OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Solvència

Solvència és un indicador que es practica sobre els estats comptables, és una relació entre el total d'actius d'una entitat (persona física o jurídica) i el total de passius. Aquesta relació és un quocient que indica quants recursos es tenen en actiu en comparació del passiu.
Compon una part de l'anàlisi patrimonial o financer a llarg termini de lens ens emissor dels estats comptables.

## Exemples

Actiu total = 45.000 €
Passiu total = 15.000 €
Actiu Total / Passiu Total = 1.5
La relació s'interpreta de la manera següent: per cada euro de passiu, l'entitat compta amb un euro i cinquanta cèntims d'actiu per poder-hi fer front.

## Bibliografia

* Apunts de Comptabilitat UNPSJB
* Anàlisi d'estats comptables, un enfocament integral. Jorge Orlando Péres. Editorial Còrdova.
* Anàlisi i interpretació d'estats comptables. Mario Biondi. Editorial Errepar.
* Balanços Guia Practica per a la presentació. Rosa Mariel Orieta. Editorial Errepar.
# Ratpenat nassut de Colòmbia

El ratpenat nassut de Colòmbia (Choeroniscus periosus) és una espècie de ratpenat de la família dels fil·lostòmids. Viu a Colòmbia i l'Equador.

## Subespècies

* Choeroniscus periosus periosus
* Choeroniscus periosus ponsi

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Puigmaurans

El Puigmaurans és una muntanya de 741 metres que es troba al municipi de Gallifa, a la comarca del Vallès Occidental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó de Sant Adjutori

El Turó de Sant Adjutori és una muntanya de 264 metres que es troba entre els municipis de Cerdanyola del Vallès i de Sant Cugat del Vallès, a la comarca del Vallès Occidental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Vegeu també

* Ermita de Sant Adjutori
# Turó de Ca n'Oliver

El Turó de Ca n'Oliver és una muntanya de 136 metres de la serra de Collserola i es troba al municipi de Cerdanyola del Vallès, a la comarca del Vallès Occidental.
Hi ha el Poblat ibèric de Ca n'Oliver i el Museu Ibèric de Ca n'Oliver.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 288121031).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó de Can Camps

El Turó de Can Camps és una muntanya de 286 metres que es troba al municipi de Sant Cugat del Vallès, a la comarca del Vallès Occidental.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 287120001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó de Can Cerdà

El Turó de Can Cerdà o Turó d'en Cerdà o Turó de l’Ermità és una muntanya de 295 metres que es troba al municipi de Cerdanyola del Vallès, a la comarca del Vallès Occidental.
L'any 1974, les aparicions de la Mare de Déu de Lorda a Can Cerdà van constituir un fenomen religiós molt mediàtic.

## Referències

* ↑ Collserola: Geologia de Can Coll.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Mig segle de les "aparicions de la verge" a Can Cerdà: un fenomen que va col·lapsar Collserola». Tot Cerdanyola, 11-07-2024. [Consulta: 1r desembre 2024].
# Turó del Mallol

El Turó del Mallol és una muntanya de 352 metres que es troba al municipi de Sant Cugat del Vallès, a la comarca del Vallès Occidental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó del Pi Gros (Castellar del Vallès)

El Turó del Pi Gros és una muntanya de 330 metres que es troba al municipi de Castellar del Vallès, a la comarca del Vallès Occidental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó dels Tres Pins

El Turó dels Tres Pins és una muntanya de 649 metres que es troba al municipi de Sentmenat, a la comarca del Vallès Occidental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó d'en Tort

El Turó d'en Tort és una muntanya de 183 metres que es troba al municipi de Montcada i Reixac, a la comarca del Vallès Occidental.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó de l'Artiga

El Turó de l'Artiga és una muntanya de 431 metres que es troba al municipi de Sant Martí Sarroca, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Corones

Les Corones és una muntanya de 464 metres que es troba al municipi de Montcada i Reixac, a la comarca del Vallès Occidental, tot just al nord del Pi Candeler. Al cim hi ha les restes del poblat ibèric de les Maleses.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Montpedrós (Mediona)

El Montpedrós és una muntanya de 546 metres que es troba al municipi de Mediona, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Calma (Avinyonet del Penedès)

