OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Martín García-Loygorri e Ichaso

Martín García-Loygorri (olim García-Aresta) i Ichaso (Corella (Navarra) 5 de juny de 1759-Madrid, 30 de gener de 1824) va ser un militar espanyol impulsor d'importants reformes en l'Arma d'Artilleria.
Pertanyent a una família noble, va iniciar la seva carrera al Col·legi d'Artilleria on va ingressar com a cadet als tretze anys. El seu baptisme de foc es va produir el 1777, defensant Melilla de les tropes del Sultà del Marroc. De 1801 a 1807 va participar en les campanyes de Portugal. Al llarg de la seva vida intervindria activament en vint-i-set accions de guerra, cinc llocs i una defensa de plaça.
Per la seva intervenció en la batalla d'Alcanyís contra els francesos (1809) va ser ascendit a mariscal de camp i rebria la Laureada de Sant Fernando, creada per les Corts de Cadis, la recompensa militar espanyola més prestigiosa, sent els primers fets d'armes a ser guardonats amb aquesta important distinció. En aquesta batalla va disposar amb enorme encert la ubicació de les dinou peces d'artilleria amb què explicaven les forces espanyoles, esperant a donar les ordres de foc, amb gran serenitat i sang freda, al fet que les tropes enemigues estiguessin gairebé damunt, desbaratant-les i posant-les en fugida.
Va ser Tinent General, vocal de les Assemblees dels Reials Ordes de Sant Fernando i Sant Hermenegildo i de la Junta Militar d'Índies, i cavaller profeso de l'Orde de Santiago.
Com a Director General d'Artilleria i del Real Col·legi d'Artilleria, en els anys de 1810 a 1822, va posar tota l'obstinació en què aquest últim tornés a la normalitat després de la Guerra de la Independència, recuperant la seva seu original de l'Alcàsser de Segòvia i el seu elevat nivell docent. Per a això va ampliar i va millorar els seus equips i instal·lacions, inaugurant un gran laboratori de química i un altre de ciències naturals i procedint a la compra del Gabinet de Mineralogia del naturalista Don Casimiro Gómez Ortega, un dels més destacats d'Europa en el seu temps.
El 1816 va donar a la impremta un important Tractat d'Artilleria, que tindria notable influència en diverses generacions d'artificiers.

## Referències

* Rafael de Fantoni y Benedí, El linaje navarro del general García-Loygorri, primer Laureado del ejército español, Hidalguía, 1981, pp. 1065-1075.
* Fernando Martínez de Baños Carrillo, «Loygorri o la eficacia de las trayectorias artilleras. Batalla de Alcañiz, 23 de mayo de 1809», en Actas, volumen II (comunicaciones) del VI Congreso de Historia Militar. La Guerra de la Independencia Española: Una visión militar, Ministerio de Defensa, Madrid, 2009.
# Ádám Hanga

Ádám Hanga (Budapest, Hongria, 12 d'abril de 1989) és un jugador de bàsquet professional que actualment juga al Club Joventut Badalona de la Lliga ACB de bàsquet.
Després de jugar dues temporades al Bàsquet Manresa, Hanga va fitxar pel Laboral Kutxa de Vitòria per 4 temporades el juliol de 2013. En dues campanyes a la Lliga Endesa Hanga havia disputat amb el Manresa 66 partits, amb una mitjana de 9,7 punts, 3,7 rebots, 2,1 assistències i 10,7 de valoració en 24 minuts de joc.
Després de fer una gran temporada 2016-17 amb el Saski Baskonia, que li va valer per ser escollit com a millor aler de la Lliga ACB i com a millor defensor de l'Eurolliga, va signar contracte per 3 temporades amb el FC Barcelona.
La temporada 2020-21 va arribar amb el Barça a la final de l'Eurolliga (derrota contra l'Efes Pilsen), i va guanyar contra el Reial Madrid la Copa del Rei i la Lliga ACB amb els blaugrana.
El 23 de juliol de 2021 va signar contracte pel Reial Madrid, i després de dues temporades el 12 de juliol de 2023 va signar un contracte de dos anys amb l'Estrella Roja. Rescindeix el seu contracte en acabar el primer any i l'estiu de 2024 torna a l'ACB per jugar al Club Joventut Badalona.

