# Aleksandr Matvéiev

Aleksandr Teréntievitx Matvéiev (en rus: Алекса́ндр Тере́нтьевич Матве́ев) - Saràtov, 25 d'agost de 1878 — Moscou, 22 d'octubre de 1960, escultor rus i soviètic, crític d'art; mestre i pedagog la creativitat del qual ha tingut una influència marcada per al desenvolupament de l'art plàstic contemporani. Un dels organitzadors, inspiradors ideològics i participants actius de molts grups artístics del primer terç del segle xx. Professor: (TsUTR) Acadèmia d'Art i Indústria a Petrograd (1917), Acadèmia de Belles Arts de l'URSS (1918-1948; Director 1932-1934). Doctor en Arts (1939). Artista homenatjat de la RSFSR (1931). Kārlis Zāle va ser alumne seu.

## Biografia

Segons la llegenda familiar, el fundador de la plebea classe de pagesos Matvéiev" va ser l'avi de l'artista - un veterà de la Invasió francesa de Rússia de 1812, entre Moscou i París. "Un home de notable resistència vital", que va quedar demostrada quan després d'instal·lar-se a Saràtov, el destí va voler que, encara que ja tenia vuitanta anys, hagués de recórrer a peu tot el camí des d'allà a Crimea per veure el seu fill, destacat en la defensa del Setge de Sebastòpol (1854-1855).
A la fi del segle xix Saràtov estava envoltat per boscos, arbredes de roure que unides a les que s'amaguen en mansions i jardins es fonen amb les de les places de la ciutat. Una d'aquestes peces semirurals, semiurbanes que va esdevenir el lloc favorit per als futurs jocs de l'escultor, un abandonada «casa del bisbe», amb el seu arc de Sant Martí sobre els vidres de les finestres, la desolació de pols a dins i coloms a la façana davantera de l'edifici clàssic; Matvéiev recordava que la impressió més forta en la seva imaginació juvenil va ser, d'en peus davant de l'estructura en ruïnes, l'estàtua de Moisès, el dador de la llei, il·luminat en tons blaus i vermells, la talla d'una figura de fusta en un sol bloc amb grans ulls severs, amb les taules blanques de l'Antic Testament i en xifres romanes negres, marcats els deu manaments".
* 1896-1899 - al final dels estudis universitaris a la ciutat, serveix com a escrivà i comptable de l'administració de la ciutat de Saràtov, al mateix temps assisteix a l'escola de dibuix de Bogoliubov. També assisteix a classes en l'estudi afeccionat a Saràtov Societat de Belles Arts, on va començar la seva amistat amb PV Kuznetsov, Kuzmà Petrov-Vodkin, Aleksei Karev, Aleksandr Savinov i Piotr Utkin. Als últims anys, els estudis a la Bogoliubov, Alexandr Matvéiev té una primera experiència en l'ensenyament - classes de modelatge en plom a l'Escola per a nens cecs. Aquí talla la seva primera escultura de fusta i alabastre.
* 1899-1901 - Estudiant oyente a l'Escola de Pintura, Escultura i Arquitectura de Moscou (MUJVZ) amb S. Ivanov i Paolo Trubetskoi de professors, va rebre en 1901 la medalla de plata en la classe d'escultura de figura i deixa l'educació de la seva escola.
* 1900 - participant de la XXIII exposició d'estudiants MUJVZ (per recomanació de Víktor Boríssov-Mussàtov).
* 1901 l'escultura de Matvéiev s'exhibeix a la XXIV exposició d'estudiants MUJVZ (a més a més de la citada medalla se li atorga un premi en metàl·lic de Serguei Tretiakov). A la III exposició de pintures la revista «món de l'art» presenta les ceràmiques escultòriques de Matvéiev (sense menció de l'autoria).
* 1901-1905 treballa com a mestre modelador a la fàbrica de ceràmica de Savva Màmontov "Abràmtsevo"; després de la fallida Màmontov va traslladar la fàbrica d'Abràmtsevo (1900-1901) al post militar Butírskaia a prop de Moscou, conservant el seu nom. Aquí, l'escultor va crear retrats de Paolo Trubetskoi, Fiódor Xaliapin, director MUJVZ AE Lvov, l'actriu Tatiana Liubatovitx, Sava Màmontov i d'altres. Taller era dirigit per Mikhaïl Vrúbel. Gran influència sobre el destí creatiu de Matvéiev té un artista ceramista, mestre i expert en tecnologia, Piotr Vaülin.
* 1902-1903 - A Sant Petersburg es va ocupar del disseny de les sales d'exposicions de l'empresa d'art «art modern»; en aquest treball van participar: Albert Benuà, Ígor Gravar, Aleksandr Golovín, Konstantín Korovin, E. Lansere, Artemi Ober i Stepan Iaremitx.
* 1903 - Participa en l'exposició «Món de l'Art» a Sant Petersburg.
* 1905 - treballa a la fàbrica del comerciant terrissaire P. Vaulina a Opóixnia a la vora de Poltava, forma part de la XII exposició de l'Associació d'Artistes de Moscou (MJT).
* 1906-1907 - amb l'ajut de Vassili Polénov (del fons de Ielena Polénova, obté una beca anomenada Polénova). Matvéiev viatja "per a la millora i el coneixement dels monuments de l'art universal" a París, on, amb Alissa Brusketti (futura muller de Dmitri Mitrokhin, que també es trobava allà) i d'altres escultors, treballa en estudis privats, concretament al taller de Paolo Trubetskói; part de l'exposició de París d'art rus, incloïa l'escultura de Matvéiev que es va exhibir en l'exposició d'art rus a Berlín i en l'exposició d'aquarel·les, pastells i temperes a Moscou ("Somni", "Consolació", "Matí").
* 1907 - "Rosa blava", és un dels organitzadors del grup involucrat en l'exposició del mateix nom ("El son, "Un grup de nens") i a l'exposició pòstuma de Boríssov-Mussàtov (retrat del pintor).
* 1907—1908 — del 27 de desembre al 15 de gener, juntament amb d'altres "Rosa blava", participa en l'exposició del col·lectiu d'artistes "Corona—Stefanos"
* 1907—1912 — treballa en la producció de ceràmica terrissaire V. K. Vaulin i O. O. Gondwana en Kikérino prop de Sant Petersburg, on a Matvéiev li van proporcionar un taller; al mateix temps (fins a 1917) de manera independent es dedica a l'escultura en materials durs. Per a la façana de la catedral naval de Kronstadt Matvéiev va fer relleus en majòlica, el projecte i la decoració escultòrica d'un estany artificial (les figures «Despertar», «Noi amb un flascó» i l'alt relleu «Dormir els nens»).
* 1908 - l'empresa "Vaulin—Goldvein", amb una escultura i d'altres obres d'A. Matvéiev per a l'estany, es va presentar a l'exposició internacional d'art i de la construcció a Sant Petersburg (a l'Illa de la Pedra). Va ser guardonat amb una petita medalla de plata; els treballs de Matvéiev es van presentar a Moscou en l'exposició "Saló del Toisó d'Or."
* 1910-1911 - es va integrar a la Unió d'Artistes Russos (CPX), i va participar en les seves exposicions, facilitant la sortida de l'associació de la crisi.
* 1908-1912 - treballa en la decoració escultòrica del conjunt del parc a la finca de J. Zhukovski a Kuxuk-Coi (ara assentament de Parkovi); després va viure a Crimea on l'escultor va crear un gran cicle al·legòric.
* 1909 - Matvéieva va exhibir obres a l'exposició del VII "Saló de Tardor" a París, i a les exposicions Saló del Toisó d'Or" (Moscou, Sant Petersburg) i a la VII exposició de la revista "Món de l'Art" (Kiev, Odessa, Kharkov).
* 1910 - participació en l'exposició "Unió d'Artistes de Rússia", a Sant Petersburg.
* 1910-1912 - treballa en retrats; acaba el monument a Boríssov-Mussàtov (instal·lat el 1911 a la tomba del pintor a Tarusa).
* 1911 - va participar en les exposicions "món de l'art" (Moscou, Sant Petersburg) i "Jota de Diamants"; va participar en la competència de projectes per al monument a Taràs Xevtxenko a Kiev.
* 1912 - el taller a Kikérino va deixar de produir. Matvéiev a partir d'aquest moment viu i treballa a Sant Petersburg; per iniciativa del seu amic l'escultor Staniukovitx executa el retrat d'Aleksandr Herzen (pels 100 anys); va crear un model del fris i estàtues de lleons a la finca de la comtessa Vorontsova-Dashkova a Pargolovo (aleshores, suburbi de Sant Petersburg, arquitecte Stepan Kritxinski) - una composició en relleu i 24 baixos relleus - medallons per a l'església-museu a la façana de l'immoble de Pavel Kharitonenko en el poble de Natalievka a la vora de Khàrkiv (arquitecte Aleksei Sxússev, també va participar com a escultors i S.Evseiev i Serguei Koniónkov, en les pintures van treballar A. Savinov). Admes en el "món de l'art", participa en les seves exposicions i en exposicions dels grups "la jota de diamants" i "la cua del ruc" a Moscou i a la "Unió d'Artistes Russos" a Sant Petersburg.
* 1913 - llarg viatge a Itàlia: Roma, Nàpols, Florència; ell està treballant en esbossos de nus. Exposició "món de l'art" a Moscou i Sant Petersburg. A la revista Apol·lo (número 8) es va publicar un article de J. Levinson sobre Matvéiev amb una llista d'obres.
* 1914 - es va casar amb l'artista Zoia Mostova, (1884-1972).
* 1915 - decoració escultòrica per a l'entrada del jardí a Peterhof; amb l'exposició "món de l'art" a Moscou i Sant Petersburg (no conservats).
* 1915-1915 - exposició a la galeria d'art Indústria Lemercier a Moscou.

