OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ceerigaabo

Ceerigaabo (somali: Ceerigaabo), també conegut com Erigavo, és una ciutat de Estat de Khaatumo, ubicada en la regió de Sanaag. La ciutat està en mans la meitat occidental de Estat de Khaatumo i l'altra meitat sota control de l'estat de Maakhir. La zona està reclamada per l'estat autònom de Puntland.
Està situada a 1788 metres sobre el nivell del mar. És la seu de diverses organitzacions no governamentals i d'organitzacions del govern de Estat de Khaatumo. Disposa d'hospital, escoles i altres serveis, i fins i tot d'un aeròdrom. A 10 km al nord hi ha un bosc de juníperes, proper al penya-segat que forma la costa del golf d'Aden, el qual té un dos mil metres. A 2 km a l'oest hi ha la màxima altura de Estat de Khaatumo, el Shimbiris o Shimbir Beris (2.416 metres) també anomenat Surad Cad, que fou una fortalesa del Diiriye Guure atacada pels britànics el novembre de 1914 sense èxit però finalment conquerida al començament de 1915. La carretera que porta a la ciutat des de la costa fou construïda a la II Guerra Mundial per presoners de guerra italians. L'àrea produeix encens.

## Història

Cap a la costa les anomenades Tombes Galla (Taalla Gala) mostren una antiga ocupació; les pedres d'aquestes tombes tenen una disposició menys complexa que les que es troben prop de Mait (Maydh). L'àrea fou ocupada pels warsangeli a l'edat mitjana i durant segles fou lloc de pastura del clan.
El jove sultà dels warangeli, el famós Mohamud Ali Shire (Maxamuud Cali Shire) va arribar a la direcció del clan el 1897 i immediatament va perdre la lleialtat del clan bihidor que va donar suport al moviment daraawiish. El sultà prudentment va retirar llavors les seves forces cap a Ceerigaabo.
A Ceerigaabo, a la seu del govern local (shaab) un monument recorda el bombardeig britànic de 1920 contra el Diiriye Guure, amb l'exhibició d'un aparell que es va estavellar allí prop, i que fou un dels primers aeroplans usats a l'Àfrica.
La zona ha estat disputada intensament el 2008. Després de l'atac de Somalilàndia a Las Khorey, Maakhir va reforçar les seves forces a la part oriental de la ciutat.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor mundial - Oficina d'Onomàstica - Secció Filològica - Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ Fallingrain
* ↑ Somali montane xeric woodlands (AT1319)

## Enlços externs

* LaasqorayNET Arxivat 2019-01-26 a Wayback Machine.
* Dhahar Online
# Las Anod

Las Anod (somali: Laascaanood) és una vila de SSC-Khatumo, a Somàlia, capital des del 1984 de la regió de Sool. La població és majoritàriament del clan Reer Darawiish de la confederació darod, emparentada amb els clans del nord-est de Somàlia.
El 1991 va quedar dins dels límits fixats per Somaliland, i acceptats per tots els caps de clan i subclans, però de fet va romandre en mans dels clans sense control efectiu de la regió. El 1998 Puntland va declarar el seu dret a la regió i progressivament els caps de clan van donar suport a aquesta reivindicació. El 2003 forces de Puntland, en nom del Govern Nacional de Transició es van presentar a la regió de Sool i els caps locals van entregar la ciutat, però Somalilàndia no ho va acceptar i hi va haver forts enfrontaments; després d'una treva els combats per la ciutat es van reprendre el 29 d'octubre del 2004 sense cap canvi decisiu.
El 2 d'octubre de 2007 Las Anod fou recuperada per Somalilàndia en un atac militar llampec, amb menys de 20 morts. 500 policies es van desplegar per la ciutat i van establir l'ordre, prohibint les armes i fent complir la llei, amb el que la ciutat va trobar una tranquil·litat poc comuna. Les amenaces posterior de Puntland no han tingut cap efecte, i fins i tot el 13 de gener del 2008 les forces de Somalilàndia van capturar al coronel Deyr Abdi, nomenat comandant militar de Puntland a la regió junt amb 20 militars més. A l'estiu l'enfrontament es va desplaçar al nord, a Las Khoray.
# Colom imperial de collar

