OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Folketeatret

El Folketeatret (Teatre del Poble) és un teatre situat al carrer Nørregade de Copenhaguen. Va obrir les portes al públic el 18 de setembre de 1857 i, actualment, és un dels teatres més antics de Dinamarca. El fundador del teatre va ser Hans Wilhelm Lange que el va dirigir fins a la seva mort, l'any 1873. Altres directors remarcables han estat Thorvald Larsen (1935-59) i, sobretot, Preben Harris (1971-2001). Durant aquests primers 150 anys de vida del Folketeatret, han desfilat pel seu escenari la majoria d'artistes de l'escena de Copenhaguen.

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre
# Castell d'Urspelt

El Castell d'Urspelt (en francès: Château d'Urspelt) està situat a la vila d'Urspelt a uns 3 km al nord-est de Clervaux al nord de Luxemburg. Encara que el castell té una història d'almenys tres segles enrere, l'edifici actual data de 1860. Després dels treballs de restauració integral i addicions, recentment va obrir les portes com a hotel i centre de reunió.

## Història

Els orígens del castell es remunten a més de 300 anys, quan era una petita casa de pagès. Després, el 1860, Amand Bouvier la va ampliar considerablement. Va dissenyar un nou jardí, ara un dels parcs més notables de la zona, amb les seves avingudes i oms. Quan Bouvier va morir el 1900, va deixar una magnífica finca al seu nebot Alfred Bouvier però ell i els seus descendents no van mostrar molt d'interès en la propietat. Durant la Segona Guerra Mundial, els alemanys van utilitzar el castell com la seva seu del nord de Luxemburg fins que van ser obligats a abandonar pels americans durant la batalla de les Ardenes a l'hivern de 1944. Després de la guerra, el castell va caure en mal estat i va ser utilitzat como un pavelló de caça. Cap al final del segle xx, l'edifici abandonat va ser envaït cada vegada més per la bardissa circumdant.
Finalment, a l'agost de 2005, Freddy Lodomez va comprar la propietat i tot seguit va manar realitzar un treball integral de restauració, que es va prolongar durant tres anys, ja que l'edifici va ser habilitat com a hotel de luxe. Un pou antic, que va ser trobat i restaurat, pel que sembla, es remunta a una fortalesa del segle xi. Una segona torre es va afegir a l'extrem llunyà del castell per allotjar un ascensor.

## Vegeu també

* Llista de castells de Luxemburg

## Referències

* 1 2 3 «Le Château d'Urspelt» (en francès). Wunnen, 23-01-2009. [Consulta: 29 setembre 2015].
# Centre d'Interpretació del Castell de Montjuïc

El Centre d'Interpretació del Castell de Montjuïc és un centre d'interpretació ubicat al barceloní Castell de Montjuïc. Va obrir les portes el 26 de febrer de 2015 i ofereix l'oportunitat de descobrir la importància patrimonial d'un dels monuments arquitectònics més significatius de Catalunya. L'exposició, que tindrà un caràcter permanent, presenta un recorregut per la història del castell, una història indestriable de la muntanya de Montjuïc i de la ciutat de Barcelona. La mostra ocupa quatre sales del Castell remodelades i adaptades per al projecte museogràfic del centre d'interpretació i accessibles des del pati d'armes.
El Centre d'Interpretació es divideix en quatre àmbits conceptuals : Muntanya de Barcelona, Farell, fortí i fortalesa', ‘Defensa i repressió' i ‘Presó i memòria'.

## Referències

* ↑ «Un nou Centre d'Interpretació explica la història de Montjuïc i el seu castell». Diari Ara, 26-02-2015 [Consulta: 26 juliol 2015].
* ↑ «El Castell de Montjuïc estrena una exposició permanent sobre la seva història». , 26-02-2015 [Consulta: 26 juliol 2015].
# Alan Pelhon

Alain Péglion (Coarasa, 13 de maig de 1946 - ib., 3 de juny de 1994), conegut artísticament com a Alan Pelhon, va ser un poeta i cantautor occità. Participà en el moviment de la Nova Cançó occitana.

## Biografia

El va criar la seva àvia Sandrine, amb la qual va aprendre a parlar niçard. Va deixar l'escola primària de Coarasa el 1955 i va ingressar al col·legi Risso. Després de la universitat va continuar els seus estudis a l'École Normale de Niça.
Va fer el servei militar com a voluntari i va viure durant aquest període a Madagascar.
L'any 1968, a les " Trobades poètiques de la Provença ", va conèixer Paul Mari que el va introduir en la poesia niçarda.
El 1970 va conèixer al cantant Mauris Sgaravizzi, el qual va posar música als seus poemes i els va cantar. Van participar en la creació del Centre Cultural Occità del País Nissart que va obrir les portes l'1 de juliol de 1971.
Va morir el 3 de juny de 1994 víctima d'un tumor cerebral. Va ser enterrat a Coarasa.
Una escola de Niça porta el seu nom.