## Creativitat
### Els anys d'estudi

En el període de Saràtov, el Matvéiev creatiu té bona relació amb molts companys i professors, ja sia bé coneguts artistes o que es convertiran en un futur pròxim; escultor com ells, entrarà en la comunitat creativa i participarà en exposicions; de tota la vida l'unirà gran amistat amb el pintor Pavel Kuznetsov de Saràtov. Junts portaran a la comprensió de la nova visió de les característiques figuratives, per superar les dificultats del dogmatisme i l'opressió ideològica del realisme socialista… En aquesta etapa, van tenir un paper important a la seva formació mestres experimentats com Vasili Konovalov i el moviment del partit Wanderers, i Viktor Selvini-Barakki, pintor de paisatges de Milà. " Amb especial calidesa, Matvéiev, recordava V. Konovalov. Aquest rigorosa escola de dibuix va ser molt útil per Alexandr Matvéiev, l'escultor tornarà de forma permanent en qualsevol circumstància de la vida a l'expressió que el permetria romandre en un procés creatiu continu, talla figures i grups d'alabastre en petites peces de pedra fosca transparent; esculpeix retrats d'argila, i en 1899 seguint l'exemple del seu amic més gran, V. Mussàtov, ingressa en l'Escola de Moscou de Pintura, Escultura i Arquitectura.
Un significat especial en la composició i la cosmovisió de l'artista, té en aquest moment, el diàleg amb V.Boríssov-Mussàtov, que, sens dubte, determinada sobre manera tota la mentalitat de Saràtov, i no solament de la joventut artística de l'època. Víctor Elpidifovich probablement va ser el primer d'adonar-se'n del talent i la característica originalitat de Matvéiev; aquest pintor de l'ànima, bon colorista, contribuirà encara més a la comprensió del seu talent, ja en el moment de la realització de l'aprenentatge a Moscou, Matvéiev de les seves recomanacions informals diu:
| « | Aprendre a l'escola de Moscou, amb Trubetskoi. El seu més ardent seguidor i favorit... Molt de talent. Penso que seria un gran "producte"... Ell té diversos busts retrats força bons. | » |
A l'escola de pintura de Moscou en aquest moment, sota la direcció de V. D. Polenov i Valentín Serov, maduren talents dels pintors de la nova generació, cercant una figura de la classe, per a substituir S. I. Ivanov (el primer mestre d'Anna Golubkina i Serguei Koniónkov, i durant molts anys un cursos de plàstica. Llavors va arribar el famós mestre europeu Paolo Trubetskoi.. Es va interessar per l'escultura, després de prou llargues sessions de pintura.
Es crea la il·lusió que el nou mestre es posa sobretot en el treball de alliberament, el temperament i la pressió. De fet, alguns dels esbossos s'havian de fet en només dues sessions; aquesta improvisació dona expontanietat a l'art.
Paolo Trubetskoi parla que en aquest estudis en fang, el volum és el principal ingredient de l'escultura. Però generalitzacions són tots preocupa a l'Escola—, que van ser en la ment de tots: en els tallers dels artistes de Moscou, prop de Moscou en els tallers d'Abramtsevo fabricació de peces de fusteria i la ceràmica; a les diferents maneres de parlar sobre les noves formes, els Artistes es va tornar a cavallet i decoratius de l'escultura, en particular a la plàstica retrat: Valentin Serov esculpeix un bust de Paolo Trubetskoi, Mikhaïl Vrúbel, està inspirat en Volkovoy la seva Abramtsevo majòlica — cantant N. I. Zabela, però altres — real força prototips; Vasily Polenov, per tal d'allunyar-se de l'avorriment de la rutina acadèmica, experimentant amb la il·luminació, "enriquir ull" en un estudi de camp organitzat Estudi.
Paolo Trubetskoi va començar a ensenyar a Moscou a l'escola de pintura el 1898, i tres anys més tard va marxar a Sant Petersburg, on va començar a treballar en el monument Alexandre III de Rússia — a l'escola va començar a semblar molt estrany, i aviat totalment deixat. L'escultor va ser molt difícil per a aquells que van decidir dedicar-se a l'escultura, per dedicar — promesa "per curiositat" i no busquen o no són capaços de la comprensió profunda d'aquest art, del seu poc interés va dir:
| « | Copiar de la natura pot aprendre qualsevol ximple en tres mesos. | » |
Es va elogiar estalvia. Per a molts va ser considerat el seu "Il ne" (FR. il llavis; literalment, "ell") i molt poques vegades — "tre bien" (FR. très bien — molt bé). D'aquells que participen en ella, l'escultor va ser assignat i aprovades d'Alexander Matvéiev i Ivan shuklina, "i un parell de dones, entre els quals va ser Alice, Bruscetti. Quan Paolo troubetzkoy, treballant amb entusiasme sobre el responsable de l'ordre, finalment va deixar de treballar a Moscou, A. Matvéiev, amb ganes de continuar aprenent d'aquest gran mestre, va ser per a ell, a Sant Petersburg, va viure en el seu taller. A continuació, en la ceràmica obres S. I. Mamontova en Butyrki, A. Matvéiev esculpit retrat de P. Trubetskoy, el cap, una sessió (va ser llançat des de guix), i treballava en el retrat de Fiódor Xaliapin anell, una sessió (on els treballs de A. T. Matvéiev no és coneguda; algunes fonts indiquen que van veure a Abramcevo Museu). Més tard aquestes classes van continuar a París.

