OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Shivneri

El Fort Shivneri és una fortalesa militar històrtica prop de Junnar. És el lloc de naixement de Shivaji. Shahaji, pare de Shivaji, va ser un general de l'exèrcit d'Adil Shah, Soldà de Bijapur. Estava preocupat per la seguretat de la dona Jijabai durant el seu embaràs donat que estaven en plena guerra. Per aquesta raó va traslladar a la seva família al Fort Shivneri. Shivneri és un lloc molt fàcil de defensar, amb roques abruptes pels quatre costats i una ciutadella fortament construïda. Shivaji va néixer al fort el 19 de febrer de 1630, i hi va passar la seva infància. Dins del fort hi ha un petit temple dedicat a la deessa Shivai Devi, de la que Shivaji va rebre el seu nom. Hi ha estàtues de Jijabai i del jove Shivaji. Al centre del fort hi ha una bassa anomenada Badami Talav. Les estàtues de Jijabai i del jove Shivaji, es troben al sud de Badami Talav. Al fort hi ha dues fonts d'aigua, és a dir, Ganga-Jamumna, que brollen aigua durant tot l'any. A dos quilòmetres del fort hi ha les coves Lenyadri que són un dels temples Ashtavinayaka de Maharastra.

## Referències

* ↑ Gunaji, Milind. Offbeat tracks in Maharashtra (en anglès). Popular Prakashan, 2003, p. 69. ISBN 8171546692.

## Vegeu també

* Llista de fortaleses de Maharashtra
# Deucalionis Regio

Deucalionis Regio és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -14.83 ° latitud N i 20 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Deucalió, personatge de la mitologia grega va sobreviure a la inundació enviada per Zeus.

## Referències

* ↑ "Deucalionis Regio". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Desigualtat de Txebixov

La desigualtat de Txebixov és un resultat de la teoria de la mesura amb grans aplicacions a l'estudi de la probabilitat i l'estadística.
Aquest teorema pren el seu nom en honor de Pafnuti Txebixov, que proporcionà la primera demostració de la desigualtat formulada per Irénée-Jules Bienaymé.

## Enunciat
### Enunciat en el context de la teoria de la mesura

Sigui (X, Σ, μ) un espai mesurable i sigui f una funció real mesurable definida a X. Aleshores, per a tot nombre real t > 0,
    $\mu (\{x\in X\,:\,\,|f(x)|\geq t\})\leq {1 \over t^{2}}\int _{X}f^{2}\,d\mu .$
De forma més general, si g és una funció real mesurable, no-negativa i creixent al rang de ƒ, aleshores
    $\mu (\{x\in X\,:\,\,f(x)\geq t\})\leq {1 \over g(t)}\int _{X}g\circ f\,d\mu .$
Podem obtenir la primera de les formulacions definint g(t) com
    $g(t)={\begin{cases}t^{2}&{\text{si }}t\geq 0\\0&{\text{en cas contrari,}}\end{cases}}$
i agafant |ƒ| en lloc de ƒ a la segona expressió.

### Enunciat probabilistic

En tant que un espai de probabilitats és un espai de mesura 1, retrobem un cas particular de la Desigualtat de Txebixef:
Sigui X una variable aleatòria no-negativa i $f:\mathbb {R} _{+}\rightarrow \mathbb {R} _{+}$ una funció creixent tal que $E[f(X)]<\infty$ (on $E[f(X)]$ indica l'esperança de la variable aleatòria f(X)). Aleshores, per tot nombre real a es té:
    $f(a)P\{X\geq a\}\leq E[f(X)]$
Una versió menys general d'aquesta desigualtat que trobem a diverses obres de referència és
    $P\{|X-E[X]|\geq a\}\leq {\frac {\sigma ^{2}(X)}{a^{2}}}$
on $\sigma$ indica la desviació típica de 'X'.

