OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cuba als Jocs Olímpics d'estiu de 2020

Cuba va estar representada als Jocs Olímpics de Tòquio de 2020 per un total de 70 esportistes, 36 homes i 34 dones, que competiren en 16 esports. El responsable de l'equip olímpic fou el Comitè Olímpic Cubà, així com les federacions esportives nacionals de cada esport amb participació. Els portadors de la bandera en la cerimònia d'obertura van ser el lluitador Mijaín López i l'atleta Yaimé Pérez.

## Medalles

La primera medalla obtinguda en aquestes olimpíades va ser a càrrec de Rafaél Alba (bronze) en taekwondo (+80 kg).
| Nom | Esport | Competició | Data |
| Or ||||
| Luis Alberto Orta | Lluita | 60 kg masculí | 2 d'agost |
| Mijaín López Núñez | Lluita | 130 kg masculí | 2 d'agost |
| Roniel Esglésies | Boxa | Wèlter masculí | 3 d'agost |
| Arlen López | Boxa | Semipesat masculí | 4 d'agost |
| Serguey Torres Fernando Jorge | Piragüisme | C2 1000 m masculí | 3 d'agost |
| Julio Cèsar La Cruz | Boxa | Pesat masculí | 6 d'agost |
| Andy Creu | Boxa | Lleuger masculí | 8 d'agost |
| Argent ||||
| Idalys Ortiz | Judo | +78 kg femení | 30 de juliol |
| Juan Miguel Echevarría | Atletisme | Salt de longitud masculí | 2 d'agost |
| Leuris Pupo | Tir | Pistola ràpida de foc 25 m masculí | 2 d'agost |
| Bronze ||||
| Rafaél Alba | Taekwondo | +80 kg masculí | 27 de juliol |
| Maikel Massó | Atletisme | Salt de longitud masculí | 2 d'agost |
| Yaime Pérez | Atletisme | Disc femení | 2 d'agost |
| Lázaro Álvarez | Boxa | Ploma masculí | 2 d'agost |
| Reineris Sales | Lluita | 97 kg masculí | 7 d'agost |

## Referències

* ↑ «NOC Entries - Team Cuba | Tokyo 2020 Olympics» (en anglès americà). [Consulta: 9 agost 2021].
* ↑ «Mijaín López gana su cuarto oro olímpico e iguala a Phelps» (en castellà), 02-08-2021. [Consulta: 9 agost 2021].
* ↑ Padilla, Toni. «El combat de boxa que ha enfrontat les dues Cubes cara a cara». Ara, 30-07-2021. [Consulta: 9 agost 2021].
# Sarah-Léonie Cysique

Sarah-Léonie Cysique (Sarcelles, 6 de juliol de 1998) és una judoka francesa que competeix en la categoria de pes lleuger (actualment -57 Kg). Ha participat en 1 Olimpíada, guanyant la medalla d'or en la prova d'equips mixt i la medalla de plata en la prova individual de -57 Kg, en els Jocs Olímpics de Tòquio 2020. A més ha guanyat 4 medalles en els Campionats d'Europa.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Categoria |
| 2020 | Tòquio | 2 | -57 Kg |
| 2020 | Tòquio | 1 | Equips mixt |
| Campionat del Món ||||
| 2019 | Tòquio | 5a posició | -57 Kg |
| 2019 | Tòquio | 2 | Equips mixt |
| 2022 | Taixkent | 1/8 de final | -57 Kg |
| 2022 | Taixkent | 2 | Equips mixt |
| 2023 | Doha | 7a posició | -57 Kg |
| 2023 | Doha | 2 | Equips mixt |
| Campionat d'Europa ||||
| 2018 | Tel-Aviv | 5a posició | -57 Kg |
| 2020 | Praga | 3 | -57 Kg |
| 2021 | Lisboa | 3 | -57 Kg |
| 2022 | Sofia | 2 | -57 Kg |
| 2023 | Montpeller | 3 | -57 Kg |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 9 juliol 2024].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 25 maig 2023].
* ↑ «Resultats oficials» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 9 juliol 2024].
# Herba dels canonges

L'herba dels canonges, canonge, dolceta o margarideta (Valeriana locusta) és una espècie de planta amb flors del gènere Valeriana dins la família de les caprifoliàcies (Caprifoliaceae). És una planta nativa d'Europa fins al Caucas i el nord-oest d'Àfrica.
Addicionalment pot rebre els noms de canonges, dolcetes, enciam de la Mare de Déu, enciam salvatge, enciamets de la Mare de Déu, margaridetes, margaridoia i margaridoies. També s'han recollit les variants lingüístiques dulceta.
És una planta menuda de fulles oblongues i tendres i flors petites i blavenques. El seu nom fa referència al cultiu que antigament es feia als horts dels monestirs.

