OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Target Center

El Target Center és un pavelló esportiu localitzat al centre urbà de Minneapolis, Minnesota, patrocinat per la Target Corporation. El Target Center compta amb 20.500 seients de capacitat per a bàsquet, 17.500 per a hoquei i de 13.000–19.500 per a concerts. El recinte també ha servit d'amfitrió en el torneig estatal d'instituts a Minnesota. En l'estadi juguen els Minnesota Timberwolves, de l'NBA i les Minnesota Lynx de la WNBA.

## Referències

* ↑ Deena Winter, Nafi Soumare. «Minneapolis council candidates cool to helping pay for a new arena to replace Target Center» (en anglès). Minesotta Reformer, 25-10-2023. [Consulta: 29 desembre 2024].
# Col·legi Josep Pallach

Col·legi Josep Pallach és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici situat a davant de la plaça de l'Escorxador. És un edifici cantoner amb dues façanes senzilles i idèntiques amb planta, pis i altell. S'ordenen basant-se en un cos central i dos laterals suaument sortints, creant una variació visual. Aquest model és pres per l'autor dels seus projectes per a presons, així com la gran austeritat compositiva sense elements ornamentals. Cal destacar l'ordenació horitzontal basant-se en dues motllures (separant els pisos) i una cornisa que ajuda a definir els cossos sortints abans esmentats. Al primer pis, hi ha alternança de finestres amb arc de mig punt i rectangulars. A l'altell, petites finestres cegues. A la planta baixa, trobem nou grans obertures en arc escarsers actualment cegades. Una d'elles és l'entrada principal a l'edifici. A l'interior, pati central rectangular amb estructura de dobles arcs de mig punt inicialment oberts per a l'ús industrial i després tancats per convent, escola i església.

## Història

Les dominiques de la presentació provenen de França, d'on marxen abandonant una situació desfavorable pel clergat cap a finals del S.XIX i es van instal·lar a Espanya, encarregant-se de l'educació de les noies de classe acomodada, tal com feien a Figueres. Per aquest fi i per establir el convent compren la fàbrica Pujol adaptant l'edifici a les seves necessitats. En referència a això existeix documentació signada pel Sr. Dalí, advocat i pare del pintor figuerenc.1936, l'església de la Mare de Déu de Lourdes, edificada tocant al convent a la part de la plaça de l'escorxador, és destruïda a conseqüència dels esdeveniments bèl·lics. Es va demanar que els jardins del col·legi passessin a parc públic.

## Referències

* 1 2 «Col·legi Josep Pallach». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Santa Magdalena del Mas Cerdà

Santa Magdalena del Mas Cerdà és una església del municipi de Bassella (Alt Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La capella de Santa Magdalena es troba aïllada i està situada sobre un talús de pedra proper al Mas Cerdà. És una petita construcció d'una nau, coberta amb volta de canó, i absis semicircular orientat a llevant. L'absis presenta una finestra centrada de doble esqueixada de tres arcs en gradació i un parament de carreus ben tallats. La porta és refeta amb una llinda que porta inscrita la data 1743. El campanar d'espadanya d'un sol ull que corona el mur de ponent també és d'època barroca.

## Referències

* ↑ Romànic Obert. «Santa Magdalena del Mas Cerdà». Romànic Obert. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 24 juliol 2014].
# Sant Tomàs de Calbinyà

Sant Tomàs de Calbinyà és una església del municipi de les Valls de Valira inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici religiós d'estructura singular. Consta de dues plantes, la inferior acull l'església de planta quadrada i coberta amb colta de canó. La superior està dedicada a habitatge. Té campana de torre de planta quadrada.

## Referències

* ↑ «Sant Tomàs de Calbinyà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Sant Pere Somont

Sant Pere Somont és una església del municipi de les Valls de Valira inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici religiós d'una nau i absis rodó amb dues finestres de doble esqueixada. La portada es troba a la façana S, però la primitiva era al mur N.
L'església té uns goigs dedicats a sant Pere, editats el 1982, amb lletra de Josep Espar i música de mn. Albert Vives.

## Referències

* ↑ «Sant Pere Somont». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
* ↑ «Goigs de l'església de Sant Pere Somont». [Consulta: 2015].
# Llista d'espècies d'animals extints en estat salvatge

El 29 de gener de 2010, la Llista Vermella de la UICN incloïa 45 espècies, subespècies i varietats d'animals extints en estat salvatge.

