OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 245a Brigada Mixta (Exèrcit Popular de la República)

La 245a Brigada Mixta va ser una de les últimes Brigades Mixtes creades per l'Exèrcit Popular per a la defensa de la Segona República Espanyola durant la Guerra Civil Espanyola.

## Historial

La 245a Brigada es va organitzar, encara que precàriament, a la fi de 1938 a Catalunya i estava composta pels Batallons 977, 978, 979 i 980. Es va incorporar a la 77a Divisió del XXIV Cos d'Exèrcit, la missió del qual consistia a muntar un sistema defensiu al voltant del riu Tordera. La brigada, enllaçant amb la 242a Brigada Mixta, es va situar en el curs mitjà del riu cap al 27 de gener. D'aquí es va replegar cap a Vic, localitat que va intentar defensar encara que l'1 de febrer s'havia hagut de retirar novament, i va quedar pràcticament dissolta.
Segons els oficis i mapes del Corpo Truppe Volontarie italià (CTV)
El dia 29/01/1939, tocant a la població de Dosrius, per sobre de la ciutat de Mataró i molt propera a Calella de la Costa, tenen el lloc de comandament la 243a, 244a i 245a Brigades Mixtes.
A l'ofici del dia 01/02/1939, corresponent al dia 31/01/1939, el CTV ubica les restes de les Brigades Mixtes 243a, 244a i 245a prop de Sant Celoni, al costat d'Hostalric, Tordera i Blanes.
El dia 02/02/1939 han aparegut al sud de Llagostera les Brigades Mixtes 242a, 243a i 245a. La 245a Brigada Mixta és la que es troba més a prop d'aquesta població.
El dia 03/02/1939 l'enemic a oposat molta resistència entre Llagostera i Girona però ja no es fa referència a cap de les Brigades Mixtes anteriors, tot i ser la zona on estaven oposant resistència.
Després d'aquesta resistència la retirada cap a la frontera francesa era ja un fet i es podia considerar tant la 245a com la resta de Brigades Mixtes pràcticament dissoltes.

## Referències

* 1 2 Carlos Engel (1999). Historia de les Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República, Almena Edicions, pàg. 228

## Bibliografia

* Bellmunt, Gerard. El pas del padrí per la Guerra Civil espanyola: Exèrcit de Catalunya i 27, 6 i 16 Divisions de l'Exèrcit Republicà. 2020. Juneda: Fonoll.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. 2005. Madrid: Almena.

## Arxius

* Arxiu Nacional de Catalunya (ANC) - Secció Corpo Truppe Volontarie italià (CTV) - Oficis i mapes.
# Torre d'en Malla (Martorell)

Torre d'en Malla és una obra neoclàssica de Martorell (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici aïllat envoltat de jardí situat al carrer del Mur al barri de La Mina, a l'entrada de Martorell. És de planta rectangular i consta de planta baixa, dos pisos i golfes amb coberta de quatre vessants i amb barbacana de fusta. Al centre s'alça una torreta mirador amb coberta de pavelló que té una petita terrassa amb balustrada. Els diferents nivells es divideixen a través de línies de sòcol, cantoneres i impostes motllurades que recorren tota la façana. La façana es compon sobre tres eixos verticals en els quals les obertures es distribueixen de manera simètrica als diferents pisos. A la façana principal les obertures disminueixen en alçària i presenten emmarcaments a la planta baixa d'arc escarser i als dos pisos d'arc pla coronats per cornises motllurades recolzades sobre petites mènsules. Les obertures del primer i segon pis són finestres ampitadores excepte el balcó central del primer pis que té volada amb una llosana motllurada sobre mènsules que sobresurt de la línia d'imposta. El revestiment de la façana està estucat imitant carreus. Com a detalls ornamentals destaquen els esgrafiats en medallons situats a les golfes, entre el parell de petites obertures rectangulars que es distribueixen a cadascun dels eixos verticals, i dos relleus en forma de rombe a la façana principal que indiquen l'any de construcció.

