OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Triple DES

El Triple DES (també anomenat 3DES) és un algorisme de xifratge simètric que encadena 3 aplicacions successives de l'algorisme DES sobre el mateix bloc de dades de 64 bits, amb 2 o 3 claus DES diferents. Aquesta forma de der servir tres xifratges DES ha estat desenvolupada per Walter Tuchman (cap del projecte DES a IBM), hi ha altres maneres de fer servir tres vegades DES però no són per força segures. La versió de Tuchman fa servir un xifratge, seguit d'un desxiframent per concloure de nou amb un xifratge. El Triple DES generalment es fa servir només amb dues claus diferents. El mode estàndard és fer-lo servir en mode EDE (Encryption, Decryption, Encryption, és a dir Xifratge, Desxiframent, Xifratge) el que el fa compatible amb DES quan s'utilitzen tres vegades la mateixa clau. En el cas d'una implementació per maquinari això permet fer servir el mateix component respecte l'estàndard DES i l'estàndard Triple DES. En el mode proposat per Tuchman, 3DES s'escriu més formalment d'aquesta manera:
$C=E_{DES}^{k3}{\BiggD_{DES}^{k2}{\biggE_{DES}^{k1}(M){\bigg )}{\Bigg )}$
Una altra variant de Triple DES és la de Carl Ellison, però no forma part de l'estàndard definit per a 3DES:
$C=E_{DES}^{k3}{\BiggT{\BiggE_{DES}^{k2}{\biggT{\biggE_{DES}^{k1}(M){\bigg )}{\bigg )}{\Bigg )}{\Bigg )}$
on $T~$ és una funció de transposició destinada a augmentar la difusió. Aquesta funció pren per entrada un bloc de 8192 octets, omple la llavor d'un generador de nombres pseudoaleatoris amb l'histograma dels octets, i barreja els octets del bloc gràcies a la sortida del generador. L'histograma no es canvia per les permutacions i, per tant, l'operació inversa és possible. David Wagner va proposar un atac basat en l'esquema d'Ellison el 1997.
Fins i tot quan es fan servir 3 claus de 56 bits diferents, la força efectiva de l'algorisme no és més que de 112 bits i no 168 bits, a causa d'un atac de trobada al mig. Aquest atac continua sent tanmateix poc practicable, en efecte requereix un emmagatzematge de dades de l'ordre de 2$^{56}$ paraules de 64 bits, a més aquest emmagatzematge ha de ser «interrogeable» en un temps molt curt. És per evitar aquest gènere d'atac que el Doble DES està simplement proscrit i que es passa directament a Triple DES, el Doble DES no assegura en efecte més que una força efectiva mitjana de 57 bits.
Encara que està normalitzat (per exemple pel NIST), és ben conegut, i bastant senzill d'implementar, és bastant lent, i tendeix a ser reemplaçat per algorismes més moderns tals com AES, igualment reconegut pel NIST als Estats Units d'Amèrica com segur per a tot intercanvi d'informació.

## Vegeu també

* DES
* Xifratge
* Criptografia simètrica
* AES

## Enllaços externs

* (anglès) Cryptanalyse de l'esquema d'Ellison
# Mireia Mata i Solsona

Mireia Mata i Solsona (Portbou, Alt Empordà, 1 de setembre del 1967) és una filòloga i política catalana.
Va estudiar Filologia Catalana per la Universitat Autònoma de Barcelona, i té un Postgrau en Gestió Cultural per la Universitat Ramon Llull, així com un Màster d'Alta Funció Directiva per l'Escola d'Administració Pública de Catalunya.
Va ser durant vuit anys, entre el 2007 i 2015, regidora de l'Ajuntament de Figueres, també va ser consellera comarcal de l'Alt Empordà els anys 2011 i 2012, i va treballar d'administrativa a la Generalitat de Catalunya. Va formar part de la direcció nacional d'ERC i, entre els seus càrrecs de responsabilitat al Govern, ha estat coordinadora territorial de Joventut a Girona, i Directora de Serveis Territorials de Governació i Administracions Públiques. També va ser Delegada de l'Escola d'Administració Pública a Girona.
Des del 2016 al 2021 va ocupar el càrrec de Directora General d'Igualtat de la Generalitat de Catalunya. Des del 2021 fins al setembre de 2024 fou la Secretària d'Igualtats del Departament d'Igualtat i Feminismes.
El seu càrrec li atorga la responsabilitat de vetllar perquè cap col·lectiu no se senti discriminat per motiu d'origen, llengua, capacitat, orientació sexual o identitat de gènere, per tal que les oportunitats siguin les mateixes per a tothom.