## Gastronomia

Les fulles són comestibles i molt tendres. Conté més vitamina A, B i C i és més nutritiva que l'enciam. Antigament el seu consum es limitava a les zones rurals i era usada com a substitut de l'enciam durant els mesos de l'hivern. L'herba dels canonges va caure en desús a causa de ser més difícil de conservar. Si el temps és càlid i sec té tendència a espigar-se i fer llavors, cosa que destrueix la tendresa de les fulles i la fa inútil per a la comercialització. Normalment al mercat l'herba dels canonges es troba en bosses de cel·lofana.
Actualment els canonges es tornen a utilitzar per a donar un toc diferent a les amanides. Collida silvestre, les fulles tenen un sabor més intens i afegir uns canonges silvestres a una amanida verda convencional va molt bé per contrarestar el gust una mica insípid de l'enciam comercial. Tot i així, per al conreu se seleccionen les varietats de sabor més suau que la planta silvestre.

## Vegeu també

* Llista de plantes de fulla comestible

## Referències

* 1 2 «Valerianella locusta». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 17 juny 2024].
* ↑ «Valeriana locusta L.» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 17 juny 2024].
* ↑ Les receptes especials
* ↑ Recepta d'Amanida de canonges

## Enllaços externs

* L'herba dels canonges al web "L'hort urbà"
# (1032) Pafuri

(1032) Pafuri és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert per Harry Edwin Wood el 30 de maig de 1924 des de l'observatori Unió de Johannesburg, República Sudaficana.
Inicialment es va designar com 1924 SA. Més tard va ser anomenat pel Pafuri, un riu de la República Sudafricana.
Orbita a una distància mitjana de 3,128 ua del Sol, podent allunyar-se'n fins a 3,576 ua. La seva inclinació orbital és 9,478° i l'excentricitat 0,1433. Empra 2020 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Referències

* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1032.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5$^a$, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «Dades de la NASA (JPL Small-Body Database Browser)» (en anglès). [Consulta: 15 juny 2018].

## Vegeu també

* Cossos menors del Sistema Solar

## Enllaços externs

* «(1032) Pafuri» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 15 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1032) Pafuri» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 15 juny 2018].
# Ca l'Hosta

Ca l'Hosta és una casa de la Jonquera (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta rectangular situada al centre del poble que consta de planta baixa, dos pisos i golfes, situada al costat de l'Ajuntament. La coberta és a dues aigües. Totes les finestres del primer i segon pis deixen al descobert l'emmarcament de carreus. El mur de la façana principal està arremolinat i té una decoració policromada de motius romboïdals inscrits en rectangles, pintada sobre l'arrebossat del mur. A la planta baixa, no hi ha arrebossat, sinó que el parament és modern.

## Referències

* ↑ «Ca l'Hosta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 octubre 2017].
# Plaça de Santiago Rusiñol i carrer de la Merceria

La Plaça de Santiago Rusiñol i carrer de la Merceria és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Antiga plaça de les Cols, està documentada com a mercat de la verdura des d'època medieval. Durant el segle xiv, amb la consagració de la Catedral el 1331, es porta a terme la construcció dels porxos de Merceria. Plaça amb un rellevant paper cultural en portar-se a terme manifestacions significatives durant les festes patronals de la ciutat.
Els porxos del carrer de la Merceria, construïts al segle xiv, formen la base de la façana de tota una illa de cases des de les escales de la Catedral fins a la baixada del Patriarca. La majoria dels arcs són gòtics, i els pilars estan atalussats per compensar la tendència de les cases a baixar cap al carrer.

## Referències

* ↑ «Plaça de Santiago Rusiñol i carrer de la Merceria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].
* ↑ Porxos del carrer Merceria [Consulta: 9 diciembre 2023].
# Sand Land

Sand Land (サンド ランド) és un manga escrit i il·lustrat per Akira Toriyama. Fou publicat a la revista japonesa Shūkan Shōnen Jump entre l'edició número 23 i l'edició número 36/37 de l'any 2000 en 14 capítols, i recopilats en un únic volum al novembre de 2000 per Shueisha. El volum es publicà a Espanya per Planeta DeAgostini el novembre de 2001.
Toriyama pretenia que Sand Land fos una història breu sobre un home i un tanc, però va tenir dificultats per dibuixar el tanc i, com que va insistir a dibuixar-ho tot ell mateix sense ajudants, aviat se'n va penedir.

