OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santuari de la Mare de Déu de Loreto (Ulldemolins)

Santuari de la Mare de Déu de Loreto és un monument del municipi d'Ulldemolins (Priorat) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici d'una sola nau, sense capelles laterals, amb un cambril darrere de l'altar major, al qual s'accedeix per una porta a cada costat del presbiteri, allà trobem cinc pintures de l'artista Teresa Ferrer de Sitges que perpetuen les ermites del terme i la parròquia de Sant Jaume. La volta arrenca d'un fris continu i és de mig punt amb llunetes. Els angles del presbiteri són rematats per petxines.
La façana principal, que era totalment llisa es va decorar amb uns esgrafiats l'any 1985. Una porxada de tres arcs que donen accés a la porta d'entrada, un ull de bou petit sota el campanar, dues finestres laterals i una rosassa formen la totalitat del conjunt ornamental. L'església és de paredat amb reforç de carreu als angles.

## Història

L'actual edifici substituí un altre santuari anterior del segle xvi que es construí per venerar-hi la imatge que havia oblidat un pelegrí reusenc durant la primera meitat del segle. El nou edifici es planificà el 1758 i les obres s'iniciaren el 1762, dirigides pel mestre de cases Pere Sans. El 1770 hi fou col·locat un bell retaule barroc que perdurà fins al 1936.
L'any 1991 s'emprèn la tasca de decorar-lo i s'opta per unes pintures d'estil bizantí i representen episodis de la història de la Salvació. Se n'encarrega del treball Juan Etxenique i Celis, ortodox xilè. La devoció a la Verge de Loreto és avui tan important com en altres temps i els cultes de la festa major del poble són en el seu honor.

## Vegeu també

* Sant Jaume d'Ulldemolins

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Santuari de la Mare de Déu de Loreto». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Santuari de la Mare de Déu de Loreto». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Pic de Palomer

El Pic de Palomer és una muntanya de 2.828,6 metres d'altitud del terme municipal d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà, al límit dels àmbits dels pobles de Tor i Àreu.
És molt al nord de Tor i a llevant d'Àreu, a migdia del Pla de Boet i del Pla de Baiau. És al sud-est del Pic de Gerri i al sud-oest del Pic d'Escorbes, a ponent de la capçalera del Barranc de Vallpeguera i a migdia de la del Barranc de la Coma de l'Orri.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Enllaços externs

* El Pic de Palomer en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pic de Serra Plana (Vall de Cardós)

El Pic de Serra Plana és una muntanya de 2.303,7 metres d'altitud que es troba a cavall dels termes municipals de Lladorre i de Vall de Cardós (antic terme d'Estaon), a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situat a la part nord dels dos termes, a ponent de Tavascan, a l'extrem sud-est de la Serra Plana i al nord de la Serra de Gallauba.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Enllaços externs

* El Pic de Serra Plana en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Partit de la Nova Corea

El Partit de la Nova Corea (en coreà: 신한국당; RR: Sinhangukdang; PNC) fundat al 1990 com a Partit Liberal Demòcrata (민주자유당; Minjujayudang) va ser un partit conservador de Corea del Sud.

## Història

Al 1990, el governant Partit de la Justícia Democràtica s'unificaria amb el Partit Demòcrata de la Reunificació i el Nou Partit Republicà Demòcrata per a generar el Partit Liberal Demòcrata, garantint la continuïtat de la tradició conservadora a Corea del Sud, en un context en el qual el PJD s'estava debilitant progressivament. L'aliança suposava la unificació del primer, segon i quart partit de l'Assemblea Nacional, amb una supermajoria de 218 diputats.
A les eleccions legislatives de 1992 el partit aconseguiria només 149 escons, quedant-se a només un diputat de la majoria absoluta i lluny dels 218 inicials. Tanmateix, el PNC governaria en minoria durant la legislatura, aconseguint al desembre vèncer a les eleccions presidencials.
Al 1995 el partit modificaria el seu nom a Partit de la Nova Corea. Un any més tard, el PNC perdria les eleccions legislatives, provocant la primera derrota conservadora des de 1960. El conseqüent terratrèmol polític provocaria la fusió del PNC amb el Partit Demòcrata per a generar el Gran Partit Nacional.