## Referències

* ↑ Adam Hanga se convierte en el tercer fichaje del Laboral Kutxa Arxivat 2013-07-05 a Wayback Machine.(castellà)
* ↑ «La Bruixa d'Or Manresa traspassa Adam Hanga al Laboral Kutxa a canvi d'uns 150.000 euros». 324.cat, 02-07-2013. [Consulta: 2 juliol 2013].
* ↑ «Adam Hanga jugarà al Barça Lassa les 3 pròximes temporades». 324.cat. [Consulta: 22 agost 2017].
* ↑ «El Barça es proclama campió de lliga amb un nou bany al Madrid i un Mirotic descomunal (92-73)». 324.cat, 16-06-2021 [Consulta: 16 juny 2021].
* ↑ «Real Madrid announces 2-year deal with Adam Hanga». , 23-07-2021 [Consulta: 23 juliol 2021].
* ↑ «Adam Hanga is Crvena Zvezda's fourth summer signing | EuroLeague» (en anglès britànic), 12-07-2023. [Consulta: 28 desembre 2023].
* ↑ «El Joventut fitxa Ádám Hanga». Diari Ara, 04-07-2024 [Consulta: 5 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Perfil a ACB.COM
* Perfil a Draftexpress.com
* Perfil a la Federació Hongaresa de Basquet
# Panchen-lama

El Panchen-lama (en tibetà པན་ཆེན་བླ་མ, "gran erudit" —contracció de pandita o "erudit" en sànscrit i chenpo, "gran" en tibetà—) és el títol de lama més elevat després del de dalai-lama en la branca gelugpa del budisme tibetà (branca que va dominar l'oest del Tibet des del segle xvi fins a la imposició de la sobirania xinesa el 1951). La successió de panchen-lames forma un llinatge de reencarnacions (tulku) que es diu que són les encarnacions del buda Amitabha. Els panchen-lames viuen tradicionalment al monestir de Tashilhunpo, a Xigaze.

## Vegeu també

* Gendun Chokyi Nyima

## Referències

* ↑ Chuluun, Sampildondov; Bulag, Uradyn E. The Thirteenth Dalai Lama on the Run (1904-1906): Archival Documents from Mongolia. BRILL, 2013, p. 17. ISBN 9004254552.
# Bardo Thodol

El Bardo Thodol (en tibetà: བར་དོ་ཐོས་གྲོལ, bar-do thos-grol, ”l'alliberament per audició durant l'estat intermedi”) més conegut a Occident com a El llibre tibetà dels morts, és una guia d'instruccions per als moribunds i els morts que, segons la creença el budisme tibetà, permet assolir la il·luminació durant el període immediatament posterior a la mort per tal d'evitar renéixer i ingressar novament al samsara, ja que es considera que la mort dura 49 dies i després d'això sobrevé un renaixement en el cicle de la reencarnació. Així, el text dona algunes recomanacions a tenir en compte durant aquest període intermedi conegut com a bardo.
Segons la tradició, el llibre va ser escrit pel lama Padmasambhava al segle viii, que tot seguit l'amagà per a ésser descobert en el futur, cosa que es coneix com a terma. Seguint la tradició, al segle xiv el savi Karma Lingpa el va descobrir en una gruta i el va difondre per primera vegada. A Occident es va fer conèixer per primera vegada a través de la traducció a l'anglès feta per Walter Evans-Wentz l'any 1927.
La primera part del llibre tracta sobre l'estat transitori del moment de la mort i descriu el moment de morir; la segona tracta sobre el moment immediat després de morir; i la tercera part tracta sobre el renaixement posterior.

