OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ca l'Amigant

Ca l'Amigant és una obra del municipi de Castellgalí (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un immoble situat al bell mig del nucli antic, a la plaça principal del poble, davant de la parròquia.
Edifici de planta rectangular format per dues plantes independents, amb coberta a doble vessant. Els murs són de pedra i de maçoneria. La planta baixa està formada per quatre estances. A dues d'elles hi ha una gran pilastra al centre. Totes estan pavimentades amb grans lloses de pedra i les parets deixen veure la maçoneria. A l'interior hi ha voltes d'arc de mig punt de pedra. Hi ha uns passadissos subterranis que segons la tradició oral comunicaven amb el castell i un antic forn de pa. S'hi accedeix per una porta que dona al C/ Manresa, a la façana oest. En un dels carreus hi ha en forma d'alt relleu on hi ha representat un èquid. A la llinda principal hi ha la inscripció 16 IHS 84 (1684 Iessus Hristus), sota una creu.
A la primera planta hi ha una gran sala amb portes d'accés a la façana lateral que donen a una plaça. A la façana principal hi ha un balcó seguit al primer pis amb obertures, a la central hi ha l'escut de la família Amigant. Són notables les llindes i els brancals de pedra a la planta baixa i els carreus de les cantonades. La teulada sembla que ha estat sobre alçada. En un dels carreus hi ha en forma d'alt relleu on hi ha representat un èquid, que servia per indicar la direcció que havien de seguir els animals de bast que anaven des del camí ral a les quadres de l'hostal de Ca l'Amigant. A la llinda principal hi ha la inscripció 16 IHS 84.
A l'immoble hi ha un senyal de pas d'animals: Es tracta d'una pedra esculpida amb la figura d'un cavall o mul que servia per a indicar la direcció a seguir pels animals de bast que anava des del camí ral a les quadres de l'hostal de Ca l'Amigant.

## Història

La casa de l'Amigant era un antic hostal situat al camí ral. El 1673, la família Amigant comprà l'immoble a la família Bolet (que també havia adquirit la jurisdicció del castell als Rajadell). En Josep Amigant i Ferrer, primer comte de Fonollar, va prendre possessió de Castellgalí el 1673. El 1684 - data escrita al llindar de la porta- va convertir l'immoble en residència senyorívola, segurament perquè el castell estava en runes. El 1880 els hereus dels Amigant foren els Despujol, marquesos de Palmerola.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Ca l'Amigant». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
# 897
## Esdeveniments

* Any amb tres papes: Romà I relleva el difunt Esteve VI en el papat i és posteriorment derrocat. El Papa Teodor II relleva Romà I i mor dies després.

## Necrològiques

* 11 d'agost, la Vall d'Ora, Gòtia: Guifré el Pilós, comte d'Urgell, Cerdanya, Barcelona, Girona, Conflent i Osona, mor lluitant contra els sarraïns. Segons conta la llegenda el rei franc dibuixa les quatre barres amb la sang de Guifré el Pilós, malferit al seu llit de mort. Guifré deixa en herència als seus fills els seus comtats, fins llavors els comtes eren nomenats i rellevats pel rei de França i no eren necessàriament fills de l'anterior comte.
* Agost, Esteve VI
* Novembre, Romà I
* Desembre, Papa Teodor II
# Aonia Mons

Aonia Mons és una estructura geològica del tipus mons a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -53.16 ° de latitud N i 272.45 ° de longitud E. Fa 27.07 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI el quatre de març de 2013 i pren el nom d'una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Aonia Mons". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# Son Mut Vell