## Referències

* ↑ Knuth, Donald. Addison–Wesley. The Art of Computer Programming: Fundamental Algorithms. 3$^a$, 1997. ISBN 0-201-89683-4 [Consulta: 16 maig 2021]. Arxivat 26 de febrer 2009 a Wayback Machine.
# MMR

MMR té els següents significats:
* MMR Productions, productora discogràfica que produí discos per a Carl Cox.
* MMR, denomincació de la vacuna triple vírica (de l'anglès Measles, Mumps, Rubeola).
* MMR, denominació de Myanmar segons la norma ISO 3166-1
* mmr, codificació del hmong segons la llista de codis SIL i la Llista de codis ISO 639-3, vegeu Hmong (llengua)
* MMR, Reparació de malaparellament de l'anglès, Mismatching Repair), vegeu Reparació de l'ADN
# La Nativitat (Retaules d'Illescas)

La Nativitat és una obra d'El Greco, realitzada a l'oli sobre tela entre el 1603 i el 1605, durant el seu últim període toledà. Es conserva a l'Hospital de la Caritat d'Illescas.
El Greco, per mitjà del seu fill, va aconseguir l'any 1603 un contracte per realitzar quatre quadres per la Capella major de l'Hospital de la Caritat de Illescas (Toledo). Els quadres corresponen al període tardà del pintor i encara que no poden ser contemplats a la Capella major per a la que van ser dissenyats, es troben a la sagristia de l'Hospital d'Illescas.
A l'inventari-I, realitzat per Jorge Manuel Theotocópuli després de la mort del mestre, hi consta un esbós per a aquesta pintura, com a "un nazimiento en círculo pequeño".

## Anàlisi de l'obra

Oli sobre llenç; 128 cm de diàmetre.
Procedeix de L'adoració dels pastors, que El Greco havia realitzat per al retaule de Doña María de Aragón, en aquest cas l'escena se simplifica a un Naixement, sense la presència dels pastors. El Greco pinta una escena obscura només interrompuda per la llum que emana de la figura del Nen Jesús. Així, el pintor intenta representa el moment quan el Món coneix la Llum Divina, i presenta el Nen com a la font de llum que guia la humanitat en el seu camí cap a la Veritat. En aquest llenç també s'aprecien escorços típics del pintor, com l'original intrusió del cap del bou en primer pla sota els peus de Maria, que emfatitza encara més la idea que aquests quadres van ser realitzats per ésser vistos des de sota.
Sant Josep porta un mantell groc i una túnica de color blau, que té la part inferior deteriorada i borrosa. La vestimenta de la Verge és la tradicional, una túnica rosa. El cap del bou té una banya llarga i afilada. En el centre del llenç apareixen els pilars de l'estable.

## Vegeu també

* La Mare de Déu de la Caritat
* La coronació de la Mare de Déu
* L'Anunciació
* Sant Ildefons
* Retaules de Santo Domingo el Antiguo

## Referències

* 1 2 Wethey, Harold E. Obra esmentada, p. 33.

## Bibliografia

* WETHEY, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II) ; Ediciones Guadarrama; Madrid-1967
* Álvarez Lopera, José. El Greco. Madrid: Arlanza, 2005. ISBN 84-9550-344-1.
* Scholz-Hänsel, Michael. El Greco. Colonia: Taschen, 2003. ISBN 978-3-8228-3173-1.
# Sistema tancat

Un sistema tancat és un sistema físic (o químic) que no interacciona amb altres agents físics situats fora d'ell i, per tant, no està connectat casualment ni correlacionalment amb res extern a ell.
Una propietat important dels sistemes tancats és que les equacions d'evolució temporal, anomenades equacions del moviment d'aquest sistema només depenen de variables i factors contingudes en el sistema. Per a un sistema d'aquest tipus per exemple l'elecció de l'origen de temps és arbitrària i, per tant, les equacions d'evolució temporal són invariants respecte a les translacions temporals. Això últim implica que l'energia total d'aquest sistema es conserva, de fet, un sistema tancat en estar aïllat no pot intercanviar energia amb res extern a ell.
L'univers sencer considerat com un tot és probablement l'únic sistema realment tancat, però, a la pràctica molts sistemes no completament aïllats poden estudiar-se com sistemes tancats amb un grau d'aproximació molt bo o gairebé perfecte.