## Referències

* ↑ «El Libro Tibetano de los Muertos». Coordinadora catalana d'entitats budistes. [Consulta: 24 octubre 2021].
* ↑ «Libro Tibetano de los Muertos y su autor». budismo.com Centro Budista de la Ciudad de México. [Consulta: 24 octubre 2021].
* ↑ Rinpotxé, Sogyal. El llibre tibetà de la vida i de la mort. Barcelona: Dipankara, 1999, p. 4-6.
# Rúben Neves

Rúben Diogo da Silva Neves (ˈnɛvɨʃ; 13 de març de 1997) és un futbolista professional portugués que juga de centrecampista pel Wolverhampton Wanderers FC anglés i per l'equip nacional portugués.

## Referències

* ↑ «Jogador: Rúben Neves» (en portuguès). Federação Portuguesa de Futebol. [Consulta: 29 juliol 2019].
* ↑ «Rúben Neves Profile». Football Arroyo. [Consulta: 7 agost 2022].

## Enllaços externs

* Rúben Neves, fitxa a ForaDeJogo
* Dades amb Portugal (portuguès)
Rúben Neves amb la selecció portuguesa - plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Portugal – Eurocopa 2020
1 Patrício •
2 Semedo •
3 Pepe •
4 Dias •
5 Guerreiro •
6 Fonte •
7 Ronaldo (c) •
8 Moutinho •
9 A. Silva •
10 B. Silva •
11 Fernandes •
12 Lopes •
13 Danilo •
14 William •
15 Rafa •
16 Sanches •
17 Guedes •
18 Neves •
19 Gonçalves •
20 Dalot •
21 Jota •
22 Ru. Silva •
23 Félix •
24 Oliveira •
25 Mendes •
26 Palhinha •
Entrenador: Santos
Selecció de futbol de Portugal – Copa del Món de Futbol 2022
1 Rui Patrício •
2 Dalot •
3 Pepe •
4 Dias •
5 Raphaël Guerreiro •
6 Palhinha •
7 Cristiano Ronaldo  •
8 Fernandes •
9 André Silva •
10 B. Silva •
11 Félix •
12 Sá •
13 Pereira •
14 William Carvalho •
15 Leão •
16 Vitinha •
17 João Mário •
18 Neves •
19 Mendes •
20 Cancelo •
21 Horta •
22 Costa •
23 Nunes •
24 Ant. Silva •
25 Otávio •
26 Ramos •
Entrenador: Fernando Santos :
# Jonatan Penalba

Jonatan Penalba (L'Alcúdia, 20 de maig de 1991) és un cantaor valencià. Als 16 anys entrà a formar part del Grup de Balls Populars Les Folies de Carcaixent.
Es diu que la seua veu canta com ho fan els majors, i ha rebut formació de Pep Moreno (en el cas de les albaes) i Victoria Sousa (pel que fa al cant d'estil). Jonatan Penalba s'ha introduit també en el món del folk. El 2018 publica el primer disc en solitari, De soca-rel, on aborda la música tradicional amb aires renovats i actuals. Hi barreja instruments tradicionals i moderns, i temes clàssics contemporanis (com Tio Canya, d'Al Tall), amb el cant de batre, el fandango i la jota. L'any 2020, va guanyar el premi Carles Santos al millor disc de difusió i de mestissatge i publica el seu segon treball, Reversions.

## Discografia

* De soca-rel (Temps Record, 2018)
* REVERSIONS (Temps Record, 2020)

## Referències

* 1 2 Zahinos, Àlex «Jonatan Penalba: “Faig el que més m’agrada, agafar cançons velles i que sonen diferent”». valenciaplaza.com, 02-02-2019.
* 1 2 3 Benavent, Pau «Jonatan Penalba, saba nova per a la música d'arrel». Vilaweb, 01-08-2018 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ «Jonatan Penalba - De soca-rel». Enderrock.cat. [Consulta: 4 juny 2019].
* ↑ media, À Punt. «Els Premis Carles Santos coronen Ciudad Jara i el seu disc ‘Donde nace el infarto’». [Consulta: 10 gener 2021].
* ↑ Benavent, Pau «Jonatan Penalba: ‘Tota la feina de vuit mesos se’n pot anar al fem’». Vilaweb, 01-07-2020 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* «Jonatan Penalba». Viasona.
# Ravachol

