OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Ravanals

La casa Ravanals és un edifici de Xerta (Baix Ebre) ubicat al carrer Major nº 14 i protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un habitatge de planta baixa, entresol, pis principal i golfes.
La façana és de maçoneria, amb la porta d'accés de carreus d'arc de mig punt amb grans dovelles, flanquejada per dos balcons. Hi ha una cornisa a nivell del sòcol. Al primer pis hi ha quatre balcons oberts amb arcs rebaixats; els dos centrals són més alts i donen al saló de la casa. Sobre una cornisa s'obren al darrer pis les golfes on hi ha un seguit de 13 obertures en forma d'arc de mig punt amb pilastres sobre una motllura de pedra vista. La coberta està feta de teula àrab i bigues de fusta, amb un ràfec molt sortit amb mènsules de fusta amb motllures.
A l'entrada hi ha un gran pati interior cobert -amb paviment de pedra de riu- per on accedien els carruatges als patis posteriors i a les quadres. Des de l'entresol donen a aquest pati, dos balcons i una galeria de fusta amb grans finestrals donant-li una aparença de plaça. A l'habitatge destaquen els menjadors d'hivern i d'estiu; al primer ressalta la xemeneia de marbre amb les inicials gravades MR (Miguel Ravanals). En aquesta part de l'edifici també s'hi troba la cuina, el despatx i dos salons. Al pis principal, entre altres estances, hi ha un àmpli saló d'estil decimonònic, una capella oratori adossada al dormitori principal amb un altar de marbre jaspiat i estucats pintats en imitació que data de l'any 1804.

## Història

Va ser la casa pairal dels Ravanals, família important del lloc, lligada amb els Ravanals de Tortosa. Al saló de la casa se celebraven reunions i festes dels burgesos del municipi. El pati de l'entrada sempre estava guarnit amb dos pins que feien tallar per tal de donar color i un característic perfum. A l'arxiu parroquial de Xerta es conserva un inventari de béns de Joan Ravanals de l'any 1658 i ens parla de dita casa situada al carrer Major de la vila.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Ravanals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Casa Ravanals». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Retrat de Michael Wolgemut

El Retrat de Michael Wolgemut és un oli sobre llenç realitzat pel pintor Albert Dürer el 1516. Les seves dimensions són de 29 × 27 cm. Es conserva al Museu Nacional Germànic, Núremberg, Alemanya.
El quadre constitueix un homenatge a l'antic mestre de l'artista, Michael Wolgemut, al taller del qual Dürer va treballar des de novembre de 1486 fins finals de 1489, i va ser pintat sense que ningú l'hagués encarregat.> Es considera com la pintura més antiga del pintor que no sigui un autoretrat.

## Referències

* ↑ Romano, 2005, p. 192.

## Bibliografia

* Romano, E. Durero.Los Grandes Genios del Arte, Tomo 21 (en castellà). Madrid, Espanya: Unidad Editorial, 2005. ISBN 84-89780-63-3.
# (1106) Cydonia

(1106) Cydonia és l'asteroide número 1106 situat en el cinturó principal. Va ser descobert per l'astrònom Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg, el 5 de febrer de 1929. La seva designació alternativa és 1929 CW. Està anomenat pel codonyer, un gènere de plantes de la família de les rosàcies.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides (1001-2000)
* Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1106.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «1106) Cydonia» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 11 juliol 2018].
* «Diagrama orbital de (1106) Cydonia» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 11 juliol 2018].
# Hospital de Sant Salvador

L'hospital de Sant Salvador és un edifici del Vendrell protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici aïllat, rodejat per un jardí, el qual és tancat per una reixa. Els laterals de l'edifici presenten una sèrie de finestres amb arc rebaixats. La part del davant consta de tres plantes. Els baixos són fets amb carreus regulars de pedra i hi destaca una finestra. Els dos pisos superiors són fets de petits carreus irregulars amb dues grans pilastres adossades de pedra per banda, que recórrer tot el parament de les dues últimes plantes. Sobre els capitells de les esmentades pilastres descansa un fris rematat per una barana feta de maó, la qual descriu un gran triangle a la part central. Les obertures de les dues plantes superiors presenten finestres d'arc escarser rematades per motllures.