El colom imperial de collar (Ducula mullerii) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita els boscos de Nova Guinea i les illes Aru.
# Muntanya del Borrell

La Muntanya del Borrell és una serra situada al municipi de Calafell a la comarca del Baix Penedès, amb una elevació màxima de 178 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Saurophaganax maximus

Saurophaganax maximus és una espècie de dinosaure al·losàurid que va viure al Juràssic en el que actualment és Nord-amèrica. Les seves restes fòssils s'han trobat a la formació de Morrison. Alguns paleontòlegs la consideren una espècie d'al·losaure (A. maximus). Saurophaganax representa un al·losàurid molt gran (10,9 metres de longitud) caracteritzat per una làmina horitzontal a les bases de les espines neurals dorsals sobre els processos transversals, i per xebrons amb forma de "ganivet de carn".

## Referències

* ↑ Mortimer, Mickey. «And the Largest Theropod Is....». The Dinosaur Mailing List, 21-07-2003. Arxivat de l'original el 2016-03-06. [Consulta: 8 setembre 2007].
* ↑ Glut, Donald F. «Saurophagus». A: Dinosaurs: The Encyclopedia. Jefferson, North Carolina: McFarland & Co, 1997, p. 793–794. ISBN 0-89950-917-7.
# Museu Nacional de la República del Kazakhstan

El Museu Nacional de la República del Kazakhstan (Қазақстан Республикасының Ұлттық музейі) és un museu etnològic, d'història i art situat a Astanà, al Kazakhstan.
El museu obrí les portes el 2 de juliol de 2014 en un edifici de 74.000 metres quadrats. Està administrat pel Ministeri de Cultura i Esport de la República del Kazakhstan.
El museu compta amb exhibicions permanents d'etnologia, arqueologia, història i art modern de la regió de l'actual Kazakhstan, i dues exhibicions dedicades a peces històriques fetes amb or. El museu acull també exhibicions temporals d'origen estranger.

## Referències

* ↑ «National Museum of Kazakhstan Opens With Presidential Speech, International Visitors» (en anglès). The Astana Times, 03-07-2014.
* ↑ «Halls of the Museum» (en anglès). Museu Nacional de la República del Kazakhstan. [Consulta: 17 setembre 2016].
* ↑ «International Exhibitions» (en anglès). Museu Nacional de la República del Kazakhstan. [Consulta: 17 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Museu Nacional de la República del Kazakhstan - Lloc web oficial
# Cal Bacardi (Cervera)

Cal Bacardi és una casa de Cervera (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Adossada a l'absis de l'església de Santa Maria, és una casa de carreus, en part arrebossada i pintada. A la planta baixa hi ha la portalada principal d'arc carpanell i dues portes laterals d'arcs escarsers. Modernament s'ha obert una nova porta al costat dret de l'antic portal. La planta noble presenta un gran balcó amb porta d'arc escarser damunt el portal principal i un balcó més petit a cada banda. Va ser alçada al segle xx i a les golfes hi ha dues finestres i dos balcons.

## Referències

* 1 2 «Cal Bacardí - Cervera». Pobles de Catalunya. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «Cal Bacardi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Comando Cóndor

El Comando Cóndor va ser un grupo de tareas format per elements d'ideología nazi que va actuar durant l'autoanomenat Procés de Reorganització Nacional (la dictadura militar que va ocupar de facto el poder en l'Argentina des del 1976 fins al 1983). Els principal objectiu, que compartia amb el Comando de Moralidad, va ser perseguir homosexuals a finals de la dictadura.
El juny de 1982 aquest este comando va difondre un comunicat de premsa en el qual afirmava "vamos a acabar con teatros de revistas y homosexuales". A Buenos Aires, aquest grup va assassinar 26 persones.