Ravachol (Saint-Chamond, 14 d'octubre de 1859 - Montbrison, 11 de juliol de 1892) més conegut per Ravachol, va ser un anarquista francès que es va fer famós pels seus atemptats. Identificat amb el moviment anarquista després de la repressió soferta pel proletariat l'1 de maig de 1891 a Fourmies (Cas de Clichy), on una manifestació obrera reivindicativa acabaria amb més de 14 manifestants morts i 40 ferits a mans de les forces de l'ordre, seria autor de tres atemptats amb dinamita contra representants de l'aparell judicial francès. L'11 de març 1892 Ravachol posa una bomba a la casa del jutge de Clichy, Bulot, i el 27 de març a casa del conseller-procurador Benot. També va organitzar un atemptat contra una comissaria de París. Els atemptats van provocar grans danys materials però no víctimes.
Molts anarquistes es van negar a concedir-li un lloc entre ells, considerant-lo un antisocial i no un llibertari, fins al moment de la seva execució i alguns estudiosos el consideren un simple delinqüent que prendria posteriorment la causa anarquista com a justificació dels seus actes. Els seus atemptats poden situar-se també dins de l'onada d'atemptats inspirats en una interpretació violentista o tiranicida, segons es vulgui veure, de la teoria de la propaganda pel fet promoguda per alguns anarquistes. Arrestat al Restaurant Lhérot el 30 de març de 1892, a causa de la informació passada per un empleat del lloc, era buscat per un atemptat contra el Restaurant Very, un lloc de classe mitjana sense cap connexió política. L'endemà del començament del judici, una bomba va esclatar al Restaurant Lhérot en represàlia. El seu procés es va iniciar el 26 d'abril, va ser condemnat a cadena perpètua per l'atemptat, i a mort en un segon procés, acusat de tres homicidis passats. Va morir a la guillotina l'11 de juliol de 1892 a Montbrison.

## Bibliografia

* The History of Terrorism: From Antiquity to Al Qaeda, Por Gérard Chaliand, Arnaud Blin, Edward Schneider, Kathryn Pulver, Jesse Browner, Traducido por Edward Schneider, Kathryn Pulver, Jesse Browner Colaborador Gérard Chaliand, Arnaud Blin, Publicado por University of California Press, 2007, ISBN 0-520-24709-4, 9780520247093, 474 pgs. pàg 128.
# Síndrome de Shy-Drager

La síndrome de Shy-Drager és una alteració del sistema nerviós autònom que afecta a pacients d'edat avançada amb un grup de símptomes que recorden la malaltia de Parkinson. És una forma d'atròfia multisistèmica. Es caracteritza per un deteriorament progressiu del sistema nerviós que controla funcions involuntàries com el manteniment de la pressió arterial o el patró respiratori.

## Referències

* ↑ «Diccionari General DCT». [Consulta: 15 octubre 2024].
# Palanca de la Colònia Sedó

La Palanca de la Colònia Sedó és un pont penjant que uneix les ribes d'Olesa de Montserrat i Esparreguera damunt del Llobregat. És una infraestructura bastida per la Colònia Sedó per tal que els olesans poguessin anar a treballar en aquesta indústria tèxtil. Ha estat reconstruïda al llarg dels anys degut als estralls dels aiguats que ha viscut el riu. El nom el dona un dels directors més importants de la fàbrica, l'Antoni Sedó.
És protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El pont, que era només per a vianants, està fet amb una estructura metàl·lica sostinguda per dues torres-pilastra, una a cada banda del riu i ancorada al terra mitjançant cables amb politges i suports de maons ceràmics. Les pilastres, que pertanyen a un anterior pont construït el 1867-68, estan fetes amb revestiment de pedra i amb maó a les cantonades. El cablejat d'acer queda sostingut a la part superior de cada pilastra i manté tensada l'estructura metàl·lica. Actualment només es conserva un dels costats d'aquesta estructura. Tot i que molt malmesa, encara travessa el riu, i té una llargària d'uns 90 metres. Els vianants passaven sota la pilastra per un arc d'un metre, que devia ser més o menys l'amplada que tenia el pont. Actualment, l'entorn es troba envaït per la vegetació de ribera, l'antic camí que anava cap a Olesa ha quedat tallat per les instal·lacions del polígon industrial.