## Discografia

* 1978 - Brami (Ventadorn)

## Obra escrita

* Canti per tu, Centre Niçois d’Études Occitanes - Païs Niçart Terra d’Oc, col·lectió « Esper », Niça, 1973.
* Jorns sensa testa, Centre Niçois d’Études Occitanes - « L’Estrassa » col·lectió bilingüe « Esper », Niça, 1976.
* Poesia d’aqui, Lo Cepon Vence,1981.
* Toponymie de Coaraze et de sa commune, « Mémoire de Mestre Sobran de Lenga d’oc sous la direction de Monsieur Paul Castela », Facultat de Lletres i de Ciències Humanes, Niça, 1986.
* Coma una musica, Z’éditions, Niça, 1989.
* L’enfant du Paillon, Alain Derez, Alain Pelhon, Jean Princivalle, L’Amourier, Coarasa, 1995.
* Vi devi parlar, La Dralha, Niça, 2004.

## Referències

* ↑ «Hommage à Mauris» (en francès). Le Monde, 29-07-2011. [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ «Discografia de Mauris amb les lletres de Pelhon» (en occità). Institut d'Estudis Occitans. [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ «Naissença de l’associacion « Centre Cultural Occitan País Nissart »» (en occità). Nissa Pantai. [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ «Alain Péglion dit Alan Pelhon» (en francès). Alain Freixe, 02-01-2011. [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ «A un amic» (en occità). Ajuntament de Coarasa. [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ «Escola Alain Péglion» (en francès). Escola Alain Péglion. [Consulta: 13 setembre 2023].
# Casa Planas (Palma)

Casa Planas és un centre cultural privat ubicat a Palma. Fundada per l'artista Marina Planas, va obrir les portes el 2015.
Es tracta d'un centre de creació contemporània interdisciplinar sense ànim de lucre, que inclou un centre d’interpretació sobre el turisme a les Illes Balears. El centre acull i dinamitza l'Arxiu Planas, un recull històric sobre la història del turisme a Balears.
També organitza xerrades, tallers, exposicions, i trobades per a professionals de l’art, educadors, acadèmics, estudiants i el públic general, i ofereix un programa de residències artístiques.
Està ubicat a les antigues oficines i laboratoris de Josep Planas Montanyà, un empresari i fotògraf que va documentar el boom turístic de les Illes Balears durant la segona meitat del segle xx.

## Arxiu

L’Arxiu Planas, que es troba en procés de catalogació, s'estima en uns 3 milions d’imatges. Està format per postals, negatius, tires de contactes, proves d’impressió, pòsters, positivats, imatges de col·lecció, entre d'altres. Cronològicament, abasta entre la dècada de 1940 i 1970, i geogràficament principalment documenta les Illes Balears, tot i que també hi ha imatges de Catalunya i d'altres postals internacionals.

## Referències

* ↑ «Casa Planas se juega su futuro herido de gravedad por la crisis de la COVID-19» (en castellà), 23-04-2020. [Consulta: 1r abril 2023].
* ↑ «UIB y Casa Planas divulgarán las imágenes del turismo en Baleares» (en castellà), 08-12-2022. [Consulta: 1r abril 2023].
* ↑ F.V.. «L'antropòloga Empar Bosch analitza el paper de les dones pageses com a reclam turístic», 18-05-2022. [Consulta: 1r abril 2023].
* ↑ «Casa Planas prevé seguir abierto en 2021 gracias a la campaña de ‘crowdfunding’» (en castellà), 23-12-2020. [Consulta: 1r abril 2023].
* ↑ «Centre Cultural i de Creació Casa Planas - Agenda Cultural Arts Mallorca». [Consulta: 1r abril 2023].
# Geneta rubiginosa

La geneta rubiginosa (Genetta maculata), també coneguda com a geneta pantera, és un mamífer de l'ordre Carnivora, relacionat amb els linsangs i les civetes. Està molt estesa per una gran part de l'Àfrica oriental, l'Àfrica central i l'Àfrica Austral.

