OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 340
## Esdeveniments

* Constantinoble esdevé la ciutat més poblada del món sota l'emperador Constanci II.
* Constantí II, emperador de la part occidental de l'Imperi Romà (Britannia, Gàl·lia, Germania i Ibèria), travessa els Alps i ataca l'exèrcit del seu germà Flavi Juli Constant emperador de la part central de l'Imperi Romà (Alt Danubi, Itàlia i Àfrica mitjana). S'enfronten a Aquileia, al nord d'Itàlia. Constantí és assassinat en una emboscada de les tropes de Constant.
* Condemna de l'arrianisme en un sínode romà
* Siunia, Armènia, Andok esdevé el segon nakharar després de la mort del seu germà Valinak Siak
* Geberic, rei dels gots, conquereix el territori dels vàndals a Dàcia

## Naixements

* Priscil·lià d'Àvila, bisbe catòlic i fundador del priscil·lianisme, doctrina considerada herètica per l'església catòlica

## Necrològiques

* Flavi Claudi Constantí, coemperador romà, mort en una emboscada a prop d'Aquileia

## Referències

* ↑ Ward-Perkins, Brian «Constantinople, Imperial Capital of the Fifth and Sixth Centuries». Sedes regiae: (ann. 400-800), 2000, pàg. 3.
* ↑ Hunt, David. «The successors of Constantine». A: The Cambridge Ancient History XIII: The Late Empire, A.D. 337–425.. Cambridge University Press, 1998-01-13, p. 4-5. ISBN 0-521-30200-5..
# Mare Boreum

Mare Boreum és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 59.71 ° latitud N i 180 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència al mar Boreal, mar del Nord.

## Referències

* ↑ "Mare Boreum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Telavi

Telavi (rogegi: თელავი) és una ciutat de Geòrgia, la principal de la regió de Kakhètia. Té una població de 19.751 habitants segons el cens del 2017, i es troba als peus de les muntanyes Tsiv-Gombori.

## Història

S'han fet troballes de l'edat del bronze però històricament no apareix fins al segle II quan l'esmente Claudi Ptolemeu amb el nom de Teleda. Va esdevenir una ciutat de certa importància a partir del segle viii. Al segle X l'esmenta al-Mukaddasi. Del segle X al XII fou la capital del regne de Kakhètia i després de Kakhètia-Herèthia. Al segle xii i XIII fou un centre administratiu destacat. Amb la desintegració del regne de Geòrgia al segle xv la ciutat va entrar en decadència mantenint-se com a centre regional de comerç i fabricació d'objectes petits. Al segle xvii va recuperar importància quan va recuperar la capitalitat del regne de Kakhètia i el 1762 va ser declarada segona capital, després de Tblisi, del regne unit de Kartli i Kakhètia. Erekle o Irakli II de Kartli i Kakhètia va néixer i morir a aquesta ciutat, i va regnar del 1744 al 1798, i en aquest temps Telavi fou un centre cultural i estratègic de primer orde; es va fundar un seminari de teologia i un teatre. Erekle fou anomenat manyagosament “Patara Kakhi” (Petit Kakheti) i els seus fets han estat objecte del folklore popular i literari. El 1801 amb l'annexió russa, Telavi va perdre la condició de capital i sota el govern tsarista fou centre d'un uyedz (districte) del gubernya de Tiflis (Tbilisi).

## Referències

* ↑ «Population - National Statistics Office of Georgia» (en anglès). www.geostat.ge. [Consulta: 28 juny 2023].
# Ermita de Sant Valeri

L'ermita de Sant Valeri és una església romànica de Vilella de Cinca (Baix Cinca) construïda sobre les restes d'un mausoleu romà conegut com a mausoleu de Sant Valeri.
El que queda del mausoleu romà és principalment un pòdium que li servia de base i que ara forma la base de l'església. A les façanes est i nord s'hi veuen tres o quatre filades de carreus ben escairats coronades per una motllura. Sobre aquest pòdium hi ha algunes filades més de les parets del mausoleu, que devia tenir forma de petit temple amb columnes a la façana principal, amb una certa semblança amb el mausoleu de Favara.
A més, prop de l'església s'han trobat restes d'un fust i dos capitells, en una paret es van aprofitar la pedra d'un arquitrau i a l'entrada hi ha un fragment de paviment d'opus signinum i tessellatum.
L'església és d'una sola nau i de planta rectangular. Al contrari de l'orientació habitual, té l'absis orientat a ponent, i els peus, on s'obre la porta principal, a llevant. La nau és coberta amb dos arcs de diafragma i un embigat. Els arcs són lleugerament apuntats, cosa que indica una influència del primer gòtic sobre aquesta església del romànic tardà, influència que confirma la decoració escultòrica de la porta principal. La porta té dues arquivoltes suportades per dues columnes. Els capitells són decorats amb temes vegetals i geomètrics que s'estenen a la imposta formant una mena de fris.
A la façana de llevant hi ha dues finestres petites d'èpoques diferents, una a cada costat de la porta, i un campanar de cadireta.
A la façana sud hi ha una altra porta, més senzilla, d'arc de mig punt amb grans dovelles, i també una finestra que deu datar del 1705, quan està documentat que es van fer reformes a l'església.