## Història

Exemple de casa senyorial del segle xix. L'edifici data de l'any 1898 tal com indica el relleu a la façana principal. La seva construcció és posterior a la de la Torre de les Hores, amb qui guarda característiques constructives similars. El nom de la casa fa referència al cognom del propietari.

## Referències

* 1 2 «Torre d'en Malla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2020].
# KION Group

Kion Group AG, estilitzat com KION Group, és una empresa multinacional d'equipament logístic amb seu a Frankfurt del Main, Alemanya.
L'estructura de la companyia està dividida en tres segments: vehicles industrials, cadena de subministrament i serveis corporatius. La primera divisió s'encarrega de la fabricació i venda de vehicles industrials sota les marques Linde Material Handling, STILL, Baoli, Fenwick i OM. La segona branca, solucions de cadena de subministrament, s'encarrega de proveir equipament i programari d'automatització de magatzems logístics a través de la marca Dematic. Finalment, el segment de serveis corporatius incorpora els departament de tecnologia de la informació i serveis financers. L'any 2023 el 74% dels ingressos procedien de la divisió de vehicles industrials mentre que la resta provenien del segment de cadena de subministrament.
L'empresa va ser fundada el 24 d'octubre del 2006 com a escissió de les operacions d'equipament logístic de Linde. El 2008 la companyia va vendre un total de 150.000 vehicles industrials, sent el principal fabricant d'aquests vehicles a Europa. El 2024 KION Group tenia una plantilla de 42.325 treballadors, va ingressar un total de 12,5 mil milions de dòlars i va aconseguir un benefici net de 373 milions de dòlars.

## Referències

* ↑ «Kion Group AG KGX.DE». Reuters. Reuters Markets, 09-01-2025. [Consulta: 9 gener 2025].
* 1 2 «KION Group Frankfurt, Germany». Forbes. Forbes Companies, 09-01-2025. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ «Annual revenue of the Kion Group between 2015 and 2023, by segment (in million euros)». Statista. Statista Research Department, 30-07-2024. [Consulta: 9 gener 2025].
* ↑ Riesenbeck i Perrey, 2009, p. 211.

## Bibliografia

* Riesenbeck, Hajo; Perrey, Jesko. Power Brands: Measuring, Making and Managing Brand Success. Wiley VCH, 2009, p. 274. ISBN 978-3527502820 [Consulta: 9 gener 2025].
# Can Perejaume (Granollers)

Can Perejaume és una casa de Granollers (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una casa cantonera que consta de planta baixa, pis i golfes. La coberta és de teula àrab a dues vessants. La façana de la plaça de la Porxada està composta per dos eixos amb buits de proporció vertical. A la primera planta hi ha un balcó corregut amb barana de barrots de ferro. A la façana del carrer Sant Roc hi ha una finestra de brancals i arc lobulat de pedra. A les cantonades destaca el carreuat de pedra.

## Referències

* ↑ «Can Perejaume». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2017].
# Traveller

Traveller és una sèrie de jocs de rol de ciència-ficció, el primer dels quals publicat el 1977 per Game Designers' Workshop i subsegüentment per diverses companyies.
A Traveller, els personatges acostumen a viatjar entre diversos sistemes estel·lars i emprenen activitats com l'exploració, batalles terrestres i espacials i intercanvis interestel·lars. Els personatges d'aquest joc de rol estan menys definits per la necessitat d'incrementar les habilitats i aptituds innates i més pels triomfs, descobriments o riqueses, dispositius, títols i poder polític que obtenen.
Originalment, Traveller havia de ser un sistema per jugar aventures de ciència-ficció space opera genèriques, en el mateix sentit que Dungeons & Dragons era un sistema previst per aventures genèriques de fantasia. Marc Miller, un dels dissenyadors originals de Traveller per Game Designer's Workshop, va dir que la idea de crear el joc li va venir quan va dir "Vull fer Dungeons & Dragons a l'espai." La majoria dels suplements publicats per Traveller estan relacionats amb un escenari per defecte anomenat "Third Imperium" ("Tercer Imperi"), però les regles també cobreixen casos alternatius, de manera que una campanya es pot jugar a l'escenari que l'àrbitre del joc decideixi.