## Sistema tancat en termodinàmica

A vegades en termodinàmica es distingeix entre sistema obert i sistema tancat. Un sistema obert seria un que pot intercanviar matèria i energia amb l'exterior, mentre que un sistema tancat és un sistema que no pot intercanviar matèria amb l'exterior però sí intercanviar energia. També un sistema es considera aïllat quan aquest no intercanvia ni matèria ni energia amb l'exterior. Fora dels exemples termodinàmics els conceptes sistema tancat i sistema aïllat són usats indiferentment. Un exemple de sistema aïllat, per exemple, és un termo, ja que en estar hermèticament tancat no té un intercanvi de cap tipus amb el medi. Físicament parlant aquest sistema no es veu afectat pel medi però el si pot generar: calor, matèria i diferents magnituds que afectarien al medi.

## Bibliografia

* Rana, N.C.; P.S. Joag (1991). Classical Mechanics. p. 78. ISBN 978-0-07-460315-4.
* Landau, L. D.; E.M. Lifshitz (1976). Mechanics (third ed.). p. 8. ISBN 978-0-7506-2896-9.
# Molí d'Adraén

El Molí d'Adraén és una obra de la Vansa i Fórnols (Alt Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Els molins d'Adraén, Cornellana i Fórnols són els tres principals molins de la Vansa i Fórnols. Es tracta de tres edificis mixtes, que comparteixen la residència del moliner i el molí pròpiament dit. Tots tres són molins fariners que posteriorment es van adaptar a la producció elèctrica. Són de propietat municipal.
Molí d'Adraén
El molí d'Adraén es troba al vessant oriental del Serrat del Molí, a l'oest del municipi de la Vansa i Fórnols, a la vora de la Seu d'Urgell a Tuixent. S'hi accedeix des de la mateixa carretera.
Edifici de planta rectangular constituït per planta baixa, pis i golfes.
La coberta és de volta catalana amb grans bigues de fusta. La teulada és a una sola vessant, amb el pendent orientat a ponent. La façana principal, orientada a cap al poble d'Adraén, és on s'obren la majoria de les finestres petites i rectangulars. A la cantonada sud-occidental hi ha el desguàs de l'aigua que movia la mola del molí. S'accedeix a l'edifici per porta amb llinda de fusta ubicada al mur. nord. El parament extern és de reble amb carreus ben treballats a les cantonades.
La planta baixa, on es trobava el molí, és un espai obert i unitari. La maquinària del molí original és al sud de l'estança, desmuntada i força integra malgrat l'abandonament. A l'angle sud-occidental de la sala hi ha una petita habitació que acull la maquinària elèctrica. Adossat al mur nord hi ha restes de la ferreria.
S'accedeix al primer pis per unes escales de fusta. Allí hi havia l'habitatge del moliner. Una sèrie d'envans d'obra amb entramat de fusta compartimenten l'espai.
A l'espai sota teulada també s'hi accedeix per una escala de fusta, força malmesa.
Uns metres al nord de l'edifici hi ha una petita edificació exempta, de planta quadrangular i paraments de reble. La coberta, ara esfondrada, era de teula a una sola vessant. També hi ha un petit aqüeducte que mena l'aigua al molí.
No hi ha cap element que ens permetí fer una aproximació a la cronologia d'aquest edifici. Tal vegada fou construït al segle xix i reformat a la primera meitat del segle xx. Actualment es troba en estat d'abandonament.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Molí d'Adraén». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Peracàrides

Els peracàrides (Peracarida) són un superordre de crustacis malacostracis que inclou, entre molts d'altres, els populars porquets de Sant Antoni.

## Particularitats

Es distingeixen per posseir només una parella de maxilípeds (rarament 2–3) i de mandíbules amb un accessori articulat entre els molars i els incisius que es coneix amb el nom de lacinia mobilis.