## Referències

* ↑ «Mireia Mata i Solsona». Revista Idees. Centre d'Estudis de Temes Contemporanis de la Generalitat de Catalunya, Núm. 47, 2019 [Consulta: 2 agost 2020].
* ↑ «Les altempordaneses Mireia Mata i Pilar Heras, nomenades directores generals. Estan al capdavant d'Igualtat i d'Execució Penal a la Comunitat i de Justícia Juvenil, respectivament». Empordà, 26-01-2016 [Consulta: 2 agost 2020].
* 1 2 Rivas, Mairena «Mireia Mata i Solsona. La política portbouenca es deu al seu càrrec de directora general d'Igualtat sense perdre de vista la seva condició de ciutadana». Empordà, 08-02-2020 [Consulta: 2 agost 2020].
* ↑ «Mireia Mata i Solsona». GenCat, Direcció Pública, Agendes. [Consulta: 19 novembre 2024].
# Nanodomini

En biologia molecular, un nanodomini, en referència a la senyalització per calci, és el punt en què les proteïnes d'unió al calci (o "sensors") es troben a pocs nanòmetres d'un canal de calci obert.
Distàncies majors de senyalització (>100 nm) s'anomenen microdominis.

## Referències

* ↑ Carafoli, E. & Klee, C. B.. Calcium as a cellular regulator (en anglès). 1a edició. Oxford University Press US, 1999, pàg. 554. ISBN 978-0195094213.
* ↑ Tadross, Michael R. «Ca2+ channel nanodomains boost local Ca2+ amplitude». Proceedings of the National Academy of Sciences, 110, 39, 29-05-2012, pàg. 15794–15799. DOI: 10.1073/pnas.1313898110.
* ↑ «What does nanodomain mean?». [Consulta: 8 desembre 2021].
# Nilpotència

En matemàtiques, un element x d'un anell R es diu que és nilpotent si existeix algun enter positiu n tal que x$^n$ = 0.

## Exemples

* Aquesta definició pot ser aplicada en particular a matrius quadrades. La matriu
    $A={\begin{pmatrix}0&1&0\\0&0&1\\0&0&0\end{pmatrix}}$
    és nilpotent, ja que A$^3$ = 0. Veure matriu nilpotent per a més informació.
* En l'anell factorial Z/9Z, la classe del 3 és nilpotent, ja que 3² és congruent amb 0 mòdul 9.
* Suposem que dos elements a,b d'un anell no commutatiu R satisfan ab=0. Aleshores, l'element c=ba és nilpotent (si és no nul), ja que c²=(ba)²=b(ab)a=0. Un exemple amb matrius és:
    $A_{1}={\begin{pmatrix}0&1\\0&1\end{pmatrix}},\;\;A_{2}={\begin{pmatrix}0&1\\0&0\end{pmatrix}}\ .$
    Es pot veure que $A_{1}A_{2}=0,\;A_{2}A_{1}=A_{2}$.