## Referències

* ↑ Polymancer. «DiceCast Special Holiday Interview Episode». DiceCast, 31-12-2010. [Consulta: 22 juliol 2014].
# Can Regàs (Arenys de Munt)

Can Regàs és una obra neoclàsica d'Arenys de Munt (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici senyorial de planta rectangular amb planta baixa i dos pisos. La façana principal té tres eixos de composició vertical. A la planta baixa hi ha dues finestres rectangulars que flanquegen la porta principal d'accés a l'immoble; aquestes estan protegides amb elegants reixes decorades amb motius florals i vegetals, amb porticons de dues fulles i emmarcament de pedra, com la portada. Aquesta última, d'arc a nivell, té dues batents de fusta molt treballades i decorades amb motius geomètrics. A la clau de l'arc hi ha un petit element de pedra coronat per merlets i amb una R i una J gravades al centre.
El primer i segon pis presenten la mateixa composició: tres portes rectangulars amb emmarcaments de pedra s'obren a un balcó corregut que s'estén al llarg de tota la façana. Sobre la part superior de l'emmarcament de cadascuna de les obertures se situa un frontó triangular de llenguatge clàssic amb una antefixa al vèrtex. Els balcons estan suportats per mènsules d'estil clàssic, les quals interrompen les faixes que hi ha sota el voladís, de pedra i decorades amb motius florals. Aquesta combinació de faixa i mènsules es torna a repetir al coronament de la façana, sota el voladís que sobresurt de la teulada i a manera de cornisa. A sobre i presidint la façana s'aixeca un frontó circular amb petits pinacles i un plafó que indica l'any 1901.
El revestiment de la façana imita carreus regulars disposats en filades.

## Referències

* 1 2 3 «Can Regàs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Can Puig i Cadafalch

Can Puig i Cadafalch és un edifici de Mataró (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local. És la casa natal de Josep Puig i Cadafalch.

## Descripció

Es tracta d'una casa entre mitgeres de planta baixa i dues plantes pis amb pati posterior.
Hi ha brancals i llindes de pedra a les obertures del primer i segon pis. El balcó de la planta primera és d'enteixinat de forja i rajoles vidriades.
La façana presenta un acabat estucat a carreu amb dibuixos geomètrics.

## Història

És la casa natal de Josep Puig i Cadafalch. A la façana una làpida oferta l'any 1966, per les entitats de Mataró, ho commemora: «En aquesta casa hi va néixer el 17 d'octubre de 1867 l'arquitecte, historiador i arqueòleg en Josep Puig i Cadafalch, president de la Mancomunitat de Catalunya (1917-1923). Les entitats de Mataró en el centenari».

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Puig i Cadafalch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
* ↑ «CASA NATAL de Josep Puig i Cadafalch». Ajuntament de Mataró. [Consulta: 3 març 2019].
# Convent de les Josefines (Moià)

El Convent de les Josefines és una obra eclèctica de Moià protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Antic convent, format per planta baixa, planta noble i golfes. Presenta simetria respecte a l'eix marcat per la porta d'accés, d'arc rebaixat, i grans carreus de pedra. El parament, igualment, és de pedra, presentant en el primer pis cinc finestres de gran secció (una d'elles convertida en balcó) coronades amb sengles frontons triangulars. A l'eix marcat pels esmentats frontons, i a nivell de les golfes, trobem petites obertures de seccions rectangulars. El conjunt és coronat per un ràfec de pedra decorat amb motius geomètrics.

## Història

Aquest convent de Josefines va ésser habitat fins a la dècada de 1970. Actualment és propietat de la parròquia.

## Referències

* 1 2 «Convent de les Josefines». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 juny 2020].
# Campionats del món de ciclocròs de 2001

Els Campionats del món de ciclocròs de 2001 foren la 52a edició dels mundials de la modalitat de ciclocròs i es disputaren el 3 i 4 de febrer de 2001 a Tábor, Bohèmia Meridional, República Txeca. Foren quatre les proves disputades.

