OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pas cobert del carrer Forn

Pas cobert del carrer Forn és una obra de Montoliu de Segarra (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pas cobert situat al carrer del Forn i que dona accés al carrer del Call, nucli antic del poble. L'estructura se'ns presenta delimitada a partir de dos portals. El primer, d'entrada des de l'exterior, presenta una estructura d'arc rebaixat adovellat. Clou el pas cobert un segon portal d'arc apuntat adovellat. L'interior del pas cobert és d'estructura allindada, mitjançant un entramat de fusta i
El podem dividir en dos trams a partir d'una estructura d'arc apuntat, visible tan sols si s'accedeix a partir del portal interior, i disposat a la meitat del pas cobert. L'obra presenta un parament obrat amb carreus de pedra del país.

## Història

Es tracta d'una estructura defensiva que aprofita els baixos dels habitatges i és l'únic pas d'accés al nucli urbà antic, conegut fins al moment. La seva estructura evidencia doncs moments constructius. Un primer moment, el pas cobert queda delimitat per dos portals apuntats d'estil gòtic. Posteriorment es modifica la seva estructura, ampliant el seu recorregut i adossant un segon tram delimitat per dos portals arcs rebaixats. Això queda reflectit a l'interior del pas cobert on trobem adossats, per un cantó, una estructura d'arc apuntat i per un altre, una estructura d'arc rebaixat.

## Referències

* 1 2 3 «Pas cobert del carrer Forn». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# John Marrack

John Richardson Marrack, DSO, MC (26 de novembre de 1886 – 1976) va ser professor de Química i Patologia de la Universitat de Londres, professor visitant de la Universitat de Texas i conegut pel seu llibre Antigens and Antibodies (Antigens i anticossos) (1934). Marrack nasqué a Clevedon a Somerset i es va formar a Blundell's School a Tiverton, Devon, St John's College a Cambridge i a London Hospital Medical College. Marrack serví en la RAMC de 1914 a 1919 i va ser nomenat Medical Officer on Poison Gas a l'exèrcit britànic. Va ser conseller del Ministeri britànic d'agricultura, pesca i alimentació durant la Segona Guerra Mundial i va desenvolupar la política d'alimentació de la Gran Bretanya.

## Publicacions

* Antigens and Antibodies (1934)
* Clinical Pathology (1945, amb P. W. Panton)
* Food and Planning (1942)
* Editor del British Journal of Experimental Pathology

## Referències

* ↑ Humphrey, John Herbert «Obituary: John Richardson Marrack». Nature, 07-10-1976, pàg. 535.
* ↑ «Obituary: John Richardson Marrack». The Lancet, 14-08-1976, pàg. 378.
* ↑ «Obituary. Professor J. R. Marrack». The Times, 27-07-1976, pàg. 14.
# CEM Parc de la Ciutadella

El Centre Esportiu Municipal Parc de la Ciutadella és una instal·lació esportiva de propietat municipal de l'Ajuntament de Barcelona d'uns 4.000 metres quadrats. Té una pista de bàsquet, gimnàs, una piscina descoberta, una piscina coberta, un hidromassatge, saunes i sales d'activitats dirigides. A l'exterior de la instal·lació hi ha una pista de futbol i una pista de Skate que són d'ús gratuït.
Ocupa un lloc dintre del recinte del Parc de la Ciutadella, justament en una de les entrades principals del parc, entre l'entrada principal del zoològic i al costat de l'estació de França.
És un edifici dissenyat per l'estudi d'arquitectes Batlle i Roig. La constructora Copisa va finalitzar l'obra a finals de 2009 i l'empresa UTE Club Natació va començar a explotar en març de 2010 l'edifici.
Es el camp on entrena actualment el Club de Basquet Ciutat Vella i on el club de karate Ciutat Vella té la seva seu.
# Capella de Sant Joan (Olius)

La Capella de Sant Joan és un edifici religiós adossat a la casa Sant Joan del municipi d'Olius (Solsonès). Està protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La capella adossada a la casa Sant Joan és d'estil rural, amb tendència renaixentista. És d'una sola nau, amb l'interior arrebossat. La construcció és de parament de pedres irregulars en filades. La porta a la façana principal (del davant), és rectangular i resseguida per grossos carreus de pedra. Per entrar en la capella, hi ha quatre esgraons de pedra. No hi ha finestres. Té un petit campanar d'espadanya en forma d'arc de mig punt, per a una sola campana.

