OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# G8

El Grup dels vuit, o Grup dels set més Rússia (numerònim: G8), està integrat pel Canadà, França, Alemanya, Japó, Itàlia, els Estats Units, el Regne Unit i Rússia. El G8 organitza una cimera anual de caps d'estat per a discutir sobre temes econòmics i polítics.

## Història

El G8 es va originar arran de la crisi petroliera mundial de 1973 i la recessió global subsegüent. Els problemes mundials van motivar la formació del Grup de la Biblioteca, una reunió de ministres i experts financers dels Estats Units, Europa i Japó per a discutir temes econòmics.
El 1975 el president francès Valéry Giscard d'Estaing va convidar als caps d'estat de sis països desenvolupats democràtics a una cimera a Rambouillet, i va proposar la creació de cimeres regulars. Els participants van acordar reunir-se anualment en una cimera dirigida per un president rotatiu. Aquest va ser l'origen del que es va anomenar popularment el Grup dels Sis (G6), integrat per França, Alemanya Occidental, Itàlia, Japó el Regne Unit, i els Estats Units. El president nord-americà Gerard Ford va suggerir convidar al Canadà per a la segona cimera, i el grup es convertiria en el Grup dels Set (G7).
El 1991, després de la fi de la Guerra Freda, la Unió Soviètica va començar a reunir-se amb el G7 després de la cimera principal. Aquest grup va ser conegut com a P8 (El Vuit Polític), o col·loquialment com a "G7 més 1", després de la cimera de 1994. Es va permetre que Rússia participés com a membre ple a partir de la cimera de 1998 a Birmingham, Regne Unit, creant així oficialment el Grup dels Vuit. Però, Rússia va ser exclosa de la reunió dels ministres financers, ja que no es considera una potència econòmica important i, per tant, el nom G7 avui dia es refereix a la cimera de ministres financers específicament. La participació de Rússia no ha estat lliure de controvèrsies. El 18 de febrer, 2005, els senadors nord-americans Joe Lieberman i John McCain van demanar que Rússia no fos convidada, fins que el president rus Vladímir Putin realitzés reformes veritablement democràtiques.

## Estructura i activitats del G8

El G8 no és una organització amb una administració transnacional, a diferència d'altres institucions. La presidència del grup és rotativa entre els estats membres anualment. L'estat que té la presidència ha de realitzar reunions ministerials i la cimera de tres dies dels caps d'estat, i ha d'assegurar la seguretat dels participants.
Les reunions ministerials aborden temes com ara la sanitat, compliment de la llei, l'ocupació i altres temes importants pels estats membres. La reunió ministerial més important és el G7, la qual es refereix específicament a la reunió dels ministres de finances del G8 llevat de Rússia, però, inclou representants de la Unió Europea. També es realitza una reunió més curta, coneguda com el G8+5, que inclou a Mèxic, al Brasil, la República Popular de la Xina, Índia i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «G8». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «G8». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* G20
* Globalització
# Nilokeras Scopulus

Nilokeras Scopulus és una formació geològica de tipus scopulus a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 36.06 latitud N i 308.8 ° longitud E, que fa 901.48 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1976 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Nilokeras Scopulus". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Cassalla

La cassalla és una beguda típica valenciana derivada de la destil·lació de l'anís. Es tracta d'un aiguardent sec i molt fort. Es consumeix majoritàriament a la Valldigna, a la Marina, a l'Alcoià, al Camp de Morvedre, el Comtat, la Safor i la Ribera del Xúquer i a l'Horta Sud, concretament a la població de Silla.
Entre altres, les destil·leries encarregades de fabricar i distribuir aquesta beguda més conegudes son les d'Anís Tenis (Monfort), Anís Paloma (Montfort), Cerveró (Cullera), la destileria Ríos (des de 1885, Silla) i la de Joan Micó (Aielo de Malferit).
La cassalla mesclada amb aigua o aiguacels, presenta un aspecte entelat i térbol, i rep els noms de nuvolet o palometa. Si a més a la mescla anterior s'hi afegeix xarop de llima es coneix com a canari, encara que també pot dur granadina o xarop de menta en comptes del de llima. La beguda típica de les falles a Cullera és el xifli (combinat de cassalla Cerveró amb refresc de llima).
El mesclat és la beguda combinada de palo i cassalla.
El cantant valencià Eduard Joanes va fer l'any 1982 una cançó anomenada «La cassalla» on li ret un petit homenatge. El grup de ska i rock de Pego, La Gossa Sorda, també li ha dedicat una cançó: «Cassalla paradise». També el grup d'ska-reggae d'Alcàsser, Sva-Ters li reten homenatge en «Romanç a la Cassalla».

