals.

## Activitat política

Membre d'Unió de Centre Democràtic (UCD), en les eleccions generals de 1979 fou escollit diputat al Congrés en representació de Navarra. L'any 1982 fou novament elegit diputat al Congrés, aquest cop en representació de la circumscripció de Madrid i pel Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) i el 1986 aconseguir ser novament elegit diputat, en representació de la província de Múrcia.
En la formació del seu primer govern, Felipe González el nomenà Ministre de la Presidència l'any 1982, càrrec que desenvolupà fins a finals de la legislatura.
El seu fill, Juan Moscoso del Prado, va ser escollit en les eleccions de 2008 i és actualment diputat del Congrés pel PSN-PSOE.

## Vegeu també

* Día moscoso

## Enllaços externs

* (castellà) Informació de Javier Moscoso del Prado al Congrés dels Diputats
* Dónde están hoy, 25 años después: Todos los hombres de Felipe Arxivat 2009-03-01 a Wayback Machine. a El Siglo de Europa
# Isidoro de Hoyos y de la Torre

Isidoro de Hoyos y de la Torre (Sopeña, Cabuérniga, Cantàbria, 23 de gener de 1837 - Madrid, 8 d'abril de 1900) fou un aristòcrata, polític i historiador espanyol, diputat a les Corts Espanyoles durant el regnat d'Isabel II d'Espanya i durant la restauració borbònica.

## Biografia

Fill d'Isidoro de Hoyos Rubín de Celis, a la mort del seu pare en 1876 va heretar el marquesat d'Hoyos. Es va casar en 1861 amb Isabel Vinent y O'Neill i fou pare del polític José María de Hoyos y Vinent.
Es doctorà en dret a la Universitat Central de Madrid i ingressà en el cos diplomàtic. Fou elegit diputat a les Corts per Chinchón en 1863 i per Alcalá de Henares en 1865. Va signar el Manifest dels 121 amb Antonio Cánovas del Castillo i després de la restauració borbònica fou nomenat ministre plenipotenciari en Suïssa (1874) i escollit novament diputat pel districte asturià de L'Infiestu a les eleccions generals espanyoles de 1876 i 1879. Després fou escollit senador per Oviedo de 1884 a 1890 i senador vitalici de 1891 a 1900. Fou president de l'Ateneo de Madrid i en 1892 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història. En 1895 fou nomenat ambaixador a l'Imperi Austrohongarès. També fou membre de la Reial Acadèmia de Jurisprudència i Legislació, de la Reial Mestrança de Cavalleria de Saragossa, de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem i gentilhome de cambra amb exercici. Fou guardonat amb la gran creu de Reial i Distingit Orde Espanyol de Carles III.

## Obres

* Los judíos españoles en el Imperio austriaco y en los Balkanes

## Referències

* ↑ Isidoro de Hoyos y de la Torre, a geneall.net
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Isidoro de Hoyos y de la Torre Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine. a vivirasturias.com
* ↑ «Andalucía y América en el Siglo XIX». Actas de las V Jornadas de Andalucía y América [La Rábida], 1985, p.74.
# Disquisitiones arithmeticae

Disquisitiones arithmeticae és un llibre de teoria de nombres escrit per l'alemany Carl Friedrich Gauss en llatí el 1798, quan tenia 21 anys i publicat el 1801. En aquest llibre Gauss reuneix els resultats de la seva teoria de nombres seguint l'evolució d'altres matemàtics com Fermat, Euler, Lagrange i Legendre, als que afegeix teories pròpies.

## Seccions

* De numerorum congruentia in genere
* De congruentiis primi gradus
* De residuis potestatum
* De congruentiis secundi gradus
* De formis aequationibusque indeterminatis secundi gradus
* Variae applicationes disquisitionum praecedentium
* De aequationibus, circuli sectiones definientibus

## Referències

* ↑ Disquisitiones Arithmeticae at Yalepress.yale.edu
# Jacobo María de Parga y Puga

Jacobo María de Parga y Puga (Santo Tomé de Vilacova, Betanzos, 17 de maig de 1774 - Madrid, 17 d'abril de 1850) fou un científic, advocat i polític gallec, membre fundador de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Biografia

Es llicencià en lleis en 1793 i en cànons en 1795 a la Universitat de Santiago de Compostel·la, on s'hi va doctorar en 1798. En 1802 fou nomenat oficial de la secretaria d'Hisenda i acadèmic corresponent de la Reial Acadèmia de la Història. Després de la guerra del francès en 1814 li fou concedida la gran creu de l'Orde de Carles III, mentre que el 1815 fou nomenat membre de la junta protectora del Museu de Ciències Naturals d'Espanya. Fou admès a les Acadèmies de Ciències de Baviera i de Sant Petersburg. Entre març i abril de 1820 fou ministre interí de governació en govern d'Evaristo Pérez de Castro. En 1824 fou comissari reial a parís, president de la Junta de Foment i Vocal de la Junta Consultiva del Govern.
Durant el regnat d'Isabel II d'Espanya fou membre de l'Estamento de Próceres de 1834 a 1836 i senador vitalici de 1845 a 1850. També en 1847 fou membre fundador de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Referències

* ↑ Biografia a mcnbiografias
* ↑ Governs d'Espanya Arxivat 2019-02-09 a Wayback Machine. al web del CSIC
* ↑ Biografia Arxivat 2016-06-04 a Wayback Machine. al web de la RAC
# Cubiculari