### Mètode

En aquest moment, A. Matvéiev, "real escultor", crea un retrat de V. E. Borisov-Musatov (guix, 1900, galeria Tretyakov) — la influència del P. P. Trubetskoy, òbviament, però l'obra no es veu epigone, i en la forma i en la solució de la imatge de la independent autor no és només conegut, però el seu últim homenatge a l'impressionisme, en el plàstic degenera en moderna — aquest estil és aliè a la jove escultor; la seva recerca també lliure i de la creació literària-simvolisticheskogo tendències de l'època. Interessos i preferències A. T. Matvéieva millor mostra del seu llegat: una equilibrada organització de les seves obres — seguint l'harmonia de les proporcions, la manca de antinatural viure formes i línies de geometrism intencionada — un reflex de l'era industrial, a prop de l'antic (però no pseudo-clàssica) ordre General i l'esperit de les obres — tot això ens parla de l'natural predomini de Nus ("l'home la mesura de totes les coses"). Aconsegueix entre els vius, nevyhosteny superfície amb el medi ambient, és finalment alliberat de la que ja no és massa atractiva decoració escultòrica "pintura". Ell està interessat en la simple però significatiu interpenetració dels volums i de l'escultura i el format de l'entorn, no de forma passiva, sinó a través de la lògica i l'efecte de les propietats de percebre la llum, la textura de les superfícies. Ell ve d'un ferm, orgànicament connectat forma un gran farciment.
Molt revelador per a la comprensió del mètode A. Matvéieva exemple de la seva obra, indirectament associats també amb la percepció de l'individu i de la imatge de V. E. Borisov-Musatov — l'expressió de l'escultor de l'època, quan havia entrat en un moment de consciència aplicació de les propietats dels materials, utilitzar-los per assolir la integritat de plàstic, sinó consistent i trobar els més precisa i coherent de tots els sons components, responsable: mesures de la dinàmica de la topografia, corbes de nivell, infinitat d'angles en la seva activitat influència dels diferents nivells de locals vibració de textura de les superfícies, d'un comú estatuària; però aquest treball ens permet observar els principis a què el mestre va arribar, i a partir de la qual ja està en marxa dràsticament retrocedir en l'art. El present treball, el que és insòlit i la tradicional russa memorial — el punt més alt del cicle, "la ronda" és una de les fites del seu art — el credo, que va rebre la confirmació de la viabilitat i meaningfulness d'altres suites i contractistes independents.
Per entendre el camí que s'ha escollit per A. T. Matvéiev, és útil per referir-nos al fet que, segons l'experiència de l'escultura, d'acord amb l'opinió d'antics mestres — que implica dos mètodes bàsics de l'escultura: l'edifici, la connexió de l'argila partícules, i separar, saltar material, especialment "kamasutram". En primer lloc es compara amb la pintura, el segon — l'actual escultura. Michelangelo Buonarroti 's més important escultor creu que el treball de la pedra:
Com ja s'ha dit, A. T. Matvéiev va ser atreta a treballar en el material sòlid. - La conscientment estableix la tasca d'educar les mans i els ulls a l'hora de treballar Cicerina. L'artista busca no unilateral desenvolupament de les tècniques ells mateixos, i per la seva inclusió en la interdependència en l'acte creatiu. L'escultor utilitza una complexa tècnica de la combinació de tots els avantatges de l'emmotllament i el tall de pedra. Tubs de fang i modelat de guix, una estàtua, que una vegada més posa al tractament — innecessàries les retallades o omple de noves capes de guix. Com a resultat d'aquestes transformacions es produeix és característica de la seva obra primerenca és aspre, estructura de la superfície. Aquest complicat treball preliminar és necessària per a la reducció dels impactes a la subjacent material — en el procés de construcció de la forma i identificar el relleu. A través d'aquest enfocament, l'escultor rep el groller i difícil de manejar material — dur gra de granit, a l'informe de les propietats va compartir amb la natura, l'amor, la frescor i la riquesa d'intonations crear la imatge. D'alguna manera, Alexander Terent'evich en comparació amb l'artista amb l'artista que està treballant en el paper d'una llarga i dura, i a l'escenari sembla que tot el que havia de fer immediatament i fàcilment".

### Kikérino. Crimea. Petersburg

En els anys de reclusió en Kikerino A. T. Matvéiev esquerra principals taller per prendre part en la creació d'un gran Parc complexa en la guerra de Crimea (no gaire lluny de Kuchuk-Tem). Les seves obres de diferents períodes, majoritàriament establerta a prop de Sant Petersburg, aquí en Kucuk alguna Cosa directament sobre el terreny cedits a l'ciment, Inkerman pedra i el marbre. Tanmateix, això no impedirà a l'escultor per continuar amb la creació del monument, escriu des de Cicerina el seu amic, l'empleat de la russa, el Museu estatal rus Museu), V. K. stanjukovich la "Estudi per a el monument va arribar. Els dies seran acceptades per la roca ... Avui, gràcies a Déu — de pedra corrida, va empassar un nou pols i cansat. ...Però tots el mateix, tot de pedra i el mal — va sortir molt bé: la cosa és segura, fins i tot més d'anar a la llei. ... Vull treballar una setmana de viatge a ostochertelo Kikerino treballar, treballar, treballar, de vegades per veure la llum en el sostre i veure ningú!". En Kucuk alguna Cosa, a la finca de J. E. Zhukovsky, va ser creat per l'ensemble-santuari — una de les més grans de principis del segle xx. Malauradament, el temps no ha salvat-lo: va caure a la mar, juntament amb una parcel·la de terra relleu Dormir els nens en els anys de la Segona guerra mundial va trencar marbre blanc "Nymphaeum" i les formes d'Inkerman pedra, decorat l'escala de baixada a la mar — un únic jardí-Parc conjunts va ser destruït (deixebles de l'escultor ha recuperat de la pèrdua i de conjunt de peces de marbre). Danyats sobreviure obres es conserven al rus Museu i periòdicament prendre part en exposicions d'art monumental. Una idea de què ell mateix una vegada va ser, vostè pot fer i les fotos i el pintoresc esbossos de P. Utkin.

