OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Naomi Watanabe

Naomi Watanabe (japonès: 渡辺直美) (Nova Taipei, 23 d'octubre de 1987) és una comediant i dissenyadora de moda japonesa, que ha destacat pel seu activisme en favor de la positivitat corporal.

## Biografia

De pare japonès i mare taiwanesa, es va traslladar al Japó durant la seva infància, on va ser criada per la seva mare a la ciutat d'Ishioka, a la prefectura d'Ibaraki. La seva carrera va despuntar el 2008 gràcies a una imitació de la cantant estatunidenca Beyoncé Knowles. Va fer-se molt popular i va obtenir papers com a actriu en diverses pel·lícules i sèries de televisió al seu país, ha participat en el doblatge de pel·lícules d'animació i ha interpretat importants rols en musicals.
En l'àmbit de la moda, el 2014 va fundar la seva pròpia marca anomenada Punyus, orientada a oferir roba de talles grans amb dissenys moderns i inclusius. La seva influència a les xarxes socials és notable gràcies als milions de seguidors que acumula. Watanabe també és coneguda pel seu activisme en favor de l'acceptació corporal, promovent la positivitat i la diversitat en la representació dels cossos. Ha col·laborat amb marques internacionals com Kate Spade o Adidas.

## Reconeixements

La seva trajectòria ha estat reconeguda per mitjans com l'edició japonesa de Vogue, que la va nomenar "Dona de l'Any" el 2016. El desembre de 2024, la BBC va incloure-la en la seva llista 100 Women, que reconeix a les dones més inspiradores i influents de l'any a nivell mundial.

## Referències

* ↑ Hou, Kathleen. «Make Some Room for Naomi Watanabe» (en anglès). The Cut. New York Magazine, 01-08-2019. Arxivat de l'original el 2022-09-30. [Consulta: 3 gener 2025].
* 1 2 Inagaki, Kana «Comedian Naomi Watanabe on luxury, loneliness and being plus-size in Japan» ( De subscripció o mur de pagament). Financial Times, 18-04-2018. Arxivat de l'original el 30 de setembre 2022 [Consulta: 3 gener 2025].
* 1 2 Tanaka, Lucrecia. «Naomi Watanabe, la influencer japonesa que es furor en todo el mundo» (en castellà), 08-06-2022. [Consulta: 3 gener 2025].
* ↑ Ospino, Gabriela; Cine. «Naomi Watanabe, la celebridad más popular de las redes sociales en Japón» (en castellà). Viste la calle, 14-10-2018. [Consulta: 3 gener 2025].
* ↑ Rus, Rebeca. «La mujer del año en Japón, según Vogue, es una chica de casi 100 kilos y seis millones de seguidores en Instagram. Analizamos el fenómeno Naomi Watanabe» (en castellà). Trendencias, 19-02-2017. [Consulta: 3 gener 2025].
* ↑ «BBC 100 Women 2024: Who is on the list this year?» (en anglès britànic). BBC News, 03-12-2024. Arxivat de l'original el 2025-01-01. [Consulta: 3 gener 2025].
# Expectativa

Una expectativa és una previsió del que és més probable que succeeixi i, per tant, l'anticipació d'aquest fet. Pot ser individual o col·lectiva, basada en una simple creença, en la intuïció, en l'anàlisi racional de l'escenari present o en la probabilitat. Quan les expectatives no es compleixen, es parla de decepció i quan es formulen com a lleis, es parla d'una hipòtesi. Si un esdeveniment futur s'allunya molt de les expectatives formulades o bé no era esperat en cap forma, es produeix una sorpresa.
Les expectatives influeixen sovint en el decurs dels esdeveniments, per exemple en el cas de la profecia autorrealitzada només pel fet d'esperar un determinat resultat, es posen les condicions perquè aquest s'assoleixi. Fins i tot pot causar un efecte impossible a priori, com passa en el cas del placebo, on l'expectativa de patir uns símptomes pot provocar una reacció física en absència de medicament. Igualment, pel mecanisme de la suggestió o persuasió, una expectativa individual pot esdevenir grupal, afavorint el resultat esperat per la suma de persones que el provoquen. Això ocorre en els sostres de vidre, per exemple, a causa dels rols de gènere socials, i de la dominació que exerceix el poder mitjançant els mitjans de comunicació i la cultura.
L'anticipació és un mecanisme adaptatiu que modela el pensament i permet que els individus economitzin temps de resposta, intentant preveure el futur, disminuint l'atzar i preparant-se per a l'escenari futur. Per això les expectatives formen part de la concepció social bàsica, on cadascú projecta un jo desitjable, fa conjectures sobre el temps de l'avenir col·lectiu i personal i es comporta per satisfer les expectatives favorables. També afecten a la relació personal entre subjectes, ja que tothom té unes expectatives sobre la conducta aliena i els individus intenten conformar-se a aquest patró o imatge de l'altre a fi de no decebre'l. La personalitat i les anteriors experiències faran que aquestes expectatives sobre els altres siguin d'una manera determinada i que se'ls atorgui més o menys importància quan recauen sobre un mateix, afectant l'autoconcepte.
Viccionari
# The Witcher