## Història

Aquesta capella fou construïda a final del segle xvii i principi del segle xviii, època de gran tradició religiosa, degut al gran corrent postconciliar (després del concili de Trent), que imperava.

## Referències

* «Capella de Sant Joan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 abril 2012].

## Enllaços externs

* Capella de Sant Joan, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Inexorable

Inexorable és una pel·lícula de thriller belgofrancesa del 2021 escrita per Joséphine Darcy Hopkins i Fabrice du Welz, que també n'és el director. La pel·lícula és protagonitzada per Benoît Poelvoorde, Alba Gaïa Bellugi, Mélanie Doutey, Jackie Berroyer i Anaël Snoek. La pel·lícula es va estrenar al 47è Festival de Cinema Americà de Deauville el setembre de 2021. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment

* Benoît Poelvoorde
* Alba Gaïa Bellugi
* Mélanie Doutey
* Jackie Berroyer
* Anaël Snoek as Paola

## Rebuda

El lloc web de l'agregador de ressenyes Rotten Tomatoes va informar que el 69% de les 13 ressenyes de la pel·lícula van ser positives.

## Referències

* 1 2 Inexorable a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Inexorable de Fabrice du Welz (2021) - UniFrance». UniFrance. [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ Engelen, Aurore. «Wallimage soutient Mia Hansen-Løve et Fabrice du Welz». Cineuropa, 23-10-2020. [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ Bradfer, Fabienne. «Deauville: «Inexorable», avec Benoît Poelvoorde comme on ne l’a jamais vu» (en francès). Le Soir, 10-09-2021. [Consulta: 25 febrer 2022].
* ↑ «Matt William Knowles, Barry Alexander Brown - Premiere of the film Inexorable during the 47th edition of the Deauville American Film Festival on September 7, 2». Arxivat de l'original el 26 de febrer 2022. [Consulta: 25 febrer 2022].
* ↑ «Inexorable». Goita què fan ara. [Consulta: 28 juliol 2022].
* ↑ «Inexorable (2021)». Rotten Tomatoes. Arxivat de l'original el 20 febrer 2022. [Consulta: 20 febrer 2022].
# Serrat Gros (Llavorsí)

El Serrat Gros és una serra situada entre els municipis de Llavorsí i de Soriguera a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.275 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Halterofília als Jocs Olímpics d'estiu de 1980

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 celebrats a la ciutat de Moscou (Unió Soviètica) es disputaren deu proves d'halterofília, totes elles en categoria masculina, i una més que en l'edició anterior. Les proves es realitzaren el dia 20 de juliol de 1980 al Palau d'Esports Izmailovo. Participeren un total de 172 halters de 39 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| – 52 kg | Kanybek Osmanoliev | Bong Chol Ho | Gyong Si Han |
| – 56 kg | Daniel Nuñez | Yurik Sarkisian | Tadeusz Dembonczyk |
| – 60 kg | Viktor Mazin | Stefan Dimitrov | Marek Seweryn |
| – 67.5 kg | Yanko Rusev | Joachim Kunz | Mincho Pachov |
| – 75 kg | Asen Zlatev | Oleksander Pervy | Nedeltcho Kolev |
| – 82.5 kg | Yurik Vardanian | Blagoi Blagoev | Dusan Poliacik |
| – 90 kg | Peter Baczako | Rumen Alexandrov | Frank Mantek |
| – 100 kg | Ota Zaremba | Igor Nikitin | Alberto Blanco |
| – 110 kg | Leonid Taranenko | Valentin Hristov | Gyorgy Szalai |
| + 110 kg | Sultan Rakhmanov | Jurgen Heuser | Tadeusz Rutkowski |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 5 | 3 | 0 | 8 |
| 2 | Bulgària | 2 | 4 | 2 | 8 |
| 3 | Cuba | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Txecoslovàquia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Hongria | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 6 | RDA | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 7 | Corea del Nord | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8 | Polònia | 0 | 0 | 3 | 3 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Weightlifting at the 1980 Summer Olympics». [Consulta: 29 desembre 2024].
# Voleibol als Jocs Olímpics d'estiu de 1976