## Història

L'any 1880 es creà l'hospital del Santíssim Salvador, a la carretera de Santa Oliva. En l'actualitat és un asil, però han quedat petites les seves dependències

## Referències

* 1 2 «Hospital de Sant Salvador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Hospital de Sant Salvador». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Mas Noet

Mas Noet és una masia del municipi d'Avià protegida com a bé cultural d'interès local, situada prop de la carretera que va d'Avià a Cal Rosal.

## Descripció

Masia d'origen medieval formada per una planta rectangular sobre la qual s'hi efectuaren diverses ampliacions als segles xvii i XVIII. A la planta baixa encara es conserven parets fetes amb carreus ben escairats, arcs apuntats possiblement de finals del segle xiii o inicis del segle xiv, etc. La masia és avui un edifici d'estructura clàssica coberta a dues aigües amb teula àrab i la façana orientada al migdia. Està estructurada en planta baixa i dos pisos superiors. Conserva restes del que podria ser una torre.

## Història

Guillem de Noet és documentat el 1332. El 1409 Arnau de Santacreu era el senyor de Noet i es casà amb Caterina, filla de Joan de Cascalls de Bagà. La masia és documentada al fogatge de 1553 ("En Sanauge al Mas Denoet") i durant tota l'edat moderna els seus estadants pagaven censos als senyors jurisdiccionals.
L'interior fou reformat el 1957 reconvertint-ho en dos habitatges, un per als propietaris i l'altre per als masovers.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Noet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
* 1 2 Diversos Autors. El Berguedà. Barcelona: Generalitat de Catalunya. Direcció General de Patrimoni Cultural, 1994, p. 144. ISBN 8439326718.
# Masia Vilamarí

Vilamarí és una masia del municipi d'Avià inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia d'època medieval orientada a migdia que s'alça sobre la roca viva. És de planta rectangular, de tres crugies coberta a dues aigües amb teula àrab. El parament majoritàriament és a base de carreus de pedra irregular sense treballar units amb molt de morter. Alguns carreus, però, sí que estan ben escairats; estan ubicats als marcs de les obertures, cantonades i altres llocs destacats. El cos principal està estructurat en planta baixa, primer pis i golfes. Les obertures estan disposades de forma desordenada, n'hi ha algunes de molt petites dimensions, allindanades i d'altres que són grans arcades, possiblement són fruit d'un moment constructiu divers. L'entrada és al centre i es tracta d'un arc deprimit còncau, molt similar al balcó que té just a sobre. També al primer pis, més a la dreta hi ha un arc de mig punt amb un pilar al centre parcialment cegat, ja que es tapià en algun moment per fer-hi dues finestres de menors dimensions. Destaquem una de les obertures, un portal d'arc de mig punt adovellat sobre muntants amb carreus ben treballats. Algunes de les finestres tenen ampits. A les golfes hi ha un gran assecador. L'entrada principal és a la zona del darrere, pujant unes escales que donen directament a la sala. Dins de la casa hi havia un petit altar dedicat a sant Isidre, un forn de pa o una tina per al vi. També hi ha algunes portes amb decoracions gravades, conservades en força mal estat. Al terrat de dalt també podíem trobar-hi una cisterna. Aquest cos principal en té d'altres d'annexos als costats, part del darrere, etc. de característiques constructives força semblants.

## Història

La casa perd les notícies dels seus orígens en la llunyania de l'època medieval. Al s. XVIII s'hi feren importants modificacions que li donaren l'actual fesomia, com demostraren les dates escampades en diverses llindes (1732, 1768). Té cinc masoveries, entre elles, la Barraca, la Serra de Vilamarí o Casanova de Vilamarí.

## Referències

* 1 2 «Masia Vilamarí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Can Barrera (Teià)

Can Barrera és una obra del municipi de Teià (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció d'origen antic que s'ha anat ampliant successivament. Resulta interessant observar-la per la seva part posterior, on es veuen perfectament les diverses etapes constructives. Era una masia d'estructura basilical, planta rectangular, coberta a dos vessants, amb el carener perpendicular a la façana principal i un cos central elevat.
El cos principal de la masia, posterior, s'estén adossat a la façana antiga. És de planta rectangular, amb planta baixa i dos pisos i coberta a una sola vessant. La façana principal compta amb diverses obertures, estructurades amb llindes de pedra i brancals de carreus ben escairats i polits, distribuïdes de manera força ordenada. El mur és totalment arrebossat.
A la part del darrere s'alça una torre llanterna pràcticament cúbica. Posteriorment, s'han incorporat a la banda dreta de la casa elements neoclàssics del segle xix que conformen un porxo. L'enfonsament recent de la teulada permet veure millor la seva estructura.