## Argument

En un món devastat per la sequera, el rei cobra quantitats exorbitants per l'aigua embotellada. Rao, un sheriff, decideix viatjar al Sud a la recerca del "manantial fantasma". Per ajudar-se contra els perills d'aquest viatge, Rao demana ajuda als monstres que habiten a la regió. A ell s'uneixen, en aquesta aventura, Belzebú i Thief. Durant el viatge s'enfronten contra l'exèrcit del Rei i altres enemics, mentre descobreixen la veritat sobre el passat de Rao i la sequera.

## Pel·lícula

Bandai Namco va anunciar que hi hauria una adaptació del manga a l'anime coproduïda per Sunrise. La pel·lícula estaria dirigida per Toshihisa Yokoshima, amb Hiroshi Kōjina com a assessor de direcció, Hayashi Mori escrivint el guió, Yoshikazu Iwanami dirigint el so i Yugo Kanno component la música. Imase interpreta el tema principal de la pel·lícula "Utopia" (ユートピア). La pel·lícula Sand Land es va estrenar a la San Diego Comic-Con el 22 de juliol de 2023., i es va estrenar als cinemes japonesos el 18 d'agost de 2023 per Tōhō.

## Referències

* ↑ «SAND LAND» (en japonés). Shūeisha. [Consulta: 6 octubre 2023].
* ↑ «SandLand» (en castellà). Planeta DeAgostini. [Consulta: 6 octubre 2023].
* ↑ «Sand Land». filmaffinity.com. [Consulta: 6 octubre 2023].
* ↑ Tapken, Erin. «Akira Toriyama’s Sand Land to Premiere at San Diego Comic-Con 2023». sdccblog.com. [Consulta: 6 octubre 2023].
* ↑ Villa, Cristian M. «Sand Land, la nueva película del autor de Dragon Ball, se estrena en Japón sin pena ni gloria». areajugones.sport.es, 22-08-2023 [Consulta: 6 octubre 2023].
# Chizuru Arai

Chizuru Arai (japonès: 新井千鶴) (prefectura de Saitama, 1 de novembre de 1993) és una judoka retirada japonesa, que competia en la categoria de pes mitjà (-70 Kg). Va participar en 1 Olimpíada, guanyant la medalla d'or en la prova individual de -70Kg i la medalla de plata en la prova d'equips mixt, en els Jocs Olímpics de Tòquio 2020. A més, també va guanyar 2 medalles d'or en els Campionats del Món i 1 medalla d'or en els Jocs Asiàtics.
Dos mesos després de guanyar la medalla d'or als Jocs Olímpics, va anunciar la seva retirada, assegurant que volia continuar amb la seva vida professional com a entrenadora de Judo.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Categoria |
| 2020 | Tòquio | 1 | -70 Kg |
| 2020 | Tòquio | 2 | Equips mixt |
| Campionat del Món ||||
| 2015 | Astanà | 5a posició | -70 Kg |
| 2017 | Budapest | 1 | -70 Kg |
| 2018 | Bakú | 1 | -70 Kg |
| 2019 | Tòquio | 1/8 de final | -70 Kg |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 2 juny 2023].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 2 juny 2023].
* ↑ «Resultats oficials» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 13 juliol 2024].
* ↑ «Olympic Champion Chizuru Arai thanks Judo but retires» (en anglès). Judo Inside, 10-09-2021.
# Can Pozuelo

Can Pozuelo és una casa de la Jonquera (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres situat a pocs metres del centre del poble. És una casa de planta baixa i dos pisos, cadascun dels quals amb tres obertures de diferents dimensions. La porta d'accés a l'habitatge és en arc rebaixat, a diferència de la resta d'obertures de la casa que són rectangulars. Totes aquestes obertures estan emmarcades per carreus de grans dimensions perfectament tallats. Aquests carreus destaquen respecte la resta de la façana, ja que està arremolinada i no podem veure el paredat original.

## Referències

* ↑ «Can Pozuelo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 octubre 2017].
# La Freixera (Solsona)

La Freixera és una casa de Solsona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta baixa i dos pisos amb façana de carreus de pedra picada, balconades a la planta primera i galeria correguda o solana d'arcs de mig punt a la planta sotacoberta. Aquesta galeria té els arcs suportats per mitjà de pilastres de secció quadrada i cornisa de tipus renaixentista.
A l'interior destaca un conjunt d'arcs apuntats a les parets mitgeres, portes adovellades de comunicació amb els edificis veïns i altres elements com una cuina amb aiguamans amb marc decoratiu i parets de tàpia. L'immoble presenta forts vincles amb els edificis veïns, ja que tot apunta que antigament devien haver estat un sol edifici.