### Principis

En els anys de formació de l'assistent (1900-1915), les obres d'A. T. Matvéiev com mostra tota la tradició escultòrica, i en termes d'estils, de maneres, i en termes de gèneres i materials: un baix relleu, antic russa de fusta, escultura, l'impressionisme, l'art Nouveau decoratiu-monumental, paisatge, escultura, relleu, majòlica, porcellana, argila i pedra... Però és coherent i "l'artista", va dir.
En algun moment hi va haver una "classificació" de l'escultor, com a seguidor, i imitador de Aristides Maillol. Segons E. B Marinoi, A. T. Matvéiev veure per primera vegada les obres d'A. Maillol a l'exposició "Salon "el toisó d'Or" (1909-1910) com la majoria de la gent corrent, que van visitar l'exposició, i, en conseqüència, aquesta comparació es fa fàcil segell; però això no és res més externa i més aviat superficial Associació, és raonable, especifica A. I. Basseches: "a la seva manera, també bell estatuària de plàstic, aquest gran artista francès glorifies en persona, per aprofitar el seu físic, la perfecció i la joventut, que té alguna cosa de l'Olímpic de la indiferència per les dificultats d'aquest món... Matvéiev, en comparació amb Mayol, és un presagi d'una altra època, el successor de tradicions rus sincerament, profundament realista, més democràtic. Naturalesa semblava a ell, molt complicat, molt difícil de detectar, cada fenomen, ja que és plena de significat profund, que no és fàcil d'agafar i no té absolutament impossible encabir el idealitzat perfils mielewska grans estàtues i làpides". A. T. Matvéiev fortament es va rebel·lar contra la comparació de la seva escultura amb l'obra d'Auguste Rodin i Aristide Maillol; això suggereix que A. Maillol el pintor, ja va treballar a les imatges", és a dir, directa treballar amb la natura, fresc, sketchy, però i disciplina orgànica, la comprensió de la seva estructura, "aprenentatge" de la naturalesa (però no cega còpia de la seva superfície) va ser wholesales "perfecte" interpretació del condicional, encara que dispassionate en el seu contingut substantiu — signes, potser el millor, però encara modern (posterior A. Matvéiev dir sobre Rodin l'impressionisme, que ja créixer moderna: "Rodin moldre lliures d'argila i tot en va. Mayol és matar-lo". Però Matvéiev posa la seva part empírica principi anterior, però només notes de la seva diferència i fins i tot indica una certa superioritat dels francesos mestres en el sentit de posseir "plataforma": "Darrere d'ells es va situar tot el continu tradició francesa, i tota la meva vida he buscat amb una llanterna..." i afegeix — "I tenim abans — només la indiferència, i ara els toros són indiferents, estúpid-mal relació". De totes maneres, els investigadors prou raó, ser capaç de comparar les seves obres des de diferents punt en el temps a la indirection que analogia acompanyant A. T. Matvéiev abans de l'inici de la dècada de 1930-ies, quan va expressar la visió que "la tendència és impulsat per l'art de Maillol, presentat en el pre-revolucionari de Rússia subtil i significatius de l'art Matvéieva, a l'hora de comparar les propietats formals de les seves figures individuals amb volumètrica característiques de les estàtues de la gran escultor francès.
"Idealitzar qualitat" de l'antiga escultors, que va oferir un "Cànon de regulació persona meravellosa" — "punt de partida" de molts àmbits del món de la tradició escultòrica que proporciona exemples de l'Est manifestacions dels seus milers d'obres de Hellenism l'Índia i l'Orient mitjà, el Magrib, — pràcticament en tots cultural Cosme Àsia, no s'esvaeixen i nahodimsa refracció en plàstic nacional d'escoles de l'Imperi Romà d'Orient, a través de la medieval "sublimació" i el Renaixement, per neoclàssic síntesi i citant postvanguard. A. I. Basseches, el primer reflexiva estudiant i estudiós A. T Matvéieva, diu: "els Grecs spiritualized de marbre, transferint-li la relació proporcional de creixement i desenvolupament, observat en la naturalesa, en representació de la caryatids en l'agonia de suports i càrregues", quan, com en molts altres "punts crítics de la trobada", escultura i arquitectura, convertint-se en una sola experiència 'de plàstic metamorfosi són el cos i l'ànima, i la mesura d'un meravellós llenguatge sense paraules explica la història dels segles de la plenitud dels sentiments de l'home antic". A la sintonia de "el caryatids" per A. T. Matvéiev sovint es refereix en la seva obra, però aquesta forma constructiva decoratius i monumental de síntesi és sempre present en les seves obres de cambra tallada en el temps, en diferents materials, l'escultura de petites formes. La Caryatid va aparèixer una de les més reeixides figuretes de porcellana d'un escultor — no és arquitectura "propòsit". Que ha afectat fins i tot "passat tangencial" cubisme manifesta en l'experiència d'una combinació d'ingenus proficency tendències amb una clàssica del sistema. L'escultor va abraçar aquestes tendències només amb estructuralment alliberar la seva part, A. T. Matvéiev arquitectònic edifici esbossos, "sotmetre-la a viure ritmes del cos humà, sense tenir en compte els cànons acadèmics"; les seves obres en el context de les estàtues i polit "salon effeminacy les formes", el seu menyspreu per la "acabar" aparèixer "valent compromís de l'assistent per a parlar amb els seus contemporanis en la llengua de generalitzacions d'un veritable plàstic vida".
No obstant això, l'obra d'A. T. Matvéiev també es basa en l'experiència. Les reminiscències de l'escultor no va semblar una reproducció o reconstrucció, d'imitació dels grans dissenys. No es referia a la indicació detallada i cartografia de tots aquests Matvéievsky llegeix, — que es troben en la superfície, però viure una vida independent, subordinats a la lògica de la construcció, es pot veure aquesta continuïtat creativa en la forma, i la perfecció del principi.
Però en la cerca original sistema de construcció dins de la seva pròpia comprensió d'aquest escultòric architectonics i, moltes vegades, l'autor prové de la tradició de miquel Àngel, antic russa de fusta, escultura, "Joan Baptista" per Auguste Rodin, la figura d'un pagès del grup "octubre" — de nou miquel Àngel Buonarroti — "Moisès", i com a recordatori del profeta Saràtov Bisbe — jardí de creacions, procedents de l'obscur rus destral d'un fuster... "la Innocència desconegut, el fuster Episcopal enfonsat en la seva ànima va quedar per sempre en la memòria com un veritable exemple d'aproximació a l'escultura"
A. Matvéiev construeix, va causar el contacte i la interacció de les formes de la lògica, de la seva comunicació interna és "l'arquitectura". I aquí la imatge també determina que per la seva estructura, l'artista no veu la necessitat de moviment a l'extrem de la Convenció i sensual de la decoració, ja que arribar a la desitjada expressivitat de les seves obres assolir l'equilibri i la integritat, suficiència (com el mateix autor va dir als seus deixebles: "l'escultura ha de ser tal que quan és impossible res ni afegir ni treure").
L'artista, juntament amb un complex, multifase mètodes de treball amb pedra quan va rebutjar el mètode de mecànica transferència de "punts", utilitza la simplicitat de la tecnologia a l'hora de treballar en l'arbre, una simple manera de subordinació dels avantatges del material de l'escultòric tasca; però en aquestes obres, també ell no canviarà els seus principis bàsics, es construeix una escultura tan orgànicament construït una forma natural, ja sigui d'origen vegetal, o l'estructura d'una obra musical, també "creix", d'acord amb les seves lleis de seguir el mateix unificat harmonia. "Musicalitat" de l'escultura d'A. Matvéieva, la seva rítmica propietats confirmar una vegada més que la relació fonamental.
Descripcions comprensió del compliment i capacitats de material plàstic de resoldre tasques és un component important de la concepció del màster, que haurà d'acord amb els requeriments de les compostes, de manera proporcional a l'estructura específica de l'escultura. Aquest principi fonamental és metodològics de "comentaris" per a cada tecnologia concreta cas, però en General, propietats: la pedra de "li diu" és una aproximació. argila, A. Matvéiev diu. "enfront de pedra, té la propietat per augmentar, una propietat que sempre ha de ser considerat en l'escultura, l'escultor recomana — "per a construir la forma de l'interior, a poc a poc, portant-lo com una cúpula. A. I. Basseches notes que "aquest Consell és l'experiència de totes les primeres obres de l'artista, la seva gran esbossos 1906-1912 anys".
Quan es tracta de treballar amb fusta, és important per entendre l'origen de les propietats inherents a l'únic concèntrics estructura de la matèria, l'estructura, en la inicial de forma cilíndrica a causa d'aquestes interna latent característiques de l'estructura, el "llegir", que amb la tasca d'assistent. Treball en fusta, A. Matvéiev segueix la "construcció aproximació", sinó en "l'acabat cilindre, la natura ha creat un sintètica volum", l'artista intenta preservar la verge de la integritat de la plàstiques de les formes de la peça de treball, utilitzant, simultàniament a sotmetre els efectes de textura de néixer sota l'eina de la Carver, d'acord amb els seus objectius. Seguint els passos dels antics mestres de la fusta escultura, gestiona peça cilíndrica de fusta, la font de volum corresponent a les característiques del retrat de peu figures, subtilment adaptar-se a l'estat d'ànim desitjat de la imatge. Tres de fusta retrat fet per A. T. Matvéiev "per al seu propi plaer" en 1912, a la guerra de Crimea, després de la finalització de les obres en el conjunt de Kuchuk-Coy, revelador, i en relació amb el material, i d'una importància cabdal en el sentit de la creativitat de la seva orientació, quan el mestre va allunyar de la estereotipats decisió cicle. En la generalitat de les obres d'aquesta petita Suite, l'escultor, amb una certa similitud de les tècniques utilitzades, resol aquests retrats en tres tasques diferents, i aconsegueix per diferents mitjans: la lírica, l'espiritual "Mason", relacionat al llarg de les files de rus de fusta, escultura, lapidària, ple de dinàmiques internes, "el Jardiner", que condueix a la memòria de la ciutat Romana de retrat, i "el Noi" — la imatge de la joventut, expressada succintament la tensió i la fragilitat estilísticament, l'auto-MatvéievSKOE generalització