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 celebrats a la ciutat de Mont-real (Canadà) es disputaren dues proves de voleibol, una en categoria masculina i una altra en categoria femenina. La competició tingué lloc a l'Aréna Paul-Sauvé i el Forum de Montréal entre els dies 18 i 30 de juliol de 1976.
Hi participaren un total de 216 jugadors, entre ells 120 homes i 96 dones, de 13 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Categoria masculina Detalls | PolòniaWłodzimierz Stefański Bronislaw Bebel Lech Łasko Edward Skorek Tomasz Wójtowicz Wiesław Gawłowski Mirosław Rybaczewski Zbigniew Lubiejewski Ryszard Bosek Włodzimierz Sadalski Zbigniew Zarzycki Marek Karbarz | Unió SovièticaAleksandr Yermilov Vyacheslav Zaytsev Yury Starunsky Vladimir Ulanov Anatoly Polishchuk Aleksandr Savin Pavel Selivanov Vladimir Kondra Oleg Moliboga Vladimir Chernyshov Yefim Chulak Vladimir Dorokhov | CubaAlfredo Figueredo Víctor García Diego Lapera Leonel Marshall Ernesto Martínez Lorenzo Martínez Jorge Pérez Antonio Rodríguez Carlos Salas Victoriano Sarmientos Jesús Savigne Raúl Virches |
| Categoria femenina Detalls | JapóYuko Arakida Takako Iida Katsuko Kanesaka Kiyomi Kato Echiko Maeda Noriko Matsuda Mariko Okamoto Takako Shirai Shoko Takayanagi Hiromi Yano Juri Yokoyama Mariko Yoshida | Unió SovièticaZoya Yusova Inna Ryskal Lyudmila Shchetinina Nina Smoleyeva Liliya Osadchaya Anna Rostova Lyubov Rudovskaya Olga Kozakova Natalya Kushnir Nina Muradyan Larisa Bergen Lyudmila Chernyshova | Corea del SudBaik Myung-Sun Byon Kyung-Ja Chang Hee-Sook Jo Hea-Jung Lee Soo-Nok Lee Soon-Bok Ma Kum-Ja Park Mi-Kum Yu Jung-Hye Yu Kyung-Hwa Yung Soo-Nok Yun Young-Nae |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Japó | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1 | Polònia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Unió Soviètica | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 4 | Corea del Sud | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4 | Cuba | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Volleyball at the 1976 Summer Olympics». [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Volleyball, Men». [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Volleyball, Women». [Consulta: 29 desembre 2024].
# Tatiana Toro

Tatiana Toro (Colòmbia, 1954) és una matemàtica colombiana-americana de la Universitat de Washington. La seva recerca està "a la interfície de la teoria de la mesura geomètrica, l'anàlisi harmònica i les equacions en derivades parcials".
Toro va ser nomenat director de l'Institut de Ciències Matemàtiques Simons Laufer per al període 2022-2027 i vicepresident de la Unió Matemàtica Internacional.

## Referències

* ↑ «Curriculum vitae: Tatiana Toro». [Consulta: 6 octubre 2015].
* ↑ «Tatiana Toro» (en anglès americà). [Consulta: 18 octubre 2022].
# Kristel Werckx

Kristel Werckx (Heusden-Zolder, Limburg, 16 de desembre de 1969) va ser una ciclista belga que va combinar la pista amb la carretera. Es va proclamar dos cops campiona nacional en ruta. Va participar en dos Jocs Olímpics d'Estiu.
Està casada amb el també ciclista Cédric Mathy.

## Palmarès en ruta

* 1988
** 1a a la París-Bourges i vencedora de 3 etapes
* 1990
** Vencedora d'una etapa a la París-Bourges
** Vencedora d'una etapa al Tour de la CEE
* 1991
** Campiona de Bèlgica en ruta
** 1a a la Hel van het Mergelland
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Aude
* 1992
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Bèlgica
* 1993
** Campiona de Bèlgica en ruta

## Palmarès en pista

* 1987
** Campiona de Bèlgica en velocitat
* 1988
** Campiona de Bèlgica en velocitat
** Campiona de Bèlgica en persecució
** Campiona de Bèlgica en òmnium
* 1989
** Campiona de Bèlgica en òmnium
* 1990
** Campiona de Bèlgica en velocitat
** Campiona de Bèlgica en persecució
* 1991
** Campiona de Bèlgica en velocitat
** Campiona de Bèlgica en persecució
** Campiona de Bèlgica en òmnium
* 1992
** Campiona de Bèlgica en persecució
** Campiona de Bèlgica en òmnium
* 1993
** Campiona de Bèlgica en velocitat
** Campiona de Bèlgica en punts
* 1994
** Campiona de Bèlgica en punts
** Campiona de Bèlgica en persecució
** Campiona de Bèlgica en òmnium

## Referències

* ↑ «Kristel Werckx» (en anglès). Museo del ciclismo. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Kristel Werckx» (en anglès). olympedia. [Consulta: 29 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo
* Fitxa a cyclebase.nl
# Cédric Mathy

Cédric Mathy, (Ixelles, 2 de febrer de 1970) va ser un ciclista belga, especialista en la pista. Del seu palmarès destaca una medalla de bronze als Jocs Olímpics de Barcelona.
Està casat amb la també ciclista Kristel Werckx.