## Vegeu també

* Frente de Liberación Homosexual

## Notes

* ↑ Per a la definició de grupo de tareas, vegeu: CONADEP. «Nunca Más» (en castellà). Eudeba. Arxivat de l'original el 2003-02-18. «Los Grupos de Tareas estaban conformados con personal de las diversas Fuerzas Armadas y de Seguridad. Si bien se hallaban alojados en determinadas dependencias militares o de Seguridad, las que otorgaban su infraestructura, y en algunos casos se hacían cargo de las Jefaturas, los GT no dependían directamente de esos lugares sino de la Fuerza en la que tenían su sede: GTI y GT2 de Ejército (con las aclaraciones que más adelante se formulan), con sede en la CENTRAL DE REUNIÓN del Batallón 601 de Inteligencia del Ejército (Callao y Viamonte, Capital Federal). El GT3 dependía del Servicio de Inteligencia Naval (SIN) de Marina de Guerra. El GT4 del Servicio de Inteligencia Aérea (SIA) de Aeronáutica y el GT5 de la SIDE. (Testimonio Legajo N° 7170 de un ex integrante de estos grupos).»

## Fonts

* «Desde el insulto al asesinato». Página/12. Buenos Aires: Editorial "La Página", S.A., 23-06-2006.
* Figari, Carlos. «Eróticas de la disidencia en América Latina. Brasil, siglos XVII al XX». CLACSO.
* «La discriminación en Argentina. Diagnóstico y propuestas». INADI. Arxivat de l'original el 2009-12-29. [Consulta: 8 gener 2010].
* LGTTBI. «Con las Madres, en la Plaza» (en castellà). Página/12. Editorial "La Página, S.A", març 2009.
* Schiller, Herman. Momentos de luchas populares. Buenos Aires: Ediciones del Instituto Movilizador de Fondos Cooperativos, 2005. ISBN 9508601779.
* Tortosa, Daniel. «“DESHONRA, la otra historia”». www.pseudoghetto.com. Arxivat de l'original el 2009-03-02. [Consulta: 8 gener 2010].
# Càpsula de Bowman

La càpsula de Bowman, també anomenada la càpsula glomerular, envolta el glomèrul renal. Forma part del corpuscle del nefró.
Es compon d'una capa interna visceral (epiteli visceral), i una capa exterior parietal. Les dues capes estan separades per l'espai de Bowman, que és on es produeix el filtratge glomerular
Els líquids de la sang són filtrats des dels capil·lars del glomèrul en la càpsula de Bowman. Podem distingir:
* Capa interna
** en contacte amb els capil·lars del glomèrul, es troba l'endoteli, també anomenat "membrana fenestrada" perquè està perforat per petits orificis.
** per fora de l'endoteli hi ha la membrana basal glomerular, constituïda per col·lagen i proteoglicans (veure proteoglicà)
** la capa més externa està formada per cèl·lules especialitzades anomenades podòcits, que reben aquest nom perquè presenten unes prominències que fan recordar la forma d'un peu.
* Espai de Bowman. En contacte amb l'espai de Bowman es troba el túbul, on es recull el filtratge i es transporta al llarg de la nefrona per formar l'orina
* Capa parietal (externa): compost d'una sola capa de cèl·lules planes formant un epiteli escatós simple.

## Referències

* ↑ Laso F.J. Patología General. Masson, 2004, p. 391 i ss. ISBN 84-458-1338-2.
Viccionari
# Pont de la Font de Salt Dalmau

El Pont de la Font de Salt Dalmau és una obra de Camós (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El pont es troba en el camí de la font de Salt Dalmau. Per accedir-hi cal anar direcció Camós fins a arribar al nucli i després trencar a mà esquerra fins al veïnat de Cruanyes. El pont es troba just abans d'arribar a la font.
Es tracta d'un pont d'una sola arcada de mig punt. Està construït amb carreus de pedra disposats amb una millor forma per a fer l'obertura de l'arc. Hi ha una barana, també construïda amb pedra.
En un dels costats del pont es troba una placa commemorativa amb l'any de construcció: 1880.