Cubiculari (llatí plural Cubicularii) era el nom dels esclaus de l'antiga Roma que tenien cura de les habitacions de dormir (cubiculum) o d'estar; generalment els esclaus que feien aquesta feina eren considerats els més fidels, ja que es considerava que tenien una espècie de cura també de la persona de l'amo.
Quan Juli Cèsar va ser fet presoner pels pirates va despatxar a tots els seus esclaus menys els dos cubicularis i el metge, segons diu Suetoni.
Els cubicularis tenien també l'encàrrec d'introduir les visites a la cambra de l'amo i, per tant, sembla que es quedaven generalment a una avantcambra. Segurament es dividien en cubicularis de dia i de nit. Sota l'Imperi els cubicularis de palau es van anomenar Prepòsits (praepositi sacro cubiculo), i ja no eren esclaus sinó pel contrari persones d'alt rang.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.149. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 28 novembre 2014].
* ↑ Smith, William (ed.). «Cubicularii». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 9 maig 2022].
# 996
## Esdeveniments

* 8 de maig - Roma: Gregori V és escollit papa.
* 21 de maig - Roma: Otó III és coronat emperador del Sacre Imperi Romanogermànic.
* Primera menció per escrit d'Àustria.
* Primera descripció anatòmica de l'ull per part dels àrabs.

## Necrològiques

* 24 d'octubre - Les Juif, prop de Chartres (Regne de França): Hug Capet, monarca francès.
* Abril - Roma: Joan XV, Papa de Roma.
# Parròquia de Litene

La Parròquia de Litene (en letó: Litenes pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Gulbene, Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion de Gulbenes.
L'edifici més important la Casa Senyorial de Litene va ser construït al voltant de la primera meitat del segle xix en estil clàssic. Des de 1924 l'edifici allotja l'escola primària Litene.

## Pobles, viles i assentaments

Els llogarets de la parròquia de Beļava són:
* Atpūtas
* Fabrikas
* Kordona
* Lešķi
* Litene (centre parroquial)
* Silava
* Silenieki
* Skujenieki
* Zāģernieki

## Hidrologia
### Rius

* Apkārtupe
* Dzirla
* Gludupīte
* Kaugurupīte
* Lekšupe
* Mugurupe
* Pededze
* Sita

### Llacs i embassaments

* Llac Kalnis
* Llac Kauguru

## Referències

* ↑ Enciklopēdija Latvijas pagasti (en letó). Riga: A/S Preses nams, 2001-2002. ISBN 9984-00-412-0.
* ↑ «Litenes muiža» (en letó). Latvijas Piļu un Muižu asociācija. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 5 maig 2015].

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia
# Exèrcit dels Homes de l'Orde Naqxbandi

L'Exèrcit dels Homes de l'Orde Naqxbandí (àrab: جيش رجال الطريقة النقشبندية, Jayx Rijāl aṭ-Ṭarīqa an-Naqxbandiyya), també anomenat Exèrcit Naqxbandí, és un dels grups insurgents d'Iraq, d'ideologia baasista i practicant d'un islam d'inspiració naqxbandí. Els mitjans de comunicació freqüentment es refereix al grup per les inicials en àrab JRTN.
És una milícia sufí musulmana pertanyent a la tariqa naqxbandiyya. El seu líder, Izzat Ibrahim al-Douri, és descrit com «el xeic amagat dels Homes de Naqxbandi».

## Història

No se'n sap gaire res de l'aparició del JRTN, tot i que és generalment assumit que el grup es va constituir l'estiu de 2003 per lluitar contra les forces d'ocupació occidentals i per restaurar altre cop l'ordre sota el baasisme.
Tot i que el JRTN emergiria oficialment com a grup el 2006, alguns dels seus membres havien estat implicats en accions en contra la coalició durant la guerra el 2003, com l'atac a l'hotel Al Rasheed de Bagdad, i el 2004, durant la primera batalla de Fallujah, on diversos religiosos vinculats al JRTN eren entre els ferits.
El JRTN va sorgir com a grup el desembre de 2006, després de l'execució de Saddam Hussein. Els objectius originals del grup eren protegir els naqxbandis d'Iraq de l'opressió, fent front a l'islamisme radical dels grups insurgents com al-Qaeda.
El 25 d'abril de 2013, insurgents del JRTN van capturar la ciutat de Sulaiman Bek, uns 170 km al nord de Bagdad, després de forts enfrontaments amb les forces de seguretat. Un dia més tard renunciaven al control de la ciutat, fugint amb armes i vehicles.

### Relació amb el Partit Baas

El JRTN és considerat el «nou Partit Baas», dirigit per Izzat Ibrahim al-Douri, un partidari de l'orde naqxbandí. Molts membres del JRTN són antics soldats i oficials que havien servit a l'exèrcit de Saddam Hussein.

## Lideratge

Tot i que normalment es considera a Izzat Ibrahim al-Douri el dirigent del grup, la seva situació dins de l'organització no és tan clara. Sigui com sigui, n'és una personalitat clau. S'ha suggerit que al-Douri va ser clau perquè Iraq esdevingués més religiós durant el govern de Saddam Hussein.

## Referències

* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.«Copia arxivada». [Consulta: 22 agost 2014]. "El proscrit partit Baaz a Irak va anunciar la guerra contra l'Estat islàmic per l'últim desplaçament dels cristians"
* ↑ Knights, Michael. «Saddam Hussein's Faithful Friend, the King of Clubs, Might Be the Key to Saving Iraq». New Republic, 24-06-2014. [Consulta: 29 juny 2014].
* ↑ «Jaysh al-Tariqa al-Naqshbandia (JRTN)». Terrorism Research & Analysis Consortium [Consulta: 31 agost 2013].