## Palmarès en pista

* 1992
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics del 1992 en Puntuació

## Referències

* ↑ «Cédric Mathy» (en anglès). Museo del ciclismo. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Cédric Mathy» (en anglès). olympedia. [Consulta: 29 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Rita Razmaitė

Rita Razmaitė (Kretinga, 20 de juny de 1967) va ser una ciclista lituana, que va competir amb la Unió Soviètica fins al 1990.
Del seu palmarès destaca sobretot la medalla de bronze al Campionat del món de velocitat. Va participar en dos edicions dels Jocs Olímpics.

## Referències

* ↑ «Rita Razmaitė» (en anglès). Museo del ciclismo. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «Rita Razmaitė» (en anglès). olympedia. [Consulta: 29 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Aqueni

Un aqueni és un fruit sec indehiscent amb una sola llavor que no està soldada dins del pericarpi. Generalment reben aquest nom tots els fruits que, reunint les condicions indicades, procedeixen d'un ovari ínfer, com és el cas de la família de les asteràcies o compostes. Un exemple d'aqueni és la pipa de gira-sol, per tant la pipa no és botànicament la llavor sinó el fruit (en aqueni).

## Variants
### Poliaqueni

Quan dos o més aquenis apareixen units formen un poliaqueni. Poliaqueni és un fruit múltiple o col·lectiu compost per petits aquenis. Es tracta d'un fruit pluricarpel·lar, és a dir que cada carpel es converteix en un fruit en forma d'aqueni de tal manera que s'origina un conjunt de fruits monosperms i secs reunits en un receptacle pla, còncau o convex agrupats de manera compacta. És un tipus de fruit típic del gènere Ranunculus de la família de les ranunculàcies.

### Utricle

Un utricle és un aqueni amb ovari pluricarpel·lar i és comú en moltes plantes de la família de les amarantàcies.

## Història

Aquest mot va ser creat pel botànic Noël Martin Joseph de Necker (1730 - 1793) i el va utilitzar per primer cop a la seva obra Elementa botanica de l'any 1790. La seva definició es troba al Corollarium, achena: ab alphabetica littera prima quae vocabulo cheno additur, χαινω, hisco, dehisco, originem trahit.

## Referències

* ↑ «aqueni ». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «poliaqueni». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r novembre 2022].
* ↑ «akène» (en francès). Trésor de la langue française al lloc web del CNRTL. [Consulta: 1r novembre 2022].
* ↑ Necker, Noël Martin Joseph. Elementa botanica (en llatí), 1790, p. Corollarium, 30.
# Carl Björnstjerna

Carl Björnstjerna (Estocolm, 7 d'abril de 1886 - Estocolm, 20 de febrer de 1982) va ser un genet i militar suec que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va disputar dues proves del programa d'hípica. Guanyà la medalla de bronze en la prova del concurs de salts d'obstacles per equips, mentre en el concurs de salts individual fou novè. En ambdues proves muntà el cavall Kornett .

## Referències

* ↑ «Carl Björnstjerna Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 20 juliol 2018].
* ↑ Carl Björnstjerna. Comitè Olímpic Suec
# Imam xiïta

Un imam xiïta (en àrab إمام, imām, "guia", "aquell que està davant") és el guia espiritual i temporal de la comunitat islàmica xiïta, on gaudeix d'una importància jeràrquica que no té l'imam en l'islam sunnita, on només representa la persona que dirigeix la pregària comunitària.
Segons el xiisme la humanitat necessita un guia espiritual per a transmetre l'exegesi de l'Alcorà i actualitzar el missatge profètic segons les condicions de l'època. Es considera que l'imam té el coneixement (ilm) directament per il·luminació divina, té el saber esotèric (batin), deté la veritat absoluta i és infal·lible.
En el xiïsme imamita els imams porten sovint el títol de mul·là o d'aiatol·là.