## Anatomia

Té una longitud entre 40 i 50 cm, una cua d'uns 40 cm i un pes entre 1 i 2,3 quilos. La coloració del pelatge és suau i curt i varia del gris al marró pàl·lid, i presenta més taques que la geneta comuna. La cua té 3 o 4 anells clars a la base i és gairebé tan llarga com la resta del cos. Té el cap petit i les potes curtes.
A la part del darrere té una banda dorsal fosca. A cada costat d'aquesta banda presenta diverses bandes grans fosques que van del color vermellós al marró fosc. La banda dorsal i les taques més grosses tenen el mateix color. El llavi inferior, la part superior de les galtes i el voltant del musell presenta unes taques blanques. Les extremitats no presenten taques. Els ulls són de color de mel. Les orelles són triangulars, lleugerament arrodonides i no tenen pèl. Les potes tenen fortes urpes retràctils, que fan servir per a enfilar-se hàbilment als arbres. Els animals joves són més grisos que els adults i presenten unes taques més difuminades.

## Distribució i hàbitat

La geneta rubiginosa es troba a l'Àfrica al sud del Sàhara, en una àmplia varietat d'hàbitats: boscos humits, boscos oberts, zones arbustives i sabanes obertes. Generalment viu prop de l'aigua. Els límits exactes entre l'hàbitat de la geneta rubiginosa i altres genetes no és clar. A l'Àfrica Occidental, probablement a l'oest del riu Volta a Togo substitueix a la geneta pardina, i la frontera amb la geneta tacada és probablement a KwaZulu-Natal, a Sud-àfrica.

## Comportament

La geneta rubiginosa és un animal nocturn, que viu tant als arbres com a terra. És un escalador molt àgil i que sovint es troba als arbres, però caça principalment a terra. Durant el dia, resideix a forats als arbres o a caus subterranis.

## Dieta

La geneta rubiginosa menja una gran varietat d'animals més petits, incloent rosegadors, aviram i ocells, lacertilis, serps, anurs i insectes, com les llagostes i els grills, així com diverses fruites silvestres. En comparació amb la geneta comuna, menja més invertebrats i fruites, però en ambdós casos, els rosegadors són l'aliment principal de la seva dieta.

## Reproducció

La geneta rubiginosa pareix dues o tres cries per ventrada. Les cries comencen a caçar als tres mesos del naixement i són independents a sis mesos.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Bataclan (París)

El Bataclan és una sala d'espectacles de París, edificada per l'arquitecte Charles Duval el 1864 i situada a l'11è districte de París. El sentit del seu nom a l'origen del teatre fa referència a l'opereta de Jacques Offenbach titulada Ba-ta-clan. El mot francès 'bataclan' vol dir 'gatzara, xivarri alegre'.

## Història

El Bataclan era, en principi, un cafè concert d'arquitectura xinesa, amb el cafè i el teatre a la planta baixa i una sala de ball al primer pis. S'hi representaven vodevils d'Eugène Scribe, Bayard, Mélesville o Dumersan, i s'hi feien també concerts.
L'establiment, que obre les portes el 3 de febrer de 1865, és recomprat gairebé de seguida per André-Martin Pâris. Durant la guerra de 1870, les sales de billar són utilitzades d'infermeria. La primera revista és presentada el 1883 i l'opereta, dos anys més tard. El cantant Paulus recompra l'establiment el 1892. Harry Fragson, Aristide Bruant o el mateix Buffalo Bill s'hi donen a conèixer. El 1897, amb la represa de Max Dorfeuil, aquesta sala acull Dranem i Félix Mayol.
En el decurs del segle xx, la sala coneix diverses fortunes i canvis de propietaris. Gràcies a posar-se de moda a partir de 1910, a una restauració de la sala i a una programació consagrada a les revistes de José de Bérys (Maurice Chevalier hi coneix els seus primers èxits), la companyia del Bataclan pot fer unes gires per Amèrica del Sud que esdevenen un desastre financer.
El 1926, la sala és revenuda i transformada en un cinema. L'any següent torna a ser un teatre amb Henri Varna. El 1932 torna a ser cinema, aquesta vegada sonor. L'any 1933 és víctime d'un incendi que destrueix una part notable dels balcons. L'edifici original, amb l'aplicació de les noves normatives de seguretat de 1950, és modificat parcialment. El 1969, el cinema tanca les portes. El 1983 retroba la seva vocació de sala d'espectacles de la mà d'André Engel.
El Bataclan actual, dirigit des de 2004 per Jules Frutos i Olivier Poubelle fa una programació molt eclèctica basada en concerts, espectacles, cafè teatre i discoteca. La seva façana va retrobar els seus colors originals l'any 2006.
L'establiment va ser classificat com monument històric l'any 1991.