## Referències

* 1 2 «Ermita de San Valero». Sistema de Información del Patrimonio Cultural Aragonés. Govern Aragonès. [Consulta: 10 octubre 2014].
* 1 2 Montón Broto, Félix J. «De la Edad del Bronce a la Romanización». Comarca del Bajo Cinca. La Historia p. 86-87. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2015. [Consulta: 10 octubre 2014].
* 1 2 3 4 5 Tortosa i Terres de l'Ebre, Llitera i Baix Cinca. Catalunya Romànica. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1997, pag. 321 Volum XXVI. ISBN 84-412-2515-X.
# Stephen McGlede

Stephen McGlede (Victòria, 13 d'abril de 1969) va ser un ciclista australià. Es va especialitzar en la pista. Va guanyar dues medalles olímpiques i un Campionat del món en Puntuació amateur.

## Palmarès en pista

* 1988
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Seül en Persecució per equips (amb Dean Woods, Brett Dutton, Wayne McCarny i Scott McGrory)
* 1991
** Campió del món de Puntuació amateur
* 1992
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Barcelona en Persecució per equips (amb Stuart O'Grady, Brett Aitken i Shaun O'Brien)

## Palmarès en ruta

* 1992
** Vencedor d'una etapa a la Settimana Ciclistica Bergamasca

## Referències

* ↑ «Stephen McGlede» (en anglès). Museo del ciclismo. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «Stephen McGlede» (en anglès). olympedia. [Consulta: 5 gener 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Mare Sirenum

Mare Sirenum és una característica d'albedo a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -29.71 ° latitud N i 205 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1958 i fa referència al mar Austral, mar del Sud.

## Referències

* ↑ "Mare Sirenum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# (1855) Korolev

(1855) Korolev és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 8 d'octubre de 1969 per Liudmila Ivanovna Chernyj des de l'Observatori Astrofísic de Crimea, Naúchni.
Inicialment va ser designat com 1969 TU1. Posteriorment, es va anomenar en honor de l'enginyer soviètic Serguei Koroliov (1907-1966).
Korolev orbita a una distància mitjana del Sol de 2,247 ua, podent acostar-s'hi fins a 2,058 ua. Té una inclinació orbital de 3,079° i una excentricitat de 0,08423. Empra 1231 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides (1001-2000)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: (1855) Korolev. Pàgina: 149-149. DOI: 10.1007/978-3-540-29925-7_1856.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1855.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «Dades de la NASA (JPL Small-Body Database Browser)» (en anglès). [Consulta: 20 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1855) Korolev» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 20 juny 2018].
# Job Adriaensz. Berckheyde

Job Adriaensz. Berckheyde (Haarlem, 27 de gener de 1630- Haarlem, 23 de novembre de 1693) fou un pintor barroc neerlandès especialitzat en la pintura de vistes urbanes i arquitectures.

## Biografia

Fill d'un carnisser, va ser batejat a Haarlem el 27 de gener de 1630. El novembre de 1644 va entrar com aprenent al taller de Jacob Willemszoon de Wet. Deu anys després va abonar la seva quota d'inscripció al gremi de Sant Lluc de Haarlem, encara que és possible que fos pintor independent des d'abans doncs consta que a l'octubre de 1653 Van Meldert, un conegut marxant d'Amsterdam li devia diners. Segons Arnold Houbraken, en data indeterminada va viatjar a Alemanya amb el seu germà petit, Gerrit Adriaenszoon Berckheyde. Va recórrer Colònia, Bonn, Trèveris i Heidelberg on va treballar per al príncep Carles I Lluís, elector palatí que li va gratificar amb la medalla que porta al coll a l'autoretrat del Museu Frans Hals. El 1659, els germans es trobaven de retorn a Haarlem on van residir i van treballar fins a la seva mort, encara que segons alguna font el 1688 es va inscriure al Gremi de Sant Lluc d'Anvers on podria residir des de tres anys abans.
Pintor versàtil, a més de les vistes de ciutats i dels interiors arquitectònics en els quals es demostra seguidor de Emanuel de Witte, prenent com a model freqüentment l'església de Sant Bavón de Haarlem, va pintar escenes de gènere i bíbliques (José rep als seus germans a Egipte, 1669, Frans Hals Museum), retrats, com el seu Autoretrat dels Uffizi de Florència, i fins i tot algun bodegó amb possibles connotacions de vanitas.

## Referències

* ↑ Biesboer, Pieter, y Luna, Juan J., pp. 169-170.
* 1 2 «Job Adriaensz» (en neerlandès). RKD. [Consulta: 30 abril 1016].]
* ↑ Biesboer, Luna, p. 48 i 170.

## Bibliografia

* Biesboer, Pieter; Luna, Juan J. : BBV. La pintura holandesa del Siglo de Oro. Frans Hals y la escuela de Haarlem, 1994. ISBN 84-604-9248-6.

## Enllaços externs

* Job Adriaensz. Berckheyde en Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD)
* Obras de Job Adriaensz Berkheyde en el Frans Hals Museum
# Panmíxia

Panmíxia (o panmixis) significa aparellament total, a l'atzar.
Una població panmíctica és aquella on tots els individus són parelles sexuals potencials. Això assumeix que no hi ha restriccions en l'aparellament, ni de tipus genètic ni de comportament sobre la població i, per tant, que és possible qualsevol recombinació. L'efecte Wahlund assumeix que la població total és panmíctica.
Per tant, les parelles potencials tenen la mateixa oportunitat de ser seleccionades. L'aparellament aleatori és un factor que assumeix el Principi de Hardy-Weinberg i és diferent de la manca de selecció natural.

## Referències

* ↑ King C and Stanfield W.D. 1997. Dictionary of genetics. Oxford. "Panmixia (panmixis): l'aparellament a l'atzar es contrasta amb l'aparellament assortatiu."
* ↑ Merriam-Webster Medical Dictionary. "Panmixia: Random mating within a breeding population."
* ↑ Gayon, Jean; Cobb, Matthew. Darwinism's Struggle for Survival: Heredity and the Hypothesis of Natural Selection. Cambridge University Press, 1998, p. 158. ISBN 0-521-56250-3.
# Journal of Physiology and Biochemistry

The Journal of Physiology and Biochemistry, escurçat J. Physiol. Biochem., és una revista científica oficial de la Universitat de Navarra i publicada per Springer-Verlag. Va ser fundada per Juan Jiménez Vargas, a Barcelona, el 1945 amb el nom de Revista espanyola de fisiologia, i va comptar aleshores amb el suport del Consell Superior de Recerques Científiques (CSIC).
Jiménez Vargas la va fundar amb la idea d'establir un canal de comunicació entre els fisiòlegs espanyols i els d'altres països. La revista es va publicar a Barcelona des de la fundació el 1945 fins a l'any 1966, i des del 1967, que és quan es va vincular al Departament de Fisiologia Animal de la Universitat de Navarra, que es publica a Pamplona.
Els seus primers directors van ser els doctors Juan Jiménez Vargas (1945-1989) i Francisco Ponz (1945-2009). La doctora Ana María Barber en va ser codirectora —des de 1994—, i editora (2010-2014). A partir de l'any 1996 (vol. 52), es va decidir el canvi de la denominació de la publicació al qual té des de llavors Journal of Physiology and Biochemistry (JPBY).
La revista apareix amb quatre números per any i publica articles que tracten aspectes de fisiologia, bioquímica i biologia molecular.
El 2010, la revista es publica amb l'editorial holandesa Springer —posteriorment Springer-Nature. Les editores eren María Pilar Lostao (des de 2010) i María Jesús Moreno Aliaga (des de 2015). La incorporació a l'editorial Springer-Nature va suposar una notable millora en la gestió i en la visibilitat, qualitat i factor d'impacte que en el 2022 es va situar en 3,4. Segons les estadístiques de Journal Ranking on Biochemistry, la revista ocupa el lloc 157 (Q2) entre 445 revistes en la categoria de Bioquímica i el 67 (Q2) entre 193 revistes en la categoria de Fisiologia.

