OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santa Madrona de Sant Ramon

Santa Madrona de Sant Ramon és una capella de Sant Ramon (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Capella dedicada a Santa Madrona, d'una sola nau, realitzada amb paredat a la façana principal i amb paredat arrebossat als murs laterals i posterior, amb coberta a dues aigües i absis recte, construïda a finals del segle XX al mateix lloc d'una anterior capella destruïda.
A la façana principal trobem la porta d'accés amb llinda superior d'una sola peça on hi trobem la següent inscripció: "NOVA CAPELLA DE STA. MADRONA 1988". A la part superior de la façana principal hi ha un campanar d'espadanya d'un sol ull, realitzat amb carreus de pedra de grans dimensions i amb una petita campana on hi ha una segona inscripció que ens indica l'autoria i la data: "ANNA 1-7-1990".

## Referències

* 1 2 «Santa Madrona de Sant Ramon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 març 2019].
# Font dels Horts

La Font dels Horts és una font barroca de Tarroja de Segarra (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Accedim a aquesta font a través d'unes escales que trobem en el camí dels Horts, ja que es troba en un nivell molt inferior al del camí. La font està formada per un gran cos ondulat, amb forma de frontó, format per filades de carreus de pedra ben escairats de diferents dimensions, rematats per una cornisa llisa de pedra. En el punt superior d'aquest cos i en cadascun dels seus extrems hi ha un petit pinacle piramidal. El brollador es troba dins una petita fornícula semicircular en el bell mig de la font i està format per un tub de bronze molt rudimentari.
Just al darrere d'aquesta font podem presenciar un dipòsit de pedra arrebossada que l'abasteix d'aigua.
L'espai que volta la font està pensat com a espai de lleure, ja que presenta un banquet i un espai ajardinat molt petit urbanitzat recentment.

## Referències

* 1 2 3 «Font dels Horts». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 març 2019].
# Arcs de pedra de Can Jaumet

Els Arcs de pedra de Can Jaumet és una obra gòtica de Renau (Tarragonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Hi ha dos arcs apuntats, amb carreus de pedra, a l'entrada de can Jaumet. Es corresponen a una estructura pròpia dels segles xiii i XVI de la zona.

## Història

Es considera que aquests arcs devien formar part de l'estructura d'alguna dependència del castell, desaparegut, que situem a l'indret de l'actual plaça de l'església.
El 1876 s'enderrocaren les restes del castell i s'organitza la plaça de l'església

## Referències

* 1 2 3 «Arcs de pedra de Can Jaumet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 març 2019].

## Enllaços externs

* «Arcs de pedra de Can Jaumet». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Torre de ca la Tuies del Cafè

La Torre de ca la Tuies del Cafè és una obra de Vila-seca (Tarragonès) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Torre de planta quadrangular amb matacà i merlets, feta de pedra irregular i carreus als angles. Formava part del segon recinte defensiu.

## Història

La població de Vila-seca es defensava mitjançant un seguit de torres -dotze concretament, algunes de les quals s'han conservat fins als nostres dies- que formaven un doble clos emmurallat. Aquestes torres tenen en comú la planta quadrangular, la distribució interior dels pisos, el tipus de material constructiu emprat i la forma de construcció. En origen podrien haver tingut merlets, però no s'observa cap senyal de l'existència de matacans. El gruix dels murs està al voltant dels 75 cm.

## Referències

* 1 2 «Torre de ca la Tuies del Cafè». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 març 2019].

## Enllaços externs

* «Torre de ca la Tuies del Cafè». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* «Torre de ca la Tuies del Cafè». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Rellotge d'empeus

Rellotge d'empeus és un tipus de rellotge solar elemental. Des dels temps de la República Romana fins ben entrada l'edat mitjana es troba a la literatura antiga diversos testimonis d'un singular sistema per calcular l'hora, que es val de la longitud que projecta l'ombra del cos humà il·luminat pel Sol.

## Mètode

Aquest mètode empra la relació constant de 1/7 entre l'altura d'un home i la longitud del seu propi peu. Un exemple d'aquesta proporció es pot trobar al Home de Vitruvi, és a dir, un home o una dona qualssevol sempre obeeixen (aproximadament) a la proporció següent: la longitud del peu aplicada a 7 vegades verticalment proporciona l'altura de l'individu. D'aquesta manera es tabulaven longituds d'ombra d'empeus per a cada hora i per a cada mes i resultava el rellotge d'empeus.