## Classificació
### Artròpodes
#### Crustacis
##### Isòpodes
###### Esferomàtids

* Thermosphaeroma thermophilum

#### Insectes
##### Ortòpters
###### Gríl·lids

* Leptogryllus deceptor

### Cordats
#### Actinopterigis
##### Cipriniformes
###### Ciprínids

* Acanthobrama telavivensis
* Epalzeorhynchos bicolor

##### Ciprinodontiformes
###### Ciprinodòntids

* Cyprinodon alvarezi
* Cyprinodon longidorsalis
* Megupsilon aporus

###### Goodèids

* Ameca splendens
* Skiffia francesae

##### Perciformes
###### Cíclids

* Haplochromis ishmaeli
* Haplochromis lividus
* Haplochromis perrieri
* Platytaeniodus degeni
* Yssichromis sp. nov. 'argens'

##### Salmoniformes
###### Salmònids

* Stenodus leucichthys

#### Amfibis
##### Anurs
###### Bufònids

* Anaxyrus baxteri
* Nectophrynoides asperginis

#### Mamífers
##### Carnívors
###### Fèlids

* Lleó de l'Atles

##### Artiodàctils
###### Bòvids

* Òrix blanc

###### Cèrvids

* Cérvol del Pare David

#### Ocells
##### Columbiformes
###### Colúmbids

* Colom Socorro

##### Gal·liformes
###### Cràcids

* Mitu mitu

##### Gruïformes
###### Ràl·lids

* Rascló de Guam

##### Passeriformes
###### Còrvids

* Corvus hawaiiensis

#### Rèptils
##### Tortugues
###### Testudínids

* Tortuga gegant de les Galápagos (subespècie abingdoni)
* Tortuga gegant de les Galápagos (subespècie duncanensis)

###### Trioníquids

* Aspideretes nigricans

### Mol·luscs
#### Gastròpodes
##### Estilommatòfors
###### Partúlids

* Partula dentifera
* Partula faba
* Partula hebe
* Partula mirabilis
* Partula mooreana
* Partula nodosa
* Partula rosea
* Partula suturalis
* Partula suturalis strigosa
* Partula suturalis vexillum
* Partula taeniata elongata
* Partula taeniata nucleola
* Partula taeniata simulans
* Partula tohiveana
* Partula tristis
* Partula varia

##### Sorbeoconcha
###### Tiàrids

* Aylacostoma chloroticum
* Aylacostoma guaraniticum
* Aylacostoma stigmaticum

## Referències

* (anglès) IUCN 2009. Llista Vermella de la UICN. Version 2009.2. <www.iucnredlist.org>. Font de la llista (Consultada el 29 de gener de 2010):
# Colom guatlla capblau

El colom guatlla capblau o colom perdiu (Starnoenas cyanocephala) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) endèmic de Cuba i l'illa de la Juventud, si bé en aquesta última es considera extint. És l'única espècie del gènere Starnoenas.

## Referències

* ↑ «Colom guatlla capblau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Colom de Guinea

El colom de Guinea (Columba guinea) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita zones més o menys obertes de l'Àfrica subsahariana, en dues poblacions separades, una al nord de l'equador i altra des del sud d'Angola i Moçambic fins a Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Colom de Guinea». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sert

«Sert» té aquests significats:

## Persones

* Domènec Sert i Badia (Barcelona, 1866 – 1952), empresari i polític català Era fill de l'empresari tèxtil Domènec Sert i Rius.
* Domènec Sert i Rius (Barcelona, 1832 — 1897), fabricant de tapissos i pintor, germà de Josep Sert i Rius i fill d'un teixidor.
* Francesc de Paula Sert i Badia (Barcelona, 1863 – 1919), nomenat comte de Sert el 1904 per Alfons XIII.
* Francesc de Sert i Welsch, IV comte de Sert (Barcelona, 1940), aristòcrata i escriptor en llengua castellana.
* Josep Lluís Sert i López (Barcelona, 1902 - 1983), arquitecte i urbanista català
* Josep Maria Sert i Badia (Barcelona, 1874 – 1945), pintor català
* Josep Sert i Rius (Barcelona, 1840 – 1895), fabricant de tapissos, empresari i polític català, germà de Domènec Sert i Rius.