## Història

El motiu pel qual l'alcalde Vicenç de Besalú va decidir la construcció de l'esmentat pont va ser per a poder facilitar un nou accés de Camós a Banyoles. Abans calia travessar el riu pel veïnat de Can Prat de la Mitjavila.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pont de la Font de Salt Dalmau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 agost 2021].
# Andorra als Jocs Olímpics d'estiu de 2020

Andorra va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 2020 a Tòquio, que es van celebrar del 23 de juliol al 8 d'agost del 2021 a causa de la pandèmia de COVID-19. Fou la dotzena vegada consecutiva que el principat participà als Jocs d'estiu, en aquesta ocasió amb una delegació de dos esportistes.
El Comitè Olímpic Andorrà (COA) decidí no concedir invitacions olímpiques a la Federació Andorrana de Natació, que n'havia demanat dues amb el suport de la federació internacional. Sí que en concedí una a la Federació d'Atletisme.

## Esportistes

| Esport | Homes | Dones | Total |
| Atletisme | 1 | 0 | 1 |
| Piragüisme | 0 | 1 | 1 |
| Total | 1 | 1 | 2 |

## Atletisme

La Federació Andorrana d'Atletisme rebé una plaça d'universalitat que el COA acceptà perquè Pol Moya tenia una beca del programa Solidaritat Olímpica del COI.
| Esportista | Prova | Eliminatòria | Eliminatòria | Semifinal | Semifinal | Final | Final |
| Esportista | Prova | Resultat | Posició | Resultat | Posició | Resultat | Posició |
| Pol Moya Betriu | 800 metres masculins | 1:47.44 | 7 | No es classificà | No es classificà | No es classificà | No es classificà |

## Piragüisme
### Eslàlom

Andorra aconseguí una plaça per als Jocs al Campionat Mundial d'Eslàlom del 2019, a la Seu d'Urgell; en conseqüència, el país tornà a competir en aquesta disciplina després de dotze anys.
| Esportista | Prova | Ronda preliminar | Ronda preliminar | Ronda preliminar | Ronda preliminar | Ronda preliminar | Ronda preliminar | Semifinal | Semifinal | Final | Final |
| Esportista | Prova | Mànega 1 | Posició | Mànega 2 | Posició | Millor | Posició | Temps | Posició | Temps | Posició |
| Mònica Dòria Vilarrubla | Canoa monoplaça (C-1) femení | 111,78 | 6 | 115,69 | 14 | 111,78 | 9 | 128,32 | 11 | No es classificà | No es classificà |
| Mònica Dòria Vilarrubla | Caiac monoplaça (K-1) femení | 110,57 | 11 | 110,54 | 13 | 110,54 | 14 | 118,15 | 16 | No es classificà | No es classificà |

## Referències

* ↑ «El COA confirma que «no es farà ús d’invitacions en els pròxims Jocs»». El Periòdic d'Andorra, 29-06-2021.
* 1 2 «La natació no anirà als Jocs». Diari d'Andorra, 18-06-2021.
* ↑ «Olympic quota places take shape after first day of slalom heats». International Canoe Federation, 27-09-2019 [Consulta: 27 setembre 2019].
# Serreta de Can Ferrer

La Serreta de Can Ferrer és una serra situada al municipi del Montmell a la comarca del Baix Penedès, amb una elevació màxima de 530 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Can Riuró (Vilademuls)

Can Riuró és una masia de Vilademuls (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció rural de planta rectangular. Es desenvolupa en planta baixa i dos pisos i presenta coberta de teula àrab a dues vessants. Les parets portants són de maçoneria amb carreus a les cantonades i emmarcats de les obertures. Interiorment s'estructura en tres crugies perpendiculars a la façana principal. Adossats a les façanes nord i est hi ha cossos annexes. Davant la façana sud hi ha l'era, que encara conserva la pavimentació original amb toves. Des del carrer s'accedeix directament a l'era per un portal de barri.
A l'altra banda de l'era i davant la façana sud hi ha un paller fet amb murs de maçoneria, pilar en cantonada de pedra i coberta de quadrats, llates i teula àrab.