## Galeria

* Cassalla Cerveró, de Cullera.
* Anís Tenis, de Montfort del Cid.

## Referències

* ↑ «cassalla». Diccionari normatiu valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «nuvolet». Diccionari normatiu valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «palometa (accepció 8)». Diccionari normatiu valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ Boletín de la Sociedad Castellonense de Cultura. Volum 57. Sociedad Castellonense de Cultura, 1981, p. 226.
* ↑ «canari (accepció 10)». Diccionari normatiu valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Part de {{Cultura de Catalunya}} :
Companatges i condiments :
# Apilkin

Apilkin i també Apil-kin va ser un governant de la ciutat-estat de Mari a l'antiga Mesopotàmia que devia regnar després de la caiguda de l'Imperi d'Accad, cap als anys 2126 aC i 2091 aC. Era fill d'Ishgum-Addu i va governar 35 anys, segons la llista de shakkanakku o governadors militars de la ciutat. Va tenir dos fills, que al seu torn el van succeir: Ili-Ishar i Tura-Dagan. Una inscripció fa menció d'una filla, Taram-Uram, i diu que es va casar amb un fill d'Ur-Nammu, rei d'Ur, potser l'anomenat Xulgi.
Probablement va ser vassall o aliat de la Tercera dinastia d'Ur i, per tant, d'Ur-Nammu, el seu fundador. Va ser el primer dels shakkanakku que va utilitzar simultàniament el títol de lugal (rei), que els seus antecessors pràcticament no havien usat. S'interpreta que Mari havia tornat a tenir importància política i econòmica, i havia pogut fer aliances dinàstiques mitjançant matrimonis amb altres regnes importants dels voltants. L'intercanvi comercial i els contactes diplomàtics estan ben documentats entre Mari i Ur en aquella època.

## Notes

* ↑ La paraula shakkanakku definia un títol propi del regne de Mari, i significava governador militar i van aparèixer després de la caiguda de Mari en mans de Sargon d'Accad que va nomenar ell els primers governants. Després de la caiguda de l'Imperi d'Accad, van seguir governant els descendents dels primers governadors. També portaven de vegades el títol de lugal.

## Referències

* ↑ Oliva, Juan (ed.). Textos para una historia política de Síria-Palestina. Tres Cantos: Akal, 2008, p. 91, 93-94. ISBN 9788446019497.
# Campana de vaixell