Son Mut Vell és una possessió del terme de Llucmajor, Mallorca. Està situada a la marina.
Son Mut Vell és el solar originari dels historiadors Vicenç Mut i Jeroni Alemany. El 1578 era propietat de Julià Mut, però quatre anys abans una part havia estat segregada formant Son Mut Nou. Julià Mut el 1702 es casà amb Francina Salvà. La seva filla Francina Anna Mut Salvà es casà amb Antoni Mesquida de Formiguera i així la possessió passà a la família Mesquida de Formiguera. El 1863 tenia una superfície de 242 quarterades, de les quals 72 eren d'erm. Posteriorment passà a la família Socies. Actualment des del 1994, es troba repartida entre cinc distintes famílies, per extensió:
* Montserrat Pons i Boscana, és qui més terreny té amb 123 quarterades que, sota la nova denominació de Son Mut Nou, inclou les tanques de "Ses Rotes", "Sa Vinya", "Es Figueral", "Sa Pleta Rodona", "Sa Tanca des Xot", "Na Mut", "Na Galop" i "Es Brolls";
* el segueix Guillem Orfí Verd, amb 58 quarterades, que sota la denominació dels Cocons de Son Mut posseeix les tanques anomenades "Sa Pleta des Cocons", "Es Cocons", "Es Camp Vell" i "Sa Rota Nova";
* després el ciutadà alemany Ralph Reising amb 32 quarterades que comprenen "Es Camp Gran", "Es Garrigó" i part del "Vilar";
* a continuació Miquel Salvà Llull amb 20 quarterades i les tanques "Es Comellar de Son Alegre", "Sa Vinyeta", "Sa Tanca de sa Bassa" i "Sa Bassa"; i per acabar,
* amb les antigues cases de possessió i 13 quarterades, trobam Ángel de Juana Martín, amb les tanques "de S'Era", "Darrere ses Cases", "Sa Quintana" i part del "Vilar".

## Les cases

Les cases, construïdes la segona meitat del segle xvii, són de caràcter senzill. En destaca el portal d'arc de mig punt, del qual damunt les peces superiors té inscrita la frase "Any 1661 no se saga". En la cimera del conjunt del portal hi ha una creu. A un cantó de les cases es pot observar una rafa i seguint un poc més endavant hi ha un esvelt portal que tanca una clau que porta data de 1678, any de construcció.

## Restes arqueològiques

En el sementer anomenat des Vilar hi ha una naveta d'habitació amb cambres geminades i en es Figueral de Moro una cova artificial.

## Referències

* ↑ Calviño, C; Clar, J.; Grimalt, M. Llucmajor. Palma: Hora Nova, 2000 (Guia dels pobles de Mallorca).
# (1091) Spiraea

(1091) Spiraea és un asteroide que forma part del cinturó exterior d'asteroides i va ser descobert per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya, el 26 de febrer de 1928.
Inicialment es va designar com 1928 DT. Més tard va ser anomenat per l'espirea, un gènere de plantes de la família de les rosàcies.
Spiraea està situat a una distància mitjana de 3,419 ua del Sol, podent acostar-s'hi fins a 3,207 ua i allunyar-se'n fins a 3,631 ua. La seva excentricitat és 0,06205 i la inclinació orbital 1,156°. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 2309 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1091.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1091) Spiraea» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 13 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1091) Spiraea» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 13 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1091) Spiraea» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 13 juny 2018].
# 71 aC
## Esdeveniments
### República Romana

* Publi Corneli Lèntul Sura i Gnaeus Aufidius Orestes són cònsols.
* Acaba la Tercera Guerra Servil.
* Nesebar, l'actual Bulgària, entra a formar part de la República Romana.

### Món
## Necrològiques

* Espàrtac (mort en combat).
* Xu Pingjun.
# Chalce Montes

Chalce Montes és una estructura geològica del tipus mons a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -53 ° de latitud N i 323.51 ° de longitud E. Fa 100 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1991 i pren el nom d'una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Chalce Montes". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# Son Ramon

Son Ramon és una possessió mallorquina, situada en el terme municipal de Lloseta.
Es tracta d'una altra possessió sortida de la segregació de l'antiga Aiamans. El topònim va aparèixer en el segle xvii. L'any 1697 era de Bartomeu Ramon. El 1752 era d'Elionor Mesquida casada amb el doctor Jaume Fàbregues. Les cases confrontaven amb "la placeta d'Aiamans". Tenia una tanca d'olivar anomenada sa Coma Vella, 12 quarterades més d'olivar, 6 quarterades dites ses Rotes, 4 quarterades dites lo Maiol, unes cases esbucades, un clos o corral i unes cases i clos contigu. A finals del segle xviii Marià Manuel Fàbregues va vendre diferents bocins de terra i les mateixes cases, que foren adquirides per Joan Baptista Alcover, natural d'Alaró i majoral de s'Estorell. En el seu interior s'hi ubica l'oratori del Cocó.