### Elements ornamentals

A banda i banda del balcó central de la façana hi ha dues petites terracotes de forma ovoide, emmarcades en una sanefa, una d'elles esculpida i l'altra gravada. A la de l'esquerra hi ha una Mare de Déu amb una corona de dotze estels i a l'altra una inscripció que diu: "En 1333 esta casa existia ja. En 1816 (o 1826) Barrera la renova".
Sobre el carener de l'antiga masia basilical hi ha dues peces de ceràmica vitrificada verda, en forma de gerro amb nanses.

## Història

La construcció originària fou propietat de la família Marqués fins a principis del segle xiv. Vers l'any 1333, per enllaç amb la família Botey, passà a regentar la seva propietat fins al 1700, en què hi apareix la família Barrera. L'any 1704 es construí l'edifici adossat a la façana i l'any 1846 el porxo neoclàssic lateral.
Mitjançant un acord entre l'alcalde de Teià, Andreu Bosch i Rodoreda, i el Sr. Josep Barrera i Arenas, propietari de can Barrera, l'Ajuntament de Teià va rebre en dipòsit el fons arxivístic i bibliogràfic familiar que es conservava a la casa pairal, amb el compromís que aquest fons s'incorporés i es conservés, un cop inventariat i catalogat, l'arxiu municipal que s'ubica a la masia de can Llaurador, ja restaurada i rehabilitada com a edifici annex i adjacent a la biblioteca municipal que es va acabar de construir l'any 2009. Els documents conservats són bàsicament dels segles xviii i xix (nota de premsa, web Ajuntament, març 2006)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Barrera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Can Lledó (Teià)

Can Lledó és una obra del municipi de Teià (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia del segle XIV amb transformacions successives que no han malmès el seu caràcter inicial. És de planta rectangular amb una teulada de dues vessants i el carener perpendicular a la façana principal. Pràcticament tot l'interès recau en la porta central, d'arc de mig punt adovellat, i en els dos finestrals gòtics del primer pis, ambdós amb arcs de tipus conopial i lobulats, amb cimacis esculpits (motius vegetals i rostres humans), brancals de carreus tallats i polits i llindar de pedra motllurat. El tercer finestral del pis també conserva un llindar com els descrits.
Al mig dels dos finestrals d'estil gòtic es conserva un rellotge de sol amb decoració pintada.
Fa uns anys es va reconstruir la teulada tot suprimint la volada de la cornisa.

## Història

El cognom Lladó és un dels més antics del poble de Teià i sembla entroncat a aquesta masia des de temps immemorials, donat que en el cens de 1515 ja hi ha constància de la seva existència.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Lledó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Casa Rita Conill

La Casa Rita Conill és un edifici de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa d'estil modernista situada al número 42 de la carretera de Camprodon. Consta de planta baixa i primer pis. La porta dona accés a les escales que, estretes i amb forma d'arcada, pugen al primer pis. Aquesta està disposada al centre de l'edifici i al costat de dues grans portades, també en forma d'arcades de mig punt, destinades a encabir-hi cotxes. Al primer pis hi ha una gran balconada de ferro forjat amb ornamentacions, amb tres portes que hi donen accés, totes decorades d'estil modernista. Per sobre de la balconada que va de banda a banda de l'edifici, hi ha un conjunt de nou arcades cegues, totes iguals. La façana de la casa és de pedra picada amb carreus desiguals i units per ciment passat dels voltants estrictes de les portes i balcons que els carreus són molt ben disposats. Les bigues i cabirons de fusta igual que les portes.

## Història

Aquesta casa fou construïda a la dècada dels anys vint del segle xx. Per altra banda, a l'apartat d'autors s'ha anotat anònim perquè l'arquitecte que va confeccionar els plànols de la casa no se sap qui va ésser. El que sí que se sap és que el constructor fou un tal Joan Roqué.

## Referències

* 1 2 «Casa Rita Conill». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Molí de Ca l'Espona

El Molí de Ca l'Espona o Molí Gros és un edifici de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'antic molí Gros o molí ca l'Espona és una construcció del segle xviii i fou remodelat el 1928, conservant l'estil popular, amb elements racionalista i noucentistes tardans en el seu interior. És construït aprofitant el desnivell del terreny de manera que el primer pis, pel cantó del riu i de la fàbrica, és planta baixa. En un extrem del primer pis té un pati cobert i a l'extrem oposat una petita torre amb terrat cobert. Sota el pati hi ha una gran arcada de pedra amb una porta de reixa de fusta. És construït amb pedra i pintat blanc menys els carreus de pedra picada de les cantonades i els que emmarquen les finestres. La porta principal és la de l'antic molí, clavetejada i amb un original pany, i es troba a la part més baixa de l'edifici.

## Història

Inicialment era el molí més gran del terme de Sant Joan de les Abadesses. Agafa l'aigua del riu Ter i el seu canal feia moure dues pedres que li permetien moldre molt més que els altres molins de la contrada. Amb la força del seu canal va començar a funcionar una fàbrica tèxtil, després el molí va treballar amb la força del canal gros que varen fer per la fàbrica i finalment a principis del segle xx va deixar de funcionar. Resta amb la seva fesomia original fins al 1929, quan l'arquitecte Duran i Reynals el remodelà amb el fi de condicionar-lo com habitatge. Degut a la seva situació va sofrir danys durant la Guerra Civil, restant la fàbrica cremada. Per altra banda, també fou objecte de l'aiguat dels anys quaranta del segle XX així com d'altres petites inundacions. Fou restaurat diverses vegades.

## Referències

* 1 2 «Molí Gros». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Aquella època de l'any

Aquella època de l'any (títol original en danès, Den tid på året) és una pel·lícula de comèdia danesa del 2018 dirigida per Paprika Steen. Es va projectar per primer cop a la secció Contemporary World Cinema del Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2018. S'ha doblat al català.

## Argument

La Katrine i la Mads, una família completament corrent amb una parella de fills adolescents, intentaran tornar a reunir a tota la família de la Katrine per celebrar la Nit de Nadal amb un bon sopar tradicional i nadales al voltant de l'arbre. En una nit com aquesta, hi ha d'haver lloc per a tothom, inclosos els pares divorciats, la germana petita i el seu nou marit, i sobretot la filla adolescent, que lluita per l'atenció de la seva mare. Però sota una aparença de tranquil·litat i a mesura que les veritats comencen a aflorar sobre la taula, es desencadenen un seguit de gelosies, desconfiances i malentesos entre germanes, marits i pares divorciats.

## Repartiment

* Paprika Steen com la Katrine, filla del Poul i la Gunna, germana gran de la Barbara i la Patricia, muller del Mads i mare de la Maria i el Jens-Peter.
* Jacob Lohmann com a Mads, marit de la Katrine i pare de la Maria i el el Jens-Peter.
* Sofie Gråbøl com la Barbara, filla del Poul i la Gunna, germana de la Katrine i la Patricia, muller del Torben i mare de l'Adam.
* Lars Brygmann com el Torben, marit de la Barbara i pare de l'Adam.
* Lars Knutzon com el Poul, exmarit de la Guna i pare de la Katrine, la Barbara i la Patricia.
* Karen-Lise Mynster com la Gunna, exmuller del Poul i mare de la Katrine, la Barbara i la Patricia.
* Fanny Leander Bornedal som Maria com la Maria, filla de la Katrine i el Mads.
* Mikas Maximus Dalhoff Christiansen com el Jens-Peter, fill petit de la Katrine i el Mads.
* Sofus Søndergaard Mikkelsen com l'Adam, fill de la Barbara i el Torben.
* Patricia Schumann com la Patricia, filla petita del Poul i la Gunna.
* Jakob Randrup com el Bo, marit de la Patricia.
* Troja Reppien Trovatten com la Lea, filla de la Patricia i el Bo.
* Hans Holtegaard com l'Eigil, pare del Mads.
* Bodil Lassen com la Marianne, mare del Mads.
* Otto Leonardo Steen Rieks com el Sander, xicot de la Maria.

## Referències

* ↑ «That Time of Year». Trust Nordisk. [Consulta: 9 setembre 2018].
* ↑ «TIFF Adds More High-Profile Titles, Including Jonah Hill's 'Mid90s,' 'Boy Erased,' 'Hold the Dark,' and Many More». IndieWire, 14-08-2018. [Consulta: 3 setembre 2018].
* ↑ «Fitxa de doblatge Aquella època De L'any». [Consulta: 28 desembre 2024].
* ↑ «Programació de TV3», 28-12-2024. [Consulta: 28 desembre 2024].
# Casa Roca

La Casa Roca és una casa del municipi de Sant Feliu de Codines (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici amb mitgera format per dos cossos. El cos principal té planta baixa, pis i golfa. Coberta a dues vessants, la façana és simètrica de pedra. S'observa un portal de mig punt adovellat, finestres de pedra amb cantonades de carreus. El segon cos té dues plantes, coberta plana acabada amb merlets i cantonada arrodonida. Es troba a la zona del nucli antic al costat de l'eix principal de la via on es troben els edificis més representatius de l'arquitectura de finals del segle xix i principis del xx.

## Història

Al segle xvii es va crear un segon nucli al lloc la Revenderia o de la Venderia, davant l'església, a l'altra vessant del Torrent del Tura, lloc que culmina amb la casa Roca o Can Batllori, on el segle xviii es va construir la Torre del Rellotge. Sembla que un valuós arxiu que es guardava a Can Batllori va ser cremat durant la Guerra Civil espanyola. Els darrers anys del segle XX s'ha netejat la façana i s'han reconstruït les parts més afectades conservant l'estructura original. És una de les més destacades mostres d'arquitectura popular de Sant Feliu de Codines.

## Referències

* 1 2 «Casa Roca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Can Paiàs

Can Paiàs o Pallàs és una masia de Santa Eulàlia de Ronçana (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Tot i que no hi ha constància documental, hom pensa que fou construïda al segle xvi, i que tindria ampliacions posteriors, com els portals del pati.
En una còpia d'un document del 1195 s'anomena en Pere de Payars. Apareix també el nom de Pallàs de Santa Eulàlia a la sentència de Guadalupe (21 d'abril de 1486), així com als fogatges de 1497 i 1553. El 1691 passà a mans del jurista Jacint Dou i Sacalm, els descendents del qual mantingueren la propietat fins al casament de Gertrudis de Dou i de Moner (1844-1924) amb Lluís Ferran d'Alòs i de Martín (1839-1904), que el 1880 rebé el títol de marquès de Dou de mans del papa Lleó XIII.

## Descripció

La masia forma un barri tancat que té dos portals d'accés. Un de rectangular de cara a llevant amb un medalló amb una inscripció IHS encerclat per uns angelets i la data de 1602. Aquesta porta, resguardada per una teulada a doble vessant, té esculpida a la fusta la inscripció JOAQUIM DE DOU 1842, corresponent a Joaquim Maria de Dou i de Siscar (1813-1866).
Adossada a aquesta hi ha la pallissa coberta a dues vessants. L'altra porta, a ponent, té la data 1738. La façana, cara a migdia, presenta una estructura simètrica, formada per tres crugies i dos pisos d'alçada més les golfes. És coberta amb teulada a dos vessants. Marcant l'eix de simetria, en el centre de la façana, hi ha el portal dovellat i una finestra d'arc conopial de tipus gòtic. Als costats hi ha finestres emmarcades amb carreus.

## Vegeu també

* Palau Dou

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Paiàs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ Morales Roca, Francisco José. «Estudios Genealogicos, Heraldicos Y Nobiliarios en Honor de Vicente de Cadenas y Vicent, tomo II» p. 43.
* ↑ «Jacint de DOU y CALM». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ «Gertrudis de DOU y de MONER». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ Anuario-Riera, 1902, p. 681.
* ↑ «Lluis Ferràn de ALOS y de MARTIN». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ «Joaquim María de DOU y de SISCARN». geneanet. Martín Rodríguez.

## Bibliografia

* Claret, Josep «Can Pallàs». Anuari Local. Santa Eulàlia de Ronçana, 1982-1893, pàg. 41-47.