## Exemples de rellotges

Taules d'aquest estil es troben en les taules a Re Agricultura de Paladius. A Espanya es pot veure un rellotge d'empeus dins de l'església visigòtica de San Pedro de la Nave situada a Zamora, inscrita en la pedra dels carreus esquerres immediats al arc toral.
Avui en dia, i ja des de molt antic, es feia servir a València per mesurar els intervals de servei de l'aigua que correspon als diferents regants de la séquia del Port d'Atzeneta. És possible que aquest antic costum de mesurar el temps aquest heretada dels antics pobladors musulmans d'aquesta zona encara que la forma en què va arribar està per determinar. Segons l'estudiós Joan Olivares es va mantenir aquesta antiga forma de mesurar el temps a causa que la séquia que regava era compartida per dues comunitats de regants que van mantenir aquest atavisme per mesurar el temps pel fet que qualsevol canvi usant instruments més moderns hagués generat desavinences. En l'actualitat no s'usa ja per regar per haver quedat en desús però encara queden regants grans que el van conèixer i ho saben utilitzar.
En l'actualitat alguns nòmades del desert empren la longitud de la seva ombra per determinar l'hora en què s'han de resar les primeres oracions indicades per l'islam i que corresponen a les oracions vespertines i que es denominen: el ashr, que segueixen a l'oració de Migdia el zhur

## Vegeu també

* Història de la gnomònica
* Gnòmon

## Enllaços externs

* https://metode.es/revistas-metode/article-revistes/relojes-de-sol-sombras-del-pasado.html
* https://www.sciencefriday.com/educational-resources/a-human-sundial/
* https://books.google.cat/books?id=D8j6Jq1SwM8C&pg=PT56&lpg=PT56&dq=shadows+human+body+clock+time&source=bl&ots=Jz9yrxvnaq&sig=ACfU3U2JvhYLh3vZ5aanj2txm_U8bcTyFA&hl=ca&sa=X&ved=2ahUKEwjUkuai4_TnAhWuzoUKHZ6DAy8Q6AEwE3oECAcQAQ#v=onepage&q=shadows%20human%20body%20clock%20time&f=false
* https://www.readersdigest.ca/home-garden/tips/how-to-tell-the-time-without-clock/
* https://books.google.cat/books?id=P0RoAgAAQBAJ&pg=PA207&lpg=PA207&dq=shadows+human+body+clock+time&source=bl&ots=AjSZTj16BN&sig=ACfU3U02oXJAtZyypiYRdF7yChfSqomg6Q&hl=ca&sa=X&ved=2ahUKEwjUkuai4_TnAhWuzoUKHZ6DAy8Q6AEwFXoECAkQAQ#v=onepage&q=shadows%20human%20body%20clock%20time&f=false
# Ca Palau

Ca Palau és una obra modernista de la Masó (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, de planta baixa i dos pisos. A la planta baixa molt modificada, es troba la porta d'accés, d'arc escarser i emmarcada per carreus regulars. Al primer pis hi ha un balcó corregut amb dues obertures i un balcó a cada costat. Al segon pis hi ha cinc obertures rectangulars. L'acabament de l'edifici se soluciona mitjançant una barana de forma sinuosa. Damunt de les obertures dels balcons hi ha una decoració floral de gust modernista. El material utilitzat és la pedra i la façana es troba arrebossada, amb pintura que imita carreus.

## Història

L'edifici ha experimentat modificacions reflectides exteriorment a la planta baixa i al terrat, on s'ha afegit una nova construcció.

## Referències

* 1 2 «Ca Palau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].

## Enllaços externs

* «Ca Palau». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Casa al carrer del Centre, 2 (el Far d'Empordà)

La Casa al carrer del Centre, 2 és una obra del Far d'Empordà (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat situat a l'entrada del poble. És una gran casa de planta rectangular, amb planta baixa i un pis amb coberta a dues vessants. La casa té un paredat de pedres sense escairar a la façana i poques obertures. En una de les façanes trobem l'entrada d'accés de la casa, amb una porta amb carreus de grans dimensions, força ben escairats, i amb una gran llinda amb la data 1520 inscrita. A sobre aquesta porta trobem tres finestres, dues de les quals posteriros a la construcció original i una de l'epoca de la construcció amb carreus, però amb una llinda reaprofitada. Les cantonades de la casa són carreuades i fins i tot, en una de les façanes trobem un contrafort. Aquesta casa ha patit moltes modificacions al llarg del temps i s'hi han obert moltes obertures en èpoques posteriors, fins al punt que s'ha obert una nova porta d'accés en una de les façanes i tres finestres al primer pis, de maó, en una façana a on no hi havia obertures.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer del Centre, 2». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Portal de muralla (Santa Llogaia d'Àlguema)