## Vegeu també

* Oratori del Cocó
* Son Pelai
* Aiamans

## Referències

* ↑ Capó Villalonga, Jaume. Història de Lloseta Vol. I. Lloseta: Gràfiques Miramar, 1985. ISBN 84-398-4389-5.
# Sant Vicenç de Concabella

Sant Vicenç de Concabella és una església de Concabella, al municipi dels Plans de Sió (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita capella situada als afores del nucli de Concabella, als peus de la carretera de Tàrrega. Està realitzada amb carreus regulars a la part inferior i façana principal de l'edifici i paredat a la part superior dels murs laterals, d'una sola nau i coberta a dues aigües amb la presència de contraforts als murs laterals i un petit campanar d'espadanya d'un sol ull situat al capdamunt de la façana principal.
Com a element més destacable trobem la porta d'accés amb llinda, per sobre de la qual hi ha un frontó partit per una fornícula, on apareix la data de 1687, que devia ubicar la figura del sant a qui està consagrada la capella, i una petita finestra rectangular per poder il·luminar l'interior de la capella.

## Referències

* 1 2 «Capella de Sant Vicenç de Concabella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 maig 2016].
# 65 aC
## Esdeveniments
### República Romana

* Luci Manli Torquat i Luci Aureli Cotta III són cònsols.
* En resposta a l'il·legal exercici dels drets dels ciutadans estrangers, el senat romà va aprovar la Lex Papia, que va expulsar a tots els estrangers de Roma.
* Tigranes VI d'Armènia va ser derrotat i capturat per Pompeu, posant fi a totes les hostilitat en la frontera nord-est de Roma.

## Naixements

* 8 de desembre - Horaci, poeta romà.
* Gai Asini Pol·lió, poeta i historiador romà.
# (1095) Tulipa

(1095) Tulipa és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert per Karl Wilhelm Reinmuth el 14 d'abril de 1926 des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.
Inicialment es va designar com 1926 GS. Més tard va ser nomenat per les tulipes, una planta de la família de les liliàcies.
Tulipa orbita a una distància mitjana del Sol de 3,026 ua, podent acostar-s'hi fins a 2,956 ua i allunyar-se'n fins a 3,097 ua. La seva excentricitat és 0,02334 i la inclinació orbital 10,03°. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1923 dies.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1095.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1095) Tulipa» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 14 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1095) Tulipa» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 14 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1095) Tulipa» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 14 juny 2018].
# Joan Riera Ferrari