La Calma és una serra situada al municipi d'Avinyonet del Penedès a la comarca de l'Alt Penedès, amb una elevació màxima de 290 metres. En un extrem hi ha la creu de Can Ràfols dels Caus.
Sobre aquesta planícia elevada, situada prop del Can Ràfols dels Caus, s'hi han trobat restes arqueològiques (un aixa de pedra basàltica i una punta de fletxa) i coralls fòssils.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* 1 2 «La Calma». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Muntanya de Sant Pau (Vilafranca del Penedès)

La Muntanya de Sant Pau és una serra situada als municipis de Vilafranca del Penedès i de Pacs del Penedès a la comarca de l'Alt Penedès, amb una elevació màxima de 302 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Muntanya de Sant Pau (Vilafranca del Penedès)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Muntanya dels Vidriers

La Muntanya dels Vidriers és una muntanya de 417 metres que es troba al municipi de Subirats, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Stella Maris

Stella Maris és un edifici del municipi de Roses (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a primera línia de mar, a la part occidental de la ciutat de Roses, a la zona edificada entre la Ciutadella i la platja de Roses. Forma cantonada entre el Passeig Marítim i el carrer de Santa Maria.
Es tracta d'un habitatge unifamiliar aïllat, amb jardí, format per diverses crugies adossades i que consta de planta baixa, on hi ha el garatge, el celler i el rentador, i l'habitatge a dues plantes pis. La teulada és a dues vessants de teula, amb el carener perpendicular a la façana del Passeig Marítim i doble ràfec, de maó pla i de teula invertida. Envoltant tota la crugia central hi ha una galeria d'arcs de mig punt, amb els pilars bastits amb pedra i coberta amb volta per aresta.
Totes les obertures estan emmarcades amb pedra, a manera de carreus o bé ddovelles. Les finestres de la planta baixa presenten quatre carreus de pedra picada, desbastats, i amb l'ampit motllurat. Al primer pis, tant les portes com les finestres presenten obertura rectangular adovellada, algunes d'elles amb decoració superposada a manera de guardapols i l'ampit motllurat i d'altres només motllurades per la part interna de l'obertura. Els finestrals més grans presenten llindes esglaonades i decorades amb petits escuts centrals. Les obertures del segon pis són petites finestres d'arc de mig punt, amb els brancals de pedra i l'ampit corregut. Exteriorment, les façanes es troben estucades i pintades, amb un gran sòcol de pedra escairada irregularment i lligada amb morter.

## Història

L'edificació conforma, juntament amb les altres cases del passeig Marítim, una primera línia de mar homogènia amb un estil arquitectònic de caràcter mediterrani. Aquesta casa d'estiueig va ser dissenyada per l'arquitecte gironí Alexandre Bonaterra i Matas. El promotor de l'obra va ser Joan Sagué i Costa i la tramitació de tots el permisos de l'ajuntament s'iniciaren l'any 1954.

## Referències

* 1 2 3 4 «Stella Maris». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Ratpenat papallona d'Abo

El ratpenat papallona d'Abo (Glauconycteris poensis) és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids que es troba a Benín, el Camerun, la República Democràtica del Congo, Costa d'Ivori, Guinea Equatorial, Ghana, Guinea i Kenya.

## Referències

* Fordham et al. (2006). Ratpenat papallona d'Abo. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 12 desembre 2007 (en anglès).
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Bokor

Un bokor (masculí) o caplata (femení) és un sacerdot vodú que fa feina per encàrrec i qui es diu que serveix als loa "amb les dues mans", practicant tant el bé com el mal. La seva màgia inclou la creació de zombis i l'elaboració de ouangas, talismans on resideix un esperit.