«The Witcher» té aquests significats:
* The Witcher (anglès) o Wiedźmin (polonès), sèrie de novel·les de fantasia heroica creada per l'escriptor polonès Andrzej Sapkowski
* Televisió:
** The Witcher (sèrie de televisió), sèrie de televisió de drama fantàstic creada per Lauren Schmidt Hissrich per a Netflix, basada en la sèrie de llibres homònima
** The Witcher: Blood Origin, minisèrie de fantasia creada per Declan de Barra i Lauren Schmidt Hissrich adaptada de la sèrie de llibres Wiedźmin d'Andrzej Sapkowski
* Videojocs:
** The Witcher (videojoc), videojoc de rol per a PC desenvolupat per CD Projekt RED STUDIO i distribuït per CD Projekt i Atari
** The Witcher 2: Assassins of Kings, videojoc de rol d'acció desenvolupat per CD Projekt
** The Witcher 3: Wild Hunt, videojoc de rol d'acció en tercera persona del 2015 desenvolupat i publicat per la companyia polonesa CD Projekt
** The Witcher 3: Wild Hunt – Hearts of Stone, primera expansió del videojoc The Witcher 3: Wild Hunt
** The Witcher 3: Wild Hunt – Blood and Wine, segona expansió del videojoc The Witcher 3: Wild Hunt, desenvolupat per CD Projekt Red
** Gwent: The Witcher Card Game, videojoc de cartes col·leccionables digital gratuït
# Partícula hipotètica

A Física de partícules, una partícula hipotètica és un tipus de partícula elemental l'existència és conjecturat o predita per alguna teoria física, però l'existència no ha estat corroborada empíricament ni ha estat detectada.
També s'aplica el nom partícula hipotètica a algunes entitats hipotètiques amb propietats determinades, que d'existir presentarien cert tipus de propietats exòtiques com els Taquió.

## Partícules hipotètiques

Hi ha diversos tipus de partícules, la versemblança o evidència indirecta varia en alt grau. Per exemple el gravitó i el bosó de Higgs són partícules hipotètiques i, per tant, no detectades, de l'existència depèn essencialment la visió associada al model estàndard de física de partícules.
Altres partícules hipotètiques depenen de l'adequació explicativa de models més controvertits del món físic com són la supersimetria, en aquesta categoria es troben per exemple: El fotí, el Win, el Zin, el gravitins i el gluí que serien fermions companys supersimètriques del fotó, els bosons W i Z, el gravitó o el gluino, així com els sleptons i els squarks que serien bosons associats als leptons ordinaris i els quark s.
Finalment una tercera categoria estaria constituïda per partícules com els Taquió, l'existència o està prevista per cap teoria amb suport indirecte, però les propietats en cas d'existir es poden descriure de manera força precisa.

## Partícules hipotètiques detectades

Algunes partícules que en el seu dia només tenien l'estatus de partícules hipotètiques van ser detectades, confirmant així les teories que predeien la seva existència. Entre aquestes partícules hi ha el fotó, els bosons W i Z, i alguns hadrons pesants.

