OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tortuga angonoka

La tortuga angonoka (Geochelone yniphora), és una tortuga terrestre de la família dels testudínids endèmica del nord de Madagascar, és una de les més rares del món per la seva forma i està en greu perill d'extinció. És endèmica dels boscos secs de l'àrea de la badia de Balyan, al nord-oest de Madagascar. El seu nom comú es refereix a l'aparició de l'escut singular del plastró, que el projecta cap endavant entre les potes davanteres i el corba cap amunt, cap al coll. La closca és molt bombada i de color marró clar amb anells de creixement destacat en cada escut. Els mascles són més grossos que les femelles i poden arribar fins als 35 cm.
Aquesta espècie, una de les tortugues més rares del món, està classificada com En Perill Crític (CR) per la Llista Vermella i que figura en l'Apèndix I del CITES. Queden menys de 200 exemplars, un centre de cria en captivitat es va establir per a aquesta espècie a Madagascar el 1986 pel New Jersey Wildlife Preservation Trust, en col·laboració amb el Departament de Madagascar d'Aigües i Boscos. El 1996, 76 tortugues, 2 femelles adultes i 74 cries, van ser robades de les instal·lacions, que representen aproximadament la meitat de la descendència produïda fins ara.

## Bibliografia

* a b Juvik, J.O.; Meier, D.E.; McKeown, S. (1991). "Captive Husbandry and Conservation of the Madagascar Ploughshare Tortoise, Geochelone yniphora". Proceedings of the First International Symposium on Turtles & Tortoises: Conservation and Captive Husbandry. (anglès)
* Fritz, U.; Bininda-Emonds, O. R. P. (2007-07-03). "When genes meet nomenclature: Tortoise phylogeny and the shifting generic concepts of Testudo and Geochelone". Zoology (Elsevier) 110 (4): 298–307. doi:10.1016/j.zool.2007.02.003. PMID: 17611092. (anglès)
* Leuteritz, T. & Pedrono, M. 2008. Astrochelys yniphora. In: IUCN 2010. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2010.4. www.iucnredlist.org Downloaded on 05 Feb. 2011. (anglès)
* Nilsson, G. (1983). Endangered Species Handbook. Animal Welfare Institute (anglès)

## Enllaços externs

* "Angonoka Tortoise". Honolulu Zoo. Retrieved 29 December 2010. Arxivat 25 de febrer 2011 a Wayback Machine. (anglès)
* Geochelone yniphora a tortoise.org (anglès)
# Deomys ferrugineus

Deomys ferrugineus és una espècie de rosegadors de la família dels múrids que viu a l'Àfrica Central, des del sud del Camerun, Guinea Equatorial (incloent-hi l'illa de Bioko), el Gabon, la República del Congo, el sud-oest de la República Centreafricana, la República Democràtica del Congo, Uganda i Ruanda. És l'única espècie del gènere Deomys.
D. ferrugineus té les potes llargues, les orelles enormes i el cap estret i puntat. El color del cos és marró fosc en els animals de Bioko i marró-vermell en els de terra ferma. La llargada corporal és de 12-14,5 cm, la llargada de la cua 15-21,5 cm i el pes entre 40 i 70 grams. És actiu durant la nit i el crepuscle i menja animals invertebrats. El seu nom genèric significa ‘ratolí enllaç’ en llatí, mentre que el seu nom específic vol dir ‘rovellat’ (en referència al seu color).

## Referències

* ↑ Entrada «Deomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Chrotomys

Chrotomys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Les espècies d'aquest grup viuen a altituds de fins a 2.600 msnm a Luzon i illes properes (Filipines). S'alimenten de moniatos, herba i cucs de terra. El seu hàbitat natural són les selves tropicals. Tenen una llargada de cap a gropa de 15-20 cm, la cua de 9–12 cm i un pes de 115-190 g.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
# Talapoin del Gabon

El talapoin del Gabon (Miopithecus ogouensis) és una espècie de mico petit de la família dels cercopitècids. Viu en hàbitats riberencs del Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, la República Centreafricana, l'oest de la República del Congo i l'extrem septentrional d'Angola (Cabinda). A diferència del seu parent proper, el talapoin d'Angola, té les orelles i la pell de la cara de color carn (en lloc de negres).