## Atemptat de novembre de 2015

El 13 de novembre de 2015, en un dels atemptats de París del 13 i 14 de novembre de 2015, unes 100 persones foren retingudes per un grup d'assaltants durant un concert de la banda californiana de rock Eagles of Death Metal. El segrest va acabar poc abans de la 1 de la matinada de l'endemà, amb una operació policial i un gran nombre de ferits i víctimes mortals.

## Referències

* ↑ Alcalà-Zamora, Pedro. Diccionario Francés-Español y Español-Francés. Barcelona: Ramón Sopena, 1968. ISBN B. 31691 - 1968.
* ↑ «Atemptats a París: més d'un centenar de morts en diversos tirotejos i explosions». Regió7.cat, 14-11-2015. [Consulta: 14 novembre 2015].
# 20

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu vint.
El 20 (XX) fou un any de traspàs començat en dilluns del calendari julià.

## Esdeveniments

* Fundació de Tiberíades.
* Aule Corneli Cels escriu una Enciclopèdia de Medicina.
* Galba és pretor de Roma.
# Can Font (Santa Pau)

Can Font és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Font és una important masia de planta rectangular amb teulat a dues aigües i les vessants encarades cap a les façanes laterals. Aquesta tipologia correspon a les masies més abundants a la comarca. En general foren construïdes en una sola etapa, en data corresponent als segles XVI, XVII i xviii. Can Font va ser bastida a principis del segle xvii, segons consta a la llinda de la porta principal: 1624.
Can Font disposa de planta principal i un pis, va ser bastida amb carreus molt ben escairats als angles de les obertures. L'ampliació de la masia va portar a la construcció de cossos laterals destinats a l'ampliació de les corts i pallisses, fent variar considerablement l'aspecte exterior de l'edifici. Cal destacar la construcció d'una porxada a la façana principal.
Annex a la casa hi ha una gran pallissa i una era que no conserva els cairons originals.

## Referències

* 1 2 3 «Can Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# 672

El 672 (DCLXXII) fou un any de traspàs iniciat en dijous, tot i que a la seva època encara no rebia aquest nom.

## Esdeveniments

* La dinastia omeia conquereix Rodes a l'Imperi Romà d'Orient.

## Naixements

* Khilperic II

## Necrològiques

* Recesvint, rei visigot.
* Papa Vitalià
* Tenji, emperador japonès.
# Ratpenat frugívor de Wetmore

El ratpenat frugívor de Wetmore (Megaerops wetmorei) és una espècie de ratpenat de la família dels pteropòdids. Viu a Indonèsia, Malàisia i les Filipines. El seu hàbitat natural són els boscos primaris i lleugerament pertorbats de plana. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat a causa d'incendis i la desforestació.

## Referències

* ↑ Rosell-Ambal, G.; Tabaranza, B.; Ramayla, S. Megaerops wetmorei. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 4 gener 2009.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# El Macià (les Masies de Roda)

El Macià és un monument del municipi de les Masies de Roda (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Sembla ser la masia original, que ha perdut la seva funció d'habitació tot i conservar la seva estructura clàssica, de planta rectangular, coberta a dues aigües, amb dos portals d'arc carpanell dovellat, i al primer pis una finestra geminada al centre de la façana i a cada banda dues finestres quadrades amb ampit, brancals i llinda de pedra. La façana destaca per la seva simetria compositiva i acaba amb una barbacana sostinguda per colls de fusta.
En el mateix conjunt hi ha una altra masia amb diversos cossos rectangulars i coberts a dues vessants. El cos principal té dos traços, té les dues portes d'accés d'arc de mig punt i adovellades, per la seva col·locació, segons els eixos de composició, se les suposa de diferent època i una finestra geminada amb brancals i llinda de pedra, a la planta baixa. Al segon pis hi ha unes finestres amb ampitadors, brancals i llinda de pedra, decorats per motllures que envolten una rosseta que es corresponen simètricament amb les finestres, més petites, del pis superior, a sota teulada, amb els brancals, les llindes i els ampitadors d'un sol carreu de pedra. La façana acaba amb una barbacana sostinguda per colls de fusta.
Completa el conjunt una capella d'una sola nau, coberta amb volta d'arc escarser i a l'exterior a doble vessant, amb capçalera d'absis semicircular, lleugerament més baix que la nau. Les obertures més significatives són la porta, d'arc escarser, amb brancals i llinda de pedra, i una ull de bou, ambdues a la façana principal, que acaba amb una cornisa motllurada, que creant un frontó fa la volta a tota la capella marcant l'entrega entre les façanes i la coberta. A sobre la teulada, un campanar d'espadanya d'un sol arc.