## Ordres

El superordre Peracarida inclou 13 ordres:
* Ordre Amphipoda Latreille, 1816
* Ordre Bochusacea Gutu & Iliffe, 1998
* Ordre Cumacea Krøyer, 1846
* Ordre Ingolfiellida Hansen, 1903
* Ordre Isopoda Latreille, 1817
* Ordre Lophogastrida Sars, 1870
* Ordre Mictacea Bowman et al., 1985
* Ordre Mysida Haworth, 1825
* Ordre Pygocephalomorpha Beurlen, 1930 †
* Ordre Spelaeogriphacea Gordon, 1957
* Ordre Stygiomysida Tchindonova, 1981
* Ordre Tanaidacea Dana, 1849
* Ordre Thermosbaenacea Monod, 1927

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Peracarida». [Consulta: 20 octubre 2021].
* W. T. Calman «On the Classification of the Crustacea Malacostraca». The Annals and Magazine of Natural History, including Zoology, Botany, and Geology, 13, 74, 1904, pàg. 144–158.
* Joel W. Martin & George E. Davis. An Updated Classification of the Recent Crustacea (PDF). Natural History Museum of Los Angeles County, 2001, p. 132 pp [Consulta: 5 maig 2010]. Arxivat 2013-05-12 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Marsupi (peracarida)

## Enllaços externs

* Peracarida fact sheet - Guide to the marine zooplankton of south eastern Australia Arxivat 2011-10-04 a Wayback Machine.
* Anderson, Gary (2010): Peracarida Taxa and Literature (Cumacea, Lophogastrida, Mysida, Stygiomysida and Tanaidacea) Arxivat 2012-03-03 a Wayback Machine.
# Diacria

Diacria és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 49.67 ° latitud N i180 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Diacria, regió de l'Àtica.

## Referències

* ↑ "Diacria". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Dimitri Ivanovski

Dimitri Iossífovitx Ivanovski (en rus: Дмитрий Иосифович Ивановский) 1864-1920 va ser un biòleg rus. Va ser qui va descobrir els virus l'any 1892.
Ivanovski va estudiar a la Universitat de Sant Petersburg on el 1887 estudià dues malalties que afectaven el tabac, una d'elles després va ser anomenada virus del mosaic del tabac. Descobrí que les dues malalties eren produïdes per un agent minúscul que no quedava retingut pels filtres de porcellana del laboratori, cosa que no passava amb els bacteris. Va descriure els seus descobriments en un article (1892) i una dissertació (1902). El 1898, el microbiòleg neerlandès Martinus Beijerinck va repetir els experiments d'Ivanovski i es va convèncer que la solució filtrada contenia una nova forma d'agent infecciós que va anomenar virus, "verí" en llatí).

## Referències

* ↑ Sebastion, Anton. A dictionary of the history of science (en anglès). Google Books Excerpt: Informa Health Care, 2001, p. 267. ISBN 185070418X. OCLC 9781850704188 [Consulta: 24 octubre 2008].

## Bibliografia

* Lecoq, H «Discovery of the first virus, the tobacco mosaic virus: 1892 or 1898». C. R. Acad. Sci. III, Sci. Vie [França], 324, 10, octubre 2001, pàg. 929–33. DOI: 10.1016/S0764-4469(01)01368-3. PMID: 11570281.
* Lechevalier, H «Dmitri Iosifovich Ivanovski (1864-1920)». Bacteriological reviews [Estats Units], 36, 2, juny 1972, pàg. 135–45. ISSN: 0005-3678. PMC: 408320. PMID: 4557165.

## Enllaços externs

* «Viruses and the Prokaryotic World». [Consulta: 19 abril 2008].
# Eugene Perelshteyn