## Referències

* ↑ Maisels, F., Ambahe, R., Ambassa, E. i Fotso, R. «New Northwestern Range Limit of the Northern Talapoin, Mbam et Djerem National Park, Cameroon» (pdf) (en anglès). Primate Conservation, vol. 21, 1, 2006, pàg. 89-91. DOI: 10.1896/0898-6207.21.1.89. Arxivat 2008-05-13 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-05-13. [Consulta: 14 setembre 2011].
* ↑ Kingdon, J.. The Kingdon Guide to African Mammals (en anglès). Londres: Academic Press Limited, 1997, p. 55 i 56. ISBN 0-12-408355-2.
# Gerbillus nigeriae

Gerbillus nigeriae és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Burkina Faso, Mali, Mauritània, el Níger, Nigèria i el Txad. Els seus hàbitats naturals són les zones sorrenques i els camps de conreu. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, nigeriae, significa ‘de Nigèria’ en llatí.

## Referències

* ↑ Granjon, L. Gerbillus nigeriae. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 9 agost 2017.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Meriones meridianus

Meriones meridianus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds de fins a 1.600 msnm a l'Afganistan, l'Iran, el Kazakhstan, el Kirguizstan, Mongòlia, Rússia, el Tadjikistan, el Turkmenistan, l'Uzbekistan i la Xina. El seu hàbitat natural són els deserts. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, meridianus, significa ‘meridià’ en llatí.

## Referències

* ↑ Batsaikhan, N. et al. Meriones meridianus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 18 agost 2017.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Lamottemys okuensis

Lamottemys okuensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic del mont Oku (Camerun), on viu a altituds d'entre 2.100 i 2.900 msnm. El seu hàbitat natural són les selves montanes. Està amenaçat per la destrucció del seu medi a conseqüència de l'expansió dels camps de conreu i la tala d'arbres. El seu nom específic, okuensis, significa ‘de l'Oku’ en llatí.

## Referències

* ↑ Kennerley, R. Lamottemys okuensis. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 30 desembre 2017.
# Hybomys badius

Hybomys badius és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic del Camerun (mont Camerun, mont Oku i mont Lefo). El seu hàbitat natural són els boscos montans tropicals. Està amenaçat per la desforestació provocada per l'expansió dels camps de conreu i la tala d'arbres. El seu nom específic, badius, significa ‘bai’ en llatí.

## Referències

* ↑ Van der Straeten, E.; Amori, G.; Schlitter, D. Hybomys badius. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 1 gener 2018.
* ↑ Entrada «Hybomys» d'Animalia (en anglès).
# Hybomys lunaris

Hybomys lunaris és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 1.500 i 2.700 msnm a l'oest d'Uganda i l'est de la República Democràtica del Congo. Es tracta d'un animal diürn. El seu hàbitat natural són els boscos montans tropicals. En el futur podria estar amenaçat per la desforestació. El seu nom específic, lunaris, significa ‘lunar’ en llatí.

## Referències

* ↑ Kennerley, R.; Kerbis Peterhans, J. Hybomys lunaris. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 1 gener 2018.
* ↑ Entrada «Hybomys» d'Animalia (en anglès).
# Hybomys univittatus

Hybomys univittatus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds de fins a 2.500 msnm o més a Angola, Burundi, el Camerun, el Congo, Guinea Equatorial, el Gabon, Nigèria, la República Centreafricana, Ruanda, Uganda i Zàmbia. Es tracta d'un animal diürn. El seu hàbitat natural són els boscos de diferents tipus. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, univittatus, significa ‘d'una banda’ en llatí.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Hybomys univittatus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 1 gener 2018.
* ↑ Entrada «Hybomys» d'Animalia (en anglès).
# Lemniscomys rosalia

Lemniscomys rosalia és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds de fins a 1.200 msnm a Angola, Botswana, Kenya, Malawi, Moçambic, la República Democràtica del Congo, Sud-àfrica, Eswatini, Tanzània, Zàmbia i Zimbàbue. El seu hàbitat natural són les sabanes d'herba alta. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, rosalia, significa ‘rosa bonica’ en llatí.

## Referències

* ↑ Child, M. F.; Monadjem, A. Lemniscomys rosalia. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 2 setembre 2017.
# Poeciliopsis lutzi

Poeciliopsis lutzi és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,5 cm de longitud total i les femelles els 6.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Poecilia dauli

Poecilia dauli és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 1,7 cm de longitud total i les femelles els 1,9.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Poecilia maylandi

Poecilia maylandi és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,5 cm de longitud total i les femelles els 11.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Mèxic.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# L'Angla (Calders)

L'Angla és una masia del terme de Calders, al Moianès, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Pertanyia a la parròquia rural de Sant Pere de Viladecavalls. Disposa d'una capella dedicada a sant Josep.
Està situada a 285 metres d'altitud, a ponent de la parròquia, prop del límit amb Navarcles. Està situada a l'esquerra del Calders, en un lloc on aquest riu fa un angle molt tancat. És a l'extrem nord-oest del Pla de l'Angla.