El Portal de muralla és una obra de Santa Llogaia d'Àlguema (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A pocs metres de l'església i adossat a una casa hi ha les restes d'un dels portals, de l'antic recinte fortificat. Les restes que es conserven són les de dos arcs i els seus brancals, entre els quals s'aprecia l'espai per on passava el rastell. S'uneixen a un petit fragment de llenç que podria pertànyer a la part baixa d'una torre. En un dels carreus dels muntants, hi ha dues petites creus incises; una creu idèntica, és incisa en un altre carreu.

## Història

Les restes de l'antic portal són l'únic vestigi de les muralles de Santa Llogaia d'Àlguema. El traçat concèntric dels carrers recorda el caràcter original del nucli, emmurallat.
Les fortificacions de Santa Llogaia probablement desaparegueren durant l'aiguat del 1421.

## Referències

* 1 2 3 «Portal de muralla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# AG Insurance - Soudal Team

AG Insurance - Soudal Team és un equip femení belga de ciclisme que participa en competicions de nivell d'elit. L'equip va ser creat l'any 2019 a nivell amateur. A partir del 2020 passa a ser UCI Women's Continental Team. L'any 2024 puja a la màxima categoria, l'UCI Women’s WorldTeam.

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
La taula següent mostra el rànquing de l'equip a la UCI World Tour femení, així com la seva millor ciclista en el rànquing individual.

## Composició de l'equip

2025 :
2024 :
2023 :
2022 :
2021 :
2020 :

## Referències

* ↑ «CQ Ranking - Rogelli - Gyproc- APB - 2019».
* ↑ «CQ Ranking - NXTG Racing - 2020».
* ↑ «Allocation of 15 UCI Women's WorldTour licences, and registration of UCI WorldTeams and UCI ProTeams for the 2024 season» (en anglès). UCI, 12-12-2023. [Consulta: 29 desembre 2023].
* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* AG Insurance - Soudal Team - Lloc web oficial
# Font i safareig de Can Nou

La Font i safareig de Can Nou és una obra d'Albanyà (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Font situada a pocs metres de la masia de Can Nou de Bassegoda. Es tracta d'una font feta de pedra, a la que s'hi accedeix a través d'uns esglaons també fets amb pedres irregulars. L'aigua de la mateixa font emplenava el safareig amb dos gots separats per una paret de carreus. La barana del safareig estava feta de carreus molt grans de pissarra. Aquest safareig té forma arrodonida.

## Referències

* ↑ «Font i safareig de Can Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 maig 2020].
# Liv AlUla Jayco

El Liv AlUla Jayco (codi UCI: LAJ) és un equip ciclista femení australià. Creat al 2012, té categoria UCI Women’s WorldTeam. És la secció femenina de l'equip Team Jayco AlUla. El 2024 l'equip es fusiona amb el Liv Racing Teqfind.

## Principals resultats

* A les proves de la Copa del món i de l'UCI Women's WorldTour:
** Tour de Flandes femení: Judith Arndt (2012)
** Trofeu Alfredo Binda-Comune di Cittiglio: Emma Johansson (2014)
** La Course by Le Tour de France: Annemiek van Vleuten (2017)
** Boels Ladies Tour: Annemiek van Vleuten (2017)
* Altres:
** Volta a Turíngia femenina: Judith Arndt (2012), Emma Johansson (2013, 2015)
** Emakumeen Euskal Bira: Judith Arndt (2012), Emma Johansson (2013)

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
Del 2012 al 2015 l'equip va participar en la Copa del món
A partir del 2016, l'UCI Women's WorldTour va substituir la copa del món

## Composició de l'equip

2025 :
2024 :
2023 :
2022 :
2021 :
2020 :
2019 :
2018 :
2017 :
2016 :
2015 :
2014 :
2013 :
2012 :

## Referències

* ↑ «UCI confirms WorldTour and ProTeam licences for 2024 season» (en anglès). globalcyclingnetwork, 12-12-2023. Arxivat de l'original el 22 de desembre 2023. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2017-08-19 a Wayback Machine.
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Casa Manlleu (Tortellà)

La Casa Manlleu és una masia de Tortellà (Garrotxa) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edificació composta per tres cossos, el principal de planta quadrada i els dos annexos de planta rectangular. Un d'ells està unit al cos principal i l'altra està a l'esquerra d'aquest últim. Tots tres cossos estan coberts a dues aigües i el parament de tot l'edifici està cobert amb carreus de pedra. L'edifici consta de diverses obertures rectangulars i algunes amb arc de mig punt.