## Descripció

Els bokor, personatges comuns als contes haitians, sovint s'associen amb la creació de zombis a través de l'ús d'un beuratge o poció que normalment conté verí extret del peix globus (tetrodotoxina). Aquesta poció indueix a qui la consumeix a un estat semblant a la mort, motiu pel qual és sovint enterrat. Després, el bokor retornaria per a exhumar el "cadàver" i forçar-lo a obeir la seva voluntat, normalment per a fer tasques manuals. Sovint li fa prendre drogues al·lucinògenes, com la datura d'estramoni, que els fa entrar en un transit semblant a un estat oníric. Tot això sotmet a la víctima a una situació de control mental en que, si bé està viva, no té cap control sobre el que fa o diu. En aquest sentit, quan la persona ha estat "reanimada" des de la tomba o, com a mínim, obligada a treballar pel bokor, se l'anomena "zombi". Tot i això, moltes llegendes prescindeixen d'aquesta explicació i retraten al bokor aixecant cossos morts, un cop l'ànima els ha abandonat, per a convertir-los en zombies.
A més, es diu que els bokors treballen amb astrals zombi (ànimes o esperits que són capturats dins fetitxes i que es fan servir per a incrementar el poder del bokor. Els bokors normalment treballen amb els loas Legba, el Baró Samedi, Kalfu i Simbi (serp loa) i, en alguns casos, també es diu que ho fan amb Grand Bois, el loa del bosc
Alguns poden ser houngans (sacerdots) en una casa vodú. Normalment se'ls escull en el seu naixement, si es veu que poden suportar un gran ase o poder. Tot i que pot fer servir el seu poder amb finalitats bones i dolentes, varies fonts (basades en criteris judeo-cristians) els consideren la versió maligna del houngan.

## Referències

* ↑ «Caribbean Religious History: An Introduction». [Consulta: 2 novembre 2015].
* ↑ Hall, Michael R.. «Historical Dictionary of Haiti». [Consulta: 14 juny 2018].
* 1 2 Zombies (from 'Encyclopedia of Death and Dying' website, with added references there. Accessed 2008-06-15.)
# Malínovka

«Malínovka» té aquests significats:
* Rússia:
** Malínovka (Pervomàiskoie), poble del districte de Pervomàiskoie, a l'óblast de Tomsk, Rússia
** Malínovka (Krivoixeïnski), poble del districte de Krivoixeïnski, a l'óblast de Tomsk, Rússia
** Malínovka (Amur), poble de l'óblast de l'Amur, a Rússia
** Malínovka (Sakhalín), poble de l'óblast de Sakhalín, a Rússia
** Malínovka (Karatuzski), poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia
** Malínovka (Vorónej), poble de l'óblast de Vorónej, a Rússia
** Malínovka (Komi), poble de la República de Komi, a Rússia
** Malínovka (Rtísxevo), poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia
** Malínovka (Arkadak), poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia
** Malínovka (Aguínskoie), poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia
* Ucraïna:
** Malínivka (Khàrkiv), poble de l'óblast de Khàrkiv, a Ucraïna
** Malínivka (Bakhtxissarai), poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna
** Malínivka (Bilohirsk), poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna
# Penyes de Can Verdera

Les Penyes de Can Verdera és una muntanya de 529 metres que es troba al municipi de Mediona, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Església de Sant Llorenç de la Muga

Església de Sant Llorenç de la Muga és un temple del municipi de Sant Llorenç de la Muga (Alt Empordà) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici situat al centre del poble. És un temple amb estructures romàniques de diverses èpoques i nombrosos afegits posteriors, per aquesta raó presenta una planta ben poc usual: dues naus, creuer i tres absis. La coberta és de volta de canó, de perfil semicircular i rematada per un transsepte on s'obren tres absis semicirculars allargassats. El braç nord del transsepte fou substituït al segle xii, pel campanar. El campanar de planta quadrada i uns 15 metres d'alçada fou engrandit amb dos cossos en el segle xviii. A la part baixa del campanar es va construir una nova absidiola i es va reconstruir el braç nord del transsepte. A part del campanar de torre, al mur de ponent, on hi ha la porta de l'església, se situa un petit campanar d'espadanya.
A la banda sud la façana resta amagada per una casa que s'hi adossa. A la part visible, hi ha porta d'arc rebaixat i finestra, datable en els segles XVII-XVIII. Sobre la façana hi havia un campanar de cadireta, els seus arcs foren tapiats formant part de la fortificació que recorre tota l'església. L'aparell és de carreus poc escairats.

## Història

Apareix en els documents el segle xii, tot i que el nom del poble apareix l'any 972, quan ja devia existir. En els Rationes Decimarum del 1279 i 1280 és citada amb el nom de: ecclesia sancti Laurencii i ecclesia sancti Laurentii de Samuga. El segle xiv apareix com l'Ecclesia parrochialis sancti Laurentii de Samuga.
A finals del segle xviii, durant la guerra gran, el temple fou saquejat i cremat. També va sofrir desperfectes en la darrera guerra civil.