## Resultats electorals
### Eleccions Presidencials

| Any | Candidat | Vots | % | Resultat |
| 1992 | Kim Young-sam | 9,977,332 | 41,96 / 100 | Electe |

### Eleccions Legislatives

| Any | Líder | Vots | % | Escons | Escons | Escons | Escons | Pos. | Govern |
| Any | Líder | Vots | % | Circum. | Llista | Total | +/– | Pos. | Govern |
| 1992 | Roh Tae-woo | 7,923,719 | 38.49 | 116 / 237 | 33 / 62 | 149 / 299 | Nou | 1r | Govern |
| 1996 | Kim Young-sam | 6,783,730 | 34.52 | 121 / 253 | 18 / 46 | 139 / 299 | 10 | 1r | Oposició |

### Eleccions Locals

| Any | Governadors | Regidors prov. | Alcaldes |
| 1995 | 5 / 15 | 335 / 875 | 70 / 230 |

## Referències

* 1 2 Nohlen, Dieter; Grotz, Florian; Hartmann, Christof. Elections in Asia and the Pacific: a data handbook. Oxford: Oxford university press, 2001. ISBN 978-0-19-924958-9.
* ↑ «Electoral Politics in South Korea». Electoral Politics in Southeast and East Asia.
* ↑ «Roh Tae-Woo | Biography & Facts | Britannica» (en anglès), 30-11-2024. [Consulta: 26 desembre 2024].
# Pic de Sabollés

El Pic de Sabollés és una muntanya de 2.655 metres que es troba al municipi de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pic des Miques

El Pic des Miques és un cim a la Serra de Comabiera de 2.492 metres que es troba al municipi d'Alt Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Pic des Miques». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Piflorit

El Piflorit és una muntanya de 2.097,2 metres d'altitud que es troba a cavall dels termes municipals de Llavorsí i de Rialb, a la comarca del Pallars Sobirà, en el darrer cas dins de l'antic terme de Surp.
Està situat a l'extrem oest del Serrat de Matanegra, a ponent del Tossal de Fontfreda i al damunt i nord-est de la Mata Negra de Surp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pui de Finestrelles

El Pui de Finestrelles és una muntanya de 2.015 metres al municipi d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pui Pla

El Pui Pla és una muntanya de 2.831 metres que es troba entre els municipis d'Alt Àneu i d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà.
Es troba dintre del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roca de Llagunes

La Roca de Llagunes és una muntanya de 1.742,5 metres a'altitud del terme municipal de Soriguera, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertanyia al terme primigeni de Soriguera. És a prop de l'extrem est del terme, al sud-oest del Port del Cantó, a l'oest-nord-oest del poble de Freixa i al sud-est del de Llagunes. Al seu nord es troba l'obaga de Llagunes i el seu vessant sud-oest, el bosc de Salzeu. És al límit sud-oriental del Parc Natural de l'Alt Pirineu.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Vegeu també

* Serra de Llagunes

## Enllaços externs

* La Roca de Llagunes en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roca del Bressol

La Roca del Bressol és una muntanya de 918 metres que es troba al municipi de Baix Pallars, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de la Font Negra

La Serra de la Font Negra és una serra situada al municipi de Farrera a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.391 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Llus

La Serra de Llus és una serra situada al municipi de Rialp a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 1.746 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Pilàs

La Serra de Pilàs és una serra situada a cavall dels termes municipals d'Alt Àneu, dins del territori de l'antic terme d'Isil, i de la Guingueta d'Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà, dins del territori de l'antic terme d'Unarre.
Amb una elevació màxima de 2.625,4 metres, separa la capçalera dels barrancs de Comamala i d'Estanyardo, afluents de capçalera de la Noguera Pallaresa, a ponent, de la vall del Barranc de Nyiri, afluent del Riu d'Unarre. Al seu extrem nord-oriental hi ha el Mont-roig, i al sud-occidental, l'Estanyardo i el Pic de Pilàs. El Serrat Estanyero fa de contrafort sud-oriental seu.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Ruixou

La Serra de Ruixou és una serra situada al municipi de Baix Pallars a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 1.569 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra del Ras

La Serra del Ras és una serra situada al municipi d'Alt Àneu a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.420 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra del Collar

La Serra del Collar és una serra situada al municipi de Farrera a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.349 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Capifonts

El Serrat de Capifonts és una serra situada al municipi d'Alins a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.716 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Castenàs

El Serrat de Castenàs és una serra situada al municipi de Farrera a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.184 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Puiolo

El Serrat de Puiolo és una serra situada al municipi d'Alt Àneu a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.652 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de Solairi

El Serrat de Solairi és una serra situada al municipi d'Alins a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 1.950 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat del Torn (Alins)

El Serrat del Torn és una serra situada al municipi d'Alins a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.668 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal de la Llosa

El Tossal de la Llosa és una muntanya de 1.968,1 metres d'altitud del terme municipal d'Alt Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà. Feia de partió entre els antics termes d'Isil i de Sorpe.
Està situat al sud-est del poble d'Isil i al nord-est del de Borén, a l'esquerra de la Noguera Pallaresa. És a ponent del cim del Cap de la Travessa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Enllaços externs

* El Tossal de la Llosa en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó d'Herbault

El cantó d'Herbault és un cantó francès del departament de Loir i Cher, situat al districte de Blois. Té 21 municipis i el cap és Herbault.