Eugene Perelshteyn (Jitòmir, llavors a l'RSS d'Ucraïna, 2 de febrer de 1980) és un escriptor i jugador d'escacs estatunidenc, que té el títol de Gran Mestre des de 2006.
El seu pare, Mikhaïl, era Mestre de la FIDE i entrenador professional d'escacs a Rússia. Eugene va anar a viure als Estats Units el 1994 i es va diplomar en ciència computacional a la Universitat de Maryland.
Tot i que es troba inactiu des del desembre de 2018, a la llista d'Elo de la FIDE del març del 2021, hi tenia un Elo de 2494 punts, cosa que en feia el jugador número 66 dels Estats Units. El seu màxim Elo va ser de 2555 punts, a la llista de juliol de 2008 (posició 379 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Mestre Internacional des de 2001 i GM des de 2006, Perelshteyn va guanyar el Campionat júnior dels Estats Units el 2000.
El 2007 va guanyar el torneig The SPICE Cup, organitzat per la Universitat de Texas Tech i el Susan Polgar Institute for Chess Excellence (SPICE), per damunt de Gilberto Hernández, Kamil Miton, i Julio Becerra. En l'edició de 2009 del mateix torneig, empatà al primer lloc al grup B amb 6 punts.
El 2018 fou quart al fort Obert d'escacs de Reykjavík (el campió fou Baskaran Adhiban).

## Escriptor d'escacs

És coautor de dos llibres d'escacs:
* Roman Djindjikhaixvili, amb Lev Alburt i Eugene Perelshteyn. Chess Openings for Black, Explained: A Complete Repertoire. Chess Information and Research Center, 2006. ISBN 978-1889323114.
* Roman Djindjikhaixvili, amb Lev Alburt i Eugene Perelshteyn. Chess Openings for White, Explained: Winning with 1.e4. Chess Information and Research Center, 2010. ISBN 978-188932311X.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica d'Eugene Perelshteyn» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 18 març 2014].
* ↑ «Fitxa de la FIDE de Eugene Perelshteyn» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo d'Eugene Perelshteyn «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-03-18. [Consulta: 13 octubre 2010].
* ↑ «Nota biogràfica d'Eugene Perelshteyn» (en anglès). Boston Blitz. Arxivat de l'original el 2012-02-18. [Consulta: 18 març 2014].
* ↑ «SPICE Cup 2007: Classificació i partides» (en anglès). 365chess.com. [Consulta: 18 març 2014].
* ↑ «Chess, Goddess and Everything: 2009 SPICE Cup» (en anglès). Goddesschess.blogspot.com, 27-09-2009. [Consulta: 18 març 2014].
* ↑ «Curtain's down in 2009 SPICE Cup» (en anglès). chessconnoisseur, 30-09-2009. [Consulta: 18 març 2014].
* ↑ «SPICE Cup 2009 en Texas» (en castellà). Chessbase, 02-10-2009. [Consulta: 18 març 2014].
* ↑ Staff writer(s). «GAMMA Reykjavik Open 2018 - Bobby Fischer Memorial». Chess Results, 15-03-2018. [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ Staff writer(s). «GAMMA Reykjavik Open 2018 - Bobby Fischer Memorial: Lagarde Maxime». Chess Results, 15-03-2018. [Consulta: 9 març 2021].
# Sol fictici

El sol fictici és el punt imaginari de l'esfera celeste que es mou en sentit directe sobre l'eclíptica amb una velocitat constant, igual a la velocitat mitjana del sol veritable.
Com que el moviment de translació de la Terra al voltant del Sol no és uniforme sinó que segueix la Llei de les àrees de Kepler, el dia solar no té la mateixa duració i, per tant, no es pot emprar com a patró metrològic de temps. Per a resoldre-ho es considera un sol fictici que sí que gira uniformement.
Aquest punt coincideix amb el sol veritable cap al 3 de gener i el 4 de juliol.

## Referències

* ↑ «Sol fictici». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Escales de temps en astronomia Arxivat 2013-07-15 a Wayback Machine. per Rubén Quejigo Gutiérrez
# Casa Oliva (Capellades)

La Casa Oliva és una obra de Capellades (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de planta baixa i dos pisos, situada al carrer Major, eix principal del nucli urbà. Es cobreix amb coberta de teula àrab a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. La vessant és acabada amb imbricació de maó, canal i baixant fins a mitja planta baixa. La façana és composta simètricament segons dos eixos, amb obertures de proporció vertical, tancades amb persianes de corda. Els balcons estan protegits amb baranes de ferro forjat de brèndoles verticals. El portal d'entrada és amb carreus de pedra i arc rebaixat, i en la clau hi ha gravada la data "1801". Està tancat amb porta de fusta de dues fulles batents, amb picaporta i revestida de xapa metàl·lica. El parament de façana és arrebossat i pintat de color ocre, i es troba en un estat de conservació regular.