## Referències

* 1 2 3 4 «Església de Sant Llorenç de la Muga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Cambridge Archaeological Journal

Cambridge Archaeological Journal és una revista acadèmica revisada sobre arqueologia cognitiva i simbòlica publicada per Cambridge University Press en nom del McDonald Institute for Archaeological Research. Es va constituir el 1991 i es publica cada tres anys. Inclou articles principals, notes més curtes, ressenyes de llibres, i articles de revisió, especialment els relacionats amb l'arqueologia cognitiva.
L'editor en cap és John Robb, de la Universitat de Cambridge, mentre que els anys 1990-2005 l'editor va ser Chris Scarre (McDonald Institute).
La revista se centra en el paper i el desenvolupament de les habilitats intel·lectuals humanes. Abasta la investigació arqueològica teòrica i descriptiva, que va des de l'art i la iconografia, l'enterrament i el ritual, les representacions i el simbolisme, fins a l'evolució de la cognició humana. La revista abasta totes les èpoques i totes les àrees, des del paleolític inferior fins al colonialisme i des del Pacífic fins a l'Àsia central. Cal destacar que els estudis sobre figuretes han estat àmpliament discutits en diverses enquestes, però en particular a la del 1996 titulada "Podem Interpretar Figures?". La revista publica sovint articles sobre l'arqueologia maia.

## Referències

* ↑ Arq: architectural research quarterly. Emap Construct, 2001, p. 189.
* 1 2 «Cambridge Archaeological Journal». McDonald Institute for Archaeological Research. Arxivat de l'original el 14 març 2011. [Consulta: 16 abril 2011].
* ↑ Cambridge University Press. Online Journals. Arq: architectural research quarterly. Emap Construct, 2000.
* ↑ Greene, Kevin. Archaeology: An Introduction. Taylor & Francis, 23 juliol 2010, p. 310–. ISBN 978-0-415-49638-4.
* ↑ Robb, John. The early Mediterranean village: agency, material culture, and social change in Neolithic Italy. Cambridge University Press, 2007, p. i. ISBN 978-0-521-84241-9.
* ↑ Scarre, Christopher. The ethics of archaeology: philosophical perspectives on archaeological practice. Cambridge University Press, 2006, p. vii. ISBN 978-0-521-54942-4.
* ↑ «Prof Chris Scarre, MA PhD FSA». Durham University, 16-04-2011. [Consulta: 16 abril 2011].
* ↑ British Archaeological Association. Journal of the British Archaeological Association. British Archaeological Association., 1991, p. 152.
* ↑ Wilson, Robert Andrew. The MIT encyclopedia of the cognitive sciences. MIT Press, 2001, p. 124. ISBN 978-0-262-73144-7.
* ↑ «Cambridge Archaeological Journal». Journals.cambridge.org. [Consulta: 16 abril 2011].
* ↑ Pollock, Susan. Archaeologies of the Middle East: critical perspectives. Wiley-Blackwell, 2005, p. 155–. ISBN 978-0-631-23001-4.
* ↑ McKillop, Heather Irene. The ancient Maya: new perspectives. ABC-CLIO, 2004, p. 14–. ISBN 978-1-57607-696-5.

## Enllaços externs

* Cambridge Archaeological Journal - Lloc web oficial
# Pujol Florit

El Pujol Florit és una muntanya de 332 metres que es troba al municipi de Castellet i la Gornal, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roques de la Plana

Les Roques de la Plana és una muntanya de 686 metres que es troba al municipi de Torrelles de Foix, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roques del Pany

Les Roques del Pany és una muntanya de 572 metres que es troba entre els municipis de Pontons i de Torrelles de Foix, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roques Miloqueres

Les Roques Miloqueres és una muntanya de 409 metres que es troba al municipi de Castellví de la Marca, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de les Piques

La Serra de les Piques és una serra situada entre els municipis d'Avinyonet del Penedès i Olesa de Bonesvalls a la comarca de l'Alt Penedès i d'Olivella a la comarca del Garraf, amb una elevació màxima de 418 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tritonal

Tritonal és una barreja d'un 80% de TNT i un 20% de pols d'alumini, emprat en diversos tipus d'artefactes explosius com ara les bombes llançades des de l'aire. L'alumini millora la producció total de calor i per tant, l'impuls del TNT - la longitud de temps durant el qual l'ona expansiva és positiva. El Tritonal és aproximadament un 18% més poderós que el TNT tot sol.
Els 87 kg de tritonal d'una bomba Mark 82 poden produir aproximadament 836,98 MJ d'energia.