## Referències

* 1 2 «La Freixera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2017].
# Casa al carrer Serra Bullones, 6 (Sant Pere Pescador)

La Casa al carrer Serra Bullones, 6 és una obra de Sant Pere Pescador (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Sant Pere Pescador, a poca distància al sud de l'antic recinte medieval de la vila.
Edifici entre mitgeres de planta rectangular, format per dos cossos adossats i un pati a la part posterior. Les cobertes són de dues vessants, però mentre que l'edifici principal té planta baixa i dos pisos, l'altre presenta dues plantes. La façana principal té dos portals d'arc rebaixat a la planta baixa i un altre rectangular bastit amb carreus i llinda plana, que actualment està tapiat, al mig. Només es pot llegir una part de la inscripció de la llinda: “DIA 1 1732 MAIG”. Al pis hi ha un balcó corregut amb dos finestrals rectangulars de sortida. Damunt d'un d'ells hi ha una llinda reaprofitada amb una inscripció gravada on apareix, probablement, l'any 1632. Sota la llosana hi ha una altra llinda aprofitada, decorada i gravada, “IHS 1680”. Al costat del balcó hi ha una finestra emmarcada amb carreus de pedra. A la segona planta hi ha una galeria d'obertures rectangulars amb l'ampit corregut.
La construcció està arrebossada i pintada.

## Història

En el nucli antic de Sant Pere Pescador hi ha algunes cases dels segles XVI, XVII i XVIII amb interessants elements arquitectònics. Amb l'acabament de les guerres remences la vila de Sant Pere Pescador s'expandí més enllà del nucli fortificat al centre, on hi havia l'església i la casa Caramany, sobretot vers migdia on es formà un extens barri entre la muralla i el riu. L'habitatge del carrer Serra Bullones 6 és possiblement del segle xvii amb reformes al segle xviii i altres posteriors, com ho testimonien les dates 1632, 1680 i 1732 gravades a les llindes de les obertures.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa al carrer Serra Bullones, 6». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Casa Ylla-Català

La Casa Ylla-Català és una obra eclèctica de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici amb una paret mitgera que consta de planta baixa, entresòl i dues plantes superiors. La casa s'organitza en façana marcant el basament amb un encoixinat corregut, el cos principal amb balcons i el coronament amb finestres. Les obertures s'agrupen en eixos de composició vertical i utilitzen la gradació de proporcions en alçada. El coronament és un ràfec amb colls vists molt propi de principis del segle.
La pedra picada és present a l'arc adovellat de l'entrada principal, a les lloses dels balcons i emmarcant les obertures principals.
Les baranes són de ferro forjat i la façana està arrebossada amb dibuix de carreus per incisió a la planta baixa.

## Història

L'edifici, en el seu estat actual, sembla fruit d'una reforma feta a finals del segle xix o principis del segle xx. Havia estat fins fa pocs anys residència adscrita a la Catedral.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Ylla-Català». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 octubre 2017].
# Anna Cramling Bellón

Anna Cramling Bellón (Màlaga, Andalusia, 30 d'abril de 2002) és una jugadora d'escacs sueca-espanyola, coneguda pel fet de ser transmissora en viu de Twitch i YouTuber. Té el títol de Mestra de la FIDE Femenina (WFM).

## Biografia

Els seus pares són Pia Cramling i Juan Manuel Bellón López, també jugadors d'escacs, i tots dos tenen el títol de Gran Mestre (GM). Com que la seva mare és sueca i el seu pare és espanyol, Cramling va créixer tant a Suècia com a Espanya i parla tant suec com castellà a més d'anglès. El seu oncle, Dan Cramling, també va ser un fort jugador d'escacs.
A principis del 2020 va llançar el seu propi canal de Twitch després de tenir l'oportunitat de comentar amb la seva mare sobre el matx del Campionat del Món Femení d'Escacs de 2020 entre Ju Wenjun i Aleksandra Goriàtxkina a principis d'any. Després d'aproximadament un any de transmissió a Twitch, va signar amb Panda, convertint-se en el seu primer transmissor d'escacs, així com en la primera escaquista sueca a signar amb una organització d'eSports.
A nivell competitiu, va representar Suècia a l'Olimpíada d'Escacs del 2016 a Bakú.