## Referències

* ↑ «Casa Oliva». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2018].
# Acrotoràcics

Els acrotoràcics (Acrothoracica) són un superordre o una infraclasse de crustacis cirrípedes.

## Característiques

Són cirrípedes perforadors. Fan forats en el material calcari, com conquilles de mol·luscs, corall, crinoïdeus o roca. Els icnofòssils d'aquests forats es coneixen amb el nom de Rogerella.
Les espècies d'acrotoràcics són molt menudes, amb una llargària total d'uns pocs mil·límetres. No tenen closca sòlida; no els cal perquè estan protegits pel medi que perforen. Així llur cos és una mena de sac tou amb un disc quitinós a la zona frontal. Tenen entre dos i dotze apèndixs plomosos o cirrus que projecten fora del forat amb l'objectiu d'atrapar detritus com a part de llur nutrició.

## Taxonomia

Els acrotoràcics es subdivideixen en dos ordres:

### Ordre Cryptophialida Kolbasov, Newman & Hoeg, 2009

* Família Cryptophialidae Gerstaecker, 1866

### Ordre Lithoglyptida Kolbasov, Newman & Hoeg, 2009

* Família Lithoglyptidae Aurivillius, 1892
* Família Trypetesidae Stebbing, 1910

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Cirripedia» (en anglès). [Consulta: 24 agost 2021].
* ↑ Barnes, Robert D.. Invertebrate Zoology. Philadephia, PA: Holt-Saunders International, 1982, p. 699. ISBN 0-03-056747-5.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Acrothoracica» (en anglès). [Consulta: 24 agost 2021].
# Hellas (albedo)

Hellas és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -39.67 ° latitud N i 70 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència a Ellade, antic nom de Grècia.

## Referències

* ↑ "Hellas (albedo)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Policia de Fronteres d'Israel

La Policia de Fronteres d'Israel (en hebreu: משמר הגבול) (transliteració: Mishmar HaGvul) és la branca de la Policia d'Israel encarregada de la vigilància fronterera. És coneguda també pel seu acrònim en hebreu: (Magav, מג"ב), que significa guàrdia de frontera. Va ser instaurada l'any 1949, com a unitat de control de fronteres de la Policia d'Israel, amb la missió de vigilar les zones rurals i les fronteres. La Policia de Fronteres es va ocupar des del principi de la seguretat dels nous Assentaments israelians i d'evitar la infiltració de terroristes, especialment a través de la frontera amb Egipte i Jordània. En els darrers anys, també ha participat en operacions antiterroristes i en sufocar revoltes com la Segona intifada.
L'àrea on es destina un major nombre d'efectius és la ciutat de Jerusalem, considerat el punt de major risc per a la seguretat, on pràcticament la totalitat d'agents uniformats que patrullen els carrers són guàrdies de frontera. A més de Jerusalem, s'ocupen de la seguretat en ciutats cisjordanes com Jenin, Tulkarem, Qalqilya, Nablus, Jericó, Ramal·lah i Hebron.
El cos, que s'estima en uns 6.000 efectius, compta entre les seves files amb membres no jueus (cristians, drusos, beduïns i àrabs). Està format per professionals a sou, encara que és reforçat per reclutes destinats des de les Forces Armades. També compta entre els seus membres amb un important nombre de voluntaris, que s'integren en unitats especials, molts d'ells procedents de la immigració jueva. Tots ells reben entrenament de combat i contra-terrorista, a més del treball específicament policial i d'anti-avalots. L'any 2005, la Policia de Fronteres va participar de forma destacada en el Pla de retirada unilateral israeliana de la Franja de Gaza.

## Galeria d'imatges

* Dos policies de fronteres israelians.
* Policies de Jerusalem i una dona gran.
* Policies de fronteres del Magav, al costat d'un vehicle tot terreny.
* Soldats israelians patrullant els carrers de Jerusalem.