## Edificis

* Can Sert, edifici de Vallcarca
* Passatge de Sert, conjunt arquitectònic de Sant Pere

## Topònims

* Província de Siirt (en kurd, Sêrt), una província de Turquia.
* Siirt (en kurd, Sêrt), capital de la província turca homònima.
* Polígon Residencial i Industrial Comte de Sert, a Castellbisbal
# Colom del Camerun

El colom del Camerun (Columba sjostedti) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita les zones boscoses del golf de Guinea, al nord-est del Camerun, zona limítrofa de Nigèria i l'illa de Bioko.
# Colom de clatell blanc

El colom de clatell blanc (Columba albinucha) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita les zones boscoses de l'Àfrica central i Oriental, al sud-oest de Camerun, est de la República Democràtica del Congo, oest del Sudan i d'Uganda.
# Colom dels Nilgiri

El colom dels Nilgiri (Columba elphinstonii) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita els boscos del sud-oest de l'Índia.
# Sant Feliu de la Vall

Sant Feliu de la Vall és una església romànica del municipi de Castellolí, a l'Anoia, que es troba acompanyada del cementiri dalt d'un serradet. És una obra protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un petit edifici romànic, d'una nau, amb l'absis decorat amb arcuacions llombardes, molt modificat i ampliat a mitjans del segle xix. L'absis de pedra local, molt reconstruït, conserva, a més de les arcuacions llombardes, tres finestres de doble esqueixada recuperades en la restauració. La nau, coberta amb volta de canó reforçada per un arc toral, va ser ampliada amb una capella lateral per banda i la sagristia. La porta d'accés, a ponent, és moderna així com l'òcul i el campanar transformat en comunidor del capdamunt.

## Història

Era una antiga parròquia rural, sufragània de Sant Vicenç. També surt citada com de "Sant Pere i Sant Feliu" i és esmentada des de principis del segle xi als cartularis de Sant Cugat, monestir del qual fou possessió. Centrava una caseria dispersa (tenia 9 cases el 1685).

## Referències

* ↑ Romànic Obert. «Sant Feliu de la Vall». Romànic Obert. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2014. [Consulta: 7 febrer 2014].
* 1 2 «Sant Feliu de la Vall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Colom gorjablanc

El colom gorjablanc (Columba vitiensis) és un colom, per tant un ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita els boscos de les Filipines, Illes Petites de la Sonda, Moluques, Nova Guinea, Arxipèlag de Bismarck, Illes Salomó, Vanuatu, Nova Caledònia, Illes Loyauté, Fiji i Samoa.
# Colom de Delegorgue

El colom de Delegorgue (Columba delegorguei) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita zones boscoses d'Àfrica oriental i Meridional, des del sud-est del Sudan, cap al sud fins, a través de l'est d'Uganda, Kenya, Tanzània, Zàmbia, Malawi, Moçambic, Zimbàbue i Angola fins a l'est de Sud-àfrica.
# Colom de Malherbe

El colom de Malherbe (Columba malherbii) és un colom, per tant un ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita la selva de les illes del golf de Guinea, a Príncipe, São Tomé i Annobón.
# Santa Margarida de Quart

Santa Margarida de Quart és una església romànica de Quart (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'església de Santa Margarida es troba al cim d'un petit turó, fora de l'actual nucli de Quart que ha crescut vora la carretera de Girona a Llagostera.

## Descripció

L'edifici és d'una sola nau de tres trams amb volta de creueria i arcs formers apuntats i capelles laterals. La capçalera és poligonal a l'interior i semicircular a l'exterior. Als peus trobem el cor al que s'accedeix per una porta amb la data de 1729. El parament és arrebossat i emblanquinat. Els murs exteriors són de pedra vista excepte la façana, esgrafiada. La portalada barroca (1748) consta d'una obertura rectangular entre columnes, coronada per una petita fornícula amb imatge de la santa. Al capdamunt hi ha un rosetó. El campanar romànic, restaurat, és de planta quadrada, dos pisos de finestres geminades, formades per columnes amb capitells mensuliformes, i teulada a quatre vents.

## Història

El temple és citat l'any 1362 al "Llibre Verd". A principis del segle xiv s'anomena titular de la parròquia Santa Margarida. També s'hi conserven les relíquies de Santa Justa i Santa Rufina, patrones dels terrissers.
L'edifici actual data del segle xviii però es conserva el campanar d'època romànica, que abans de la restauració deixava veure dos rengles de finestres geminades tapiades a les cares Est i Oest. L'any 1975 mossèn Jesús Prats demana ajut a la Diputació per procedir a la restauració. Cinc anys més és concedit i el 24 de març de 1983 finalitzen les obres.

## Referències

* 1 2 3 4 «Santa Margarida de Quart». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
* ↑ «Santa Margarida de Quart». Romànic Obert. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2014. [Consulta: 7 febrer 2014].