## Propietats

Cap element nilpotent pot ser una unitat (excepte en l'anell trivial {0} en el que únicament existeix un únic element 0 = 1). Tots els elements nilpotents són divisors de zero.
Una matriu quadrada n dimensional A amb elements en un cos és nilpotent si i només si el seu polinomi característic és T$^n$, la qual cosa succeeix si i només si A$^n$ = 0.
Els elements nilpotents d'un anell commutatiu formen un ideal; aquest fet és conseqüència del teorema del binomi. Aquest ideal és el nilradical de l'anell. Cada element nilpotent d'un anell commutatiu està contingut en tot ideal primer de l'anell, i de fet la intersecció de tots els anells primers és el nilradical.
Si x és nilpotent, aleshores 1 − x és una unitat, ja que x$^n$ = 0 implica
    (1 − x) (1 + x + x² + ... + x$^{n−1}$) = 1 − x$^n$ = 1 i (1 + x + x² + ... + x$^{n−1}$)(1 − x) = 1 − x$^n$ = 1.

## Nilpotència en física

Un operador $Q$ que satisfà $Q^{2}=0$ és nilpotent. El BRST charge és un exemple molt important en física.
Com que els operadors lineals formen una àlgebra associativa i, per tant, un anell, aquest és un cas especial de la definició inicial. En general, des del punt de vista de la definició anterior, un operador Q és nilpotent si existeix n∈N tal que Q$^n$=o (la funció zero). Per tant, una aplicació lineal és nilpotent si i només si està definida per una matriu nilpotent en alguna base. Un altre exemple és la derivada exterior (una altra vegada amb n=2). Ambdues estan relacionades, a través de la supersimetria i la teoria de Morse, com va ser provat per Edward Witten.
El camp electromagnètic d'una ona plana sense fonts és nilpotent quan s'expressa en el llenguatge de l'àlgebra de l'espai fisic.

## Referències

* E Witten, Supersymmetry and Morse theory. J.Diff.Geom. 17:661-692,1982.
* A. Rogers, The topological particle and Morse theory, Class. Quantum Grav. 17:3703-3714,2000.
# Advocaat

Advocaat (o advokat) és una beguda alcohòlica cremosa feta d'ous, sucre i brandi. La seva graduació alcohòlica varia entre el 14 i el 20% i sovint també conté o bé aroma de vainilla o bé nata o llet evaporada.
Té els seus orígens en la presència d'holandesos al Surinam, on hi utilitzaven alvocats. Quan varen tornar a Europa, els van substituir per ous i la recepta es popularitzà.

## Referències

* Walton, Stuart. The Ultimate Book of Cocktails. Hermes House, 2004. ISBN 0-681-76881-9.
* Marcus, Lori. Bartending Inside-Out The Guide To Profession Profit & Fun. Cadillac Press, 2003. ISBN 0-9642019-8-4.
# Adam Martín Skilton

Adam Martín Skilton (Tossa de Mar, la Selva, 1973) és un periodista i escriptor català.
Llicenciat en Periodisme per la Universitat Autònoma de Barcelona, durant la seva trajectòria professional a la ràdio i a la televisió i també a la premsa escrita, dirigint i presentant programes a Nova Ràdio Lloret, Ràdio Barcelona (Fet a Barcelona), Catalunya Ràdio (Sans i estalvis), RAC1, Cadena SER, COM Ràdio, TV3 (Les mil i una), Betevé (La tarda), 8tv i Antena 3, i al Diari ARA. Ha escrit diversos assaigs, especialment sobre nutrició, i també la novel·la El nedador d’aigües obertes (Comanegra, 2019). Ha guanyat el premi Ondas pel pòdcast sobre trastorns mentals "Gent normal".

## Referències

* ↑ «Adam Martín Skilton». Barcelona Cultura - Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ Miró, Quim «Adam Martín: “En el periodisme m’he sentit segon plat massa vegades”». Grup Comunicació 21, 22-09-2023 [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «Adam Martín Skilton». La Vanguardia [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «Adam Martín Skilton». Ara Llibres. [Consulta: 8 gener 2025].
# Ganesh II