## Referències

* 1 2 J. L. Maienschein; "Estimating Equivalency Of Explosives Through A Thermochemical Approach"; July 8, 2002 Arxivat de desembre 21, 2016, a Wayback Machine. (Estimando Equivalencia de Explosivos a traves de una mirada termoquimica).
# Contracte de Neubrandenburg

El Contracte de Neubrandenburg, en alemany Neubrandenburger Hausvertrag és un contracte privat conclòs el 7 de maig del 1520 entre els hereus de Magne II (1441-1503), duc de Mecklenburg, per a dividir de facto les competències territorials dels seus fills.
Fins llavors ambdós germans Albert VII i Enric V havien governat conjuntament en indivisió. La reforma protestant va causar la dissensió entre ells: Enric era favorable a les reformes, mentrestant Albert volia quedar catòlic. El contracte va dividir Mecklenburg en dos «subducats»: Mecklenburg-Schwerin i Mecklenburg-Güstrow.
Dins del Sacre Imperi Romanogermànic, el ducat continuava sent considerat com un estat únic. Els estaments van exigir que quedessin comuns: els tribunals, el consistori, el landtag (equivalent de les Corts Catalanes), l'òrgan decisiu sobre conflictes de fronteres i el pagament dels costs de la Cambra de la Cort Imperial. També van quedar individits els bisbats, els capítols, uns monestirs majors i les dotze ciutats majors: Rostock, Wismar, Parchim, Güstrow, Neubrandenburg, Schwerin, Sternberg, Malchin, Teterow, Röbel, Waren i Friedland. Una clàusula addicional del 22 de desembre del 1534 va afegir la ciutat de Woldeck a la llista dels territoris de gestió comuna.
La divisió de facto no va ser reconeguda de iure a nivell del Sacre Imperi, que només reconeixia un títol, igual per a ambdós germans, «duc de Mecklenburg». Albert va demanar la divisió completa, però la cort i els estaments imperials van refusar-li-la. El súfix Güstrow o Schwerin només servia per a distingir-los, sense oficialitat.

## Referències

* ↑ Hane, Paschen Heinric. Übersicht der Mecklenburgischen Geschichte (en alemany), 1804, p. 162.
* ↑ Hempel, Gustav. Geographisch-statistisch-historisches Handbuch des Meklenburger Landes (en alemany). Güstrow: Frege, 1837, p. 52-53. «Zwar beantragte Albrecht bald darnach eine völlige Theilung, aber die jenem Hausvertrage auf Heinrichts Verwenden geworden kaiserliche Sanction und die Union der Landstände nöthigte ihn, davan abzustehen, so daß er 1534 in noch zwanzigjähriger Gemeinschaft der Regierung willigte.»
* ↑ Lisch, Georg Christian Friedrich. Die Reformation zu Malchin (en alemany), 1851, p. 98.
# Jean-Louis Harel

Jean-Louis Harel (Lillebonne, 9 de setembre de 1965) va ser un ciclista francès. Va prendre part en els Jocs Olímpics de Barcelona de 1992, en què guanyà una medalla de bronze en la prova de contrarellotge per equips.

## Palmarès

* 1990
** 1r als Boucles catalanes
** Vencedor d'una etapa de la París-Bourges
* 1992
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Barcelona en contrarellotge per equips (amb Philippe Gaumont, Hervé Boussard i Didier Faivre-Pierret)

## Referències

* ↑ «Jean-Louis Harel» (en anglès). Museo del ciclismo. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «Jean-Louis Harel» (en anglès). olympedia. [Consulta: 5 gener 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Turó de Ca l'Agustí

El Turó de Ca l'Agustí és una muntanya de 570 metres que es troba al municipi de Font-rubí, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Talaia (Miravet)

La Talaia és una muntanya de 391 metres que es troba entre els municipis del Pinell de Brai, a la comarca del Baix Ebre i de Miravet, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Punta de la Tarallola

La Punta de la Tarallola és una muntanya de 316 metres que es troba al municipi de la Pobla de Massaluca, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Punta de la Tarallola». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.