Una campana de vaixell es fa generalment de bronze, i té el nom del vaixell gravat a la superfície. El cuiner del vaixell, o el seu personal, és qui tradicionalment té la tasca de fer brillar la campana de la nau. En un vaixell les campanades s'utilitzen per indicar l'hora a bord del vaixell i, per tant, són la base per regular les guàrdies dels mariners. A diferència dels rellotges dels campanars, les campanades no s'ajusten al nombre ordinal de l'hora, ans al contrari hi ha vuit tocs de campana, un per cada equivalent d'una ampolleta de mitja hora (vuitena part d'una guàrdia de quatre hores. La campana es fa sonar cada mitja hora, per parells per facilitar-ne el recompte, amb una campanada senar al final de la seqüència.
El sistema clàssic era:
| Nombre de campanades | Tocs de campana | Middle watch | Morning watch | Forenoon watch | Afternoon watch | First dog watch | Last dog watch | First watch |
| Una campanada | . | 00:30 | 4:30 | 08:30 | 12:30 | 16:30 | 18:30 | 20:30 |
| Dues campanades | .. | 01:00 | 05:00 | 09:00 | 13:00 | 17:00 | 19:00 | 21:00 |
| Tres campanades | .. . | 01:30 | 05:30 | 09:30 | 13:30 | 17:30 | 19:30 | 21:30 |
| Quatre campanades | .. .. | 02:00 | 06:00 | 10:00 | 14:00 | 18:00 | | 22:00 |
| Cinc campanades | .. .. . | 02:30 | 06:30 | 10:30 | 14:30 | | 18:30 | 22:30 |
| Sis campanades | .. .. .. | 03:00 | 07:00 | 11:00 | 15:00 | | 19:00 | 23:00 |
| Set campanades | .. .. .. . | 03:30 | 07:30 | 11:30 | 15:30 | | 19:30 | 23:30 |
| Vuit campanades | .. .. .. .. | 04:00 | 08:00 | 12:00 | 16:00 | | 20:00 | 24:00 |
* 1 2 3 En ús a la Royal Navy després dels Amotinaments de Spithead i Nore.
* ↑ Abans de l'establiment de les zones horàries les campanades del migdia no es tocaven seguint el rellotge sinó quan ho deia l'oficial que feia l'observació del migdia amb el sextant i el rellotge de sorra es tornava a girar.
A mitjanit les campanades de Cap d'Any es veurien afectades. Es fan setze tocs - vuit campanades per a l'any sortint i vuit campanades pel nou.
Alguns vaixells utilitzen un sistema de campanades més senzill:
| Nombre de campanades | Tocs de campana | hores (am i pm) | hores (am i pm) | hores (am i pm) |
| Una campanades | . | 12:30 | 4:30 | 08:30 |
| Dues campanades | .. | 01:00 | 05:00 | 08:00 |
| Tres campanades | .. . | 01:30 | 5:30 | 09:30 |
| Quatre campanades | .. .. | 02:00 | 06:00 | 10:00 |
| Cinc campanades | .. .. . | 02:30 | 06:30 | 10:30 |
| Sis campanades | .. .. .. | 03:00 | 07:00 | 11:00 |
| Set campanades | .. .. .. . | 03:30 | 07:30 | 11:30 |
| Vuit campanades | .. .. .. .. | 04:00 | 08:00 | 12:00 |

## Altres usos

La campana de vaixell també s'utilitza per a la seguretat en condicions de boira. Es tracta del seu ús modern més important.
La campana d'un vaixell és una preuada possessió, quan un vaixell naufraga, i, sovint és l'únic mitjà d'identificació positiu en el cas d'un naufragi.

## Referències

* ↑ «BOE.es - BOE-A-1977-15605 Instrumento de Adhesión de España al Convenio sobre el Reglamento Internacional para prevenir los abordajes, hecho en Londres el 20 de octubre de 1972.». [Consulta: 2 desembre 2022].
* ↑ Museu Marítim Nacional. = EQA0482 Bell vaixell.
# Imatge sonora

Una imatge sonora és una imatge mental subjectiva que a cada persona li sobrevé davant un estímul sonor. Per tant, la imatge sonora és tant sonora com visual.

## Referències

* ↑ De Saussure, Ferdinand. Losada. Curso de Linguistica General: Biblioteca de obras maestras del pensamiento, 2005 (Biblioteca de Obras Maestras del Pensamiento). ISBN 9789500393805.
# Aeolis Planum

Aeolis Planum és una formació geològica de tipus planum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 4.4 latitud N i 149.98 ° longitud E, que fa 852.81 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 2006 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Aeolis Planum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Blunck, Jürgen. Exposition Press. Mars and its Satellites, A Detailed Commentary on the Nomenclature. 2$^a$, 1982.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Túnel de Lærdal

El túnel de Lærdal (en noruec: Lærdalstunnelen) és un túnel viari de 24,5 km que connecta els municipis de Lærdal i Aurland, al comtat de Sogn og Fjordane, a l'oest de Noruega. Es va construir des del 1995 i es va acabar el 2000. Forma part de la ruta europea E16 entre Oslo i Bergen.
El túnel de Lærdal és el túnel de carretera més llarg del món. Hi ha túnels ferroviaris més llargs com el de Seikan al Japó o l'Eurotúnel entre la Gran Bretanya i França.
El disseny del túnel té en consideració l'estrès mental dels conductors, i inclou tres grans coves distribuïdes pel seu recorregut amb una mida i il·luminació que permeten descansar la vista i trencar la monotonia.