## Referències

* 1 2 3 Redacción nacional «La revista de Fisiología y Bioquímica de la Universidad de Navarra cumple 65 años» (en castellà). , 03-04-2010 [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ Pilar Lostao y María Jesús Moreno. «Historia del Journal of Physiology and Biochemistry» (en castellà). Sociedad Española de Ciencias Fisiólogicas. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «Journal of Physiology and Biochemistry, Official Journal of the University of Navarra, Spain» (en anglès). Springer Nature, 2024. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «Journals Rankings on Biochemistry» (en anglès). SCImago Journal Rank, abril 2023. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «Journal Rankings on Physiology» (en anglès). SCImago Journal Rank, 01-04-2023. [Consulta: 18 març 2024].
# Bulnes

«Bulnes» té aquests significats:

## Persones

* Eduardo Pérez Bulnes (1785–1851), estadista argentí
* Francisco Bulnes (polític) (1847–1924), intel·lectual mexicà
* Manuel Bulnes (1799–1866), militar i polític xilè
* Manuel Bulnes Pinto (1842–1899), militar i polític xilè

## Llocs i estructures

* Bulnes (Metro de Buenos Aires), estació d'Argentina
* Bulnes (Cabrales), parròquia d'Astúries, Espanya
* Bulnes, Xile, una ciutat i comuna de la regió de Ñuble, Xile
* Bulnes, Anglaterra, nom històric de la ciutat de Bowness-on-Windermere

## Vegeu també

* Fuerte Bulnes, un fort a la Patagònia, Xile
* Juan Francisco Bulnes, un municipi d'Hondures
* Naranjo de Bulnes, un cim de pedra calcària a Astúries, Espanya
# Australia (albedo)

Australia és una característica d'albedo a la superfície de Mercuri, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -72.5 ° latitud N i 360 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1976 i fa referència a una característica d'albedo del quadrangle Bach (H-15).

## Referències

* ↑ "Australia (albedo)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Mapa de Mercuri». Google Mercury.
# (24101) Cassini

(24101) Cassini és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides, descobert el 9 de novembre de 1999 per Charles W. Juels des de l'Observatori Astronòmic de Fountain Hills, a Arizona, Estats Units.
Inicialment es va designar com 1999 VA9. Més endavant va ser nomenat en honor de l'astrònom italo-francès Giovanni Cassini (1625-1712).

## Característiques orbitals

Cassini orbita a una distància mitjana del Sol de 2,6452 ua, podent acostar-s'hi fins a 1,8277 ua i allunyar-se'n fins a 3,4627 ua. Té una excentricitat de 0,3090 i una inclinació orbital de 15,4743° graus. Emplea a completar una òrbita al voltant del Sol 1571 dies.

## Característiques físiques

La seva magnitud absoluta és 13,0. Té 7,051 km de diàmetre. Té una albedo estimada de 0,246. El valor del seu període de rotació és de 3,986 h.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides (24001-25000)
* Cos menor del sistema solar
* Cinturó d'asteroides

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 desembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=24101.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 29 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(24101) Cassini» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 22 juny 2018].
* ↑ JPL. «de juny de 2018 (24101) Cassini» (en anglès).
# Cal Feliu (Gironella)

Cal Feliu és una antiga masia del municipi de Gironella, dins el nucli de cal Bassacs, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia d'estructura clàssica coberta a dues aigües amb el carener perpendicular a la façana de migdia. Els murs són de carreus de pedra sense desbastar units amb morter, després arrebossats. La façana presenta una gran simetria en la disposició de les obertures: la porta central és un arc de mig punt rebaixat; al primer pis s'hi obren tres balcons amb barana de ferro forjat i al pis superior, tres grans finestrals d'arc de mig punt. Pel costat de ponent la masia té un cos adossat que l'amplià, el pis superior de la qual és obert amb barana de ferro forjat.

## Història

Situada dins del terme de l'antiga parròquia de Sant Marc de cal Bassacs, és una construcció del segle xviii. Formava part dels dominis jurisdiccionals del castell i baronia, posteriorment marquesat, de Gironella, dels Pinós-Agulló. És l'edifici més antic del nucli de cal Bassacs. Amb el creixement d'aquest, va quedar incorporat a la seva trama de carrers.
El 9 de març de 1868 Tomàs Viladomiu va comprar a la masia de cal Feliu la parcel·la de la Plana de Sant Marc on va començar a construir immediatament la fàbrica que donaria lloc a la fundació de la colònia tèxtil de Viladomiu Vell.

## Referències

* 1 2 «Cal Feliu». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 novembre 2014].
* ↑ Serra Rotés, Rosa «Els orígens de la industrialització tèxtil de Gironella: Cal Metre, Cal Bassacs, Viladomiu Vell i Viladomiu Nou». L'Erol, 118, 2013.
# La Campa l'Abeduriu

La Campa l'Abeduriu, també coneguda com a Campa l'Abedul és una antiga explotació de carbó d'hulla a cel obert situada a la parròquia de Llinares, al conceyu asturià de Samartín del Rei Aurelio (Espanya).

## Descripció

L'empresa pública Hunosa va començar els anys 80 a explotar mines a cel obert a municipis com Llangréu i Samartín del Rei Aurelio. Entorn de l'any 2000 aquestes mines van començar a perdre activitat i van ser tancades, per la qual cosa HUNOSA va optar per posar en pràctica la regeneració natural de les mateixes a través de la creació de pastures o plantacions agrícoles. En el cas de l'Abeduriu es va optar per construir una àrea recreativa, que se situa a escassos quilòmetres de la localitat minera del Lliuro.
L'àrea destaca pel gran tall encara present al qual es va sotmetre la muntanya per a extracció de carbó, formant un barranc. Compta a més amb dues petites llacunes fruit de l'antiga activitat minera. Està permesa la pastura de bestiar boví i equí, i en la zona són habituals un altre tipus de mamífers com les cabres, i diferents espècies arbòries com pruneres o pins. L'entorn compta amb una petita capella construïda el 1994 i refugis per a animals. Es troba a més de 500 metres d'altura sobre el nivell de la mar. En els últims anys es van proposar més usos per a l'espai, com un restaurant, rocòdrom, aula didàctica, etc. encara que cap d'ells no ha vist la llum. A la zona s'hi celebra anualment un trail.

## Referències

* ↑ «Campa l'Abeduriu». Vivir Asturias. [Consulta: 22 juliol 2024].
* ↑ «San Martín propondrá a Hunosa dar un uso turístico a la campa L'Abeduriu». El Comercio, 03-03-2021 [Consulta: 22 juliol 2024].
# Caduceata

Caduceata és una característica d'albedo a la superfície de Mercuri, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 45 ° latitud N i 135 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1976 i fa referència a una característica d'albedo del quadrangle Shakespeare (H-3).

## Referències

* ↑ "Caduceata". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Mapa de Mercuri». Google Mercury.
# Cassini (cràter marcià)

Cassini és un gegantí cràter d'impacte del planeta Mart situat al sud del cràter Luzin, al sud-oest de Quenisset, a l'oest de Flammarion, al nord de Tikhonravov, al nord-est d'Herny, a l'est de Pasteur i al sud-est de Cerulli, i situat amb el sistema de coordenades plaentocèntriques a 26.8 ° latitud N i 35.86 ° longitud E. L'impacte va causar una depressió de 408.23 quilòmetres de diàmetre.
El nom va ser aprovat l'any 1973 per la Unió Astronòmica Internacional, en honor de l'astrònom i enginyer italià Giovanni Cassini (1625-1712).

## Referències

* ↑ "Cassini (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Debus, Allen G., Western Publishing Company Hannibal, Mo., 1968: New York. World Who's Who in Science.

## Vegeu també

* Clima de Mart
* Cràter d'impacte

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Cal Jovanics

Cal Jovanics és una casa de Torà, a la comarca del Solsonès, inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Forma part del conjunt de cases que tanquen pel nord la plaça de la Font, tocant a la de Cal Jovans.

## Descripció

Edifici de quatre plantes, construït amb pedra i arrebossat. Es troba en un punt de la vila de fort desnivell, per això accedim a la planta baixa a través d'una escalinata de dos trams paral·lels a la façana. En aquesta primera planta podem veure-hi una galeria amb dues arcades de mig punt, sustentades per un gran pilar.
A la primera planta s'hi pot veure una gran obertura d'arc escarser amb balcó i barana de forja, dins la qual s'obren dues portes balconeres rectangulars. El segon pis repeteix l'esquema de l'anterior. Una última planta encapçala l'edifici amb dues finestres rectangular modernes, una més gran i l'altra més petita.
La totalitat de la façana es troba arrebossada i amb restes de policromia de color argila, exceptuant el pilar de les arcades de la planta baixa, l'escalinata i les arestes de l'edifici, que deixen a la vista grans carreus de pedra.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Jovanics». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 133-134. ISBN 84-607-0408-4.