## Història

El pont de vianants sobre el riu Llobregat, conegut com la Palanca, va ser un projecte ideat per l'empresari Josep Puig i Llagostera, l'objectiu del qual era construir un pont que comuniqués Olesa de Montserrat amb la indústria tèxtil que tenia al marge del riu, ja que fins aleshores els treballadors havien de travessar el riu amb una barca. El pont fou construït entre 1867 i 1868 pels enginyers anglesos Cornelius i Miquel de Bergue, i va ser un dels primers pont metàl·lics d'Espanya, amb una sola tirada de 90 m de longitud. El pont va esfondrar-se a causa d'una riuada l'agost de 1868 i el 1869 es va reconstruir segons el projecte original, però la crescuda del Llobregat de l'any 1873 el va tornar a ensorrar. Va ser el 1892, quan Antoni Sedó Pàmies, nou propietari de la fàbrica (l'actual colònia Sedó), decidí reconstruir el pont, habilitant una palanca aprofitant les pilastres de l'antic pont que quedaven dempeus. El nou pont era penjat (només apte per a vianants, més sòlid i adaptat a les necessitats del terreny i de la fàbrica. L'Ajuntament d'Esparraguera no va contribuir a la construcció del pont, i per aquest motiu Antoni Sedó decidí que seria utilitzat únicament pels olesans i treballadors de can Sedó.
Les riuades de 1971 van deixar el pont molt malmès i no va ser reconstruït degut al poc ús que tenia aleshores.

## Referències

* ↑ Guillamón Casanovas, Miquel; Soler Gironès, Joan. L'Aigua: patrimoni d'Olesa de Montserrat. Itineraris poètics. Olesa de Montserrat: Comunitat Minera Olesana.
* 1 2 3 «Palanca de Can Sedó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 juliol 2018].
# Ernest Libérati

Ernest Libérati (Orà, 22 de març de 1906 - 2 de juny de 1983) fou un futbolista francès, d'ascendència italiana, de la dècada de 1930.
Fou 19 cops internacional amb la selecció francesa de futbol, amb la qual disputà la Copa del Món de futbol de 1930. Pel que fa a clubs, defensà els colors dels clubs Amiens SC, SC Fives, Olympique Lillois, FC Sochaux, Valenciennes i Olympique de Marseille.

## Referències

* 1 2 Perfil Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a la Federació Francesa de Futbol
* ↑ Perfil Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. a weltfussball.de
# Pere II de Savoia

Pere II de Savoia, el petit Carlemany, (Suze, Savoia 1203 - Pierre-Châtel 1268) fou comte de Savoia entre 1263 i 1268.

## Antecedents familiars

Va néixer el 1203 sent fill del comte Tomàs I de Savoia i la seva esposa Margarida de Ginebra. Era net per línia paterna d'Humbert III de Savoia i Beatriu de Mâcon, i per línia materna de Guillem I de Savoia.
Fou germà dels també comtes Amadeu IV, Tomàs II i Felip I, i mitjançant el casament de la seva germana Beatriu s'emparentà amb el comte Ramon Berenguer V de Provença.

## Estada a Anglaterra

El 1233, a la mort del seu pare, rebé el país del Vaud com a apanatge. Posteriorment acompanyà la seva neboda Elionor de Provença al Regne d'Anglaterra per realitzar el seu matrimoni amb el rei Enric III d'Anglaterra. L'any 1241 el rei nomenà Pere de Savoia Comte de Richmond, títol que a la mort del comte passà a la seva neboda Elionor, la qual el cedí a la corona d'Anglaterra.