## Referències
### Bibliografia

* Feynman, RP & Weinberg, S. (1987) Elementary Particles and the Laws of Physics: The 1.986 Dirac Memorial Lectures . Cambridge Univ Press.
* Brian Greene. The Elegant Universe. WWNorton & Company, 1999. ISBN 0-393-05858-1. [hi ha una edició espanyola, L'univers elegant , Ed Critica, Drakontos, ISBN 84-8432-781-7, 2006]
* John Gribbin (2000) Q is for Quantum - An Encyclopedia of Particle Physics . Simon & Schuster. ISBN 0-684-85578-X.
* Martinus Veltman. Facts and Mysteries in Elementary Particle Physics. World Scientific, 2003. ISBN 981-238-149-X.

### Enllaços externs

* #hypotheticalparticle hypothetical particle in Astronomy Arxivat 2006-07-05 a Wayback Machine.
# Casa Senyorial de Naukseni

La Casa Senyorial de Naukšēni (en letó: Naukšēnu muižas pils) és una mansió construïda el 1820 a la regió històrica de Vidzeme, al municipi de Naukšēni del nord de Letònia.

## Història

La casa va ser renovada el 1843 per Friedrich Gottlieb Gläser en estil imperi d'acord amb els projectes realitzats pel seu patró Heinrich Wilhelm von Groth. Les modificacions addicionals es van fer a la fi del segle xix i novament el 1938. Entre 1920 i 1957 l'edifici va funcionar com una llar infantil. Allotja el museu d'història local Naukseni.

## Referències

* 1 2 Zarāns, 2006, p. 231.

## Bibliografia

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Mario's Early Years!

Mario's Early Years! és el nom que rep una trilogia de videojocs educatius infantils que van sortir el 1993 per a ordinadors personals MS-DOS i el 1994 per a consoles Super Nintendo Entertainment System. Protagonitzats per personatges de Mario sota llicència de Nintendo, van ser desenvolupats i publicats per The Software Toolworks, que també van treballar en jocs com Mario is Missing! o Mario's Time Machine.

## Jocs

* Mario's Early Years! Fun with Letters ensenya lliçons bàsiques de llengua anglesa: com construir frases, la primera i l'última lletra de les paraules, i l'alfabet i els seus sons. La revista Computer Gaming World va dir que la versió de PC mantenia prou l'equilibri entre activitats passives i actives per mantenir els nens entretinguts durant hores. Al Regne Unit, va sortir amb el nom Mario Teaches Words.
* Mario's Early Years! Fun with Numbers ensenya els nombres, a comptar, a comparar, a ordenar i a identificar formes i xifres. Al Regne Unit, va sortir amb el nom Mario Teaches Sums.
* Mario's Early Years! Preschool Fun ensenya el cos humà, a escoltar, els oposats, els colors i el temps (això últim exceptuant en la primera versió americana). La revista Nintendo Power va criticar la manca de jugabilitat més enllà de resoldre activitats, que pot fer-se tediós fins i tot per a un infant, així com també la "pesada" veu digital que narra els exercicis. Al Regne Unit, va sortir amb el nom Mario's Playschool.
En cadascun dels jocs, el concepte és el mateix: el jugador ha d'escollir una illa, representant una activitat diferent, i anar seguint els passos que es llegeixen en veu alta. Les versions de SNES i de MS-DOS presenten lleugeres variacions. En la versió MS-DOS de cadascun dels jocs, s'inclou una illa on s'hi poden sentir i veure's representades cançons infantils. Els dos últims jocs, a part d'estar en anglès, també van estar traduïts al francès i a l'alemany.
L'any 1994 va sortir als EUA una compilació per a MS-DOS de tots tres jocs en un CD-ROM, anomenada Mario's Early Years! CD-ROM Collection.