## Referències

* ↑ «Casa Manlleu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2020].
# La Plana (Olot)

La Plana és una obra d'Olot (Garrotxa) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa aïllada de planta quadrada i teulat a quatre aigües sostingut per bigues de fusta. El seu estat actual és molt deficient. Disposa de baixos pel bestiar i dos pisos superiors més un colomar. Va ser bastit amb pedra volcànica i els murs estan arrebossats, amb els cantoners estucats imitant carreus. Les obertures del primer pis són rectangulars mentre que les del segon són, en gran majoria, de punt rodó. Totes estan emmarcades amb una motllura d'estuc de color groc que contrasta amb el blanc dels murs.
Disposava d'una pallissa situada al costat de l'era, en estat ruïnós. Tot el conjunt està voltat per un mur de pedra volcànica i un portal a la façana est.

## Referències

* 1 2 «Casa del Camí de la Font Moixina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2020].
# L'Almató

L'Almató és una masia de Sant Martí d'Albars (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de considerables dimensions situada al costat d'un camí, adaptant-se al pendent del terreny. Està feta de pedres irregulars sense treballar unides amb morter a excepció de les cantonades, llindes d'obertures i altres llocs destacats que estan fets amb carreus de pedra ben escairats. En una de les obertures, a la llinda, hi figura una inscripció que posa "Josep Almató me fecit". Al pis superior destaquen tres arcs de mig punt, el del mig més ample que els dels costats. Està coberta a dues aigües amb teula àrab i l'embigat és de fusta. Té planta baixa i tres pisos. Les obertures estan disposades de forma poc ordenada i n'hi ha alguna que ha estat tapiada amb maó.

## Història

Al segle xii ens consta l'Almató com a depenent del monestir de Lluçà. El mas tindrà continuïtat fins avui dia. El trobem documentat modernament al nomenclàtor de la província de Barcelona (1860).

## Referències

* 1 2 «L'Almató». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Comerç de vori

El comerç de vori és l'ús comercial, sovint il·legal, dels ullals de vori dels hipopòtams, morses, mamuts, narvals, i de manera més comuna, dels elefants.

## Elefants i comerç de vori

El vori d'elefant ha estat exportat des de l'Àfrica durant centenars d'anys. La cacera d'elefants per a obtenir-ne els ullals va arribar a nivells insostenibles durant els anys 1970. El 1989, Convenció pel Comerç Internacional d'Espècies Amenaçades (CITES) establí unes normes sobre el comerç internacional de vori i de productes de vori, en un intent de reduir la matança d'elefants africans i asiàtics. Aquesta reacció fou, parcialment, una resposta al descens de la població d'elefants a l'Àfrica, on la població va passar d'1,2 milions a menys de 700.000 en només 10 anys.

## Organitzacions internacionals

Les organitzacions relacionades amb el comerç de vori inclouen:
* Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and Flora
* International Fund for Animal Welfare
* World Wide Fund for Nature

## Vegeu també

* Caça furtiva

## Referències

* ↑ «elephant Ivory Trade Ban». .american.edu. Arxivat de l'original el 2015-02-27. [Consulta: 30 juliol 2010].
* ↑ «The Twentieth Anniversary of the Ivory Trade Ban - Advocacy For Animals». Advocacy.britannica.com, 27-10-2009. [Consulta: 30 juliol 2010].
* ↑ «Elephants and the Ivory Trade». Ivorytrade.com. [Consulta: 30 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Informes de TRAFFIC sobre el comerç del vori, incloent els de la ETIS (Elephant Trade Information System), preparats pel CITES.
* Ivory Trade - The Huffington Post (anglès)
* Sobre els diferents tipus d'ivori Arxivat 2010-12-09 a Wayback Machine. (anglès)
# Santa Margarida de l'Esquirol

Santa Margarida de l'Esquirol és una ermita de l'Esquirol (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Ermita de petites dimensions que pertany al mas de Santa Margarida.
L'edificació és de planta rectangular orientada d'est a oest, construïda amb mur de paredat amb carreus regulars als angles. A la façana principal trobem un arc amb dovelles de pedra i un petit òcul. Corona la façana un campanar d'un sol ull. La coberta és de teula àrab.