## Referències

* 1 2 «Can Riuró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Kate Nelligan

Patricia Colleen Nelligan (London, Ontario; 16 de març de 1950), més coneguda com a Kate Nelligan, és una actriu de cinema, televisió i teatre canadenca. Guanyadora del BAFTA a la millor actriu secundària i candidata a l'Oscar a la millor actriu secundària. Coneguda per les seves intervencions en pel·lícules com El príncep de les marees (1991), Llop (1994), How to Make an American Quilt (1995) o Premonition (2007).

## Biografia

Kate Nelligan, el veritable nom de la qual és Patricia Colleen Nelligan, va néixer a London, Ontario, Canadà, sent la quarta de sis germans. La seva data de naixement és el 16 de març de 1950, encara que algunes fonts afirmen que va néixer el 1951. És filla de Patrick Joseph, un empleat municipal que estava a càrrec de les pistes de gel i els parcs recreatius, i de Josephine Alice, mestra d'escola.
Va anar al London South Collegiate Institute a London, Ontario; després de la seva etapa d'institut va estudiar al Glendon College a Toronto, encara que l'actriu finalment no es va graduar. No obstant això es va matricular en la Central School of Speech and Drama a Londres, Anglaterra, amb la finalitat de convertir-se en actriu.
Va tenir problemes amb l'alcohol i altres problemes psicològics, per això va rebre ajuda i va ser ingressada en una clínica de rehabilitació. Nelligan es va casar amb Robert Reale, un pianista i compositor, el 19 de febrer de 1989, finalment es van separar anys després, tenint tots dos un fill en comú, Gabriel Joseph, nascut el 1992.

## Filmografia

| Any | Pel·lícula |
| 1975 | Una anglesa romàntica |
| 1981 | L'ull de l'agulla |
| 1991 | El príncep de les marees (The Prince of Tides) |
| 1992 | Ombres i boira |
| 1994 | Llop |
| 1995 | How to Make an American Quilt |
| 1996 | Íntim i personal (Up Close & Personal) |
| 1998 | O.S. Marshals |
| 1999 | The Cider House Rules |
| 2007 | Premonition |

## Premis
### Oscar

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1991 | Oscar a la millor actriu secundària | El príncep de les marees | Candidata |

### Premis BAFTA

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1991 | BAFTA a la millor actriu secundària | El príncep de les marees | Guanyadora |
| 1981 | BAFTA a la millor actriu de televisió | Thérèse Raquin | Candidata |
| 1980 | BAFTA a la millor actriu de televisió | Measure for Measure | Candidata |

### Premis del Sindicat d'Actors

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2000 | Millor Repartiment | The Cider House Rules | Candidata |
| 1996 | Millor Repartiment | How to Make an American Quilt | Candidata |

### Emmy

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1992 | Primetime Emmy a la millor actriu en sèrie dramàtica | Road to Avonlea | Candidata |

## Referències

* ↑ Premis i nominacions de Kate Nelligan IMDb
* ↑ Filmografia com a actriu IMDb
* 1 2 3 Biografia de Kate Nelligan filmreference.com
* ↑ «Glendon College». Arxivat de l'original el 2017-01-08. [Consulta: 7 abril 2017].
* ↑ Kate Nelligan en Yahoo! Yahoo!
* ↑ Kate Nelligan a IMDb IMDb
# La Torre de Pujals dels Cavallers

La Torre de Pujals dels Cavallers és una masia gòtica de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Al mas Reig de la Torre, també de Pujals. Edifici de planta rectangular. Parets portants de maçoneria amb carreus a les cantonades i algunes obertures. Destaca del conjunt la torre de planta quadrada i coberta a quatre aigües, situada a la banda dreta. A l'accés principal hi ha una porta dovellada, i una finestra gòtica d'arc conopial amb arquets i impostes ornades. Els sostres són fets amb cairats de roure.