## Referències

* ↑ «Túnel de Lærdal». HolaMón. [Consulta: 8 gener 2025].
* 1 2 «Lærdalstunnelen - Der längste tunnel der Welt. [Túnel de Lærdal: el més llarg del món]» (en alemany). Laerdal. [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «Noruega construirà el primer túnel marítim del món per a vaixells». Fulls d'enginyeria. Enginyers Industrials de Catalunya (EIC), 18-04-2017. [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «Laerdal Tunnel» (en anglès). Engineering. WTWH Media, 13-10-2006. [Consulta: 8 gener 2025].

## Enllaços externs

* Lærdal - El túnel de carretera més llarg del món (anglès)
* Informació sobre el túnel de l'Administració Pública de Carreteres Noruega (noruec)
# Buffaloed

Buffaloed és una pel·lícula de comèdia estatunidenca del 2019 dirigida per Tanya Wexler i escrita per Brian Sacca. És protagonitzada per Zoey Deutch, Judy Greer, Jermaine Fowler, Noah Reid i Jai Courtney. La pel·lícula explica la història d'un condemnat en llibertat condicional que farà qualsevol cosa per escapar de Buffalo. Buscant diners i paralitzada pels deutes, decideix convertir-se ella mateixa en cobradora de deutes. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es va estrenar al Festival de Cinema de Tribeca el 27 d'abril de 2019 i es va estrenar en una selecció de cinemes i a la carta el 14 de febrer de 2020 a càrrec de Magnolia Pictures. La pel·lícula va rebre crítiques generalment positives.

## Referències

* ↑ Kroll, Justin. «Zoey Deutch to Star in Indie Drama 'Buffaloed'». Variety, 23-07-2018. [Consulta: 24 juliol 2018].
* ↑ Wiseman, Andreas. «Zoey Deutch To Star In & Produce Debt Collector Dramedy 'Buffaloed'». Deadline Hollywood, 23-07-2018. [Consulta: 24 juliol 2018].
* ↑ Kroll, Justin. «Jermaine Fowler Joins Zoey Deutch in Indie Drama 'Buffaloed' (EXCLUSIVE)». Variety, 25-07-2018. [Consulta: 25 juliol 2018].
* ↑ «Buffaloed». Goita què fan, ara!. [Consulta: 17 febrer 2024].
* ↑ Hayes, Dade. «Tribeca Film Festival Unveils Feature Lineup, With Screen Time For John DeLorean, Muhammad Ali, Chelsea Manning». Deadline Hollywood, 05-03-2019. [Consulta: 5 març 2019].
* ↑ «Buffaloed». The Numbers. [Consulta: 28 novembre 2019].
* ↑ «Buffaloed (2019)». Rotten Tomatoes. Fandango. [Consulta: Plantilla:RT data].
# Isidoro Malmierca Peoli

Isidoro Malmierca Peoli (l'Havana, 25 de setembre de 1930 - l'Havana, 11 d'agost de 2001) va ser un polític cubà. Va ser ministre d'Afers Exteriors del 1976 al 1992 i un dels fundadors del Partit Comunista de Cuba.