## Descripció

La masia està encarada a migdia. En un principi constava d'un sol cos rectangular, amb el carener paral·lel a la façana. Una porxada de pedra sosté la galeria del primer pis, avançada respecte a la façana. La porta d'entrada és adovellada, de mig punt. L'entrada és enllosada, amb quatre portes laterals adovellades, rectangulars que condueixen als estables i al celler que encara
es conserva. El primer pis serveix d'habitatge i el segon són golfes. El 1830 s'hi afegeix un altre cos a la part de llevant que consta de corts als baixos, capella i galeria al primer pis, i golfes al segon.
El material constructiu és el reble, excepte els portals, finestrals i arestes que són amb carreus ben escairats.

## Història

Una llinda de la sala la data del 1764, malgrat es creu en una construcció més antiga. El 1830 s'hi fan sèries reformes i noves construccions.
La capella és dedicada a sant Josep. A partir del 1910 va ser semipública, ja que abans era oratori particular.
La vinya havia estat una activitat econòmica important d'aquest mas; encara es pot observar el celler, en volta de pedra i amb dos arcs de mig punt; conserva bótes amb congrenys.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Masia l'Angla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].
# Cal Badià

Cal Badià és una masia del terme municipal d'Abella de la Conca, pertanyent al poble de Bóixols al nord-est del municipi, i situada a 1.370 metres d'altitud. És una masia conformada per l'habitacle principal, així com per 3 habitacles adjacents. L'edifici principal és un edifici de planta rectangular de 58 m² feta de murs de pedra, bigues de fusta i coberta de teula ceràmica a dues vessants, amb el carener perpendicular a la façana.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «Cal Badià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Abella de la Conca - Pla especial del catàleg d'edificacions en sòl no urbanitzable, desembre 2012, p. 109 [Consulta: 25 agost 2022].
# La Ginebreda (Castellterçol)

La Ginebreda és una masia de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada en el sector nord del terme, a ponent de la carretera C-59, al sud-oest de la Fàbrega i al nord-oest de l'Oller. És en el vessant de llevant de la serreta de la Miranda. Pertany a aquesta masia la capella de Sant Gaietà de la Ginebreda, situada uns 200 metres a llevant de la masia.

## Descripció

Gran casa pairal amb portal central de grans carreus de pedra. El parament és de pedres de talla irregular i la coberta és a dues aigües. La porta principal és un arc de mig punt amb grans dovelles; a la clau es troba un escut amb la inscripció molt deteriorada. Entorn d'aquest nucli central s'ha anat afegint diverses dependències, segons les necessitats (granges, magatzems, estables, un abeurador per al bestiar…).

## Història

L'existència del mas és documentada des del segle xii. En aquest moment hi havia dos nuclis de població: un depenent del castell i l'altre del mas, amb l'església de Sant Fruitós. L'edifici actual és del segle xviii i va ser restaurat el 1818 per Gaietà de Planella i Fivaller, comte de Llar i baró de Granera.

## Referències

* ↑ La Ginebreda en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* 1 2 «La Ginebreda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Acció Anticomunista

Acció Anticomunista va ser una entitat política antimarxista establerta a Barcelona l'agost de 1932, amb la finalitat de fer front legalment a la propagació de les idees comunistes en diversos àmbits. Joaquim Maria Torres de Cruells va liderar aquesta organització com a president.

## Referències

* ↑ Molas, Isidre. Diccionari dels partits polítics de Catalunya, segle XX (ZIP). Barcelona: Grup Enciclopèdia, 2000, p. 1. ISBN 978-84-412-0466-9.
* ↑ «Acció Anticomunista | enciclopedia.cat». [Consulta: 2 gener 2025].
# Abd al-Hamid Lahawari

Abd al-Hamid Lahawari (Lahore - Delhi, 30 d'agost de 1654) fou un un viatger i historiador del segle XVII durant el regnat de l'emperador mogol Shah Jahān que més tard es va convertir en un historiador de la cort per a l'emperador. Va escriure el Pādshāh-nāma, la crònica oficial del regnat del Shah Jahān. Ha descrit la vida i les activitats de Shah Jahān durant els primers vint anys del seu regnat en aquest llibre amb gran detall. Les malalties de la vellesa li van impedir continuar amb la tercera dècada, que més tard va ser narrada per Muḥammad Wārith, el seu deixeble.
Va escriure la Padshahnáma, la història oficial del soldà Xa Jahan, dividida en tres parts, cadascuna amb la història de deu anys, però la tercera part fou escrita pel seu deixeble Muhammad Warith.

