OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Papir 74

Papir 74 (en la numeració Gregory-Aland), està designat com ${\mathfrak {P}}$$^{74}$, és una còpia del Nou Testament en grec. És un manuscrit en papir del Fets dels Apòstols i les Epístoles catòliques amb lacunae. Els manuscrits paleogràficament han estat assignats al segle VII. Formava part de la Biblioteca Bodmeriana a Suïssa fins que el 22 de novembre del 2006, fou donat a Benet XVI i va ser dipositat a la Biblioteca Vaticana a Roma.

## Descripció
### Contingut

Els textos supervivents són els versicles: Fets 1:2-28:31 †; Jaume 1:1-5:20 †; 1 Pere 1:1-2,7-8,13,19-20,25; 2:6-7,11-12,18,24; 3:4-5; 2 Pere 2:21; 3:4,11,16; 1 Joan 1:1,6; 2:1-2,7,13-14,18-19,25-26; 3:1-2,8,14,19-20; 4:1,6-7,12,18-19; 5:3-4,9-10,17; 2 Joan 1,6-7,13; 3 Joan 6,12; Judes 3,7,11-12,16,24.

### text

Malgrat la data tardana, és un manuscrit important i un excel·lent testimoni para el llibre dels Fets. El text grec d'aquest és una representació del tipus textual alexandrí. Kurt Aland ho va atribuir com un «text estricte», i el var situar a la Categoria I.
* En els Fets 12:25 es llegeix εξ Ιερουσαλημ (de Jerusalem) junt amb l'A, 33, 69, 630, 2127; en la majoria es llegeix εις Ιερουσαλημ (a Jerusalem);3
* No conté els Fets 15:34 com ara els còdexs Còdex Sinaiticus, còdex Alexandrinus, còdex Vaticanus, E, Ψ, Byz
* En els Fets 20:28 es llegeix του κυριου (del Senyor) — A C D E Ψ 33 36 453 945 1739 1891,
substitueix a l'alexandrí του Θεου (del Déu), o el bizantí του κυριου και του Θεου (del Senyor o Déu]).5
* En els Fets 27:16 —καυδα (nom d'illa), aquesta lectura és únicament compatible amb el còdex Vaticanus, 1175, Versió en llatí-antic, Vulgata, i Peshitta.6

## Referències

* ↑ Comfort, 2005, p. 72.
* ↑ Aland, Kurt; Aland, =Barbara. The Text of the New Testament: An Introduction to the Critical Editions and to the Theory and Practice of Modern Textual Criticism. Grand Rapids: William B. Eerdmans Publishing Company, 1995, p. 101. ISBN 978-0-8028-4098-1.

## Bibliografia

* Comfort, Philip W. Encountering the Manuscripts. An Introduction to New Testament Paleography & Textual Criticism. Nashville, Tennessee: Broadman & Holman Publishers, 2005.

## Enllaços externs

* Robert B. Waltz. Manuscritos NT: Papiros, Papiro ${\mathfrak {P}}$$^{74}$.
# Pactum Lotharii

El Pactum Lotharii és un pacte celebrat el 23 de febrer del 840 entre la República de Venècia i l'Imperi Carolingi, durant els respectius governs de Pere Tradonico i Lotari I.
Aquest document va ser un dels primers actes que donen testimoni de la separació de la naixent Sereníssima i l'Imperi Romà d'Orient: per primera vegada el Dux, per iniciativa pròpia, va portar a terme en aquest moment, acords amb el món occidental. El pacte va ser d'un valor simbòlic, perquè de fet, va revalidar els acords ja assolits en el passat entre els dos imperis.
Es va tractar sobretot dels drets d'explotació del territori i de l'administració de justícia. Es va estabilitzar, per exemple, les normes que regulen el lliurament de rondaires que havien fet una incursió en territori venecià o de l'imperi franc i dels fugitius. Entre aquests termes, dos molt importants, per les seves conseqüències, van ser els relacionats amb el compromís mutu per a la defensa contra els eslaus i la prohibició de vendre cristians com a esclaus en terres paganes.
El Pactum és també un valuós document que permet conèixer amb precisió la zona de l'antic ducat de Venècia l'any 840. Van ser citades: Rialto, Olivolo, Murano, Malamocco, Albiola, Chioggia, Brondolo, Fossone, Loreo, Torcello, Burano, Cittanova, Caorle, Ammiana, Heraclia, Equilio, Grado i Cavarzere. Els límits coincideixen amb l'antic de les llacunes i en la part continental arribaven fins l'Abbazia di Sant'Ilario i l'àrea de l'antiga Altino.

## Referències

* ↑ Zorzi, 2001, p. 38.
* 1 2 Zorzi, 2001, p. 39.
* ↑ Zorzi, 2001, p. 38-39.

## Bibliografia

* Zorzi, Alvise. La Repubblica del Leone. Storia di Venezia (en italià). Bompiani, 2001. ISBN 978-88-452-9136-4.
# San Andrés (El Salvador)

San Andrés és un lloc Maia prehispànic de El Salvador, la llarga ocupació del qual es va iniciar prop de l'any 900 aC. com un poble agrícola a la vall de Zapotitán del Departament de La Libertad. Aquest establiment aviat va ser desocupat per l'any 250 a causa de l'enorme erupció de la caldera del llac de Ilopango, i va ser novament ocupat en el segle v, juntament amb molts altres llocs de la vall de Zapotitán. Entre el 600 i el 900 San Andrés va ser la capital d'un cacicatge maia amb supremacia sobre els altres assentaments de la vall.

## Estructures

L'àrea residencial no ha estat tan estudiada. Les recerques i excavacions a San Andrés s'han fet en el centre político-cerimonial i han revelat que, en un principi, estava dividida en la Plaça Sud -a on estaven els governants-, i la Plaça Nord.
L'any 600 la Plaça Sud va ser omplerta amb tova -deixant un túnel que conduïa a la plaça original-, i sobre seu es va erigir l'acròpolis, on es troben les estructures cerimonials i polítiques. En els extrems sud i orient de dita acròpolis es troben les piràmides o estructures "1" -la piràmide principal-, "2", "3" i "4"; en els extrems nord i ponent es troben una sèrie d'habitacions on vivien els governants -els últims palaus de San Andrés-, dels quals dos han estat reconstruïts; al sud de l'acròpoli es troba l'estructura "7", una altra estructura cerimonial.
A la Plaça Nord o Gran Plaza, es troba la piràmide o estructura "5" -nomenada la Campana de San Andrés-, la qual està unida amb l'acròpolis a través de l'estructura "6" -estructura que té forma de L-. Prop de l'estructura 5 estan les estructures on es realitzava el comerç.
Després de la conquesta espanyola, les ruïnes de San Andrés es trobaven dintre d'una hisenda colonial dedicada a la ramaderia i la producció d'anyil. Així mateix, a causa de l'erupció de El Playón el 1658, l'obrador d'anyil de la hisenda va ser sepultat, encara que va quedar conservat i quasi intacte. L'any 1996, el Govern d' El Salvador va inaugurar el Parc Arqueològic San Andrés, on el visitant pot recórrer piràmides, l'obradori el museu de lloc.

## Referències

* ↑ Kelly 1996, p.300.

## Bibliografia

Kelly, Joyce. An Archaeological Guide to Northern Central America: Belize, Guatemala, Honduras, and El Salvador (en anglès), 1996. ISBN 0-8061-2858-5. OCLC 34658843.
# (562) Salome

(562) Salome és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 3 d'abril de 1905 per Maximilian Franz Wolf des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya. Està nomenat en honor de Salomé (14-c.62), princesa idumea, filla de Herodes Antipes i Herodías. Forma part de la família asteroidal d'Eos.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 2 desembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «Group of asteroids probably of common origin» (en anglès). The Astronomical Journal, 1918.

## Enllaços externs

* «(562) Salome» (en anglès). Minor Planet Center.
# (1232) Cortusa

(1232) Cortusa és l'asteroide número 1232 situat en el cinturó principal. Va ser descobert per l'astrònom Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg, Alemanya, el 10 d'octubre de 1931. La seva designació alternativa és 1931 TF2. Està anomenat per la Cortusa, un gènere de plantes de la família de les primuláceas.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1232.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D.. Springer. Dictionary of minor planet names (en anglès), 2003. ISBN 3-540-00238-3 [Consulta: 28 abril 2015].

## Enllaços externs

* «Dades de la NASA (JPL Small-Body Database Browser)» (en anglès). [Consulta: 6 juny 2018].
* «(1232) Cortusa» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 6 juny 2018].
# (1234) Elyna

(1234) Elyna és l'asteroide número 1234 situat al cinturó principal. Va ser descobert per l'astrònom Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg, Alemanya, el 18 d'octubre de 1931. La seva designació alternativa és 1931 UF. Està anomenat per la Elyna, un antic gènere de plantes assimilat a la Kobresia.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1234.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D.. Dictionary of minor planet names (en anglès). Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3 [Consulta: 28 abril 2015].

## Enllaços externs

* «Dades de la NASA (JPL Small-Body Database Browser)» (en anglès). [Consulta: 6 juny 2018].
* «(1234) Elyna» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 6 juny 2018].
# (928) Hildrun

(928) Hildrun és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 23 de febrer de 1920 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya. Està possiblement nomenat per una noia del calendari Lahrer Hinkender Pot.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «Dades de la NASA (JPL Small-Body Database Browser)» (en anglès). [Consulta: 7 juny 2018].
* «(928) Hildrun» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 7 juny 2018].
# (1018) Arnolda

(1018) Arnolda és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Karl Wilhelm Reinmuth el 3 de març de 1924 des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya. Arnolda es va designar al principi com 1924 QM. Posteriorment va ser anomenat en honor del físic alemany Arnold Berliner (1862-1942).
Arnolda orbita a una distància mitjana del Sol de 2,541 ua, podent acostar-s'hi fins a 1,915 ua i allunyar-se'n fins a 3,166 ua. Té una inclinació orbital de 7,647° i una excentricitat de 0,2462. Empra 1479 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1018.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1018) Arnolda» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 8 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1018) Arnolda» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 8 juny 2018].
# (1025) Riema

(1025) Riema és un asteroide pertanyent al cinturó interior d'asteroides descobert per Karl Wilhelm Reinmuth el 12 d'agost de 1923 des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.
Riema es va designar inicialment com 1923 NX. Més tard va ser anomenat en honor de l'astrònom alemany Johannes Riem (1868-1945).
Riema orbita a una distància mitjana de 1,979 ua del Sol, podent acostar-s'hi fins a 1,901 ua i allunyar-se'n fins a 2,057 ua. Té una excentricitat de 0,03922 i una inclinació orbital de 26,87°. Emplea a completar una òrbita al voltant del Sol 1017 dies. Riema forma part del grup asteroidal d'Hungaria.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1025.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1025) Riema» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 8 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1025) Riema» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 8 juny 2018].
# (1077) Campanula

(1077) Campanula és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert el 6 d'octubre de 1926 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.
Inicialment va rebre la designació de 1926 TK. Més tard es va anomenar per la Campanula, un gènere de plantes de la família de les campanulàcies.
Està situat a una distància mitjana de 2,392 ua del Sol, podent allunyar-se'n fins a 2,866 ua i acostar-se fins a 1,918 ua. La seva inclinació orbita és 5,401° i l'excentricitat 0,1983. Empra 1351 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1077.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1077) Campanula» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 13 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1077) Campanula» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 13 juny 2018].
# (1079) Mimosa

(1079) Mimosa és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert per Georges Achille van Biesbroeck des de l'observatori Yerkes de Williams Bay, Estats Units, el 14 de gener de 1927.
Inicialment es va designar com 1927 AD. Més endavant va ser anomenat per les mimoses, una planta de la família de les lleguminoses.
Mimosa orbita a una distància mitjana de 2,876 ua del Sol, podent acostar-se fins a 2,738 ua i allunyar-se'n fins a 3,014 ua. Té una inclinació orbital de 1,178° i una excentricitat de 0,04798. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1781 dies.
Mimosa forma part de la família asteroidal de Coronis.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 15 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1079.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1079) Mimosa» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 13 juny 2018].
* ↑ «Present State of the Families of Asteroids» (en anglès). Proceedings of the Imperial Academy, 9, 1933, pàg. 482-485 [Consulta: 13 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1079) Mimosa» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 13 juny 2018].
# (1024) Hale

(1024) Hale és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Georges Achille van Biesbroeck el 2 de desembre de 1923 des de l'Observatori Yerkes de Williams Bay, Estats Units.
Inicialment es va designar com 1923 JO13. Més endavant va ser anomenat en honor de l'astrònom nord-americà George Ellery Hale (1868-1938), fundador de l'Observatori Yerkes i de l'Observatori de Mount Wilson.
Hali està situat a una distància mitjana de 2,866 ua del Sol, podent acostar-s'hi fins a 2,22 ua i allunyar-se'n fins a 3,512 ua. Té una excentricitat de 0,2253 i una inclinació orbital de 16,09°. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1772 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1024.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1024) Hale» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 13 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1024) Hale» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 13 juny 2018].
# (1092) Lilium

(1092) Lilium és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Karl Wilhelm Reinmuth el 12 de gener de 1924 des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.
Inicialment es va designar com 1924 PN. Posteriorment va ser anomenat pel lilium, un gènere de plantes liliàcies entre les quals es troben els lliris.
Lilium orbita a una distància mitjana de 2,9 ua del Sol, podent allunyar-se'n fins a 3,143 ua i acostar-se fins a 2,658 ua. Té una inclinació orbital de 5,389° i una excentricitat de 0,08362. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1804 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1092.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en (anglès)). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1092) Lilium» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 14 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1092) Lilium» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 14 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1092) Lilium» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 13 juny 2018].
# (1097) Vicia

(1097) Vicia és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert l'11 d'agost de 1928 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.
Inicialment es va designar com 1928 PC. Posteriorment va ser anomenat per la Vicia, un gènere de plantes de la família de les fabàcies.
Vicia orbita a una distància mitjana del Sol de 2,642 ua, podent allunyar-se'n fins a 3,419 ua i acostar-s'hi fins a 1,864 ua. La seva excentricitat és 0,2943 i la inclinació orbital 1,533°. Emplea 1568 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1097.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglèss). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1097) Vicia» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1097) Vicia» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 16 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1097) Vicia» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].
# (1235) Schorria

(1235) Schorria és un asteroide pertanyent al grup dels asteroides que creuen l'òrbita de Mart descobert el 18 d'octubre de 1931 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.
Inicialment va ser designat com 1931 UJ. Posteriorment es va nomenar en honor de l'astrònom alemany Richard Schorr (1867-1951).
Schorria orbita a una distància mitjana del Sol de 1,91 ua, podent acostar-s'hi fins a 1,615 ua i allunyar-se fins a 2,205 ua. Té una inclinació orbital de 25° i una excentricitat de 0,1546. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 964,2 dies.
Schorria forma part del grup asteroidal d'Hungaria.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1235.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1235) Schorria» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1235) Schorria» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 16 juny 2018].
# (1100) Arnica

(1100) Arnica és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 22 de setembre de 1928 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.
Inicialment es va designar com 1928 SD. Posteriorment va ser nomenat per les arniques, una planta de la família de les asteràcies.
Arnica està situat a una distància mitjana de 2,898 ua del Sol, podent allunyar-se'n fins a 3,096 ua i acostar-s'hi fins a 2,701 ua. La seva inclinació orbital és 1,035° i l'excentricitat 0,06807. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1802 dies.
Arnica forma part de la família asteroidal de Coronis.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (1001) al (1100)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1100.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1100) Arnica» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].
* ↑ «Present State of the Families of Asteroids» (en anglès). Proceedings of the Imperial Academy, 9, 1933, pàg. 482-485 [Consulta: 16 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1100) Arnica» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 16 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1100) Arnica» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].
# (1276) Ucclia

(1276) Ucclia és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert el 24 de gener de 1933 per Eugène Joseph Delporte des del Reial Observatori de Bèlgica, a Uccle.
Inicialment va ser designat com 1933 BA. Més tard es va nomenar per la ciutat belga d'Uccle, seu de l'observatori des del qual es va descobrir.
Ucclia orbita a una distància mitjana de 3,179 ua del Sol, podent allunyar-se'n fins a 3,48 ua. Té una excentricitat de 0,09473 i una inclinació orbital de 23,28°. Empra 2070 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (1201) al (1300)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1276.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1276) Ucclia» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1276) Ucclia» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 16 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1276) Ucclia» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].