## Municipis

* Averdon
* Chambon-sur-Cisse
* Champigny-en-Beauce
* La Chapelle-Vendômoise
* Chouzy-sur-Cisse
* Coulanges
* Françay
* Herbault
* Lancôme
* Landes-le-Gaulois
* Mesland
* Molineuf
* Monteaux
* Onzain
* Orchaise
* Saint-Cyr-du-Gault
* Saint-Étienne-des-Guérets
* Santenay
* Seillac
* Veuves
* Villefrancœur

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Paul Fouchaux | radical |
| 1951-1955 | M. Thibault | divers droite |
| 1955-1976 | M. Chaput | divers droite |
| 1976-1982 | Guy Lemoine | PCF |
| 1982-2001 | Pierre Fouquet-Hatevilain | UDF, després divers droite |
| 2001- | Raymonde Radlé | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 11.063 | 11.183 | 11.585 | 12.756 | 13.383 | 14.126 | 15.113 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Sant Antoni i Santa Bàrbara d'Ulldemolins

Sant Antoni i Santa Bàrbara d'Ulldemolins és una ermita del municipi d'Ulldemolins (Priorat) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Aquesta ermita té una sola nau i a la capçalera s'obre una capella rectangular sonant com a resultat una planta en forma de L. La capella està separada de l'absis per un arc rebaixat i està cobert per una volta de creueria; tres nervis acaben en els angles de la paret però un d'ells es recolza sobre una columneta d'uns 20 centímetres de diàmetre. La nau està coberta a dues aigües i està separada de la zona de la capçalera per un arc apuntat.
A la façana principal hi ha la porta d'arc de mig punt amb dovelles precedida per un petit atri. Hi ha un campanar d'espadanya d'una sola obertura.
Adossada a l'ermita hi ha la casa de l'ermità, de planta i un pis, que cap al 1960 es transformà en casa de colònies.

## Història

Sembla que aquesta ermita té el seu origen en un asceteri molt antic, d'abans de la colonització d'aquelles terres. Fins al segle xv estigué sota l'advocació de Santa Bàrbara però canvià de titular quan Fra Llorenç Julià, un ermità, l'any 1559 va fer bastir un altar dedicat a Sant Antoni i per fer-ho es va ampliar l'edifici. Al segle xvi va ser lloc d'habitatge de l'ermità Jeroni de l'Albi. Fou objecte de plets entre el municipi i la Cartoixa d'Escala Dei.
El 1580, es va ampliar la casa de l'ermità, la qual es va refer a finals del segle xix i cap al 1960 es transformà en casa de colònies.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ermita de Sant Antoni i Santa Bàrbara». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Ermita de Sant Antoni d'Ulldemolins». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Sant Martí dels Alamús

Sant Martí dels Alamús és una església parroquial del municipi dels Alamús (Segrià) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Església d'una sola nau de dimensions reduïdes, amb dues capelletes corresponents al creuer que estan connectades amb la nau per un arc de mig punt. En aquest arc, la pèrdua parcial del guix que arrebossava les parets ha deixat veure una decoració geomètrica en alt relleu molt senzilla però poc comuna.
La façana principal, que dona a la plaça, té una portada d'accés amb elements clàssics: frontó triangular sostingut per pilastres adossades de capitells poc decorats. Al damunt s'obre un gran òcul circular i a dalt un campanar de paret amb tres ulls.

## Història

L'església és esmentada ("Alamurs") a l'"Ordinatio" del 1168 i constituí una pabordia de la seu de Lleida. Fou construïda sobre l'antiga mesquita i es va dedicar a Sant Martí de Tours. Conserva encara alguns vestigis de l'obra romànica, però fou molt reformada al segle xvi i, sobretot, al segle xviii.

## Referències

* 1 2 3 4 «Església parroquial de Sant Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 març 2013].
# Carrer de Cavallers (Lleida)

El Carrer de Cavallers és un carrer catalogat com a monument del municipi de Lleida inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carrer antic de la ciutat de traçat irregular, amb diferents amplades entre 4 i 10 metres, vorejat de cases antigues de planta baixa i de 4 a 6 pisos, que de vegades invadeixen una mica la calçada. Força carrerons hi desemboquen i a la vegada hi porten les seves aigües, ja que té força pendent. L'extrem més elevat es troba a la plaça dels Quarters i, costera avall, arriba fins a La Banqueta. Al número L'any 2004, va obrir les portes la galeria d'art contemporani Espai Cavallers 31/33. L'església de Nostra Senyora dels Dolors i l'antic convent del Roser són també fites importants en aquest carrer.