### Després de 1917

* 1917 — Профессор Центрального училища технического рисования в Петрограде. Включён в Комиссию по охране дворцов (по предложению наркома просвещения А. В. Луначарского — вместе с А. Е. Каревым, С. В. Чехониным и Н. И. Альтманом); избран от скульпторов уполномоченным во Временный комитет для создания Союза деятелей искусств. Работает над портретом В. К. Станюковича.
* 1918 — избран профессором скульптурного факультета Государственных свободных художественно-учебных мастерских (бывшая Академия художеств); избран в Совет Центрального училища технического рисования. Состоит в Художественной коллегии при отделе изобразительных искусств Наркомпроса, принимает участие в осуществлении Плана монументальной пропаганды — создал памятник Карлу Марксу, который был торжественно открыт перед зданием Смольного в первую годовщину октябрьской революции. Участвует в выставке «Мира искусства» в Петрограде.
* 1919 — принимает активное участие в работе Соединённой комиссии по приобретению произведений современных художников Государственного музейного фонда при отделе ИЗО Наркомпроса; работает над барельефным портретом Фридриха Энгельса; портрет К. Маркса экспонируется на выставке художественного фарфора в Петрограде.
* 1922 — начал большую работу по укреплению советской художественной школы; составил записки «Об организации скульптурного факультета Академии художеств». Произведения А. Матвеева представлены на выставке общества «Мир искусства» в Петрограде и на первой художественной выставке в Берлине.
* 1923 — много работает над известной серией обнажённой женской модели, произведения эти, выполненные в фарфоре, большими тиражами выпускались в 1920-е — 1930-е годы на Ломоносовском фарфоровом заводе, получили большое распространение и пользовались популярностью.
* 1924 — принимает участие в конкурсе на право создания памятника В. И. Ленину па площади перед Финляндским вокзалом; скульптура А. Матвеева экспонируется на выставке «Мира искусств» в Петрограде, на XIV Международной выставке искусств в Венеции, где художник был награждён почётным дипломом, и на выставке русского искусства в Нью-Йорке.
* 1925 — член-учредитель московского общества художников «4 искусства», основанного по инициативе голуборозовцев и мирискуссников; произведения А. Матвеева экспонируются на выставке этого объединения и на выставке «Мастера голубой розы» в Москве, — на Международной выставке художественно-декоративных искусств в Париже. На парижской выставке фарфоровые фигурки А. Т. Матвеева «Флора», «Купальщица», «Девушка, держащая чашечку» и «Надевающая туфлю» — награждены золотой медалью.
* 1926 — вступил во вновь созданное «Общество русских скульпторов» (ОРС; 2 января утверждён устав). работает над образом В. И. Ленина (фигура). Произведения А. Т. Матвеева представлены на Всесоюзной выставке советского фарфора и на выставке общества «4 искусства» в Москве. Удостоен медали Международной выставки декоративного искусства в Париже.
* 1927 — выполнил скульптурную группу Октябрь (по заказу Совнаркома) — демонстрировалась на Выставке художественных произведений, посвящённой 10-летию Октябрьской революции (Русский музей, Санкт-Петербург; гипс — 1927, бронзовый отлив — 1958; в 1967 году группа установлена у концертного зала «Октябрьский»). Участвует в ленинградской выставке русского фарфора.
* 1928 — награждён второй премией Совнаркома за скульптурную группу «Октябрь»; в Коктебеле создал скульптурный портрет М. А. Волошина. Работы А. Т. Матвеева экспонируются на выставках общества «4 искусства» и на отчётной выставке (1927—1929) Государственной комиссии по приобретению произведений изобразительных искусств в Ленинграде.
* 1929 — произведения скульптора экспонируются на выставке общества «4 искусства» в Москве.
* 1930 — участвует в конкурсе памятника Т. Г. Шевченко для Харькова; участвует в Первой общегородской выставке изобразительных искусств в Ленинграде и в выставке Государственной комиссии по приобретению произведений изобразительного искусства (1928—1929) в Москве.
* 1931 — присвоено звание Заслуженного деятеля искусств РСФСР (в связи с 25-летием художественной деятельности); принимает участие в конкурсе проектов памятника павшим бойцам Особой краснознамённой Дальневосточной армии в Даурии (ОКДВА).
* 1932 — выполнил портретный бюст и фигуру В. И. Ленина; принял участие в конкурсе проектов скульптурного завершения маяка-памятника В. И. Ленину в Ленинградском морском торговом порту (работа проектом продолжалась до 1934 года). Работы А. Т. Матвеева были представлены в экспозиции «Художники РСФСР за 15 лет» в Ленинграде. Вступил в Союз советских художников — избран председателем скульптурной секции Ленинградского Союза художников СССР; назначен директором Ленинградского института живописи, скульптуры и архитектуры (исполнял обязанности директора до 1934 года), одновременно — заведующий кафедрой скульптуры.
* 1932—1934 — участник выставки «Художники РСФСР за 15 лет» в Москве; ведёт большую организаторскую работу в Академии художеств и педагогическую — как заведующий кафедрой скульптуры.
* 1932—1934 — работает над автопортретом.
* 1937 — participa en les següents exposicions: "l'Art i la tècnica en la vida moderna" de París, "rus artística de porcellana" i "Obres de Leningrad artistes del 20è aniversari de la revolució" a Leningrad, en exposicions d'obres de Leningrad artistes Alma-ATA, Stalinabad (ara Dushanbe); treballar en una figura femenina ("Kariatida").
* 1938 — començar a treballar en la imatge d'A. S. Puixkin; presentar el projecte del monument a Maxim Gorky a Moscou i a Gorky.
* 1939 — participa en el concurs de projectes del monument a A. S. Puixkin a Leningrad exposició es va celebrar a Leningrad i Moscou. Guardonat amb el títol acadèmic de doctor en arts i Catedràtic d'escultura. Diputat del Leningrad Ajuntament de 41 districte Vasileostrovsky districte (1939-1946).
* 1939—1940 — completat el treball sobre un autoretrat escultura per A. T. Matvéiev exposat a l'exposició de Moscou Unió d'artistes.
* 1940 — es va incorporar a la CPSU(b).
* 1941 — amb els professors i alumnes de l'Acadèmia de les arts va ser evacuats a Moscou, i després a Samarcanda; abans de marxar cap a l'Àsia central va participar en l'exposició de les millors obres de la Soviètica artistes.
* 1942 a Samarcanda està treballant en un projecte d'un monument a l'Alisher Navoi.
* 1942—1944 — ensenya als estudiants el escultòric branques de Moscou i Leningrad instituts.
* 1944 — viu en Zagorsk, on, abans de passar a Leningrad va ser situat en el camí de Samarcanda Institut; A. T. Matvéiev no anar a Leningrad, i va romandre a Moscou, que combina la docència a Moscou i Leningrad instituts. En relació amb el 25è aniversari de la intensa activitat pedagògica va ser guardonat amb l'orde de red banner de Treball. Participen en el concurs per crear el monument a M. N. Iermolova.
* 1945 — participa en el concurs de projectes d'un monument a A. P. Txèkhov creat un retrat de l'escriptor i el model del monument.
* 1946 — guardonat amb la medalla "De valent treball a la gran guerra Patriòtica". Participa en el desenvolupament de projectes del monument a M. Y. Lermontov — moda retrat i creat dues versions de la distribució del monument. Participa en la Unió exposició a Moscou.
* 1948 — sotmesos a dures i injustes les crítiques de dirigents de la "saccostrea" com a no pertinent en els seus mètodes d'ensenyament "la formació d'artistes, empreses, edifici socialisme"; el nombre d'afectats es van P. V. Kuznetsov, V. A. Favorsky i molts d'altres representants de l'entorn creatiu,. Els iniciadors de la repressió ideològica d'una altra empresa, en aquest cas, en primer lloc, E. B. Vucetic i Z. I. Azgur, van ser alliberats per la cultura Soviètica de "elements aliens", i essencialment aïllat més potents competidors, juntament amb la seva escola de grans i ben pagat comandes — qui va començar la persecució, sabia que és el moment per a les grans monuments i una secció de projectes rendibles; l'escultor es va veure obligat a deixar la docència.
* 1948—1960 — va continuar el treball sobre les imatges d'A. S. Puixkin i V. I. Lenin; aquests temes són l'escultor desenvolupat fins a l'últim any de vida.
* 1955—1956 — l'obra d'A. T. Matvéiev va ser exposada a la XXVIII exposició Internacional d'art de Venècia, i diverses de les obres presentades a l'exposició de l'escultòric retrat a Moscou branca de la Unió d'artistes.
* 1957 — el Primer all-Russian Congrés dels Soviètica artistes va ser elegit membre de la Junta de la Unió d'artistes; les obres d'A. T. Matvéiev exposat a l'exposició dedicada a la Congressos i exposicions en el 40è aniversari de la revolució a Moscou i Leningrad.
* 1958—1959 — a Moscou i Leningrad, personal d'exposicions de l'escultor A. T. Matvéiev, dedicada al seu 80 aniversari; les seves obres també van ser exposades a l'exposició d'art dels països socialistes, a Moscou.
* El 1960 va ser delegat en el primer Congrés de la Unió d'artistes de la RSFSR a Moscou.
* 1960 — 22 d'octubre Alexander Terent'evich va morir. Enterrat en el Novodevichy cementiri a Moscou.