## Biografia

Des de molt jove, Malmierca es va involucrar en les lluites revolucionàries del seu país, unint-se al Partit Socialista Popular (PSP), el predecessor de l'actual Partit Comunista de Cuba, durant els anys anteriors a la Revolució Cubana de 1959. Tot i tenir pocs membres, el PSP estava molt ben organitzat i tenia una forta aliança amb els sindicats a les ciutats.
El PSP va jugar un paper relativament petit en la lluita armada de Fidel Castro contra la dictadura del general Fulgencio Batista, el pes principal de la qual va recaure a les muntanyes i al camp, i només es va unir a la guerrilla un parell de mesos abans de la fugida de Batista, fet que va possibilitar el seu triomf definitiu. Fins aleshores sols havien assenyalat «l'aventurerisme» dels rebels.
Tot i la desconfiança inicial, quan Fidel Castro va canalitzar la revolució cap a l'esquerra al començament dels anys 1960 va forjar una aliança duradora amb l'aparell del PSP, buscant l'experiència de joves com Malmierca, amb l'objectiu d'organitzar el govern els seus primers anys. Malmierca va ser un dels fundadors del poderós aparell de seguretat del nou estat cubà. Va ser també un dels funcionaris que va supervisar la fusió del PSP amb el Moviment 26 de Juliol per a formar el Partit Comunista de Cuba el 1965. Malmierca havia de trobar un equilibri entre els polítics professionals i els joves idealistes que van participar en la lluita armada contra Batista. Va exercir tan bé el seu rol que es va convertir en membre del comitè central del nou partit i el principal editor del seu òrgan oficial, el diari Granma.
El punt àlgid de la carrera política de Malmierca va arribar el desembre de 1976, quan va ser designat com a relleu del veterà intel·lectual Raúl Roa García en el càrrec de ministre d'Afers Exteriors, a més de passar a ser vicepresident del Consell de Ministres. Va romandre en aquests càrrecs fins al 1992, quan va ser succeït pel seu segon, Ricardo Alarcón. Per a aquella època, Malmierca ja estava malalt i se li va atorgar una feina relativament tranquil·la, que requeria tant l'ús de la seva experiència periodística com dels seus contactes estrangers: va ser designat director de Tips Cuba, un servei informatiu que buscava incentivar la inversió estrangera a l'illa.

## Referències

* ↑ «Isidoro Malmierca Peoli - EcuRed» (en castellà). [Consulta: 5 desembre 2024].
* ↑ «Fallece en La Habana Isidoro Malmierca Peoli.» (en castellà). [Consulta: 5 desembre 2024].
* ↑ Oramas Camero, Angela. «Isidoro Malmierca: un consagrado a la Revolución, el periodismo y la diplomacia» (en castellà), 11-08-2021. [Consulta: 5 desembre 2024].
# Daedalia Planum

Daedalia Planum és una formació geològica de tipus planum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -2.13 latitud N i 250.64 ° longitud E, que fa 1.922,02 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1982 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Daedalia Planum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# José Luis Barceló Rodríguez

José Luis Rodríguez Barceló (Elx, 1935-1994) fou un advocat, filòleg i polític valencià.

## Trajectòria

Llicenciat en filologia anglesa i en dret, fou delegat a Elx de l'Associació d'Advocats Joves i un dels promotors des de 1975 del Partit Demòcrata Popular, amb el qual participà tant a la Taula Democràtica del País Valencià com al Consell Democràtic del País Valencià, i fins i tot fou multat per les autoritats per la seva participà en un acte de l'oposició antifranquista a l'estadi d'Altabix.
Es va integrar en la UCD, amb el qual fou elegit diputat per la província d'Alacant a les eleccions generals espanyoles de 1977. Formà part de l'Assemblea de Parlamentaris del País Valencià i del Consell del País Valencià, presidit per Josep Lluís Albinyana, i fou conseller d'educació preautonòmic d'abril de 1978 a juny de 1979. Des del seu càrrec lluità per la recuperació de les senyes d'identitats valencianes i impulsà el pla experimental de l'ensenyament del valencià. Dimití per problemes amb la direcció del seu propi partit per la seva defensa del valencià i abandonà la política.
Posteriorment ingressà a Acció Cultural del País Valencià (ACPV) i fou president de la Fundació Jaume Roig d'Elx. A les eleccions generals espanyoles de 1986 va donar suport la candidatura d'Unitat del Poble Valencià (UPV).