Joan Riera Ferrari (Manacor, Mallorca, 1942 - Manacor, 2017) fou un pintor i escultor mallorquí.
El 1950, la seva mare mor quan ell només tenia vuit anys. Aleshores li regalen una capsa de pinturetes i realitza amb ella els seus primers dibuixos. Es formà a la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi, on compartirà aula amb Xim Torrens, Daniel Codorniu i Castanyer. El 1967 torna a Mallorca i feu la seva primera mostra com a pintor al Centre Cultural de Manacor i, tan sols cinc anys després, l’any 1967, les seves obres ja tenien un caire internacional i protagonitzà una exposició a la galeria Charbonel d’Hèlsinki. Eivissa, Roma, Múnic o Bèlgica són exemples d’alguns dels llocs que captivaren Joan Riera.
Artista transgressor, el 1969 realitza una instal·lació a l'església manacorina col·locant un crist a la creu boca per avall, això provoca irades protestes al poble. A la dècada dels 70 establirà la seva residència a Cala d'Or, on dedicarà gran part de temps al disseny artístic d'interiors, treballant per a importants cadenes hoteleres. En aquesta mateixa dècada obrirà la seva pròpia galeria ‘Picarol’ per promocionar joves artistes entre els quals hi ha un jove artista felanitxer, Miquel Barceló Artigues. Viatjarà entre altres ciutats europees, a Venècia i Basilea, en aquesta darrera ciutat inaugurarà la sèrie Fasnacht, que posteriorment s'exposarà al Museu de Mallorca.
El 1992-93 en un nou espai de treball instal·lat de nou a Manacor, 'L'Auba', iniciarà els seus assajos amb les tècniques mixtes buscant confrontar el principi i el final de les coses (la vida i la mort) i buscant el seu propi llenguatge, que serà el que el precedirà a partir d'aleshores on vagi, presentarà la seva sèrie Tramuntana el principi que conduirà a la sèrie Roques la més popularment coneguda. A mitjans dels 90 presentarà l'exposició dels primers paisatges robustos de tècnica mixta amb gruixudes textures a base de marmolines i sorres amb olis; a Los Angeles, exposició que li oferirà un gran èxit i marcarà inevitablement la seva carrera artística.
La seva afició a viatjar inspirà nombroses de les seves sèries pictòriques, que el portaren a exposar a galeries de gran renom, com la J. Bastien Art de Brussel·les o la Hartley-Hill Gallery de Califòrnia. També a participar en fires internacionals d’art, com Lineart de Bèlgica amb la J. Bastien Art o Arte Roma en un estand de la Galeria Ra del Rey (1997). En l’àmbit estatal el seu èxit fou indiscutible i el dugué a formar part de les fires nacionals més importants com Arco o la fira de Barcelona Art Expo, a exposar a nombroses ciutats d’Espanya i a rebre distincions com el Premi Amics de l’Art l’any 1999. El 2009 el Govern de les Illes Balears el guardonà amb el premi Ramon Llull.
L’any 2007, Riera oferí obres de la seva col·lecció privada i organitzà conjuntament amb l’ONG Llevant en Marxa una subhasta per a la construcció de pous d’aigua en benefici d’Etiòpia.

## Referències

* 1 2 3 «Riera Ferrari, Joan». La casa enmarcada. [Consulta: 8 gener 2025].
* 1 2 3 «Dia de les Illes Balears - Medalla d'Or i Premis Ramon Llull-Notes de condol». [Consulta: 8 gener 2025].
# (1215) Boyer

(1215) Boyer és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Alfred Schmitt el 19 de gener de 1932 des de l'observatori d'Alger, al districte de Bouzaréah, a l'Algèria.
Inicialment va ser designat com 1932 BA. Posteriorment, es va anomenar en honor de l'astrònom francès Louis Boyer, prolífic descobridor d'asteroides.
Boyer orbita a una distància mitjana del Sol de 2,58 ua, podent allunyar-se'n fins a 2,92 ua. La seva excentricitat és 0,1317 i la inclinació orbital 15,92°. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1514 dies.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (1201) al (1300)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1215.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(1215) Boyer» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1215) Boyer» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 16 juny 2018].
* «Diagrama orbital de (1215) Boyer» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 16 juny 2018].
# Johan Hellsten

Johan Hellsten (nascut el 25 de desembre de 1975) és un jugador d'escacs suec, que té el títol de Gran Mestre des de 2004.
Tot i que es troba inactiu des de l'abril de 2009, a la llista d'Elo de la FIDE de l'agost de 2020, hi tenia un Elo de 2550 punts, cosa que en feia el jugador número 4 de Suècia. El seu màxim Elo va ser de 2592 punts, a la llista d'octubre de 2006 (posició 160 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El 2000 va empatar als llocs 2n-6è amb Laurent Fressinet, Vladimir Baklan, Robert Fontaine i Erik Van den Doel a l'Abihome Open. Empatà als llocs 1r-3r amb Dmitri Svetuşkin i Marcin Szymanski a l'Ikaros Chess Festival 2003.
El 2006 va guanyar el Campionat de Suècia, a Göteborg.

## Participació en competicions per equips

Ha jugat, representant Suècia, a les Olimpíades d'escacs de 1996, 2004 i 2006 i als Campionats d'Europa per equips de 1997, 2003 i 2005.