## Resultats
### Homes

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Elit | Erwin Vervecken | Petr Dlask | Mario De Clercq |
| Sub-23 | Sven Vanthourenhout | Tomas Trunschka | David Kasek |
| Júniors | Martin Bína | Radomir Simunek jr. | Jan Kunta |

### Dones

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Elit | Hanka Kupfernagel | Corine Dorland | Daphny van den Brand |

## Classificacions
### Cursa masculina

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Erwin Vervecken | Bèlgica | 1:01.54 |
| | Petr Dlask | Txèquia | + 0.01 |
| | Mario de Clercq | Bèlgica | + 0.14 |
| 4. | Sven Nys | Bèlgica | + 1.07 |
| 5. | Jiří Pospíšil | Txèquia | + 1.11 |
| 6. | Henrik Djernis | Dinamarca | + 1.29 |
| 7. | Wim de Vos | Països Baixos | + 1.41 |
| 8. | Camiel van den Bergh | Països Baixos | + 1.49 |
| 9. | Tom Vannoppen | Bèlgica | + 2.25 |
| 10. | Václav Ježek | Txèquia | + 2.36 |

### Cursa femenina

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Hanka Kupfernagel | Alemanya | 28.29 |
| | Corine Dorland | Països Baixos | + 0.35 |
| | Daphny van den Brand | Països Baixos | + 0.41 |
| 4. | Ann Grande | Estats Units | + 0.45 |
| 5. | Laurence Leboucher | França | + 0.47 |
| 6. | Louise Robinson | Regne Unit | + 1.02 |
| 7. | Nicole Cooke | Regne Unit | + 1.06 |
| 8. | Debby Mansveld | Països Baixos | + 1.08 |
| 9. | Rachel Lloyd | Estats Units | + 1.18 |
| 10. | Reza Hormes-Ravenstijn | Països Baixos | + 2.05 |

### Cursa masculina sub-23

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Sven Vanthourenhout | Bèlgica | 51.55 |
| | Tomáš Trunschka | Txèquia | + 0.16 |
| | David Kášek | Txèquia | + 0.36 |
| 4. | Wim Jacobs | Bèlgica | + 0.38 |
| 5. | Aurelien Clerc | Suïssa | + 0.40 |
| 6. | Wilant van Gils | Països Baixos | + 0.43 |
| 7. | Martin Zlámalík | Txèquia | + 0.53 |
| 8. | Davy Commeyne | Bèlgica | m.t. |
| 9. | Josef Soukup | Txèquia | m.t. |
| 10. | Freek de Jong | Països Baixos | m.t. |

### Cursa masculina júnior

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Martin Bína | Txèquia | 38.54 |
| | Radomír Šimůnek jr. | Txèquia | + 0.19 |
| | Jan Kunta | Txèquia | m.t. |
| 4. | Romain Fondard | França | + 0.40 |
| 5. | Pierre-Bernard Vaillant | França | m.t. |
| 6. | Milan Vocadlo | Txèquia | m.t. |
| 7. | Geert Wellens | Bèlgica | + 0.56 |
| 8. | Mariusz Gil | Polònia | + 1.06 |
| 9. | Kor Steenbergen | Països Baixos | + 1.18 |
| 10. | Simon Zachner | Suïssa | + 1.21 |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Bèlgica | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 2 | Txèquia | 1 | 3 | 2 | 6 |
| 3 | Alemanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Països Baixos | 0 | 1 | 1 | 2 |