## Escola

A. T. Matvéiev ha tingut una profunda influència en el desenvolupament de rus i Soviètic, l'escultura i la creativitat, i la seva carrera acadèmica. Tenint en compte que el principi que va ser dissenyada abans del final de l'escultor Bogoliubov escola (classe modelatge amb nens cecs), Alexander Matvéiev per a l'ensenyament de l'experiència, mesurada pel mig segle, oficial i trenta anys. Però, malgrat el fet que aquesta pràctica va ser innecessàriament i sense contemplacions interromp just en el moment en què, com a portadora de la millor tradició de creativitat, experimentat una necessitat especial d'alta escola, el vincle entre generacions és no aturar completament — ja està assumit i així adonar-se d'això, en aquesta tradició, els principis, els estudiants del màster de desenvolupar-los i amb la seva tutela i en la seva pròpia recerca creativa, convertint-se a la mestra per a l'assessorament en moments de dubte i de la recerca.
L'historiador de l'art E. B. Murina indica que A. T. Matvéiev deixat obres teòriques, que podria ser la clau de la seva obra. Les seves pròpies obres són totes limita a la possibilitat d'obtenir una idea sobre el seu punt de vista sobre la mateixa privat professional de l'escultor. Conservada a les notes i memòries de la deixebles converses amb ell, el seu discurs — tot això només és rellevant per a la tasca docent, per la visió del món com un mestre.
Escola Alexandre Matvéiev, entès no només directe creatiu interacció entre el professor i l'estudiant és llarg i profund, però el desenvolupament adoptat característiques de la cosmovisió del mentor, una vegada més — no només tecnològics o formal costat d'ella, és un sistema pedagògic basat en l'experiència i habilitat, que ve des de l'antiguitat (juntament amb mostres de la espacials arts d'A. T. Matvéiev es va estudiar i part del seu patrimoni filosòfic, que està directament relacionada amb la creativitat i mètodes d'ensenyament — heurístiques i maieutica), — des de les regles que es percep en l'europa Occidental i rússia plàstic educatiu tradicions i, finalment, de N. F. Gillet a P. P. Chistyakov. En els primers anys quaranta, de l'A. T. Matvéiev es va fer "del Programa de l'escultura", que només s'aclareix el establertes des de fa temps el mètode d'ensenyament.
Treballar amb la natura — el principal i part molt important d'aquest sistema. Pas a pas des de la superació passiva procés de còpia per a la consciència de la visió de la natura, des de la construcció de figures en la posició frontal, en la rotació, amb un nombre diferent de punts de suport — per trobar l'equilibri de la composició i el seu compliment amb els objectius de l'expressivitat, entonació, i així successivament — escultures com la integració de tots aquests factors, conscientment utilitzades per l'artista. Alexander Matvéiev diu

### "L'ocupació de la història"

Central de l'escola de dibuix tècnic en Petrograd (1917), de Petrograd estat lliure de l'art tallers educatius — tots-Rússia Acadèmia de les Arts (1918) — VHUTEMAS — VHUTEIN — Institut de proletari belles arts — Leningrad Institut de pintura, escultura i arquitectura (Director — 1932—1934) — estatal de Moscou acadèmic a l'Institut d'art nomenat després de V. I. Surikov — 1918—1948; de Petrograd, Leningrad, Samarcanda (1942—1944), Leningrad—Moscou (1944-1948). Doctor en arts (1939).