## Imamat xiïta

El fonament del xiisme reposa en la creença que Alí ibn Abi-Tàlib, gendre i cosí de Muhàmmad, havia estat escollit pel Profeta per tal de succeir-lo.

### Llista dels imams xiïtes imamites

La llista abasta des de la mort del profeta Muhàmmad (632) fins a l'ocultació del darrer i dotzè imam (940).
* Alí ibn Abi-Tàlib (632-661)
* Al-Hàssan ibn Alí (661-669)
* Al-Hussayn ibn Alí (669-680)
* Alí Zayn-al-Abidín (680- 714)
* Muhàmmad al-Bàqir (714-733)
* Jàfar as-Sàdiq (733-765)
* Mussa al-Kàdhim (765-799)
* Alí ar-Ridà (799-818)
* Muhàmmad Jawad at-Taqí (818-835)
* Alí an-Naqí (835-868)
* Al-Hàssan al-Askarí (868-874)
* Muhàmmad al-Mahdí (874-940).

### Llista dels imams xiïtes ismaïlites

* Alí ibn Abi-Tàlib (632-661)
* Al-Hàssan ibn Alí (661-669)
* Al-Hussayn ibn Alí (669-680)
* Alí Zayn-al-Abidín (680- 714)
* Muhàmmad al-Bàqir (714-733)
* Jàfar as-Sàdiq (733-765)
* Ismaïl ibn Jàfar (765-775)

### Successió dels imams xiïtes

* Els nombres són els de l'ordre de successió, en xifres romanes pels xiïtes imamites i en xifres àrabs pels xiïtes ismaïlites mustalites.
* Les dates són les del del regnat
# OpenBIOS

OpenBIOS és un projecte que té com a objectiu proporcionar implementacions gratuïtes i de codi obert d'Open Firmware. També és el nom d'aquesta implementació. La majoria de les implementacions proporcionades per OpenBIOS es basen en un microprogramari addicional de nivell inferior per a la inicialització del maquinari, com ara coreboot o Das U-Boot.

## Implementacions proporcionades
### Obre el firmware

Open Firmware implementa l'estàndard IEEE 1275-1994. Open Firmware va ser llançat per l'empresa Firmworks. L'arquitecte principal d'Open Firmware, Mitch Bradley, és president de l'Open Firmware Working Group i president i fundador de Firmworks. El portàtil OLPC XO-1 utilitza la implementació Open Firmware. Admet les arquitectures x86, PowerPC i ARM, i es publica sota els termes d'una llicència d'estil BSD.
SmartFirmware
SmartFirmware inclou un compilador de C a FCode. Està fet per CodeGen, Inc. Està escrit en ANSI C i admet les arquitectures x86, PowerPC, SPARC, ARM, MIPS.

### OpenBIOS

L'OpenBIOS és portàtil i té una llicència GPL. Està produït pel projecte OpenBIOS.

### SLOF

Slimline Open Firmware és produït per IBM i es publica sota una llicència d'estil BSD. Admet l'arquitectura PowerPC.

## Referències

* ↑ «openbios/openbios» (en anglès). https://github.com,+27-08-2023.+[Consulta: 2 setembre 2023].
* 1 2 «What is FirmWorks?» (en anglès). FirmWorks, 09-02-2001.
* 1 2 3 4 «Open Firmware» (en anglès). OpenBIOS, 18-03-2011.
* ↑ «Open Firmware Working Group» (en anglès). IEEE 1275 Open Firmware Home Page, 10-05-2005. Arxivat de l'original el 10 juny 2011.
# Morteruelo

El morteruelo és un plat típic de l'interior valencià (Vall de Cofrents, la Plana d'Utiel) i de zones de La Manxa castellana (Conca, Albacete). És una espècie de pasta confeccionada amb fetge de porc (en ocasions s'afegeixen altres carns de caça menor, llom de porc, pollastre, conill, etc.), espècies i pa ratllat. Rep el nom del morter, estri de cuina en el que es piconen els ingredients. S'ha comparat al paté.
Hi existeixen referències documentals d'aquest plat, amb altra denominació, en el Fur de Molina, al segle xi. Rupert de Nola l'anomena al Llibre del Coch dins del capítol dels potatges, i aconsella fregir pa dur, formatge d'Aragó i un cuixa de moltó cuita, piconat tot junt en el morter i diluït amb llet de cabra i ametlles. Es deixa coure i es decora amb cilantre. En català s'anomena morterol, com apareix a la Carta Cibariorum o Libre de les viandes de la Canònica de Tortosa (1350) i es feia amb pa torrat, formatge, canyella i mel.[3]