## Ascens al tron comtal

Al morir sense descendència Bonifaci I de Savoia l'any 1263, Pere II fou nomenat el seu successor en virtut de la llei sàlica. Aquest nomenament fou impugnat per diversos familiars, entre ells els fills de Tomàs II de Savoia: Tomàs i Amadeu.
A la seva mort sense descendència masculina es nomenà hereu al seu germà Felip I de Savoia, continuant així les disputes amb els fills de Tomàs II.

## Núpcies i descendents

Es casà el 1234 amb Agnès de Faucigny, filla d'Aimon II de Faucigny i Beatriu de Borgonya. D'aquesta unió nasqué una filla:
* Beatriu de Faucigny (1235-1310), que es casà el 1253 amb Guignes VII de Viena i el 1273 amb Gastó VII de Montcada
# Ange Postecoglou

Ange Postecoglu (grec: Άγγελος Ποστέκογλου, Angelos Postekoglu; 27 d'agost de 1965) és un gerent de futbol i exfutbolista australià. Actualment és l'entrenador del club de la Premier League Tottenham Hotspur.
Comença la seua carrera professional al South Melbourne FC el 1984 i es va retirar a finals de la temporada 1994.
Va debutar amb la selecció d'Austràlia el 1986. Va disputar 4 partits amb la selecció d'Austràlia.

## Estadístiques

Selecció d'Austràlia :
| Anys | Partits | Gols |
| 1986 | 2 | 0 |
| 1987 | 0 | 0 |
| 1988 | 2 | 0 |
| Total | 4 | 0 |

## Referències

* 1 2 Ange Postecoglou a National-Football-Teams.com (anglès)
# Cantó d'Arinthod

El cantó d'Arinthod és un cantó francès del departament del Jura, situat al districte de Lons-le-Saunier. Té 24 municipis i el cap és Arinthod.

## Municipis

* Arinthod
* Aromas
* La Boissière
* Cernon
* Cézia
* Charnod
* Chatonnay
* Chemilla
* Chisséria
* Coisia
* Condes
* Cornod
* Dramelay
* Fétigny
* Genod
* Lavans-sur-Valouse
* Légna
* Marigna-sur-Valouse
* Saint-Hymetière
* Savigna
* Thoirette
* Valfin-sur-Valouse
* Vescles
* Vosbles

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-1961 | M. Berthelon | MRP |
| 1961-1967 | M. Guillot | Centrista |
| 1967-1973 | M. Rouget | Sense etiqueta, després CDP |
| 1973-1985 | André Lamard | PS |
| 1985-1992 | Philippe Chaix | UDF |
| 1992- | Gilles Carnet | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Llista de topònims de Santa Coloma de Tuïr

Llista de topònims (noms propis de lloc) de Santa Coloma de Tuïr (Rosselló).
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## muntanya

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | Causse | Castellnou dels Aspres Santa Coloma de Tuïr | muntanya | | 42° 37′ 13″ N, 2° 43′ 26″ E﻿ / ﻿42.6203333333°N,2.72394444444°E﻿ / 42.6203333333; 2.72394444444 286 msnm | | | |
| | Serrat del Puig | Santa Coloma de Tuïr | muntanya | | 42° 36′ 54″ N, 2° 44′ 22″ E﻿ / ﻿42.614888888889°N,2.7394166666667°E﻿ / 42.614888888889; 2.7394166666667 238 msnm | | | |

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) |
| Pedrera departamental de Tuïr | Tuïr Santa Coloma de Tuïr | pedrera | | 42° 37′ 18″ N, 2° 43′ 49″ E﻿ / ﻿42.621639°N,2.730306°E﻿ / 42.621639; 2.730306 197.5 msnm | | |
| Santa Coloma de la Comanda | Santa Coloma de Tuïr | església | Estil: arquitectura romànica | 42° 36′ 53″ N, 2° 44′ 51″ E﻿ / ﻿42.6146944444°N,2.74744444444°E﻿ / 42.6146944444; 2.74744444444 160.2 msnm | monument històric inventariat | Église Sainte-Colombe (Sainte-Colombe-de-la-Commanderie) |
| casa de la vila de Santa Coloma de Tuïr | Santa Coloma de Tuïr | instal·lació Ús: seu del govern local | | 42° 36′ 51″ N, 2° 44′ 51″ E﻿ / ﻿42.6141103508129°N,2.74749494230497°E﻿ / 42.6141103508129; 2.74749494230497 fr:66300 SAINTE-COLOMBE-DE-LA-COMMANDERIE | | Town hall of Sainte-Colombe-de-la-Commanderie |
# Romina Basso