## Obres

* Hellsten, Johan. Play the Sicilian Kan. Everyman Chess, 2008. ISBN 9781857445817.
* Hellsten, Johan. Mastering Chess Strategy. Everyman Chess, 2010. ISBN 9781857446487.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Johan Hellsten» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 12 octubre 2014].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Suècia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 24 agost 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Johan Hellsten «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-10-17. [Consulta: 12 octubre 2014].
* ↑ Crowther, Mark. «TWIC 309: Abihome Open 2000» (en anglès). London Chess Center, 09-10-2000. Arxivat de l'original el 2012-10-07. [Consulta: 27 novembre 2009].
* ↑ Crowther, Mark. «TWIC455: Ikaros Chess Festival» (en anglès). London Chess Center, 28-07-2003. Arxivat de l'original el 2011-09-30. [Consulta: 10 abril 2011].
* ↑ «Svenska mästare (llista de campions suecs)». Federació Sueca d'Escacs. [Consulta: 12 octubre 2014].
* ↑ Bartelski, Wojciech. «Olimpíades masculines: Johan Hellsten». OlimpBase. [Consulta: 27 novembre 2009].
* ↑ Bartelski, Wojciech. «Campionat d'Europa per equips: Johan Hellsten». OlimpBase. [Consulta: 27 novembre 2009].
# Andreu d'Argos

Andreu d'Argos (en llatí Andreas, en grec antic Ἀνδρέας) va ser un escultor grec de data desconeguda, del que se sap que va fer una estàtua de Lisippos, un atleta eleà guanyador en el campionat de lluita, segons diu Pausànias, que va veure l'estàtua.

## Referències

* ↑ Andreas of Argos a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 170
# Zanthoxylum capense

Zanthoxylum capense és una espècie de planta de la família de les rutàcies. És originària de Sud-àfrica, amb més presència a les zones de l'Est de la ciutat del Cap, de Johannesburg, Maputo i Pretòria. Pertany al grups dels cítrics i, per tant, tant les seves fulles com fruits desprenen l'olor característica allimonada.

## Descripció

Zanthoxylum capense és un arbre sovint petit i esvelt, amb moltes branques de ramificació baixa, i que pot arribar a uns 4-7m d'alçada o fins i tot 10 metres. El tronc dels exemplars joves presenten espines fortes i agudes, que creixen més tard en protuberàncies piramidals perilloses. Les espines poden ser també presents en les fulles i tiges. Les fulles són pinnades, és a dir, dividides en folíols, que poden ser ovalats o amb formes més aviat el·líptiques i presenten un pecíol d'un 10 mm de llarg. Les flors són petites, de color blanc verdós, poc aparents (inconspícues) i floreixen cap al gener. El fruit és petit, d'un color marró vermellós, d'uns 5mm de diàmetre i produït en raïms. Quan s'obren deixen anar unes llavors negres brillants.

## Distribució i hàbitat

Zanthoxylum capense apareix en molta diversitat d'hàbitats: en boscs sec i matollars, de vegades en llocs rocallosos elevats i a la zona anomenada mist belt (cinturó de boira). L'hàbitat natural abasta des de la zona meridional del Cap fins a l'àrea Zulú, seguint una àmplia zona costanera, i després cap al nord.

### Etimologia

* Zanthoxylum: el nom del gènere deriva de les paraules gregues "zanthos" i "xylum" que significa groc i fusta, en referència a un pigment que es pot extreure de les arrels d'algunes de les seves espècies.
* capense: epítet específic en referència al lloc d'origen, el Cap.

### Sinonímia

* Fagara capensis Thunb. F. magalismontana Engl.
* Fagara magaliesmontana Engl. Zanthoxylum thunbergii var. obtusifolia Harv.theplantlist.org

## Referències

* ↑ Gardening with indigenous trees. David and Sally Johnson. 2002 Struik Publishers. ISBN 1868727750
* 1 2 3 Trees of Southern Africa, Coates Palgrave, Keith and Meg-Struik Publishers 2002- ISBN 1868723895

## Enllaços externs

* plantzafrica.com Arxivat 2014-11-29 a Wayback Machine.