Ganesh II (també Ganesh NW o Ganesh III) és una muntanya de la Ganesh Himal, una petita serralada de l'Himàlaia, al Nepal. El cim s'eleva fins als 7.118 msnm i té una prominència de 1.198 metres. Es troba uns 70 quilòmetres al nord-oest de Katmandú, i uns set quilòmetres a l'oest del Yangra (Ganesh I). Presenta un desnivell de fins a 5.800 metres amb les valls properes en tan sols 16 quilòmetres.
Tot i que el 1953 i 1954 es va intentar escalar aquest cim no fou coronat fins a l'octubre de 1981, quan dues expedicions simultànies ho aconseguiren, una d'alemanya, per l'aresta nord, i una de japonesa, per l'esperó nord-oest. El 1981, 1988 i 1992 hi va haver nous intents, però cap altra expedició ha fet el cim.

## Referències

* ↑ Ganesh II, Nepal a peakbagger.com
* ↑ «Himalayan Index». [Consulta: 20 setembre 2006].
# Salvia divinorum

La Salvia divinorum és una espècie de planta amb flors del gènere Salvia dins la família de les lamiàcies. Tot i que la planta ha estat utilitzada tradicionalment pels mazateques en els seus rituals, té propietats al·lucinògenes i és una droga psicoactiva il·legal en moltes jurisdiccions.

## Distribució i hàbitat

Aquesta planta és nativa de Mèxic, endèmica de la Sierra Mazateca, situada a l'estat d'Oaxaca. Creix en llocs molt humits i amb poca llum, entre els 300 i els 1800 metres d'altura.

## Descripció

És una planta herbàcia perenne, d'entre 50 cm i 1,5 metres d'altura. Fulles oposades d'el·líptiques a ovades amb marges serrats irregularment. Inflorescències racemoses erectes de 30 a 40 cm de llargària. Les flors presenten un calze blau i una corol·la blanca amb molts pèls. Floreix ocasionalment d'octubre a juny, especialment durant els mesos de març, abril i maig. No és clar quin és l'agent pol·linitzador, i la manca de fructificació indicaria una mala adaptació. Addicionalment s'ha observat que la major part del pol·len no és viable. A la natura no s'han trobat fuits que hagin completat el seu cicle, i en hivernacle i amb pol·linització manual només se n'obté un 3% de les núcules possibles. La propagació només és vegetativa.

## Propietats al·lucinògenes

El principi actiu de la Salvia divinorum és l'anomenada salvinorina-A, amb estructura de molècula diterpènica. A diferència dels al·lucinògens, no és un alcaloide, és a dir, la seva molècula no conté nitrogen i de fet es diu que és el primer agonista opioide no nitrogenat d'origen natural. Posteriorment s'ha descobert que conté també altres compostos com la salvinorina-B.

## Referències

* 1 2 «Salvia divinorum» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 15 maig 2022].
* 1 2 «Salvia divinorum» (en anglès). drugs.com, 17-09-2021. [Consulta: 14 maig 2022].
* 1 2 Reisfield, 1993, p. 349.
* ↑ Reisfield, 1993, p. 355-358.
* 1 2 3 Reisfield, 1993, p. 364.
* ↑ Reisfield, 1993, p. 352.
* ↑ Reisfield, 1993, p. 358.
* ↑ Reisfield, 1993, p. 359-361.
* ↑ Reisfield, 1993, p. 361.
* ↑ Butelman, Eduardo R.; Kreek, Mary Jeanne «Salvinorin A, a kappa-opioid receptor agonist hallucinogen: pharmacology and potential template for novel pharmacotherapeutic agents in neuropsychiatric disorders». Frontiers in Pharmacology, 08-09-2015. DOI: 10.3389/fphar.2015.00190.

## Bibliografia

* Reisfield, Aaron S. «The Botany of Salvia Divinorum (Labiatae)». SIDA, Contributions to Botany, vol. 15, n. 3, 9-1993, pàg. 349-366 [Consulta: 15 maig 2022].
# Titanosuchus ferox

Titanosuchus ferox és una espècie de teràpsid dinocèfal que visqué durant el Permià mitjà en allò que avui en dia és Sud-àfrica. Tenia dents incisives afilades i dents canines semblants a ullals, ideals per mossegar les seves preses.

## Bibliografia

* Palmer, D. The Marshall Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals (en anglès). Londres: Marshall Editions, 1999, p. 189. ISBN 1-84028-152-9.
# Nitrur de gal·li

El nitrur de gal·li (GaN – anglès: gallium nitride) és un compost binari amb els elements gal·li i nitrogen. És un aliatge binari de semiconductors dels grups III / V de la taula periòdica, amb una banda prohibida directa que s'ha vingut usant en díodes emissors de llum (LEDs) des dels anys noranta. És un compost químic és un material molt dur que té una estructura cristal·lina wurtzita. Té especials aplicacions en optoelectrònica, La seva àmplia banda prohibida de 3.4 eV li proporciona propietats especials per a aplicacions en optoelectrònica, dispositius d'alta potència i dispositius d'alta freqüència. Per exemple el GaN és el subtrat que fa possible el làser Blau.

## Cèl·lules solars

La seva sensibilitat a la radiació ionitzant és baixa fent-lo un material adequat per a. Pel fet que els transistors GaN poden funcionar a temperatures molt més altes i funcionar a voltatges més alts que els transistors d'arsenur de gal·li (GaAs) són ideals com amplificadors d'energia a freqüències de microones.

## Síntesi

Els cristalls de GaN poden créixer a partir d'una mescla fosa de Na/Ga sota pressió de 100 atm de N₂ a 750 °C.

## Seguretat

La pols de GaN irrita la pell, els ulls i els pulmons. El GaN sòlid no és tòxic i biocompatible, i, per tant, es pot usar en electrodes i implants electrònics en organismes vius.

## Usos en medicina

S'empra també com un agent de quimioteràpia que té a més efectes secundaris menys agressius que altres fàrmacs antineoplàstics pel fet que redueix les pèrdues de calci dels ossos durant el seu tractament.

## Referències

* ↑ A. Di Carlo «Tuning Optical Properties of GaN‐Based Nanostructures by Charge Screening». Physica Status Solidi, 183, 1, 2001, pàg. 81-85. DOI: 10.1002/1521-396X(200101)183:1<81::AID-PSSA81>3.0.CO;2-N.
* ↑ Arakawa, Y. «Progress in GaN-based quantum dots for optoelectronics applications». IEEE, 8, 4, 2002, pàg. 823-832. DOI: 10.1109/JSTQE.2002.801675.
* ↑ «Ioffe Institute (GaN)». [Consulta: 2012].
* ↑ Lidow, Alexander; Witcher, J. Brandon and Smalley, Ken. «Enhancement Mode Gallium Nitride (eGaN) FET Characteristics under Long Term Stress», març 2011.
* ↑ Deodatta V. Shenai-Khatkhate, Randall J. Goyette Ronald L. Di Carlo Jr., Gregory Dripps «Environment, health and safety issues for sources used in MOVPE growth of compound semiconductors». Journal of Crystal Growth, 272, 1–4, 2004, pàg. 816-821. DOI: 10.1016/j.jcrysgro.2004.09.007.
* ↑ Shipman, Matt and Ivanisevic, Albena (24 October 2011). "Research Finds Gallium Nitride is Non-Toxic, Biocompatible – Holds Promise For Biomedical Implants". North Carolina State University
* ↑ Anales Médicos, Leiomiosarcoma duodenal e hipercalcemia,- Vol. 42, n.º 3 - Revista, Jul-Sep 1997 - Página 114

## Enllaços externs

* Ioffe data archive
* National Compound Semiconductor Roadmap Arxivat 2009-07-19 a Wayback Machine. page at ONR
# Höfði

Höfði és una casa situada a Félagstún a Reykjavík, Islàndia. És coneguda per haver estat la seu de la reunió de la Cimera de Reykjavík de 1986 entre el president dels Estats Units, Ronald Reagan, i del secretari general de la Unió Soviètica, Mikhaïl Gorbatxov.

## Història

La casa va ser prefabricada a Noruega i transportada per parts fins a Reykjavík on s'inaugurà l'any 1909 per allotjar al cònsol francès Jean-Paul Brillouin a Islàndia, convertint-se en la finca privada més gran de la ciutat. Després de Brillouin, l'advocat i poeta islandès Einar Benediktsson va comprar la casa on va residir-hi fins a l'any 1925. Del 1925 al 1937 hi va créixer la pintora Louisa Matthíasdóttir. Després d'un període de diversos propietaris, entre els quals l'ambaixada del Regne Unit, finalment el 1958, l'ajuntament de Reykjavík va adquirir la casa per dedicar-la a la celebració de recepcions oficials un cop renovada i restaurada. divuit anys més tard hi tingué lloc la recepció més important, els dies 11 i 12 d'octubre de 1986 s'hi va celebrar la Cimera de Reykjavík que va establir les bases per a la signatura del Tractat sobre forces nuclears de mitjà abast que tingué lloc el desembre de 1987.
El 25 de setembre de 2009, en el centenari de l'edifici, Höfði va patir un incendi. El 2015, es va col·locar prop de l'edifici una estàtua d'Einar Benediktsson feta per l'escultor Ásmundur Sveinsson.

## Característiques

L'edifici de color blanc i teulada de pissarra gris, destaca per la seva simetria. Mostra influències tant d'estil modernista com del neobarroc clàssic i del romanticisme noruec.

## Telecomunicacions

Abans de construir-s'hi la casa, el lloc es va utilitzar per instal·lar-hi una antena Marconi i fer les primeres comunicacions de ràdio entre Islàndia i el món exterior el 26 de juny de 1905, quan es va establir contacte amb Poldhu a Cornualla, Regne Unit. L'antena va estar en ús fins a l'octubre de 1906.

## Referències

* ↑ «Höfði House» (en anglès). Visit Reykjavik. [Consulta: 16 gener 2024].
* ↑ Evans, 2008, p. 172-174.
* ↑ «Louisa Matthíasdóttir: Kyrrð» (en anglès). Listasafn Reykjavikur. [Consulta: 16 gener 2024].
* ↑ «The Reykjavik Summit» (en anglès). The Reagan Vision. [Consulta: 18 gener 2024].
* ↑ «Eldur í þaki Höfða» (en islandès). Morgunbladid, 25-09-2009 [Consulta: 16 gener 2024].
* ↑ Lluent, 2023, p. 93.
* ↑ «Minningarskjöldur um fyrsta loftskeytið». Morgunbladid, 27 juny 2005 1llengua=islandès [Consulta: 17 gener 2024].

## Bibliografia

* Evans, Andrew. Iceland. bradt travel Guides Ltd. 2008. ISBN 978-1-84162-499-0.
* Lluent, Èric. Islàndia, l'illa del vent. 2023. ARA Llibres. Barcelona. ISBN 978-84-1173-036-5.
# Kōgyo Tsukioka

Kōgyo Tsukioka (月岡耕漁, Tsukioka Kōgyo), (18 d'abril de 1869 - 25 de febrer de 1927) va ser un artista japonès de l'era Meiji, es va especialitzar en tècniques de gravat i pintura.
Al llarg de la seva vida, va produir més de 500 gravats diferents. Els temes van ser molt centrats en l'expressió artística tradicional al Japó, sobretot en les escenes de teatre Noh, una pràctica teatral que va sorgir al segle VIII sobre la base dels conceptes que uneixen el cant, el ball i la interpretació.

## Biografia

Kogyo, nascut com Hanyu Sadanosuke, l'any 1869 al districte de Nihonbashi a Tòquio, fill d'una ex geisha de nom Sakamaki Taiko. Va començar la seva pràctica artística als quinze anys, sota la tutela de Yoshitoshi Tsukioka, un gran mestre del ukiyo-e, amb el qual la seva mare va arribar a casar-se. Per ésser adoptat per Yoshitoshi, Kogyo va canviar el seu cognom a Tsukioka, el mateix que el seu pare adoptiu. Encara que Yoshitoshi no estava tan centrat en els temes de teatre japonès, l'interès de Kogyo per les escenes de teatre Noh, probablement va ser despertat a causa de Yoshitoshi, que era un gran entusiasta de l'art.
Després de la mort de Yoshitoshi, el 1892, Kōgyo va continuar els seus estudis amb Matsumoto Fuko, un pintor especialitzat en paisatges simples i en escenes històriques; posteriorment, va estudiar amb el pintor i xilografista Ogata Gekko, que es va convertir en el seu mestre. Després de la tradició japonesa de nomenar els alumnes, Gekko el va nomenar Kogyo. Les seves obres, durant la dècada de 1890, va signarles amb el cognom de soltera de la seva mare, Sakamaki. Quan Kogyo Tsukioka es fa càrrec de l'escola, ell passa de Sakamaki Kogyo (坂巻耕漁) a signar com Tsukioka Kogyo (月岡耕漁).
Al 1908, Kogyo va tenir una filla, de nom Fumiko, que va venir a ser posteriorment coneguda com a Tsukioka Gyokusei. També es va convertir en gravadora, amb la publicació d'escenes de teatre Noh sota l'edició de Shozaburo Watanabe, i va estudiar yamato-e amb el mestre Matsuoka Eikyu. Al 1927, Kogyo va morir, i Gyokusei va passar a dirigir l'escola de gravat del seu pare.

## Referències

* ↑ Belknap Press of Harvard University Press. Japan encyclopedia (en anglès), 2002. ISBN 9780674017535. OCLC 48943301.
* ↑ Andreas, Marks. Tuttle Publishing. Japanese Woodblock Prints : Artists, Publishers, and Masterworks: 1680-1900 (en anglès), 2012. ISBN 9781462905997. OCLC 792687286.
* 1 2 «The prints of Tsukioka Kogyo». Frick Art & Historical Center. Arxivat de l'original el 2010-12-01. [Consulta: 28 novembre 2017].
* 1 2 Roberts, P. Weatherhill. A dictionary of Japanese artists : painting, sculpture, ceramics, prints, lacquer (en anglès), 1990. ISBN 9780834802353. OCLC 24423323.
* ↑ Merritt, Helen. University of Hawaii Press. Guide to modern Japanese woodblock prints : 1900-1975 (en anglès), 1992. ISBN 9780824817329. OCLC 45843002.
# Bronquiolitis obliterant amb pneumònia organitzativa

La bronquiolitis obliterant amb pneumònia organitzativa (BOPO) és una inflamació dels bronquíols (bronquiolitis) i els teixits que els envolten als pulmons. La BOPO sovint és causada per una malaltia inflamatòria crònica preexistent com ara l'artritis reumatoide. La BOPO també pot ser un efecte secundari de certs medicaments, com ara l'amiodarona.
També és coneguda com a pneumònia organitzativa criptogènica (POC), i algunes fonts recomanen utilitzar aquest últim nom per reduir la confusió amb la bronquiolitis obliterant.

## Referències

* ↑ Alasaly K, Muller N, Ostrow DN, Champion P, FitzGerald JM «Cryptogenic organizing pneumonia. A report of 25 cases and a review of the literature». Medicine (Baltimore), 74, 4, juliol 1995, pàg. 201–11. PMID: 7623655.
* ↑ Geddes DM «BOOP and COP». Thorax, 46, 8, Agost 1991, pàg. 545–7. PMC: 463266. PMID: 1926020.
* ↑ Cotran, Ramzi S.; Kumar, Vinay; Fausto, Nelson; Nelso Fausto; Robbins, Stanley L.; Abbas, Abul K.. Robbins and Cotran pathologic basis of disease. St. Louis, Mo: Elsevier Saunders, 2005, p. 731. ISBN 0-7216-0187-1.