Romina Basso (Gorizia) és una mezzosoprano italiana amb una abundant discografia de música barroca.

## Biografia

Nascuda a Gorizia, Romina Basso va començar els seus estudis a l'Institut de Música, amb Elena Lipizer i Cecilia Seghizzi. Més tard es va graduar en cant al conservatori Benedetto Marcello de Venècia. L'any 2000 es va graduar a la Universitat de Trieste en història de la música amb una tesi sobre Augusto Cesare Seghizzi, un músic de Gorizia. La tesi va ser publicada l'any següent per la província de Gorizia. També ha participat en classes magistrals dirigides, entre d'altres, per Peter Maag, Rockwell Blake i Claudio Desderi.
Inicialment els seus interessos es van dirigir a obres compostes entre els segles XIX i XX, com ho demostra la seva participació, l'any 2003, en l'enregistrament de l'òpera Zanetto de Pietro Mascagni.
Poc després, però, va passar al repertori barroc, en el qual es va consolidar ràpidament com una de les intèrprets més originals i significatives. L'any 2007 va participar en l'enregistrament de Motezuma d'Antonio Vivaldi amb Il complesso barocco d'Alan Curtis.

## Discografia

* Porpora, Notturni
* Vivaldi, Atenaide. Modo Antiquo, Federico Maria Sardelli
* Vivaldi, Ercole sul Termodonte. Europa Galante, Fabio Biondi
* Vivaldi, Orlando Furioso. Modo Antiquo, Federico Maria Sardelli
* Vivaldi, L'Oracolo in Messenia. Europa Galante, Fabio Biondi
* Handel, Giulio Cesare in Egitto. Il Complesso Barocco, Alan Curtis
* Handel, Giulio Cesare in Egitto Orchestra di Patrasso, George Petrou
* Galuppi, música sacra. Coro e consorte Ghislieri, Giulio Prandi
* Vivaldi, Armida al campo d'Egitto. Concerto Italiano, Rinaldo Alessandrini
* Vivaldi, Nuove scoperte I. Modo Antiquo, Federico Maria Sardelli
* Handel, Cantates italianes Vol. 5. La Risonanza, Fabio Bonizzoni
* Handel, Cantates italianes Vol. 6. La Risonanza, Fabio Bonizzoni
* L'Olimpiade (Opera pasticcio). Orchestra barocca di Venezia, Markellos Chryssicos
* Galuppi, L'Olimpiade. Orchestra barocca di Venezia, Andrea Marcon
* Mascagni, Zanetto

## Referències

* ↑ «Romina BASSO - Mezzo-soprano | Biographie | Les Concerts Parisiens», 18-01-2020. Arxivat de l'original el 2020-01-18. [Consulta: 20 juny 2024].
* ↑ «Concerto Italiano: Sacré Vivaldi !» (en francès), 19-03-2012. [Consulta: 20 juny 2024].
* ↑ https://ilpiccolo.gelocal.it/trieste/cronaca/2019/09/09/news/basso-osiamo-per-stare-al-passo-con-la-velocita-dei-cambiamenti-1.37433146
* ↑ Augusto Cesare Seghizzi, musicista goriziano. Il catalogo delle opere, Gorizia, Provincia di Gorizia/Associazione corale goriziana C. A. Seghizzi, 2001
# La Miranda de Terranyes

La Miranda de Terranyes és una muntanya de 1.193 metres que es troba al municipi d'Arnes, a la comarca de la Terra Alta.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].