## Referències

* ↑ «Decidido liberal Josep Lluís Barceló (1)» (en castellà), 05-03-2018. [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* Javier Paniagua Fuentes i y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.60. ISBN 9788495484802.
# Arsèni Vermenosa

Arsèni Vermenosa (en francès Arsène Vermenouze) (Eitrac, Alvèrnia, 1850-1910) fou un poeta occità, animador del felibritge alvernès. Residí uns quants anys a prop de Toledo amb la seva família, des d'on, a partir del 1879, envià col·laboracions a l'Avenir du Cantal. Instal·lat més tard a Orlhac, es dedicà intensament a cantar el seu país i la seva gent, dintre l'esperit del felibritge.
"L'Avenir du Cantal" era el diari del Parti radical i, per tant, d'esquerra (i avui força antioccità). El seu capitost en el departament del Cantal, el Senyor Bancharel, publicava suplements del diari en llengua d'oc.
Arsèni Vermenosa de jove era d'aquelles idees i anticlerical, amb tot va conèixer més tard una evolució vers la religió que el portà a escriure en diverses revistes i diaris, amb un to pietadós.
Després de la desfeta francesa del 1870, escrigué, com ho feu el mateix Mistral, poemes patriòtics francesos en occità.

## Obres

* Flor de brossa (Flour de brousso) (1896)
* Jos la clujada (Jous la cluchado) (1909).
* En plein air (1900), recull en francès
* Mon Auvergne, recull en francès amb comentaris on l'occità apareix constantment.

## Referències

* ↑ «Arsèni Vermenosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Poèmes d'Auvergne d'Arsèni Vermenosa dits per Alphonse Establie a Deezer (fons de la Bibliothèque Nationale de France http://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k8820354p.r=dialecte.langFR)
* Lectura del poema Viva la libertat! de 1908
# Mas Vilar (Riudellots de la Selva)

Mas Vilar és una masia de Riudellots de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El mas Vilar està situat dins d'un tancat amb reixa metàl·lica sobre un promontori en l'àrea del polígon industrial de Riudellots, molt a prop de la via del tren.
És un edifici de tipus basilical de tres plantes amb el parament arrebossat i pintat de blanc i carreus ben escairats als angles. La façana principal presenta un portal d'entrada rectangular de llinda monolítica, quatre finestres rectangulars, dues emmarcades amb pedra i dues simples, i una obertura allargada al pis superior d'arc de mig punt. També cal ressenyar el rellotge de sol pintat que mostra la data de 1883. La part posterior de l'edificació té diverses construccions adossades. El terra del davant fins a la porta del jardí d'accés des del carrer es troba pavimentat.

## Referències

* 1 2 «Mas Vilar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Lucus Planum

Lucus Planum és una formació geològica de tipus planum a la superfície de Mart, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 2.25 latitud N i 190.43 ° longitud E, que fa 899.87 km de diàmetre. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1997 i fa referència a una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Lucus Planum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Camí de llum

Camí de llum és una novel·la de Miquel de Palol publicada el 1909. Porta per subtítol Narracions d'un crepuscle i els erudits l'han situat en la narrativa modernista i, per tant, simbolista. Va ser premiada al concurs de El Poble Català del 1908.
Mostra la unió morbosa que ressegueix la degradació que relaciona sexe, passió i mort de Maria, una adolescent tuberculosa. La seva mare, Emma, també va ser víctima de la malaltia. El pare, Carles, intenta evitar que la història es repeteixi sense aconseguir-ho portant a Maria de Barcelona a la muntanya, a la costa i en una illa. La noia viu enyorada i desitjosa del món adult, les festes i l'amor. La solitud dels personatges els empeny a sondejar els límits de l'experiència física i moral i la confusió entre els sentiments i la imaginació.

## Referències

* 1 2 «Camí de llum». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Tomàs Roig i Llop. El meu viatge per la vida 1939-1975. L'Abadia de Montserrat, 2005, p. 231–. ISBN 978-84-8415-719-9.
* ↑ Montserrat Corretger. L'obra narrativa d'Alfons Maseras. L'Abadia de Montserrat, 1996, p. 45–. ISBN 978-84-7826-765-1.