## Elaboració

El morteruelo alterna fetge de porc i carn de caça. S'ofega el fetge amb oli i all; després es posa a bullir a l'aigua amb les espècies, el pa ratllar i altres carns, si escauen. La cocció ha de ser intensa per a que es desfaça la mescla. Posteriorment, es trauen de la cassola i es piconen al morter. Es fregeix all i s'afegeix tot el producte cuit al mateix oli. S'afegeix pimentó i altres espècies, i es remou amb el brou de la cocció, a baixa velocitat, fins a aconseguir una pasta. Es pot passar per la batedora. I finalment, es decora amb daus de pa fregit.

## Referències

* 1 2 3 Luján, Néstor. Tusquets. El libro de la cocina española. Joan Perucho. segona edició. Los 5 sentidos, 2005, p. 409-410. ISBN 84-8310-877-1.
* ↑ Díaz Sánchez. Alianza Editorial. La cocina del Quijote, 2005, p. 83. ISBN 84-206-2042-4.
3. Josep Alanyà i Roig, La Carta Cibariorum o Libre de les viandes de la Canònica de Tortosa (1350), Acta historica et archaeologica mediaevalia. 2005 núm 26, p. 429-484: 451.
# Llac Costalovara

El llac Costalovara (Wolfsgrubensee o Wolfsgrub(e)ner en alemany) és un petit llac alpí situat a l'altiplà del Renon a 1.176 msnm al municipi italià de Renon (BZ), a uns 12 km de Bolzano.

## Descripció

Creat de manera natural, el llac va ser augmentat artificialment al segle xviii mitjançant una presa de terra al seu extrem nord-est. L'objectiu d'aquesta obra era augmentar la conca per tal de poder explotar majors reserves d'aigua per fer funcionar molins i serradores, substituït posteriorment per l'explotació de l'aigua per al reg. A causa de l'absència d'afluents naturals, el llac Costalovara va patir una greu escassetat d'aigua estacional. Per superar-ho, es va construir una canonada de 5 km de llarg que porta aigua del riu Emmer (afluent del Talvera) i alimenta el llac.
El llac està habitat per lluç, carpa, tenca, perca, gardí, cosa inusual a aquesta altitud. A l'hivern és possible patinar sobre la seva superfície gelada.
Al sud, a un quart d'hora caminant, hi ha una altra petita massa d'aigua al bosc, el llac Mezzo (en alemany Mitterstieler).

## Orígens del nom

El nom del llac s'acredita el 1406 com a ze Weyer, el 1768 com a Weyer zu Wolfsgrueben i el 1845 com a Wolfsgruben-See i literalment significa "fosa del llop", un significat similar al topònim italià creat al segle xx.

## Referències

* ↑ «Fonti librarie - Wikipedia» (en italià), vol. 2, Bolzano, Athesia, 1995, p. 375s. [Consulta: 9 abril 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Pacte civil de solidarité

El Pacte civil de solidarité (en català Pacte civil de solidaritat, abreujat com Pacs o PACS) és, juntament amb el matrimoni civil, una de les dues formes d'unió civil admeses en el dret francès. Establert des del 15 novembre 1999, el Pacs és un contracte establert "entre dues persones majors d'edat, de sexe diferent o de l'mateix sexe, per organitzar la seva vida en comú. Crea drets i obligacions per als contraents, en particular «ajuda mútua i material» ".
Per poder signar un Pacs, les parts han de ser majors d'edat, no tenir un altre Pacs vigent ni estar casats, i no tenir parentiu amb l'altre signant.

## Vegeu també

* Matrimoni entre persones del mateix sexe

## Referències

* ↑ «¿Cómo establecer un Pacto de Solidaridad Civil (PACS)?» (en castellà). Ministerio de Asuntos Exteriores y Desarrollo Internacional, 2015. Arxivat de l'original el 2017-10-14. [Consulta: 4 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Assemblée nationale, «De la proposition de loi sur le pacs el 1998 au rapport d'information sur son application el 2001», Lien sur les Différentes étapes de la procedure, http://www.assemblee-nationale.fr/dossiers/pacs.asp
* Légifrance, «Descripteur : PACTE CIVIL DE Solidarité (PACS)», http://www.legifrance.gouv.fr/affichSarde.do?idSarde=SARDOBJT000007116665
* Circulaire du 5 février 2007 sur la Réforme du pacs,