## Referències

* Web de l'UCI
* Resultats a les-sports.info
# Procés isentròpic

En termodinàmica, uns procés isentròpic (combinació de la paraula grega iso - 'igual' - i 'entropia') és aquell en què l'entropia del fluid que forma el sistema roman constant.
Segons la segona llei de la termodinàmica, es pot dir que:
    $\Delta Q\leq TdS$
on $\delta Q$ és la quantitat d'energia que el sistema guanya per escalfament, $T$ és la temperatura del sistema, i $dS$ és el canvi en l'entropia. El símbol d'igualtat implicaria un procés reversible. En un procés isentròpic reversible no hi ha transferència d'energia calorífica i, per tant, el procés és també adiabàtic. En un procés adiabàtic irreversible, l'entropia s'incrementarà, de manera que és necessari eliminar la calor del sistema (mitjançant refrigeració) per mantenir una entropia constant. Per tant, un procés isentròpic irreversible no és adiabàtic.
Per a processos reversibles, una transformació isentròpica es realitza mitjançant l'aïllament tèrmic del sistema respecte al seu entorn. (Procés adiabàtic).
La temperatura és la variable termodinàmica conjugada de l'entropia, de manera que el procés conjugat serà isotèrmic, i el sistema estarà tèrmicament connectat a un bany calent de temperatura constant. Els processos isotèrmics no són isentròpics.
# Can Riera (Vilademuls)

Can Riera és una obra de Vilademuls (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'element més notable de Can Riera és una pallissa formada per un cos força alt, de planta rectangular i foradat pel sud per un arc alt de punt rodó format per capes successives de totxo posat pla i una final amb els totxos col·locats a sardinell, que arriben fins a l'altura de la coberta, de dues aigües i el carenar orientar en direcció nord/sud. El suport central de la coberta es fa mitjançant un pilar que recolza directament sobre la filada de sardinells de la volta.
El mas és d'un cos senzill de planta rectangular i orientat i cobert igual que la pallissa.

## Referències

* 1 2 «Can Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Sant Julià de la Règola

Sant Julià de la Règola és una església del poble de la Règola, al municipi d'Àger (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular amb capelles laterals, adossat a altres edificis afegits. S'accedeix per un portal lateral, reconeixent l'església per la façana més elevada que té un mur d'espadanya amb dues obertures i campanar.
Els murs són de carreus de pedra reblats i arrebossats.
Les cobertes són de teula àrab.

## Història

El 1059 és citat el castell de la Règola.
L'antiga església parroquial de Sant Julià depenia de la col·legiata d'Àger.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Julià de la Régola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Tour Bohemia

El Tour Bohemia és una cursa ciclista txeca que es disputa a la regió de Bohèmia. La cursa es creà el 2012 ja formant part de l'UCI Europa Tour. Els primers noms de la cursa van ser Karlovy Vary-Praga i České Budějovice-Praga. Té l'antecedent en la cursa Praga-Karlovy Vary-Praga.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2012 | Maroš Kováč | Roman Kreuziger | Tomáš Bucháček |
| 2013 | Josef Benetseder | Dejan Bajt | Jiří Polnický |
| 2014 | Lukas Pöstlberger | Bakhtiar Kozhataiev | Kamil Zieliński |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2012-08-27 a Wayback Machine.
* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# 32a Mostra Internacional de Cinema de Venècia

La 32a Mostra Internacional de Cinema de Venècia es va celebrar entre el 25 d'agost al 5 de setembre de 1971. No hi hagué jurat perquè els edicions del 1969 al 1979 no van ser competitives.

## Pel·lícules exhibides

* The Devils de Ken Russell
* La vacanza de Tinto Brass
* L'ospite de Liliana Cavani
* The Last Movie de Dennis Hopper
* Gāv de Dariush Mehrjui

## Premis

* Lleó d'Or a la carrera:
** John Ford, Marcel Carné i Ingmar Bergman.
* Premi FIPRESCI
** Gāv (Dariush Mehrjui)
* Premi Pasinetti
** Millor pel·lícula estrangera - The Devils (Ken Russell)
** Millor pel·lícula italiana - La vacanza (Tinto Brass)
* Premi CIDALC
** The Last Movie (Dennis Hopper)
* Timó d'Or
** L'ospite (Liliana Cavani)

## Referències

* ↑ «Venice Biennale: the Venice Film Festival-History and facts of the world's oldest Film Festival». Arxivat de l'original el 5 d'agost 2013. [Consulta: 7 octubre 2013].
* ↑ «The 1970′s». Arxivat de l'original el 2 de setembre 2012. [Consulta: 8 octubre 2013].
* ↑ «Juries for the 1970′s». Arxivat de l'original el 30 d’agost 2012. [Consulta: 7 octubre 2013].