## Referències

* ↑ Taj Mahal turns 350...maybe Arxivat 9 July 2019 a Wayback Machine. news24 archives website, Published 27 September 2004, Retrieved 9 July 2019
* ↑ The Padshahnama (book written by Abdul Hamid Lahori in 1656-57) Royal Collection Trust website, Retrieved 9 July 2019
# Lacroisille

La Crosilha (occità) o Lacroisille (francès) és un municipi francès al departament del Tarn (regió d'Occitània).

## Geografia

Lacroisille és un municipi rural, perquè és un dels municipis de densitat baixa o molt baixa, en el sentit de la quadrícula de densitat municipal de l'INSEE. A més, el municipi forma part de l'àrea d'atracció de Tolosa, de la qual és un municipi de la corona.Aquesta zona, que inclou 527 municipis, es classifica en zones amb 700.000 habitants o més (llevat de París).
La cobertura del sòl del municipi, tal com es desprèn de la base de dades biofísica europea de cobertures del sòl CORINE Land Cover (CLC), està marcada per la importància del sòl agrícola (100% el 2018), una proporció idèntica a la de 1990 (100%). La distribució detallada de l'any 2018 és la següent: terres de conreu (97,8%), superfícies agrícoles heterogènies (2,2%).
L'IGN també ofereix una eina en línia per comparar l'evolució en el temps de l'ús del sòl al municipi (o territoris a diferents escales). Es pot accedir a diversos períodes en forma de mapes o fotografies aèries: la carta Cassini (segle xviii), el mapa de personal (1820-1866) i el període actual (des del 1950).
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 89 | 121 | 105 | 79 | 100 | 130 | 143 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Yves Hurand | |

## Notes

* ↑ Toponímia occitana
* ↑ Segons la zonificació de municipis rurals i urbans publicada el novembre de 2020, en aplicació de la nova definició de ruralitat validada el 14 de novembre de 2020 per la comissió interministerial de ruralitat.
* ↑ «Typologie urbain / rural». Arxivat de l'original el 21 de setembre 2022. [Consulta: 5 abril 2021].
* ↑ «Commune rurale - définition». [Consulta: 5 abril 2021].
* ↑ «Comprendre la grille de densité». Arxivat de l'original el 2021-04-17. [Consulta: 19 juliol 2022].
* ↑ El concepte d'àrea d'atracció de ciutats va substituir a l'octubre de 2020 l'antic concepte d'àrea urbana, per permetre comparacions coherents amb la resta de països de la Unió Europea.
* ↑ «Liste des communes composant l'aire d'attraction de Toulouse». [Consulta: 5 abril 2021].
* ↑ Marie-Pierre de Bellefon, Pascal Eusebio, Jocelyn Forest, Olivier Pégaz-Blanc et Raymond Warnod (Insee). «En France, neuf personnes sur dix vivent dans l’aire d’attraction d’une ville», 21-10-2020.
* ↑ «CORINE Land Cover (CLC) - Répartition des superficies en 15 postes d'occupation des sols (métropole).».
* ↑ IGN. «Évolution de l'occupation des sols de la commune sur cartes et photos aériennes anciennes.».
# Punta de la Comanjover

La Punta de la Comanjover és una muntanya de 651 metres que es troba al municipi de Fulleda, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Poecilia petenensis

Poecilia petenensis és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total i les femelles els 12.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud-est de Mèxic fins a Belize i Guatemala.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Haunted House

Haunted House és un curtmetratge d'animació protagonitzat pel Ratolí Mickey estrenat el 1929Alguns dies més tard (el 22 d'agost), la primera de les Silly Symphonies, The Skeleton Dance tindrà com a tema principal els esquelets dansaires.

## Argument

Volent protegir-se d'una tempesta, Mickey es troba en una vella casa destrossada. A l'interior, esquelets, després d'algunes intimidacions espantoses, imposen a Mickey tocar per a ells l'orgue per tal que puguin ballar. Mickey compleix amb gran plaer dels esperits.

## Referències

* ↑ Haunted House a Internet Movie Database (anglès) 1929.
# Tossal Gros (el Cogul)

El Tossal Gros és una muntanya de 353 metres que es troba al municipi del Cogul, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal del Puiggròs

El Tossal del Puiggròs és una muntanya de 409 metres que es troba al municipi de Granyena de les Garrigues, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig del Corb

El Puig del Corb és una muntanya de 456 metres que es troba al municipi d'Arbeca, a la comarca catalana de les Garrigues. Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 260120001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya