OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cabra gallega

La cabra gallega és una raça de cabres d'origen gallec. L'any 2012 el nombre total d'exemplars era de sis-cents vint-i-dos (514 femelles i 108 mascles) distribuïts en seixanta-quatre explotacions pecuàries. Són animals molt ben adaptats al medi ambient i, segons Invesaga (Investigación en Sanidade Animal de Galiza) presenten més resistència que altres races caprines a malalties infeccioses com ara la fasciola hepatica. Són reglamentades pel Decret 149/2011, del 7 de juliol, que va establir el catàleg oficial de races ramaderes autòctones de Galícia.

## Distribució geogràfica

Generalment, els exemplars d'aquesta raça es troben dispersos entre zones de muntanya, principalment a les províncies de Lugo i Ourense.

## Morfologia

Les cabres gallegues són animals de perfil recte o subcòncave, eumètrics i de gran dimorfisme sexual. El pelatge és uniforme, de bru o ros amb diferents tonalitats, i es considera desqualificativa la presència de taques blanques. Les banyes de les femelles s'arquegen cap endarrere, naixent separades i creixent paral·lelament. En els mascles són cargolades, allargades i de major grandària que les de les femelles. Els mascles tenen barba i algunes femelles, tot i que de manera rudimentària, també. Els mascles són més grossos que les femelles, amb una alçada fins a la creu de setanta-cinc centímetres i un pes de setanta quilos de mitjana, mentre que les femelles fan seixanta-cinc centímetres i de quilos en pesen al voltant de cinquanta-cinc.

## Referències

* 1 2 «Raza CABRA GALLEGA». Ministerio de Agricultura y Pesca, Alimentación y Medio Ambiente. Arxivat de l'original el 15 de març de 2018. [Consulta: 16 març 2018].
* ↑ «O plus de resistencia da cabra galega» (en gallec). GCiencia, 26-12-2015. [Consulta: 16 març 2018].
* ↑ «Decreto do DOG nº 141 do 2011/7/22 - Xunta de Galicia» (en gallec). [Consulta: 23 març 2023].
* 1 2 «Raza caprina CABRA GALLEGA». Ministerio de Agricultura y Pesca, Alimentación y Medio Ambiente. Arxivat de l'original el 13 de març de 2018. [Consulta: 16 març 2018].

## Enllaços externs

* Consellería do Medio Rural (Conselleria del Medi Rural de Galícia)
# Gerbillus aquilus

Gerbillus aquilus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a l'Afganistan, l'Iran i el Pakistan. Es tracta d'un animal nocturn i crepuscular. Els seus hàbitats naturals són els boscos temperats i els herbassars situats prop de fonts d'aigua. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, aquilus, significa ‘fosc’ en llatí.

## Referències

* ↑ Molur, S. Gerbillus aquilus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 5 agost 2017.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Dasymys longipilosus

Dasymys longipilosus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic del mont Camerun (Camerun). Fins al 2004 se'l considerava una subespècie de D. incomtus i, de fet, alguns models taxonòmics encara l'hi inclouen. Es tracta d'una espècie petita que presenta grans diferències morfomètriques respecte als seus congèneres de Dasymys. El seu nom específic, longipilosus, significa ‘pèl-llarg’ en llatí.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* ↑ Mullin, S.K.; Taylor, P.J.; Pillay, N. 2004. «Skull size and shape of Dasymys (Rodentia, Muridae) from sub-Saharan Africa» (en anglès). Mammalia. 68 (2-3): 185-220.
# Lemniscomys zebra

Lemniscomys zebra és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 0 i 1.220 msnm a Benín, Burkina Faso, Costa d'Ivori, Gàmbia, Ghana, Guinea, Guinea Bissau, Kenya, Mali, el Níger, Nigèria, la República Democràtica del Congo, el Senegal, el Sudan, el Sudan del Sud, Tanzània, Togo, el Txad i Uganda. Els seus hàbitats naturals són els boscos i les sabanes amb herba. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, zebra, significa ‘ratllat’ en llatí.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Lemniscomys zebra. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 4 setembre 2017.
# In cauda venenum

In cauda venenum és una locució llatina que literalment significa "El verí a la cua". Juntament amb acer in fundo s'utilitza sovint com resposta o antitesi de la locució dulcis in fundo .
La frase va néixer referint-se a l'escorpí que en si mateix no és molt perillós, però té una cua molt verinosa. En aquest sentit, la frase s'utilitza quan un parlant comença un discurs d'una manera melliflua, posant el gruix del missatge al final. També es fa referència sovint a Marcial, per indicar la naturalesa dels seus epigrames caracteritzats per presentar una situació, amb una « fiblada» satírica per tancar el text.

## Referències

* ↑ «In cauda venenum El Mito del Escorpión (I). El escorpión en la mitología y las leyendas». Boletín de la SEA (Sociedad Entomológica Aragonesa).

## Vegeu també

* Dulcis in fundo
* Locució llatina
# Pelomys minor

Pelomys minor és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds de fins a 2.160 msnm a Angola, la República Democràtica del Congo, Tanzània i Zàmbia. Els seus hàbitats naturals són les sabanes humides amb herba alta, els pendents propers als rius i les valls boscoses. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. El seu nom específic, minor, significa ‘menor’ en llatí.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Pelomys minor. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 7 setembre 2017.
# Una boda al desembre

Una boda al desembre (originalment en anglès, A December Bride) és una pel·lícula estatunidenca del 2016. Dirigida per David Winning, s'emmarca en el gènere de la comèdia romàntica i està basada en la novel·la homònima de l'escriptora Denise Hunter. Es va emetre a Hallmark Channel el 20 de novembre de 2016, com a part de la setena campanya anual del canal de compte enrere per al Nadal. El 8 de desembre de 2020 es va estrenar el doblatge en català a TV3.

## Argument

A la Layla des de petita li ha fet il·lusió casar-se al mes de desembre aprofitant l'alegria de les festes nadalenques. Quan ja estava promesa, el seu promès la deixa per la seva cosina. Quan arriba el moment, en ser família, conviden la Layla al casament i es veu obligada a anar-hi, però no hi vol anar ni sense parella ni amb el seu germà per no semblar desesperada. Finalment, l'única opció que troba és fer veure que s'ha promès amb l'amic, en Seth, que precisament va presentar el seu antic promès a la seva cosina i, per tant, el culpable, encara que involuntari, que la Layla es quedés sense promès. Després de tot un seguit de malentesos i situacions inesperades mentre la Layla i en Seth fan veure que estan promesos, que els obliguen a allargar la mentida més del que havien pensat inicialment, es produeix un desenllaç inesperat.

## Repartiment

| Actor/actriu | Personatge |
| Jessica Lowndes | Layla O'Reilly |
| Daniel Lissing | Seth Murphy |
| Jay Hindle | Jack Evans |
| Pauline Egan | Jessica |
| Karen Kruper | Aunt Lorraine |
| April Telek | Darcy Sterling |
| Casey Manderson | Beckett O’Reilly |
| Keith MacKechnie | Hank O’Reilly |
| Dean Monroe McKenzie | Peter Hardwick |
| Jannen Karr | Joyce Hardwick |
| Kurt Evans | Stanley Malcolm |
| Drummond Macdougall | George Murphy |
| Beverley Breuer | Meredith Murphy |
| Larry Hoe | Ministre |
| Brendon James Zub | Cooper |

## Referències

* 1 2 JC, Rissi. «A December Bride (2016) TV Movie Review – Denise Hunter’s Novella Starring Daniel Lissing» (en anglès americà). The Silver Petticoat Review, 02-12-2016. [Consulta: 11 desembre 2021].
* ↑ «Una boda al desembre». ésAdir. [Consulta: 11 desembre 2021].
* ↑ «A December Bride» (en noruec). Filmdagbok. [Consulta: 11 desembre 2021].
# Sclerophrys tuberosa

Sclerophrys tuberosa és una espècie de gripau del gènere Sclerophrys de la família dels bufònids. Va ser descrit per Albert Günther el 1858 com Bufo tuberosus. El 2006 va ser reanomenat Amietophrynus tuberosus i finalment el 2016 es va transferir tot el gènere als Sclerophrys.