## Vegeu també

* 21è Festival Internacional de Cinema de Berlín
* 24è Festival Internacional de Cinema de Canes
* Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1971
* 7è Festival Internacional de Cinema de Moscou

## Enllaços externs

* 32a Mostra Internacional de Cinema de Venècia - Lloc web oficial
* Premis del Festival de Cinema de Venècia 1971 a IMDb
* Premis del Festival de Cinema de Venècia 1971 a Filmaffinity
# Bliss (virus informàtic)

Bliss és un virus informàtic que afecta els sistemes Linux, el 5 de febrer de 1997, l'autor del virus va publicar el codi d'aquest. Quan s'executava, el virus s'intentava unir als arxius executables (programes, scripts), als quals un usuari normal no hi té accés, a partir d'aquell moment els arxius afectats ja no es podien executar. El Bliss escrivia totes les seves accions en el directori "/tmp/.bliss" (el punt inicial en el nom dels arxiu serveix per ocultar l'arxiu). També hi havia un paràmetre per a la terminal "--bliss-uninfect-files-please" (la traducció seria: "Bliss, si us plau, desinfecta els arxius"), que en realitat ens porta al fet que la infecció és irreversible. Totes aquestes característiques suggereixen que aquest virus podria haver estat escrit només per demostrar que Linux pot ser infectat amb virus (prova de concepte). A més a més, aquest virus no és molt eficaç perquè el sistema de drets d'usuari en una distribució de Linux fa molt difícil la seva propagació i, per tant, acaba sent una curiositat. Quan el descobriment del Bliss es va fer públic, alguns fabricants d'antivirus van emetre comunicats de premsa, dient que ara hi havia un virus de Linux, i que els usuaris de Linux s'asseguressin de comprar un programa antivirus per protegir-se. Després del Staog, el virus Bliss, segueix sent un dels més coneguts.

## Referències

* ↑ «F-Secure Advisory».
* ↑ «"F-Secure Assessor».

## Vegeu també

* Malware a GNU/Linux

## Enllaços externs

* Bliss, a Linux "virus"
# Cinturó de seguretat

El cinturó, cinyell, cinta (a la Catalunya del Nord i Balears) o corretja de seguretat és un element de seguretat passiva que s'utilitza, normalment, creuant-se a la cintura i al pit dels viatgers d'automòbils, avions, etc. Es fabrica amb tela forta i té com a objectiu que els passatgers no siguin llançats dels seus seients en produir-se un accident.

## Referències

* ↑ «Accepcions de cinyell al GDLC». La Galera. [Consulta: 13 març 2011].
* ↑ García Valls, Desiderio; Casas Rabano, Ignacio; Ruiz Carrasco, Juan Vicente; Buchon i Tomás, Joan-Carles. Vocabulari d'automoció. València: Conselleria de Cultura, Educació i Ciència (Generalitat Valenciana), 1986, p. 74. ISBN 8475791417.
# Mas dels Canonges i capella de Sant Josep

El Mas dels Canonges i capella de Sant Josep és un conjunt de Vilamajor, al municipi d'Àger (Noguera) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge unifamiliar aïllat al que se li han anat afegint coses més modernes creant una petita plaça d'accés a l'habitatge. Tipologia tradicional de planta baixa, pis i golfa amb façana de carreus irregulars. Portal d'accés dovellat, de mig punt. Llindes de pedra a les finestres. Balconada noble del primer pis tapada. Arcs de descàrrega a les finestres. El remat de les golfes també ha estat modificat totalment, deixant només una finestra el·líptica.
Capella de sant Josep de Vilamajor

## Referències

* 1 2 «Mas dels Canonges i capella de Sant Josep». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].