## Història

Sembla que la família noble dels Pujals hauria viscut en aquest edifici. Segons l'historiador mossèn Constans, "la Torre" és documentada des del segle xi fins al segle xv. L'actual construcció conserva algunes estructures del segle xv i presenta alguns afegitons i reformes considerables.
Inicialment hauria estat propietat dels Pujals, més tard dels Foixà i durant el segle passat de la família Galibern de Torroella.
A principis del segle xiv hi hagué a Girona un Canonge de la Seu, amb el nom de Dalmai de Pujals, que té el sarcòfag al claustre de la Catedral. També hi ha un altre anomenat Joan de Pujals.
La masia ha estat recentment restaurada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «La Torre de Pujals dels Cavallers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Casa al carrer Església, 2 (Cornellà del Terri)

La Casa al carrer Església, 2 és una obra de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Porta d'accés a un edifici emmarcada per carreus de pedra ben tallats, que anteriorment havien estat pintats de color blau. Sobre la porta hi ha una finestra amb carreus de pedra bisellats als brancals i una llinda bisellada, d'una sola peça amb una al·legoria religiosa i la data de construcció. A l'ampit hi ha dos carreus que donen suport a un trencaaigües emmotllurat també de pedra.

## Història

A la llinda hi ha la data de 1630.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer Església, 2». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# HEMA

HEMA (antigament en neerlandès l'acrònim de Hollandsche Eenheidsprijzen Maatschappij Amsterdam: "Companyia holandesa de preus estàndards Amsterdam" en català) és una cadena de grans magatzems neerlandesos especialitzada en productes domèstics a baix preu, fabricats per la mateixa cadena. Cada magatzem d'HEMA disposa d'una gran varietat de productes: roba, aliments, equipament per a bicicletes, eines de jardineria i material d'oficina.
El primer magatzem que obrí les portes fou a Amsterdam el 4 de novembre de 1926. Al començament, era similar a una botiga de tot a 100, els productes eren venuts segons un barem de preus fixos: 10, 25 o 50 cèntims. I més tard arribant als 75 i 100 cèntims. Aquest enfocament comercial explica l'antic acrònim de la societat.
Després de la Segona Guerra Mundial, aquest model de preus es va abandonar. Un període de ràpid creixement fou seguit. I el 2009 en gairebé cada ciutat neerlandèsa important hi havia un magatzem HEMA.
Des dels anys 1990, HEMA va començar l'expansió fora dels Països Baixos, a països com Alemanya, Bèlgica (sobretot per l'adquisició dels magatzems Sarma), França i Luxemburg. El 2009 tenia més de 10.000 persones en 492 centres de treball als Països Baixos, 90 a Bèlgica, 10 a Alemanya, 27 a França i 4 a Luxemburg.
Va formar part de la societat Maxeda fins al juny de 2007, quan va ser adquirida per Lion Capital LLP.

## Implantació

| Estat | 1r centre | Núm. de magatzems (2017) |
| Països Baixos | 1926 | 530 |
| Bèlgica | 1984 | 98 |
| Alemanya | 2002 | 10 |
| Luxemburg | 2006 | 4 |
| França | 2009 | 55 |
| Regne Unit | 2014 | 7 |
| Espanya | 2014 | 9 |
| Mèxic | 2020 | online |

## Referències

* ↑ «Solutions Case Studies» (en anglais). [Consulta: 21 març 2014].

## Enllaços externs

* Web Països Baixos (neerlandès)
* Web França (francès)