## Referències

* ↑ «Mario's Early Years: Fun with Numbers» (en anglès). Giant Bomb. [Consulta: 9 novembre 2018].
* ↑ «Now Playing» (en anglès). Nintendo Power, 63, 8-1994 [Consulta: 9 novembre 2018].
* 1 2 Donovan, Felicia (Mar 1994). «Mario's Early Years: Fun With Letters». Kids & Computers. Computer Gaming World: 134.
* ↑ «Mario's Early Years: Fun With Letters» (en anglès). Giant Bomb. [Consulta: 9 novembre 2018].
* ↑ «Mario's Early Years: Preschool Fun» (en anglès). Giant Bomb. [Consulta: 9 novembre 2018].
* ↑ «Now Playing». Nintendo Power. Nintendo of America Inc., vol. 67, 12-1994, pàg. 105.
* ↑ Mindscape International Catalogue. Mindscape, 1993, p. 8.
* ↑ Scisco, Peter (Jun 1994). «Education Reviews - Mario's Early Years!». CD-ROM Today (6) (Matt Firme): 107.
* ↑ Scisco, Peter (May 1994). «New! From the Software Toolworks!». Electronic Entertainment (5) (IDG): 113.
# Partit per la Democràcia Integral

Partit per la Democràcia Integral (en luxemburguès: Partei fir Integral Demokratie; en alemany: Partei für Integrale Demokratie; en francès: Parti pour la democratie integrale) abreujat PID, és un partit polític luxemburguès. Va ser fundat el 2013 per Jean Colombera, membre de la Cambra de Diputats de Luxemburg representant al Partit Reformista d'Alternativa Democràtica en les eleccions legislatives de 2009.
El partit es va presentar a les eleccions legislatives luxemburgueses de 2013, amb Colombera al front de la llista del Nord, sense guanyar cap escó.

## Referències

* ↑ «Jean Colombera lance un nouveau parti» (en francès). L'essentiel Online. [Consulta: 19 agost 2015].
# Tractat d'Argelers

El Tractat d'Argelers fou un tractat signat a la població nord-catalana d'Argelers de la Marenda, de la comarca del Rosselló, l'any 1298 entre Felip IV de França i el comte-rei Jaume el Just.
S'hi determinà que la Vall d'Aran passaria provisionalment al domini de Jaume II de Mallorca, un sobirà neutral, mentre no es trobés una solució diplomàtica a la situació creada.

## Referències

* 1 2 RIERA MELIS, Antoni. Acta Historica et Archaeologica Mediaevalia. Del tractat d'Argelers al de Poissy. El Regne de Mallorca entre la Corona Catalanoaragonesa i França (1298-1313). Universitat de Barcelona, 2008, p. 299-325 [Consulta: 21 febrer 2021].
# Pedra dels Evangelis

La Pedra dels Evangelis és una muntanya de 654 metres que es troba entre els municipis de Santa Coloma de Farners i de Sant Hilari Sacalm, a la comarca de la Selva.
La Pedra dels Evangelis que dona nom al cim és una fita natural d'un metre i mig d'alçada que té gravades les sigles ML+MA inscrites a la cara plana. Per algunes fonts, són les inicials dels propietaris de les finques fitava la pedra, que també fitava els límits entre les parròquies de Sant Miquel de Cladells i Santa Margarida de Valors (ara incorporades a les Santa Coloma de Farners i a Sant Hilari Sacalm) i, per tant, entre els bisbats de Girona i de Vic.
Té molt bona vista sobre la vall de Valors i el sector de Sant Hilari.

## Referències

* ↑ http://fermuntanya.blogspot.com/2009/03/roques-del-rei-sant-hilari-sacalm.html
* ↑ http://xiruques-bs.blogspot.com/2012/06/188-roques-del-rei-sant-hilari-sacalm.html
* ↑ Juvanteny, Carles. Camins de les Guilleries - XIVa marxa excursionista. Sant Hilari Sacalm: Ça-Calm Expres, 2002.
* 1 2 Junquera i Segarra, Xavier. Les Guilleries. L'esplendor d'una natura primitiva. 1a. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2006, p. 144. ISBN 84-8415-817-9 [Consulta: 17 agost 2019].
# Can Reset

Can Reset és una obra de Fornells de la Selva (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de mitjanes proporcions i format principalment de tres cossos. L'edifici principal és d'una sola vessant lateral amb desaigua a la façana lateral i amb un portal adovellat. A l'angle sud-oest de la masia hi ha adossada una torre rectangular de planta quadrada, d'uns cinc metres de costat, de planta baixa i tres pisos, amb coberta a doble vessant. L'aparell constructiu és en general de maçoneria de pedra petita, amb cadenes cantoneres de carreus ben treballats.
La torre té dos finestrals adovellats i amb espitlleres. També hi ha altres petites espitlleres en diferents zones de la torre. Al tercer pis de la torre hi ha quatre finestres, obrades amb maons, de través arquejat, en les que hi destaca permòdols possiblement per a la subjecció de mantellets.