## Referències

* ↑ Bratell. «Svenska schackinfluencern gör succé efter Netflixserien» (en suec). Expressen, 29-11-2020. [Consulta: 8 maig 2021].
* ↑ Pinheiro Diamant. «Anna, 18, först i Sverige med att skriva kontrakt» (en suec). Expressen, 14-03-2021. [Consulta: 8 maig 2021].
* ↑ Nordh. «"Önskar att schack blir större och större"» (en suec). Aftonbladet, 28-04-2021. [Consulta: 8 maig 2021].
* ↑ «Anna Cramling». Chess.com. [Consulta: 8 maig 2021].
* ↑ «FAQ». Anna Cramling. Arxivat de l'original el 2020-09-24. [Consulta: 8 maig 2021].
* ↑ Falk. «Pia och Anna Cramling kommenterar dam-VM i schack» (en suec). Schack, 06-01-2020. [Consulta: 8 maig 2021].
# Erik Andersen

Erik Andersen (10 d'abril de 1904, Gentofte – 27 de febrer de 1938, Copenhaguen), fou un jugador d'escacs danès.

## Resultats destacats en competició

Andersen fou dotze cops Campió de Dinamarca (1923, 1925, 1926, 1927, 1929, 1930, 1931, 1932, 1933, 1934, 1935, i 1936). Va guanyar el Campionat Nòrdic a Estocolm 1930, defensà el seu títol amb un resultat de 3 : 3 contra Gideon Ståhlberg el 1934, i el perdé finalment per 2,5 : 3,5 contra Erik Lundin el 1937. Per la seva victòria el 1934, fou guardonat amb el títol de Nordiske kongresmestre
En torneigs, fou 6è a Copenhaguen 1923 (el campió fou Aron Nimzowitsch). El 1924, fou 3r a Copenhaguen (els guanyadors foren Johannes Giersing i Kinch), i fou 2n a Randers (el guanyador fou Kier). El 1927, empatà als llocs 4t-5è a Copenhaguen (el campió Géza Maróczy). El 1928, fou 4t a Copenhaguen (el guanyador fou Nimzowitsch). El 1929, empatà als llocs 5è-6è a Göteborg (Campionat Nòrdic; el campió fou Stahlberg). El 1930, empatà als llocs 4t-5è a Swinemünde (el guanyador Friedrich Sämisch). El 1931, perdé un matx contra Gösta Stoltz per 1,5 : 4,5
El 1933, empatà als llocs 3r-5è a Copenhaguen (el campió fou Nimzowitsch). El 1935, empatà als llocs 8è-9è a Bad Nauheim (el campió fou Iefim Bogoliúbov won). El 1937, fou 13è a Jurata (4t Campionat de Polònia; el campió fou Savielly Tartakower).

### Participació en olimpíades d'escacs

Andersen va jugar, representant Dinamarca, en sis Olimpíades d'escacs oficials, i també a la III Olimpíada no oficial de Múnic 1936.
* El 1927, al tercer tauler a l'Olimpíada d'escacs de 1927 a Londres (+8 –3 =4);
* El 1928, al segon tauler a l'Olimpíada d'escacs de 1928 a la Haia (+9 –4 =3);
* El 1930, al primer tauler a l'Olimpíada d'escacs de 1930 a Hamburg (+9 –5 =3);
* El 1931, al primer tauler a l'Olimpíada d'escacs de 1931 a Praga (+4 –8 =4);
* El 1933, al primer tauler a l'Olimpíada d'escacs de 1933 a Folkestone (+3 –4 =6);
* El 1935, al primer tauler a l'Olimpíada d'escacs de 1935 a Varsòvia (+7 –10 =1);
* El 1936, al primer tauler a l'Olimpíada d'escacs de 1936 a Múnic (+6 –7 =6).
L'equip danès, en què Andersen participava en el tercer tauler, va guanyar una medalla de plata a la I edició de les Olimpíades d'escacs, a Londres 1927.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Erik Andersen» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 20 juliol 2010].
* ↑ «Palmarès del Campionat de Dinamarca» (en castellà). ajedrezdeataque.com. [Consulta: 21 juliol 2010].
* ↑ Historial del Campionat d'escacs Nòrdic
* ↑ ShakkiNet - Historial del campionat al lloc web de la Federació Finesa d'escacs
* ↑ «Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables, An Electronic Edition» (en anglès). Anders Thulin, Malmö, 01-09-2004. [Consulta: 19 juliol 2010].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
* ↑ «2na Olimpíada d'escacs, La Haia 1928, resultats individuals». OlimpBase. [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ Fitxa d'Erik Andersen a OlimpBase «olimpbase.org». [Consulta: 20 juliol 2010]. (anglès)

## Enllaços externs

* Estimació Elo d'Erik Andersen a «chessmetrics.com». [Consulta: 14 juliol 2010]. (anglès)