### Memòria

En la dècada de 1960-ies els alumnes d'A. T. Matvéiev executat un marbre còpia de les xifres del conjunt de Kuchuk-Alguns "Thoughtfulness", "Dormir els nens", "Nymphaeum" i "Jove". Les estàtues van ser restaurada per l'escultor A. M. Ignatiev, V. G. Stamova i A. P. Timchenko, i va prendre el lloc de la pèrdua d'originals en 1967.
En 1980, el 100 aniversari de l'assistent es va inaugurar una petita el Museu memorial de-taller d'A. T. Matvéiev a Moscou. L'exposició presenta algunes original de guix i el flux d'obres de l'escultor. Les marees són incorporades a la col·lecció del Museu, realitzat sota la supervisió d'alumnes A. T. Matvéiev i amb la participació directa d'ells, va formar la Comissió sobre el seu llegat — J. Pommer, G. A. Schultz, R. i V. Badboy Selova. A petició Càrrec del Museu van ser retornats, prèviament adoptades pels rus Museu del taller de l'escultor de transferència de bronze guix llança de retrats de Mikhail Lermontov i W. stanjukovich.

## Premis i reconeixements

* Orde de la Bandera Roja del Treball (1944)
* Medalla per la Tasca Meritòria durant la Gran Guerra Patriòtica de 1941-1945 (1946)
* El títol d' Honor de l'art treballador de la RSFSR (1931)
* Medalla de plata de Moscou escola de pintura (1901)
* Petita medalla de plata — internacional de la construcció i exposició d'art a Sant Petersburg (1908)
* Diploma d'honor de la XIV exposició internacional d'art de Venècia (1924)
* Medalla d'or — exposició Internacional de belles arts i les arts decoratives de París (1925)
* Medalla de l'exposició Internacional d'arts decoratives de París (1926)
* Segon premi de persones Commissars (1928)

## Exposicions

* 1900 — XXIII exposició de treballs d'alumnes de Moscou escola de pintura, de Moscou.
* 1901 — XXIV exposició d'obres d'alumnes de Moscou escola de pintura, Moscou; exposició "Món de l'art", de Moscou.
* 1903 — V mostra d'art "Món de l'art", de Sant Petersburg, a Rússia; "art Contemporani"de Sant Petersburg
* 1905 — XII exposició mtkh (Moscou).
* 1906 — Exposició d'aquarel·les, pastels, tremp, dibuixos, Moscou (fora del directori).
* 1907 — "Blue rose", de Moscou, exposició pòstuma de V. E. Borisov-Musatov a la galeria Tretyakov, Moscou.
* 1908 — Saló del toisó d'Or, "Corona", "el toisó d'Or" tot — Moscou; Stroitelno exposició internacional d'art de Sant Petersburg.
* 1909 — VII Salone d'automne de París, Salon "el toisó d'Or", Moscou; exposició de pintures de Zolotoe Runo, Moscou, Sant Petersburg; (IV exposició de pintures de la revista "món de l'art", Kíev, Odessa, Kharkov.
* 1910 — VII exposició CPX, Sant Petersburg.
* 1911 — "el Món de l'art", Moscou; "Jack de diamants", de Sant Petersburg.
* 1912 — CPX IX exposició de Sant Petersburg; "Jack de diamants", Moscou; "Món de l'art", Moscou; "el Ruc de la cua", de Moscou;
* 1913 — "Món de l'art", Moscou, Sant Petersburg.
* 1915 — "Món de l'art", Moscou, Petrograd.
* 1915-1916 — Art Industriya, Moscou galeria Lemercier.
* 1918 — Món de l'art, de Petrograd.
* 1922 — el Món de l'art, de Petrograd.
* 1924 — rus Exposició d'art, nova York; exposició d'artistes "Món de l'art", Leningrad; la XIV exposició internacional d'art de Venècia.
* 1925 — exposició internacional de belles arts i les arts decoratives. París; "4 de l'art", tant de Moscou. Moscou; "els Mestres "rosa Blava"".
* 1926 — tots-exposició Unió Soviètica porcellana, "4 de l'art", tant de Moscou.
* 1927 — Exposició de rysskogo de porcellana, de Leningrad.
* 1928 — 10è aniversari d'octubre, Moscou, Exposició d'adquisicions GCPII (1927-1928), Moscou; "4 iskusstva, Leningrad
* 1929 — "4 de l'art". De moscou.
* 1930 — Exposició de les adquisicions GCPII (1928-1929), Moscou; la primera ciutat d'exposició, de Leningrad.
* 1932 — "Artistes de la RSFSR de fa 15 anys", Leningrad.
* 1933 — "Artistes de la RSFSR XV anys" (1917-1932). L'Escultura, De Moscou.
* 1934 — exposició de les obres presentades a concurs de projecte pamatka far de V. I. Lenin a Leningrad seaport, a Leningrad.
* 1937 — "l'art rus porcellana", de Sant Petersburg internacional exposició "l'Art i la tècnica en la vida moderna", París; "20 anys d'octubre" — exposició de Leningrad, artistes, Leningrad.
* 1938 — Exposició de Leningrad, artistes, Alma-ATA, Stalinabad (Dushanbe); l'exposició de projectes del monument, A. M. Gorky, Moscou, Gorky.
* 1939 — exposició de projectes del monument a A. S. Puixkin a Leningrad, Moscou.
* 1941 — Exposició de les millors obres de la Soviètica artistes, Moscou.
* 1946 — tots-Unió exposició (pintura, escultura, gràfics), Moscou.
* 1954 — Exposició de l'art de la porcellana de la fàbrica de M. V. Lomonosov (rus Museu, Leningrad — el catàleg es va publicar el 1961..
* 1956 — XXVIII exposició internacional d'art. De venècia.
* 1957 — Wydawca a la Primera de totes-de la Unió Congrés dels artistes, Moscou; Vsesoiuznaia exposició en el 40è aniversari d'octubre, de Moscou.
* 1958-1959 — l'Exposició d'artistes dels països socialistes, Moscou; exposició Personal d'A. T. Matvéiev en el 80 aniversari de l'escultor, Moscou, Leningrad.
* 1962-1963 — 30 anys de Moscou Unió d'artistes, de Moscou.
* 1968 — Exposició de noves adquisicions GRM (el directori no està publicat); l'Exposició de noves arribades de GTR (1963-1968), Moscou.
* 1974 — exposició de la creativitat sindicats de Leningrad per celebrar el 50è aniversari de l'assignació d'un nom de V. I. Lenin ciutat de Leningrad, exposició del fons de la temporalitat en l'Estrella de la ciutat.
* 1975 — Soviètica dones — actives Constructor del comunisme (de les col·leccions de l'estat rus Museu), l'exposició dedicada a l'any Internacional de la dona.
* 2001, del 7 de juny al 7 d'agost, rus escultura en fusta. Segle xx
* De 2005, de 9 de juny al 3 d'Octubre — Matveyev i la seva escola. Escultura i dibuixos
* 23 d'octubre de 2008 — mitjans de gener de 2009 — Neoclassicisme a Rússia

## Referències

* ↑ Государственный Русский музей представляет: Русская скульптура в дереве. XX век. Альманах.. Palace Editions, 2001, p. б.. ISBN 593332-054-4.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 Бассехес, А. И.. Александр Терентьевич Матвеев. М.: Советский художник (en rus), 1960.
* 1 2 3 4 5 6 7 Государственный Русский музей представляет: Александр Матвеев и его школа. Альманах. Вып. 84. (en rus). Palace Editions, 2005, p. б. ISBN 5-93332-167-2.
* 1 2 3 4 5 6 «Научно-библиографический архив Академии Художеств» (en rus). НБА АХ, ф. 7, оп. 4, ед. хр. 154, л. 37.
* ↑ «В атобиографии А. Т. Матвеев указывает: отец — торговый служащий, из крестьян Вольского уезда Саратовской губернии; дед — белорус, крепостной» (en rus). НБА АХ.
* ↑ Занятия в студии начались в 1896 году, официальный год основания — 1897-й, когда ему был присвоен статус филиала Петербургского центрального училища технического рисования барона Штиглица (ЦУТР)
* ↑ Именно в это время Саратов вступил во владение общедоступной картинной галереей, в постоянной экспозиции которой были представлены произведения Ф. С. Рокотова, К. П. Брюллова, В. Л. Боровиковский, Сильвестра Щедрина, О. А. Кипренского, Aleksandr Ivànov; в 1885 году музей получил из Эрмитажа несколько десятков произведений, которые составили основу его западноевропейского собрания: Jean-Baptiste Camille Corot
* ↑ «Дело Научно-библиографического архива Академии Художеств даёт несколько иную информацию о годах учёбы А. Матвеева в МУЖВЗ» (en rus). возможно, как вольнослушатель, А. Матвеев периодически возвращался к занятиям, 1900—1904.
* ↑ Стригалев, А. А.. О выставочной деятельности петербургского общества художников «Союз молодёжи» / Волдемар Матвей и «Союз молодёжи». Moscou: Наука, 2005, p. 423−425. ISBN 5-02-033221-6.
* ↑ Васильевой, И. Я.. Книга о Митрохине. Статьи, письма, воспоминания. Составитель Л. В. Чага. Подготовка текста и примечания (en rus). Moscou: Художник РСФСР, 1986.
* ↑ «Черновик письма В. Э. Борисова-Мусатова Н. П. Ульянову» (en rus). Рукописный отдел ГРМ; Фонд В. Э. Борисова-Мусатова.
* 1 2 3 «Народный художник РСФСР, профессор Николай Михайлович Чернышев. 1885—1973. Сборник материалов и каталог выставки произведений искусства, к 90-летию со дня рождения художника» (en rus). Советский художник. 1978 [Moscou].
* ↑ В сложной и хорошо разработанной классификации о.
* ↑ Микеланджело Буонарроти. Лирика. Перевод с итальянского Александра Махова. Л.: Детская литература. 1987
* ↑ «Когда безупречное, божественное искусство замышляет образ, передающий чьи-либо члены и движения, то первое, что рождается из этого замысла, — это простая модель из скромного материала.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Александр Матвеев. Альбом. — М.: Советский художник. 1979
* ↑ Рильке Р. М. Флорентийский дневник. — М.: Текст. 2001
* ↑ Одним из первых мнение о связи с пластикой А. Майоля матвеевской скульптуры высказал А. Я. Левинсон, но он же и отмечает «задушевность и народные особенности его созерцательной натуры, столь отличной от насыщенного жизнью полнокровного темперамента Майоля» (Левинсон А. Я. А. Т. Матвеев // Аполлон. 1913. № 8. С. 10 — Александр Матвеев. Альбом. — М.: Советский художник. 1979
* 1 2 Е.
* ↑ В монографии 1979 года автор называет «Салон „Золотого Руна“» 1908 года; но, хоть это и непринципиально, трудно поверить, чтобы А. Матвеев, вращаясь в среде скульпторов во Франции, регулярно бывая на выставках, ни разу не видел произведений А. Майоля — в 1906 году в Париже уже была установлена его «Скованная свобода» (1905—1906; памятник анархисту Л.
* ↑ Терновец Б.
* ↑ Следует отметить, что каноническими пропорциями, которые положены в основу античной пластики, руководствовались и египетские мастера. Архитекторы и скульпторы Древнего Египта тысячелетия строили и ваяли, придерживаясь золотого сечения, но совершенство пропорций в их произведениях облагорожено условностью, переступая её грань, греки канонизируют тело в данности. Средневековье вновь дарит этому эталону красоту гармоничного обобщения, Ренессанс и классицизм возводят в академический принцип пластики сведение его к минимуму, и каждый новый этап любого «пересмотра», тем не менее, выводя за пределы этих пропорций, обрекает покидать и пределы соотношений мер, присущих гармонично развитому телу человека; вопрос в целесообразности. — Шевелёв И. Ш., Марутаев М. А. Золотое сечение: Три взгляда на природу гармонии. — М.: Стройиздат. 1990 ISBN 5-274-00197-1
* ↑ Отдел рукописей Архива ГРМ, ф. 27 (фонд В. К. Станюковича), ед. хр. 88 (письма). — Александр Матвеев. Альбом. — М.: Советский художник. 1979
* 1 2 Е.
* ↑ В настоящей хронологии использованы сведения изданий: А. И. Бассехес. Александр Терентьевич Матвеев. — М.: Советский художник, 1960 и Александр Матвеев. Альбом. — М.: Советский художник. 1979, а также материалы, подготовленные заведующим отделом скульптуры Государственного Русского музея академиком Петровской академии наук и искусств Н. В. Мальцевым — Государственный Русский музей представляет: Александр Матвеев и его школа. Альманах. Вып. 84.
* ↑ В конце 1940-х годов скульптор был подвергнут жёсткой критике — форменной травле со стороны лидеров соцреализма, — навсегда лишён возможности преподавать. Вот характерный образец демагогического словоблудия этой компании: «Как указали в своих выступлениях лауреаты Сталинской премии 3. И. Азгур и Е. В. Вучетич, педагог Матвеев за 30 лет не выпустил ни одного цельного мастера. Его программа преподавания представляет собой, по выражению Е. В. Вучетича, „шаманство“ и изобилует такими понятиями, как „скульптурное видение“, „способность объёмно-пластического видения“ и т. п.» — «Правда». 1948. 29 мая. № 150. С. 3
* ↑ (en rus) Декоративное искусство СССР № 3 (304), 1983.

## Bibliografia

* Basseches A. I. Alexander Terentyevich Matvéiev. — Moscou: Soviètica artista, 1960.
* Elena Murina. Alexander Terentyevich Matvéiev. — M.: L'Art, 1964. — 180 S. — 2000 exemplars.
* Elena Murina. Alexander Matvéiev. — M.: Soviètica artista, 1979. — 384 S. — 20 000 exemplars.
* L'estat de la galeria Tretyakov. La col·lecció catàleg. Vol. 3. L'escultura de la segona meitat del segle xx. "Plaça roja". — M.: 1998. — ISBN 5-900743-39-X.
* L'estat rus Museu presenta: Alexander Matveyev i la seva escola. Almanac. Vol. 84. — SPb.: Palau Edicions, 2005. — ISBN 5-93332-167-2.
* L'estat rus Museu presenta: rus escultura a l'arbre. Segle xx. Almanac. Vol. 8. — SPb.: Palau Edicions, 2001. — ISBN 5-93332-054-4, ISBN 3-935298-07-2.