## Referències

* 1 2 3 «Can Reset». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 novembre 2016].
# Casa Senyorial de Taurupe

La Casa Senyorial de Taurupe (en letó: Taurupes muižas pils; en alemany:Schloß Sunzel) a la regió històrica de Vidzeme, al municipi d'Ogre del nord de Letònia.

## Història

Originàriament va ser construïda al voltant de 1724, i reconstruïda en estil Tudor al voltant de 1900 d'acord amb el projecte de l'arquitecte Vilhelms Bokslafs per al propietari baró von Transe. Durant la revolució russa de 1905 el baró von Transe va ser assassinat a trets pels camperols locals, i la seva mansió destrossada després de provocar un incendi. Quan l'estructura va ser finalment reparada, es va perdre la major part dels seus antics detalls arquitectònics. Després de 1938 va ser utilitzada com un edifici escolar, actualment allotja l'escola secundària Taurupe. A l'època soviètica es va afegir una tercera planta després que la coberta anterior patís danys per un foc.

## Referències

* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Assumptes pendents

Assumptes pendents (títol original en francès 36 quai des Orfèvres) és una pel·lícula francesa dirigida per Olivier Marchal i estrenada l'any 2004.

## Argument

A París fa diversos mesos que una banda d'atracadors funciona amb total impunitat, fent gala d'una violència poc habitual. El director de la Policia Judicial, Robert Mancini (André Dussollier), no pot ser més clar amb dos dels seus comissaris, Léo Vrinks (Daniel Auteuil), cap de la Brigada d'Investigació i Intervenció, i Denis Klein (Gérard Depardieu), cap de la Brigada de la Repressió de la Delinqüència: el que aconsegueixi atrapar a la banda el substituirà i es convertirà en el gran cap del 36, Quai des Orfèvres, seu de la Policia Judicial. La guerra queda declarada entre els dos policies, abans amics, però als que ara separen les seves vides, els seus mètodes, els seus equips i una dona, Camille Vrinks (Valeria Golino).

## Crítica

Els tres principals atractius són el duo protagonista, Daniel Auteuil i Gérard Depardieu, dos dels més cotitzats astres del cinema gal, en el seu tercer tàndem davant les càmeres, un guionista director que sap molt bé de què parla, perquè va ser policia abans que cineasta, i finalment una història que beu directament de la realitat, de les lluites internes en el si de la policia judicial parisenca.

## Repartiment

* Daniel Auteuil: Léo Vrinks
* Gérard Depardieu: Denis Klein
* André Dussollier: Robert Mancini
* Roschdy Zem: Hugo Silien
* Valeria Golino: Camille Vrinks
* Daniel Duval: Eddy Valence
* Francis Renaud: Titi Brasseur
* Catherine Marchal: Ève Verhagen
* Guy Lecluyse: Groluc
* Alain Figlarz: Francis Horn
* Vincent Moscato: Jenner
* Anne Consigny: Hélène Klein
* Stéphane Metzger: Smao
* Mylène Demongeot: Manou Berliner
* Solène Blasch: Lola Vrinks als 11 anys
* Aurore Auteuil: Lola Vrinks als 17 anys
* Jo Prestia: Victor Dragan
* Olivier Marchal: Christo

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Assumptes pendents». [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ «Movie Guide and Film Series» (en anglès). The New York Times.
* ↑ Diari ABC. Olivier Marchal, ex policía, guionista y director, estrena Asuntos pendientes
# III Concurs de castells Vila de Torredembarra

El III Concurs de castells Vila de Torredembarra és el concurs de castells que se celebrà l'any 2001 a la plaça del castell de Torredembarra. Van ser convidades 12 colles que pels criteris de selecció del concurs de castells de Tarragona no podien participar en aquest darrer esdeveniment.
Els vencedors d'aquesta edició van ser el Castellers de Lleida, guanyadors per segona vegada consecutiva d'aquest concurs.