## Referències

* 1 2 «Santa Margarida de l'Esquirol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 juny 2020].
# Antoni Calderer Morales

Antoni Calderer Morales (Barcelona, 1885 — 1964) va ser una poeta i traductor català, conegut per ser difusor constant de l'obra del dramaturg noruec Henrik Ibsen, el qual elogià en la conferència pronunciada a l'Ateneu Enciclopèdic Popular el 1909 titulada Elements del teatre del futur. També li va traduir Solness, el constructor (1911).
Fou autor dels drames Contra el destí (1911) i El camí de la vida (1913), i com a poeta té l'obra recollida a El poema de la nit (1907) i Dones i roses (1909). Fou creador de la col·lecció “iblioteca Amor i Lletres per publicar obres d'autors joves en format de subscripció.
Va traduir Corpus de Sang el 1930.

## Referències

* ↑ «Antoni Calderer Morales | enciclopèdia.cat». [Consulta: 21 maig 2020].
* ↑ sinnombre. «El romanticisme literari en l'origen del catalanisme (6)» (en espanyol europeu), 21-12-2014. [Consulta: 21 maig 2020].
# Castell de Montpol

El Castell de Montpol és un edifici de Lladurs (Solsonès) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Només unes poques pedres amagades entre la pinassa, dalt de la Roca de Montpolt, assenyalen l'antic emplaçament d'aquest castell. També hi ha les restes de l'església de Sant Miquel de Montpolt, reduïdes a un mur de carreus desbastats i afilerats i la insinuació de l'absis rodó.

## Història

Fortalesa. Documentat el 1076.

## Referències

* 1 2 «Castell de Montpol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].
# Forn de Teules i Eres de Trillar

El Forn de Teules i Eres de Trillar és una obra de Caseres (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A la part més elevada del poble, on bufa més sovint l'aire, hi ha una dotzena d'eres de trillar blat. Construïdes mitjançant bancals de pedra seca tallada irregularment. Sota les eres i encastat a un dels bancals hi ha un forn on encara s'aprecia la volta de carreus i el fumeral de totxo ceràmic.

## Referències

* ↑ «Forn de Teules i Eres de Trillar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].
# Pou de glaç de Sant Oleguer

El Pou de glaç de Sant Oleguer és una obra de Sabadell (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Pou de glaç emplaçat a la confluència del torrent de Sant Oleguer amb el riu Ripoll, a nivell del Pla dels Cartrons. El pou està parcialment soterrat, de manera que el que es pot observar és solament la coberta de la cambra subterrània on s'hi guardava el glaç, que es recollia a l'hivern per a ser consumit a l'estiu.
Es tracta d'una construcció de planta circular, de 8,80 metres de diàmetre interior i una alçada d'11 metres. Té una porta d'accés a nivell de l'actual carretera i una volta de pedra reforçada per dos arcs creuats. El pou està cobert amb una cúpula de base octogonal amb teules vidriades verdes, i els murs són de carreus vistos.

## Història

El pou es troba documentat des dels segles XVII i XVIII, sent construït poc abans de l'any 1678 per Domènec Bruguera, un pagès sabadellenc que aprofità el diferencial tèrmic de la zona enclotada on es troba emplaçat l'edifici. A més, la seva proximitat als centres de consum (Sabadell i Barcelona), l'avantatjava respecte els altres pous de glaç, que es construïen en zones muntanyoses i planes interiors.
Fou restaurat l'any 1995.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pou de glaç de Sant Oleguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 juny 2020].

## Enllaços externs

* Pou de glaç de Sant Oleguer Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Can Volard (Cànoves i Samalús)

Can Volard és una obra de Cànoves i Samalús (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat de planta rectangular. Consta de planta baixa, pis i golfes. Està cobert a dos vessants una mica desiguals. A la banda de l'esquerra i del darrere aprofita el desnivell del terreny per a la construcció de la casa. A la façana principal, orientada a migdia, hi ha un portal adovellat d'arc de mig punt i tres finestres emmarcades per carreus i amb ampit. A la banda del darrere hi ha un corral afegit.

## Història

Masia que es troba dintre de l'antic terme de Cànoves. Es troba esmentada en el fogatge de 1553. Habitava el mas en aquell moment Antoni Mora, alies Volart. Avui dia encara es conserva el cognom Volart.

## Referències

* 1 2 «Can Volard». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juny 2020].