## Enllaços externs

* «L'Església Parroquial de Santa Maria». [Consulta: 7 febrer 2015].
# Colom tacat oriental

El colom tacat oriental (Patagioenas maculosa) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita els boscos des del centre del Perú, Bolívia, el Paraguai i sud del Brasil cap al sud fins a Chubut, en Argentina.
# Sant Julià de Cosp

Sant Julià de Cosp és una església romànica del municipi de les Llosses (Ripollès). Es troba dalt d'un single de la serra del Catllàras. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici és d'una sola nau amb absis semicircular, separat d'aquesta per dos arcs triomfals. La coberta és de canó seguit apuntada. La porta de dos arcs en degradació és oberta a la façana de migdia. Disposa de dues finestres de doble esqueixada, una a migdia i l'altra a l'absis, en força mal estat. A la façana de ponent s'alça un gran campanar d'espadanya de dues obertures. Coberta amb volta de canó i rematada per teula àrab de dos vessants. L'absis es troba realçat per un esglaó, avui quasi desaparegut.

## Història

Sant Julià de Cosp resta documentada per primera vegada el s. XII (1140), per bé que el lloc es coneix des del 905. Constituïda en parròquia, en depenien tres masos, molt aïllats per les condicions del terreny. En l'actualitat es troba sense culte i serveix de cort pels ramats transhumants, que a l'estiu pasturen per aquests rics prats.

## Referències

* ↑ Romànic Obert. «Sant Julià de Cosp». Romànic Obert. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2014. [Consulta: 9 febrer 2014].
* 1 2 «Sant Julià de Cosp». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Colom plumbi

El colom plumbi (Patagioenas plumbea) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita la selva humida i zones boscoses d'Amèrica del Sud, a Colòmbia, oest i sud de Veneçuela, Guaiana, oest i est de l'Equador, est del Perú, nord i est de Bolívia, Amazònia i est i sud del Brasil i nord del Paraguai.
# Sant Miquel de Cavallera

Sant Miquel de Cavallera és una església romànica del municipi de Camprodon, a la comarca catalana del Ripollès. Està situada a la serra de Cavallera a la qual s'hi han adossat construccions més modernes com la rectoria, la sagristia i dependències del cementiri. Sant Miquel de Cavallera està incrita com a Bé Cultural d'Interès Local (BCIL) en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya amb el codi IPA-3868.

## Descripció

Capella de planta rectangular d'una sola nau, amb presbiteri o absis quadrat i volta de canó una mica apuntada. L'arc triomfal que separa el presbiteri de la nau descansa sobre pilastres escalonades en degradació, que redueixen l'amplada del presbiteri respecte a la nau. Aquestes pilastres s'eixamplen a la part superior, per la qual cosa l'obertura és més ampla a la part de dalt que a la de baix. Els parament verticals de la nau i el presbiteri són de carreus col·locats molt acuradament i actualment es poden veure degut a una restauració recent. La volta conserva l'arrebossat antic igual que l'exterior. La coberta és de teula àrab.

## Història

La parròquia, ja esmentada al 839, va pertànyer a la Seu d'Urgell fins al segle xviii en que passà al bisbat de Vic. Al segle xviii es construí un campanar i dues capelles laterals. El campanar va ser enderrocat fa poc perquè amenaçava ruïna i hom suposa que al mateix temps es va dur a terme la restauració actual, que tornà al temple el seu aspecte primitiu.

## Referències

* 1 2 Romànic Obert. «Sant Miquel de Cavallera». Romànic Obert. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2014. [Consulta: 12 febrer 2014].
* ↑ Patrimoni. «Església de Sant Miquel de Cavallera». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 febrer 2014].
* 1 2 3 4 5 «Sant Miquel de Cavallera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Molí d'Albió

el Molí d'Albió és un molí industrial del 1225 situat al municipi de Llorac (Conca de Barberà). L'edifici encara conserva la seva estructura medieval, amb una de les séquies, la bassa i el cacau. Està ubicat a la carretera T-243, prop de Vallfogona de Riucorb. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici amb un aspecte extern de torre fortificada. Té una planta baixa i dos pisos superiors. Possiblement en un principi no existiren les dues plantes superiors (hom distingeix a la façana un canvi d'aparell). La planta baixa és una sala rectangular coberta amb una volta de canó apuntat (s'hi veuen algunes marques de picapedrer). En aquest lloc hi va haver primitivament la sala dels tremujals. El primer pis té un sostre pla i les bigues de fusta reposen sobre un gran arc ogival. La darrera planta estructura el seu espai intern mitjançant un pilar central del qual arrenquen dues arcades sobre les quals reposaria l'encavallada de fusta primitiva (ara desapareguda). Immediata a l'edifici es conserva la bassa del molí.