## Història

El conjunt del Macià està format per una capella i dos edificis amb estructura de masia, però deshabitats. Durant el segle xix, Ramona Vilaseca i tres oncles seus es traslladaren al Macià com a masovers, deixant una casa de Sant Martí anomenada Gosc. Després de la guerra civil, l'amo del Macià, un militar anomenat Fonterubinat, va vendre la casa a un altre militar, Trino Fontcoberta de Roger, i la casa fou abandonada. Mai més es tornà a habitar, però en canvi fou totalment restaurada, conservant la majoria de les obertures primitives.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Macià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «El Macià». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Llista de topònims de Riumors

Llista de topònims (noms propis de lloc) del municipi de Riumors, a l'Alt Empordà
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## granja

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | Granja d'en Paulí | Riumors | granja | | 42° 13′ 26″ N, 3° 02′ 25″ E﻿ / ﻿42.2237751557006°N,3.04039898359051°E﻿ / 42.2237751557006; 3.04039898359051 | | | |
| | Granja d'en Pedrosa | Riumors | granja | | 42° 13′ 33″ N, 3° 02′ 20″ E﻿ / ﻿42.2258111014548°N,3.03889769167655°E﻿ / 42.2258111014548; 3.03889769167655 | | | |

## masia

| Nom | Ubicat a | instància de | coordenades |
| Casa de l'Arròs Vella | Riumors | masia | 42° 12′ 51″ N, 3° 03′ 42″ E﻿ / ﻿42.2142821075571°N,3.06153440455365°E﻿ / 42.2142821075571; 3.06153440455365 |
| Mas Llorenç | Riumors | masia | 42° 12′ 42″ N, 3° 02′ 02″ E﻿ / ﻿42.21155556°N,3.03396583°E﻿ / 42.21155556; 3.03396583 |
| Mas Solladors | Riumors | masia | 42° 12′ 59″ N, 3° 02′ 03″ E﻿ / ﻿42.21643611°N,3.03423528°E﻿ / 42.21643611; 3.03423528 |
| Mas d'en Batlle | Riumors | masia | 42° 13′ 18″ N, 3° 01′ 41″ E﻿ / ﻿42.2218°N,3.02798°E﻿ / 42.2218; 3.02798 |

## pont

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | Pont Trencat | Riumors | pont | | 42° 13′ 22″ N, 3° 02′ 55″ E﻿ / ﻿42.2227361906842°N,3.04873486726321°E﻿ / 42.2227361906842; 3.04873486726321 | | | |
| | Pont de Rajols | Riumors | pont | | 42° 13′ 12″ N, 3° 02′ 44″ E﻿ / ﻿42.2199275633302°N,3.04546124285461°E﻿ / 42.2199275633302; 3.04546124285461 | | | |

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) |
| Palacio Petit de la Casa Xatmar | Riumors | casa | Estil: arquitectura popular | 42° 13′ 36″ N, 3° 02′ 33″ E﻿ / ﻿42.226668°N,3.042548°E﻿ / 42.226668; 3.042548 4 msnm | bé integrant del patrimoni cultural català | Palacio Petit de la Casa Xatmar |
| Riumors | Riumors | entitat singular de població capital municipal ens local històric de Catalunya | 234 hab | 42° 13′ 38″ N, 3° 02′ 31″ E﻿ / ﻿42.22726°N,3.0419°E﻿ / 42.22726; 3.0419 6 msnm | | |
| Sant Mamet de Riumors | Riumors | església | Estil: arquitectura popular | 42° 13′ 39″ N, 3° 02′ 32″ E﻿ / ﻿42.2275°N,3.04229°E﻿ / 42.2275; 3.04229 | bé integrant del patrimoni cultural català | Sant Mamet de Riumors |
| casa consistorial de Riumors | Riumors | casa consistorial | | 42° 13′ 37″ N, 3° 02′ 35″ E﻿ / ﻿42.2268441°N,3.0431813°E﻿ / 42.2268441; 3.0431813 | | |
| cobert dels Aiats | Riumors | cabana | | 42° 13′ 51″ N, 3° 02′ 31″ E﻿ / ﻿42.2307634712711°N,3.04201521442144°E﻿ / 42.2307634712711; 3.04201521442144 | | |
| estany Robert | Fortià Riumors | zona humida | | 42° 13′ 42″ N, 3° 01′ 47″ E﻿ / ﻿42.2282°N,3.0298°E﻿ / 42.2282; 3.0298 | | |