## Descripció

Cap lleugerament còncau a la part superior, ample, sense protuberància ossia, les paròtides són de forma oval, oblic i sense vora gruixuda; sense glàndula femoral. El timpà diferent, petit, rodó. la membrana interdigital no arriba a la meitat dels dits dels peus; dits prims, llargs, el tercer molt més llarg que el quart. Cobert de grosses berrugues grans espinoses. És de color castany sòlid a la part superior amb taques fosques; el ventre d'un groc brut amb taques castanys.

## Distribució

Habita a Camerun, República Centreafricana, República del Congo, República Democràtica del Congo, Guinea Equatorial i Gabon. El seu hàbitat inclou boscos tropicals o subtropicals secs i a baixa altitud, montans secs, rius, pantans i aiguamolls d'aigua dolça.

## Referències

* ↑ «Amietophrynus tuberosus (Günther, 1858)» (en anglès). GBIF Backbone Taxonomy. GBIF Secretariat, 2022. DOI: 10.15468/39omei. [Consulta: 10 desembre 2022].
* 1 2 Günther, Albert «Neue Batrachier in der Sammlung des britischen Museums» (en alemany). Archiv für Naturgeschichte, 24, 1858, pàg. 319–328.
* ↑ Frost, Darrel R.; Grant, Taran; Faivovich, Julián; Bain, Raoul H.; Haas, Alexander «The amphibian tree of life.» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 297, 2006.
* ↑ Ohler, Annemarie; Dubois, Alain «The identity of the South African toad Sclerophrys capensis Tschudi, 1838 (Amphibia, Anura)» (en anglès). PeerJ, 4, 11-01-2016, pàg. e1553. DOI: 10.7717/peerj.1553. ISSN: 2167-8359. PMC: PMC4715445. PMID: 26788431.
* ↑ «Sclerophrys tuberosa» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 20-06-2013. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t54783a107351321.en..
# Pic de Rosari

El Pic de Rosari és una muntanya de 2.608 metres que es troba en el massís de Beret, al municipi d'Alt Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà. Es el pic central de la carena limitada al nord pel Pic de Marimanya, de 2.678 metres, i el Cap del Muntanyó d'Àrreu, de 2.630 metres d'altitud, situat al sud. A l'oest de l'esmentada carena es troba el Circ de Baciver.
Està inclòs dintre del Parc Natural de l'Alt Pirineu. Un corriol permet accedir al cim pel vessant nord, per la collada dels estanys de Rosari.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Pic de Rosari». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rhinella granulosa

Rhinella granulosa és una espècie de gripau de la família Bufonidae. Es troba a l'Argentina, Bolívia, Brasil, Colòmbia, Guiana Francesa, Guyana, Panamà, el Paraguai, Surinam i Veneçuela. El seu hàbitat natural inclou boscos secs tropicals o subtropicals, boscos humits tropicals o subtropicals a baixa altitud, sabanes seques i humides, zones d'arbustos tropicals o subtropicals i secs, prades a baixa altitud, rius, pantans, aiguamolls d'aigua dolça, terra arable, zones de pastures, plantacions, jardins rurals, àrees urbanes i zones prèviament boscoses ara molt degradades.
# Ruhuhucerberus haughtoni

Ruhuhucerberus haughtoni és una espècie extinta de sinàpsid de la família dels gorgonòpids que visqué durant el Permià superior en allò que avui en dia és l'Àfrica oriental. Se n'han trobat restes fòssils a Tanzània. Es tracta de l'única espècie reconeguda del gènere Ruhuhucerberus. Era un gorgonop gros, amb el crani de fins a 33 cm de llargada. El nom genèric Ruhuhucerberus significa ‘Cèrber de Ruhuhu’ i es refereix a la conca sedimentària on fou descobert l'holotip de R. terror, avui considerat un sinònim de R. haughtoni, mentre que el nom específic haughtoni fou elegit en honor del paleontòleg britànic Sidney Henry Haughton.

## Referències

* 1 2 3 Entrada «Ruhuhucerberus haughtoni» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 24 octubre 2023].
* ↑ Kammerer, 2016, p. 62.
* ↑ «Genus: Ruhuhucerberus MAISCH, 2002» (en anglès). [Consulta: 24 octubre 2023].

## Bibliografia

* Kammerer, C. «Systematics of the Rubidgeinae (Therapsida: Gorgonopsia)» (en anglès). PeerJ, 4, e1608, 2016, pàg. 1-109. DOI: 10.7717/peerj.1608.
# Katowice Open

El Torneig de Katowice, oficialment conegut com a Katowice Open, és una competició tennística professional que es disputa sobre pista dura al Spodek de Katowice, Polònia. Pertany als International Tournaments del circuit WTA femení des de l'any 2013.
La primera edició es va disputar sobre terra batuda i des de llavors sobre pista dura al mateix emplaçament.

## Palmarès
### Individual femení

| Any | Campiona | Finalista | Resultat |
| 2016 | Dominika Cibulková | Camila Giorgi | 6−4, 6−0 |
| 2015 | Anna Karolína Schmiedlová | Camila Giorgi | 6−4, 6−3 |
| 2014 | Alizé Cornet | Camila Giorgi | 7−6(3), 5−7, 7−5 |
| 2013 | Roberta Vinci | Petra Kvitová | 7−6(2), 6−1 |

### Dobles femenins

| Any | Campiones | Finalistes | Resultat |
| 2016 | Eri Hozumi Miyu Kato | Valentina Ivakhnenko Marina Melnikova | 3−6, 7−5, [10−8] |
| 2015 | Ysaline Bonaventure Demi Schuurs | Gioia Barbieri Karin Knapp | 7−5, 4−6, [10−6] |
| 2014 | Iulia Bèihelzimer Olha Savtxuk | Klára Koukalová Monica Niculescu | 6−4, 5−7, [10−7] |
| 2013 | Lara Arruabarrena Lourdes Domínguez Lino | Raluca Olaru Valéria Soloviova | 6−4, 7−5 |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2014-12-15 a Wayback Machine. (polonès) (anglès)
* Perfil del torneig a la WTA (anglès)
Katowice :
2013
2014
2015
2016 :
# Francisco Álvarez-Cascos Fernández

Francisco Álvarez-Cascos Fernández (Madrid, Espanya, 1947), és un polític i enginyer de camins espanyol, diverses vegades ministre durant el primer i segon govern de José María Aznar i President d'Astúries entre 2011 i 2012 per Foro Asturias.

## Biografia

Va néixer l'1 d'octubre de 1947 a la ciutat de Madrid, traslladant-se l'any 1954 amb la seva família a la ciutat asturiana de Gijón on passarà la infància i joventut.

## Activitat política

L'any 1976 es va afiliar a Reforma Democràtica, partit polític que posteriorment s'integraria a Aliança Popular. Inicà la seva activitat política en la política local, sent escollit regidor i portaveu del Grup Municipal Popular a l'ajuntament de Gijón entre 1979 i 1986.
L'any 1982 va ser escollit senador al Senat espanyol per Astúries, un càrrec que va combinar amb el de portaveu del partit popular a la Junta General del Principat d'Astúries des de 1983. En el IX Congrés Nacional del Partit Popular (PP) va ser escollit Secretari General del partit, sent confirmat en el seu càrrec en els tres següents congressos nacionals que van tenir lloc a Sevilla i Madrid.
En les eleccions generals de 1986 va ser escollit diputat al Congrés dels Diputats per Astúries, sent reelegit els anys 1989, 1993, 1996 i 2000. Amb la victòria de José María Aznar en les eleccions de 1996 fou nomenat Vicepresident Primer i Ministre de la Presidència en el primer govern d'Aznar, sent noment posteriorment en el segon govern d'Aznar Ministre de Foment.
L'any 2004 decidí abandonar la política activa de manera voluntària, i el 2011 abandonà el PP després d'esser rebutjat com a candidat popular a les eleccions autonòmiques d'Asturies d'aquest any.
El 2011 va presentar-se a la Presidència d'Astúries amb el seu propi partit Foro Asturias, i va guanyar les eleccions. Va ostentar la presidència fins a les eleccions anticipades de 2012, quan el govern va tornar a mans de la Federació Socialista Asturiana.

## Corrupció

Segons els anomenats papers de Bárcenas (presumpta comptabilitat B del Partit Popular) publicats pel diari El País, Álvarez-Cascos hauria rebut un total de 321.391 euros en sobresous amb diners en negre procedents del finançament il·legal del partit.

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 140. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ Pérez de Lama, 1998, p. 140-141.
* 1 2 Pérez de Lama, 1998, p. 141.
* ↑ «Todos los papeles de Bárcenas». El País, 04-02-2013.
# Òscar Moré

Òscar Moré (Figueres, 1974 - Figueres, 4 de novembre de 2024) fou un periodista i presentador de ràdio. Va fer gran part de la seva trajectòria professional a la Cadena Ser, primer com a corresponsal a l'Empordà per Ràdio Girona i on dirigí el programa “Obert en diumenge”; i posteriorment va dirigir durant set anys el programa “Espècies Protegides”. Amb aquest espai radiofònic va guanyar el Premi Ràdio Associació al millor programa l'any 2016. Fins a la seva sobtada mort era el director i presentador del programa “Llapis de Memòria” que feia quatre anys que s'emetia en antena.
Anteriorment tenia una llarga experiència en mitjans audiovisuals i fou entre d'altres projectes guionista i col·laborador del programa "El Club" i "Tot es Mou" de TV3 i va treballar a La Xarxa, a BTV i Catalunya Ràdio.

## Referències

* ↑ «Mor als 50 anys Òscar Moré, periodista i presentador de ràdio». 3cat, 05-11-2024. [Consulta: 6 novembre 2024].
* ↑ «Mor el radiofonista i comunicador Òscar Moré als 50 anys». Cadena Ser, 05-11-2024. [Consulta: 6 novembre 2024].
* ↑ «Mor als 50 anys Òscar Moré, director del «Llapis de Memòria» de SER Catalunya». El Món de la Tele, 05-11-2024. [Consulta: 6 novembre 2024].
# Generali Ladies Linz 2013

El Torneig de Linz 2013, oficialment conegut com a Generali Ladies Linz 2013, és un esdeveniment de tennis femení sobre pista dura que pertany als International tournaments de la WTA. La 27a edició del torneig es va celebrar entre el 5 i el 13 d'octubre de 2013 a l'Intersport Arena de Linz, Àustria.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 2 | S. Stephens | 7 | 4 | 6 |
| | A. Petkovic | 6¹ | 6 | 3 | 2 | S. Stephens | 7 | 4 | 5 |
| | S. Vögele | 4 | 6 | 7 | | S. Vögele | 6$^3$ | 6 | 7 |
| | K. Knapp | 6 | 2 | 5 | | | | | | | S. Vögele | 4 | 4 |
| 3 | A. Ivanović | 6 | 7 | | | | | | | 3 | A. Ivanović | 6 | 6 |
| | F. Schiavone | 3 | 5 | | 3 | A. Ivanović | 6 | 6 | | | | | |
| Q | K. Piter | 0 | 1 | | 7 | D. Cibulková | 2 | 4 | | | | | |
| 7 | D. Cibulková | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 3 | A. Ivanović | 4 | 6⁶ |
| 5 | K. Flipkens | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 1/WC | A. Kerber | 6 | 7 |
| Q | C. Giorgi | 2 | 1 | | 5 | K. Flipkens | 1 | 3 | | | | | |
| | E. Svitolina | 1 | 4 | | 4 | C. Suárez Navarro | 6 | 6 | | | | | |
| 4 | C. Suárez Navarro | 6 | 6 | | | | | | | 4 | C. Suárez Navarro | 2 | 0 |
| WC | P. Mayr-Achleitner | 6 | 6¹ | 6 | | | | | | 1/WC | A. Kerber | 6 | 6 |
| LL | M. Zanevska | 1 | 7 | 4 | WC | P. Mayr-Achleitner | 3 | 1 | | | | | |
| | A. Cadanțu | 1 | 0 | | 1/WC | A. Kerber | 6 | 6 | |
| 1/WC | A. Kerber | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre dobles femenins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Gabriela Dabrowski Alicja Rosolska | 6 | 7 | |
| | Samantha Murray Jade Windley | 1 | 6$^4$ | | 1 | Gabriela Dabrowski Alicja Rosolska | 6 | 2 | [16] |
| 3 | Janette Husárová Renata Voráčová | 6 | 6 | | 3 | Janette Husárová Renata Voráčová | 4 | 6 | [14] |
| | Aleksandra Krunić Olga Savchuk | 1 | 1 | | | | | | | 1 | Gabriela Dabrowski Alicja Rosolska | 6⁶ | 4 |
| | Karolína Plíšková Kristýna Plíšková | 3 | 6 | [10] | | | | | | | Karolína Plíšková Kristýna Plíšková | 7 | 6 |
| 4 | Mona Barthel Irina-Camelia Begu | 6 | 3 | [6] | | Karolína Plíšková Kristýna Plíšková | 6 | 6 | |
| | Irina Buryachok Katarzyna Piter | 7 | 7 | | | Irina Buryachok Katarzyna Piter | 3 | 2 | |
| 2 | Julia Görges Andrea Petkovic | 6¹ | 5 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2014-02-27 a Wayback Machine. (alemany) (anglès)
* Quadre individual femení PDF
* Quadre dobles femenins PDF
Linz :
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2023
2024 :
Sony Ericsson WTA Tour 2013
< 2012
2014 > :
WTA Championships, Istanbul  · WTA Tournament of Champions, Sofia :
# Barberapitec

El barberapitec (Barberapithecus huerzeleri) és una espècie de primat pliopitècid que visqué durant el Miocè en allò que avui en dia és Catalunya. És l'única espècie del gènere Barberapithecus. Fou descrit a partir de divuit dents fòssils pertanyents a tres individus diferents, trobades a Barberà del Vallès (Vallès Occidental). El nom específic del barberapitec és un homenatge al paleontòleg Johannes Hürzeler, col·laborador de Miquel Crusafont.

## Referències

* 1 2 Alba, D. M.; Moyà-Solà, S. «A new pliopithecid genus (Primates: Pliopithecoidea) from Castell de Barberà (Vallès-Penedès basin, Catalonia, Spain)» (resum) (en anglès). American Journal of Physical Anthropology, 147, 2012, pàg. 88-112. DOI: 10.1002/ajpa.21630.
# Nikolai Budarin

Nikolai Mikhàilovitx Budarin (rus: Николай Михайлович Бударин) (nascut el 29 d'abril de 1953 a Kíria, Txuvàixia) és un cosmonauta rus, va realitzar tres missions espacials ampliades a bord de l'estació espacial Mir i l'Estació Espacial Internacional. També va realitzar vuit passeigs espacials en un temps total de 44 hores.
Nomenat candidat de cosmonauta el 1989, la primera missió espacial de Budarin va ser l'assignació de llarg termini a bord de l'estació espacial Mir en el 1995. En total va passar 75 dies a l'espai (del 27 de juny a l'11 de setembre) com a enginyer de vol. Durant aquest període, va realitzar tres sortides extravehiculars amb una durada total de 14 hores i 32 min. Va realitzar el seu segon vol del 29 de gener al 25 d'agost de 1998 com a enginyer de vol de la nau espacial de transport Soiuz-TM i de l'estació Mir. Durant el vol va fer cinc passeigs espacials amb una durada total de 30 hores i 8 min. La durada del vol va ser de 207 dies, 12 hores i 51 minuts. El seu tercer vol va ser del 24 de novembre de 2002 al 4 de maig de 2003 a l'Estació Espacial Internacional amb l'Expedició 6.

## Referències

* ↑ Степанов, В. Ф. «Бударин Николай Михайлович» (en rus). Чувашская энциклопедия [Consulta: 6 gener 2025].

## Enllaços externs

* Budarin in the Russian parliament Arxivat 2010-07-12 a Wayback Machine. (Rus)