## Història

Al lloc d'Albió es documenten durant el segle xiii tres molins diferents: el superior o "Molí Sobirà", l'anomenat "Molí Mitjà" i el de "L'Hospital". És difícil determinar quin dels tres correspon al ressenyat en aquesta fitxa. No obstant hi ha notícies documentals que mencionen unes obres realitzades en el "Mitjà" durant el darrer quart del segle xiii. Ja s'ha assenyalat que en el casal conegut avui com d'"Albió" s'observa una interrupció d'obra entre la planta baixa i els pisos superiors, potser doncs caldria identificar-los ambdós.

## Referències

* 1 2 «Molí d'Albió». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Molí d'Albió». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Molí Vell de Biure

El molí Vell de Biure és un antic molí industrial del municipi de les Piles. Està ubicat al nord-est del nucli de Biure, prop del torrent de Biure. Les restes conservades pertanyien a un molí fariner que aprofitava l'aigua del torrent de Biure. Actualment encara es pot veure part del seu cacau i la part inferior de la coberta amb volta. Totalment derruït, només conserva la volta de canó de la seva part baixa i el seu cacau. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Referències

* 1 2 «Molí Vell de Biure». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Molí Vell de Biure». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Creu de Can Ros

La Creu de Can Ros, també anomenada Creu de Terme, és una creu de pedra abuixardada, d'estil neogòtic, ubicada al barri de Can Ros (Sant Vicenç dels Horts). Està muntada sobre una base de dos graons de pedra, disposats en forma de planta circular. El fust té secció octogonal i reposa damunt una motllura prismàtica que fa d'enllaç amb la base. Soporta un capitell, de volum més ample que alt, profusament treballat amb elements esculpits que simulen elements propis de l'arquitectura gòtica amb arcs apuntats, que cobricel·len creus i altres ornamentacions, envoltats de frondes vegetals. La creu, de perfil trilobat amb els blans decorats amb baixos relleus, és floronada per formes vegetals similars a la flor de lis. Presideix la creu una imatge del crucificat, també de pedra.
La creu és la reproducció de l'antiga creu de terme de Can Ros, construïda l'any 1910. Els trossos de l'antiga creu, trobats al safareig de cal Cripí, foren aprofitats per construir la base de la nova creu restaurada. Està protegida com a bé cultural d'interès local del municipi.

## Història

L'any 1910, Luis Sagnier i Nadal, propietari barceloní de terrenys al poble, demana permís per substituir la creu de terme de ferro per una de pedra. Aquesta creu, que emergia paral·lela a un xiprer, era popularment coneguda com la de Can Ros. Tenia dues funcions: assenyalava el punt de sortida o d'entrada del poble, i en segon lloc, constituïa un punt de referència per a les processons.
Fou malmesa durant la Guerra Civil, però fou restaurada a iniciativa del mateix Ajuntament el 2 de maig de 1948. Dins dels actes d'inauguració de la nova creu, un nou xiprer fou plantat aquella mateix dia, s'organitzà una processó amb la participació del Cos de Portants, que s'oferí a col·laborar econòmicament en les despeses de la construcció de la Creu, i, un cop acabada, en Narcís Lunes compongué un poema que va llegir ell mateix. Tanmateix l'autorització de la Diputació provincial no s'obté fins a l'any 1949.

## Referències

* 1 2 Pérez Alcázar 1999: p. 60-61
* 1 2 Calpe Andreo 2006

## Bibliografia

* Pérez Alcázar, Ricard. L'Abans. Sant Vicenç dels Horts : recull gràfic 1890-1965. El Papiol: Efadós, 1999. ISBN 8493136719.
* Calpe Andreo, Roser ... [et al.]. Inventari del Patrimoni Històric, Arquitectònic i Ambiental de Sant Vicenç dels Horts. Barcelona: Diputació de Barcelona; Ajuntament de Sant Vicenç dels Horts, 2006. Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Creu de Can Ros - Pobles de Catalunya
* Creu de Terme - Patrimoni Cultural Català
# Colom bronzat arlequí

El colom bronzat arlequí (Phaps histrionica) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita les planures àrides d'Austràlia, principalment a la meitat septentrional.
# Colom plumífer cremós

El colom plumífer cremós (Geophaps plumifera) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita zones rocoses àrides de la meitat septentrional d'Austràlia i nord d'Austràlia Meridional.
# Colom escrit

El colom escrit (Geophaps scripta) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita sabanes i boscos d'eucaliptus de l'est de Queensland, i la zona limítrofa de Nova Gal·les del Sud, en Austràlia.
# Colom de màscara roja

El colom de màscara roja (Geophaps smithii) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita sabanes amb escassos arbres al nord d'Austràlia, localment al nord-est d'Austràlia Occidental i el nord del Territori del Nord.