## Colles participants

* Castellers de Lleida: Pilar de 4 caminat, 5 de 7, 2 de 7 carregat, 4 de 7 amb l'agulla i vano de 5.
* Colla Jove de Castellers de Sitges: Pilar de 4 caminat, 3 de 7, 4 de 7 amb l'agulla, 4 de 7 i 2 pilars de 4.
* Nois de la Torre: Pilar de 4 caminat, 3 de 7, 4 de 7, intent de 4 de 7 amb l'agulla i 2 pilars de 5.
* Castellers de Sant Andreu de la Barca: Pilar de 4 caminat, 2 de 6, 3 de 7, 4 de 7 i pilar de 5.
* Castellers d'Esparreguera: Pilar de 4 caminat, 3 de 7, intent de 4 de 7 amb l'agulla, 4 de 7, 2 de 6 i 3 pilars de 4.
* Nyerros de la Plana: Pilar de 4 caminat, 3 de 7, intent de 2 de 7, 3 de 6 aixecat per sota, intent de 2 de 7 i pilar de 4.
* Ganxets de Reus: Pilar de 4 caminat, 4 de 7 amb l'agulla i intent de 5 de 7.
* Castellers d'Altafulla: Pilar de 4 caminat, 5 de 6, 2 de 6, 4 de 6 amb l'agulla i 2 pilars de 4.
* Torraires de Montblanc: Pilar de 4 caminat carregat, 3 de 6 amb l'agulla, 2 de 6, 4 de 6 amb l'agulla i pilar de 4.
* Castellers de Cerdanyola del Vallès: Pilar de 4 caminat carregat, intent desmuntat de 5 de 6, 4 de 6 amb l'agulla, intent de 2 de 6, 5 de 6 i pilar de 4.
* Castellers de Sarrià: Pilar de 4 caminat, intent desmuntat de 2 de 6, 3 de 6 amb l'agulla, 3 de 6, intent de 2 de 6 i pilar de 4.
* Castellers de Gavà: No es varen presentar.

## Referències

* ↑ lamalla.cat, Crònica del tercer concurs bianual "Vila de Torredembarra" de colles de 7.
# Sant Cugat de Fornells de la Selva

Sant Cugat és l'església parroquial al nucli de Fornells de la Selva (Gironès), dedicada als màrtirs sant Cugat i sant Vidal. El temple actual és de la segona meitat del segle xvi, de tradició gòtica amb elements renaixentistes i fortificat. Aquesta església parroquial ja apareix documentada el 1032, en la donació d'un alou del terme de Fornells que feu Eribau, vescomte de Cardona i ardiaca de Girona, al prevere Guadamir. El lloc de Fornells és esmentat però des del 922. És una església d'una sola nau amb elements poc remarcables a l'interior, però molt interessants a l'exterior. Destaca per la seva dimensió el campanar, esvelta torre octogonal de carreus acabada amb una agulla, amb base de planta quadrangular; en una de les cares presenta un rellotge de sol. En la seva part oposada hi ha una torre de vigia -garita volada-. El frontis és la part més important des del punt de vista artístic.

## Notes

* ↑ «Goigs a sant Cugat patró principal de Fornells de la Selva». [Consulta: 2022].
* ↑ «Goigs a sant Vidal copatró de Fornells de la Selva». [Consulta: 2022].
* 1 2 «ESGLÉSIA PARROQUIAL DE SANT CUGAT». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 març 2017].
# Casa Senyorial de Jasmuiža

La Casa Senyorial de Jasmuiža (en letó: Felicianovas muižas pils) es troba a la regió històrica de Latgàlia, al municipi de Preiļi de l'est de Letònia. Allotja el museu commemoratiu Rainis Jasmuiža.

## Història

La construcció de la casa senyorial de fusta va començar el 1883 i es va acabar el 1891. L'edifici allotja un museu obert a partir del 16 d'agost de 1964, dedicat a l'escriptor i polític letó Rainis, pseudònim de Jānis Pliekšāns.

## Referències

* ↑ «Raiņa muzejs „Jasmuiža”» (en letó). [Consulta: 7 maig 2015].
* Zarāns, Alberts. Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia (en letó/anglès), 2006. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia