OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Higinio Formigós Latorre

Higinio Formigós Latorre (? - Madrid, 7 de febrer de 1930) fou un metge i polític valencià. Llicenciat en medicina, exercia la seva professió a la ciutat d'Alacant i va ser gerent del diari Eco de Levante. Alhora milità políticament en el Partit Liberal-Demòcrata de José Canalejas y Méndez, amb el qual fou president de la Junta d'Obres del Port d'Alacant (1911) i president de la Diputació d'Alacant entre octubre de 1911 i maig de 1913. Va donar suport al projecte de Llei de Mancomunitats Provincials elaborada pel mateix Canalejas.
Entre altres condecoracions, a Espanya va rebre la Gran Creu de l'Orde d'Isabel la Catòlica, i a França fou guardonat com a oficial de l'Orde de les Palmes Acadèmiques i cavaller de la Legió d'Honor.

## Referències

* ↑ Fotografia d'Higinio Formigós al diari ABC, 14 de març de 1913
* ↑ Higinio Formigós Latorre al web de la Diputació d'Alacant
# Juan Antonio Graíño Amarelle

Juan Antonio Graíño Amarelle (Ponteceso, província de la Corunya, 14 de juliol de 1921 - Madrid, 22 de desembre de 1978) fou un polític i empresari gallec, senador i conseller de la Xunta de Galícia

## Biografia

Va cursar els seus estudis de batxillerat al col·legi Apostol Santiago de Vigo. Llicenciat en Dret per la Universitat de Santiago de Compostel·la en 1945. Ha estat empresari agrícola i president de la Cambra Sindical Agrària de La Corunya des de 1971, vicepresident de l'Associació de Ramaders de La Corunya i president d'Agrupor (Associación de Propietarios de Montes). Militant del Partit Gallec Independent, a les eleccions generals espanyoles de 1977 fou escollit senador per la província de la Corunya per la UCD. El 1978 fou nomenat conseller d'agricultura de la Xunta de Galícia provisional, però va morir poc després.

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Falleció el senador de UCD por la Coruña Juan Antonio Graiño
# (180) Garumna

(180) Garumna és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert el 29 de gener de 1878 per Henri Joseph Anastase Perrotin des de l'observatori de Tolosa de Llenguadoc, a França. Està anomenat pel nom en llatí del Garona, un riu del sud-oest de França. Garumna orbita a una distància mitjana de 2,724 ua del Sol, i pot allunyar-se'n fins a 3,173 ua i apropar-se fins a 2,274 ua. Té una inclinació orbital de 0,8663° i una excentricitat de 0,1651. Completa una òrbita al voltant del Sol 1.642 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 29. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(180) Garumna» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 25 juliol 2015].

## Enllaços externs

* «(180) Garumna» (en anglés). Minor Planet Center. [Consulta: 25 juliol 2015].
# Beta del Triangle

Beta del Triangle (β Trianguli) és l'estel més brillant en la constel·lació del Triangle amb magnitud aparent +3,00, per davant d'Alfa del Triangle. Ocasionalment rep els noms de Deltotum —d'origen llatí— i Deltotron —d'origen grec. Tots dos fan al·lusió a la forma de la constel·lació, que als antics grecs els recordava la lletra delta majúscula (Δ). Es troba a 124 anys llum de distància del sistema solar.
Encara que classificada anteriorment com a estel gegant, actualment se la considera una subgegant, és a dir, està acabant —si no ho ha fet ja— la fusió d'hidrogen en el seu nucli per convertir-se en una geganta vermella. De color blanc i tipus espectral A5IV, té una temperatura superficial de 8020 K. La seva lluminositat és 71 vegades major que la del Sol i el seu diàmetre unes 4,4 vegades major que el solar. Amb una massa de 2,5 masses solars, té una edat de 580 milions d'anys.
Beta del Triangle és un estel binari. La companya és una nana groga similar al Sol que cada 31,8 dies completa l'òrbita al voltant de l'estel principal. La separació entre ambdues, en una òrbita clarament excèntrica, varia entre les 0,17 i les 0,42 ua. Igual que d'altres estels també de tipus espectral A com Vega (α Lyrae), té un disc de pols al voltant que pot ser un indici de l'existència de planetes.

## Referències

* ↑ Christopher J. Corbally «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 Parsecs: The Northern Sample. I» (en anglès). Astronomical Journal, 4, 10-2003, pàg. 2048–2059. DOI: 10.1086/378365.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 4 Marwan Gebran «A new method for the inversion of atmospheric parameters of A/Am stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 5-2016. DOI: 10.1051/0004-6361/201528052.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ Dimitri Pourbaix «SB9: The ninth catalogue of spectroscopic binary orbits» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 9-2004, pàg. 727–732. DOI: 10.1051/0004-6361:20041213.

## Enllaços externs

* Beta Trianguli (SIMBAD)
* Beta Trianguli (Stars, Jim Kaler)
# Juan Antonio Monet del Barrio

Juan Antonio Monet del Barrio (Vigo, 2 de juny de 1781 - Madrid, 3 d'abril de 1837) fou un militar i polític gallec, ministre de guerra cap al final del regnat de Ferran VII d'Espanya.

## Biografia

En 1793 va ingressar amb només 11 anys a les forces armades del seu país. Va combatre a Àfrica i en la Guerra del francès, participant en més de 20 batalles i ferit en dues ocasions, greument la batalla de Bailén. Al maig de 1816 va ser destinat a Amèrica. Va salpar de Cadis i va arribar a Lima tres mesos després. Es va veure involucrat en nombroses operacions i hagué de creuar la Serralada dels Andes en 24 ocasions. Vidu, en 1819 va casar a Lima amb María Urionaegoena y Cajigas Ulloa.
Va ser dels escassos oficials que no van prendre part en el Pronunciament d'Aznapuquio que el 29 de gener de 1821 va deposar Joaquín de la Pezuela del comandament del Virregnat del Perú i el seu reemplaçament pel general José de la Serna. Al costat del capità de fragata Simón Londoño i els coronels Marquès de Casares i Juan Lóriga, va acompanyar Pezuela en la seva sortida de palau.
Va participar de les batalles d'Ica, Torata, Moquegua i Junín. En 1823 va obtenir el grau de Mariscal de Camp. Els primers dies de març de 1824 el Monet va ocupar Lima i El Callao, però a la fi del mateix mes es va retirar a la serra. També va participar en la batalla d'Ayacucho, en la que fou ferit en el canell.
En 1825 va tornar a Espanya. El 28 de setembre de 1827 fou enviat sota les ordres de Charles d'Espagnac a Catalunya per combatre els apostòlics, reialistes extrems que consideraven que Ferran VII d'Espanya estava condicionat pels liberals, en la Guerra dels Malcontents. Malgrat l'indult, molts dels seus dirigents van ser executats per Carles, qui seria nomenat capità general de Catalunya i passaria a la posteritat amb el sobrenom de l'assassí de Catalunya.
En 1828 va rebre el nomenament de Cavaller Gran Creu de l'orde de Sant Hermenegild i en 1829 era general de granaders de la Guàrdia. En 1831 va rebre el nomenament de Cavaller Gran Creu de l'Orde de Sant Ferran i exercia com a Comandant General del Camp de Gibraltar, on fou responsable de la repressió de revolucionaris liberals que van desembarcar en les seves costes en el mes de desembre al comandament de Torrijos. A l'octubre de 1832, encara al capdavant d'aquest càrrec, va ser nomenat Ministre de Guerra en el gabinet de Francisco Cea Bermúdez, càrrec que va exercir fins a la seva renúncia el 14 de desembre d'aquest any, en què va ser reemplaçat per Francisco Fernández del Pino. Posteriorment fou nomenat capità general de Castella la Nova i després de les Illes Balears.
Va morir a Madrid el 3 d'abril de 1837.

## Referències

* ↑ Juan Antonio Monet a geneanet.org
* ↑ El vigués Monet del Barrio se sitúa al frente del Ministerio de la Guerra, La Voz de Galicia, 7 d'abril de 2015
* ↑ Juan Antonio Monet a mcnbiografias.com

## Enllaços externs

* Història de les relacions exteriors argentines. Arxivat 2009-02-10 a Wayback Machine.
* Història diplomàtica argentina.
* Història militar argentina.
* Web oficial de l'Armada de la República Argentina (ARA).
# (175) Andròmaca

(175) Andròmaca és un asteroide que s'hi troba al cinturó d'asteroides descobert per James Craig Watson l'1 d'octubre de 1877 des de l'observatori Detroit d'Ann Arbor, als Estats Units d'Amèrica. Rep el nom per Andrómaca, un personatge de la mitologia grega.
Andromache està situat a una distància mitjana de 3,185 ua del Sol, podent apropar-se fins a 2,444 ua. La seva excentricitat és 0,2326 i la inclinació orbital 3,219°. Fa una òrbita completa al voltant del Sol, al cap de 2.076 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 28. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 5a edició. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(175) Andromache» (en anglés). Minor Planet Center. [Consulta: 20 juny 2015].
# Bo convertible

Un Bo / Obligació convertible és un bo que s'emet amb l'opció que el subscriptor pugui canviar-lo per accions de l'empresa, o un altre tipus de bons de l'emissor, la qual cosa facilita la seva col·locació al mercat. Aquesta conversió de les obligacions en accions serà rendible efectuar quan el benefici dels dividends siguin superiors als del cupó, o bé perquè es desitgi dotar d'una major liquiditat a l'actiu en tant que l'obligació, ja convertida en acció, sigui cotitzable en un mercat secundari. Per fer aquesta conversió s'han d'especificar els següents aspectes:
* Data de conversió
* Valoració de l'obligació (sol ser del 100% més el cupó corregut)
* Nombre d'accions a convertir
* Valoració de les accions, que poden ser a preu fix o a preu fixat segons la seva cotització.

## Relació de conversió

Per calcular la relació de conversió s'ha de dividir el preu de l'acció entre el preu de l'obligació.

## Avantatges

Per l'emissor
* Menor cost financer
* Ampliació del capital de l'empresa, ja que part del deute (obligacions) es converteix en capital (accions)
Pel subscriptor
* Menor risc
* Opció d'obtenir una major rendibilitat si es té perspectives d'una pujada de valor de les accions
* Possibilitat de dotar a l'actiu de liquiditat immediata si l'acció (actiu convertit) cotitza en un mercat secundari.

## Tipus de bons convertibles

Hi ha moltes variacions de l'estructura bàsica d'un bo convertible. Alguns d'aquests poden són:
* Bons convertibles vainilla són bons convertibles vainilla —simples—, que es poden convertir en accions a una taxa predeterminada. Poden o no poden ser redimibles per l'emissor abans de la data de venciment final subjecte a certes condicions.
* Bons convertibles contingents (co-co) només permeten a l'inversor convertir-los en accions si es produeix una contingència —esdeveniment.

## Enllaços externs

* Miles de clientes podrían perder millones con los bonos convertibles de Santander
# S-Bahn de Berlín

El S-Bahn de Berlín és un sistema de transport urbà operat per S-Bahn Berlin GmbH, una empresa subsidiària de Deutsche Bahn. El S-Bahn (Stadtbahn, tren metropolità) de Berlín (Alemanya) consisteix en 15 línies de metro i rodalia que travessen la ciutat i que s'integren amb l'U-Bahn (Untergrundbahn, metro subterrani) per formar el cor de la ràpida xarxa de transport de Berlín. Encara que els S-Bahn i U-Bahn formen part d'un sistema unificat de tarifes, tenen diferents operadors, doncs l'U-Bahn és administrat pel Berliner Verkehrsbetriebe o BVG, la principal companyia de transport públic de la ciutat.
Les seues rutes s'organitzen en tres línies principals: una línia elevada central que corre d'est a oest (Stadtbahn), una línia subterrània central que corre de nord a sud (die Nord-Süd Bahn), i una línia elevada circular (Ringbahn). Geogràficament, el Ringbahn pren la forma del cap d'un gos i és per això dita Hundekopf col·loquialment pels berlinesos. Fora del Ringbahn, les rutes suburbanes radien en totes direccions. Mentre que les línies d'U-Bahn circulen per vies específiques de cada línia i tenen andanes pròpies a les estacions de la xarxa, les línies de S-Bahn comparteixen vies i, per tant, andanes.

## Llista de línies

| Nom de la línia | Terminal 1 | Circula per | Terminal 2 |
| Plantilla:BLNMT-icon | Wannsee | Nord-Süd-Tunnel | Oranienburg |
| Plantilla:BLNMT-icon | Blankenfelde | Nord-Süd-Tunnel | Bernau |
| Plantilla:BLNMT-icon | Teltow Stadt | Nord-Süd-Tunnel | Hennigsdorf |
| Plantilla:BLNMT-icon | Erkner | Stadtbahn | Spandau |
| Plantilla:BLNMT-icon | Südkreuz | Ringbahn | Südkreuz (en direcció a les agulles del rellotge) |
| Plantilla:BLNMT-icon | Südkreuz | Ringbahn | Südkreuz (contrari a les agulles del rellotge) |
| Plantilla:BLNMT-icon | ✈ Berlin-Schönefeld | Ringbahn | Südkreuz (↔ Bundesplatz) |
| Plantilla:BLNMT-icon | Königs Wusterhausen | Ringbahn | Westend |
| Plantilla:BLNMT-icon | Spindlersfeld | Ringbahn | Hermannstraße (↔ Südkreuz) |
| Plantilla:BLNMT-icon | Strausberg Nord | Stadtbahn | Westkreuz |
| Plantilla:BLNMT-icon | Ahrensfelde | Stadtbahn | Potsdam Hauptbahnhof |
| Plantilla:BLNMT-icon | Wartenberg | Stadtbahn | Spandau |
| Plantilla:BLNMT-icon | (Zeuthen ↔) Grünau | Ringbahn | Hohen Neuendorf |
| Plantilla:BLNMT-icon | (Grünau ↔) Schöneweide | Ringbahn | Waidmannslust |
| Plantilla:BLNMT-icon | ✈ Berlin-Schönefeld | Ringbahn | Blankenburg |

## Vegeu també

* Metro de Berlín (U-Bahn)
* Tramvia de Berlín
* S-Bahn

## Referències

* ↑ «Guia de transports públics a Alemanya» (en (castellà)). Deutsche Welle 14.03.2007, 2007. [Consulta: 23 desembre 2007].

## Enllaços externs

* S-Bahn Berlin GmbH
* Mapa actualitzat
# Juan Antonio Yandiola Garay

Juan Antonio Yandiola Garay (Galdames, 29 d'agost de 1786 – París, 9 de gener de 1830) va ser un hisendista i polític espanyol.

## Biografia

Va viure la seva joventut a Mèxic. En 1812 fou nomenat oficial de la Secretaria d'Hisenda d'Índies, i vocal en les Juntes Generals de Biscaia. Va redactar Informe biográfico reservado anónimo i Plan de una visita general que convendría practicar en el reino de Nueva España per a les Corts de Cadis.
En 1813 va assistir a les Corts de Cadis com a Diputat a Corts per la seva província natal, Biscaia. Liberal convençut, després de la tornada de Ferran VII, en 1816 va participar en la conspiració del triangle del general Richart contra el Rei, raó per la qual fou empresonat i torturat. Tot i així el 1818 va participar en l'afer Renovales per encàrrec del govern espanyol.
Durant el Trienni liberal va ser escollit de nou diputat per Biscaia en les legislatura de 1820 a 1822. Es va transformar llavors en un liberal moderat. Tresorer general de la Nació entre 1822 i 1823, va ser ministre d'Hisenda entre el 13 de maig i el 30 de setembre de 1823 a l'últim govern del Trienni. Després del fracàs d'aquest moviment, es va exiliar de nou, primer a Tànger i, des d'allí, a Lisboa, Bordeus i París.

## Referències

* ↑ Barbara H. Stein, Stanley J. Stein Crisis in an Atlantic Empire: Spain and New Spain, 1808-1810, p. 482-483
* ↑ Juan Antonio Yandiola, Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ Fitxa en l'Índex Històric de Diputats
* ↑ Ministres d'Hisenda d'Espanya
# (185) Eunice

(185) Eunice és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert l'1 de març de 1878 per Christian Heinrich Friedrich Peters des de l'observatori Litchfield de Clinton, als Estats Units d'Amèrica. Està anomenat per Eunice, una deessa de la mitologia grega.
Eunike orbita a una distància mitjana del Sol de 2,737 ua, i s'apropa fins a 2,383 ua. Té una inclinació orbital de 23,24° i una excentricitat de 0,1294. Empra 1.654 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 13 octubre 2023].
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(185) Eunike» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 18 juny 2015].
# Mil·lenni VI aC

El mil·lenni VI aC és el període que inclou els anys compresos entre el 6000 aC i el 5001 aC.

## Esdeveniments

* al voltant del 5600 aC - inundació de la mar Negra provinent de la Mediterrània i Egea.
* 1 de setembre del 5509 aC - dia de la creació del món (segons l'Imperi Romà d'Orient) i començament del seu calendari.
* Cultura de Samarra.
* Cultura de Narva.

## Invents, descobriments, introduccions

* L'agricultura apareix a la vall del Nil.
* Invenció de la roda i l'arada.
* al voltant del 5500 aC - ceràmica a Mehrgarh, al sud d'Àsia.
* al voltant del 5400 aC - irrigació a Mesopotàmia.
* al voltant del 5100 aC - temples trobats al sud de Mesopotàmia.
* Domesticació dels camells.
* S'inicia la caça de balenes.

## Referències

* ↑ Whittle, A. W. R. (1996). "Europe in the Neolithic: The Creation of New Worlds". World Archaeology Series Cambridge University Press. p. 228. ISBN 978-0-521-44920-5.
# Gastronomia del Conflent

La cuina del Conflent tracta sobre el menjar i les begudes típics de la cuina conflentina.
El Conflent és una comarca a cavall entre l'alta muntanya de la Cerdanya i la plana del Rosselló. Ell mateix es divideix entre l'Alt Conflent, una zona agresta de clima mediterrani-interior i d'ocupació ramadera; i el Baix Conflent, una zona de conreu al voltant del riu Tet que constitueix l'horta de la comarca i concentra la producció de fruïta. Aquest riu rega la ribera, on es troba els ametllers i presseguers. El sistema de recol·lecció de pluja que cobreix el Canigó hi fa el mateix per als arbres fruiters que seuen a les seues faldes. A la solana domina el secà, que en canvi no sol disposar de regadiu i, per tant, predomina la vinya i l'olivera.
És, doncs, una comarca de transició entre la cuina mediterrània i mediterrània de muntanya. Així es troba un gran ús d'embotit i fruita, formatge i hortalissa. És de destacar les escoles de cuina catalana a Illa de Tet, a la frontera entre el Conflent i el Rosselló, que han educat cuiners a tot el país.
A continuació es detalla els elements més destacables de la gastronomia d'aquesta comarca:

## Bunyetes

La bunyeta és un producte artesanal típic de totes les comarques nord-orientals. És una pasta seca fina i de forma rodona, espolsada de sucre. Es compra de fleques durant pasqua.

## Coca

La coca es pot trobar fins i tot als supermercats de la comarca, i sol ser dolça, amb crema o xocolate.

## Altres plats típics

* allioli

## Begudes típiques

Els vins del Conflent es concentren a la solana més oriental, al voltant d'Arboçols, i formen part d'una zona viticultora molt més estesa compartida amb el Rosselló i la Fenolleda. Tot plegat, la indústria està en declivi i el nombre de vinyes en conreu ha descendit des de la darreria del segle xx.

## Ingredients bàsics

* Verdures: Patata, tomàquet, pastanaga, pebrot, ceba.
* Fruites: Préssec, nectarina, albercoc, raïm, poma.
* Aviram: Pollastre.
* Carn: Porc, xai.
* Peix: Truites de riu del riu Tet.
* Ametlla de la plana de Vinçà.
* Mel de Mosset.

## Referències

* 1 2 3 4 'Veniu a Descobrir la Vall de Tet', 2000, Mancomunitat turística de la Vall de Tet (Catalunya Nord), impresa per Alzamora SA.

## Bibliografia

* THIBAUT I COMALADA, Eliana, 2002, "La cuina tradicional de la Catalunya Nord", Cossetània Edicions, S.A. ISBN 978-84-95684-67-7
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Part de {{Cultura de Catalunya}} :
Companatges i condiments :
# Samuel Hartlib

Samuel Hartli(e)b (ca. 1600 – 10 de març de 1662) fou un polímata germano-britànic. Un promotor actiu i escriptor expert en diversos camps, s'interessà per la ciència, la medicina, l'agricultura, la política i l'educació. Passà la seva vida a Anglaterra, on s'hi casà i hi morí. Fou contemporani de Robert Boyle amb qui mantingué una relació estreta, i fou veí de Samuel Pepys, d'Axe Yard.
Sovint es descriu Hartlib com un "acumulador d'informació", fins al punt de ser anomenat "el més gran acumulador d'informació i intel·ligència d'Europa". El seu objectiu principal de la seva vida fou avançar en la creació de coneixement i, per tant, es mantenia en contacte amb un gran grup de persones, des de filòsofs fins a grangers. Intercanviava moltes cartes i correspondència, la qual n'ha sobreviscut molta fins als nostres dies; es troba guardada en la col·lecció Hartlib de la Universitat de Sheffield a Anglaterra. Fou una de les figures intel·lectuals amb més interconnexions de l'era de la Commonwealth, té diverses patents, disseminant informació i promovent l'aprenentatge. Feu circular dissenys de màquines de calcular, instruments per a l'escriptura doble, màquines de sembra i de collita. Les seves cartes escrites en alemany i anglès, han sigut objecte d'estudis en època recent.
Hartlib s'havia fixat l'objectiu de "registrar tot el coneixement humà i fer-ho universalment disponible per a l'educació de tota la humanitat". La seva obra s'ha comparat amb la dels motors de cerca d'internet.

## Referències

* ↑ The Galileo Project
* ↑ Arved Hübler, Peter Linde, John W. T. Smith. Electronic Publishing '01: 2001 in the Digital Publishing Odyssey. IOS Press. 2001. ISBN 1-58603-191-0
* ↑ Hugh Trevor-Roper, From Counter-Reformation to Glorious Revolution (1992), p. 227.
* ↑ «The Hartlib Papers Project - University of Sheffield». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 26 agost 2015].
* ↑ Eine Vorgeschichte der Internet-Suchmaschine

## Bibliografia

* H. M. Knox. “William Petty's Advice to Samuel Hartlib,” British Journal of Educational Studies, Vol. 1, No. 2 (May, 1953), pp. 131–142.

## Enllaços externs

* Samuel Hartlib at The Garden, the Ark, the Tower, and the Temple: Biblical metaphors of knowledge in early modern Europe. Published by the Museum of the History of Science at the University of Oxford.