## Història

Començà essent un camí que de la Via Augusta (Carrer Major) muntava al cim de l'acròpoli ilergeta. En els llibres antics és sempre anomenada el Romeu. Durant la dominació àrab separava les comunitats cristiana i judaica. Aquesta darrera part de la població habitava el barri situat al llevant del carrer, que s'anomenava La Cuirassa, entorn el carrer de la Companyia i construït sobre unes antigues adoberies romanes. Fins al segle xvi, continuà dient-se el tram superior Cap del Romeu, i el tram inferior Peu del Romeu. Entrant el segle xvi, la calçada ja s'anomena Carrer de Cavallers, pel gran nombre de veïns de noble llinatge. El 1936 fou de destrucció de velles construccions, en lloc de les quals algunes tipologies modernes s'hi han assentat.
L'edifici que ocupa l'actual número 22, on es trobava la llibreria Totem i més antigament el col·legi Santiago Apòstol, data del segle xiii i és conegut com a Casa Albiñana.

## Referències

* ↑ Tort, Joan. «La Paeria transforma la casa de fusta de Cavallers en un espai per a creadors». El Punt Avui, 10-12-2016. [Consulta: 17 octubre 2020].
* ↑ «Art amb firma de dona a l'Espai Cavallers». Segre, 07-03-2020. [Consulta: 17 octubre 2020].
* 1 2 «Carrer de Cavallers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 març 2013].
* ↑ Tort, Joan. «Descoberta la Lleida jueva». El Punt Avui, 26-08-2015. [Consulta: 17 octubre 2020].
* ↑ «la Cuirassa | enciclopèdia.cat». [Consulta: 17 octubre 2020].
* ↑ «El blog del senyor i.: Carrers de Lleida amb nom d'oficis (6).», 05-03-2018. [Consulta: 17 octubre 2020].
# Molí de Cervià

El Molí de Cervià és un monument del municipi de Lleida protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici aïllat de planta rectangular. Planta baixa com a sala de la maquinària del molí. Primera planta amb un habitatge. Coberta a quatre vents. Façana principal amb decoració renaixentista i imatge d'un sant. Gran sobrietat i adequació al paisatge. Paret de càrrega i forjats isostàtics. És interessant l'entorn pels arbres crescuts. Els salts esglaonats d'aigua i els arcs de sortida són de gran bellesa.

## Història

La Paeria ja disposava el 1500 del molí de Cervià per a moldre el blat de la Bladeria Municipal. El Consell General, l'any 1660, permeté a l'Abadia de Montserrat construir una séquia per al rec de les terres que posseïa des del Molí del Cervià a l'ermita de Granyena. El 1696 el molí s'hagué de refer del tot, ja que fou pràcticament destruït. Les obres foren atorgades al mestre de cases Joan Malet i s'edificà una nova planta amb cups per a moldre oli.

## Referències

* 1 2 «Molí de Cervià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 març 2013].
# Hybopsis amnis

Hybopsis amnis és una espècie de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes. Poden assolir fins a 8,4 cm de longitud total que es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
# Santa Victòria de Sauleda

Santa Victòria de Sauleda és un monument del municipi de Santa Coloma de Farners (Selva) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església és d'una sola nau de deu metres de llargada per tres d'amplada acabada amb un absis semicircular orientat a llevant. La coberta és de volta de canó i l'arc presbiterial queda parcialment amagat. Això respon probablement a una ampliació de la primitiva església que inicialment només ocupava l'espai de la capçalera. Un temps després es tornà a prolongar la nau i s'obrí l'actual entrada. Al costat de migdia es veu encara la porta original tapiada. A la banda nord s'obre una capella d'estil gòtic de planta quadrangular coberta amb volta de creuaria. L'absis conserva encara restes de pintures al fresc amb motius geomètrics.
Els murs són de carreus més o menys regulars. A l'exterior l'absis presenta arcuacions llombardes en sèrie de tres separades per lesenes i, a la part central, s'obre una finestra d'arc de mig punt de doble esqueixada. La façana principal té una porta dovellada amb arc de mig punt i al damunt una finestra també de mig punt. L'espadanya de dos ulls amb arc de mig punt, corona el conjunt. Al costat dret s'ha arranjat el cementiri i s'ha vallat amb una tanca de ferro. Es manté com a clos tancat tot i haver-se suprimit la seva funció inicial. Una part està pavimentada amb lloses de pedra provinents de l'interior del temple i a la resta hi ha herba i quatre xipresos.
La coberta és de teula àrab vella, col·locada sobre el seu perimetre damunt una senzilla cornisa lineal de pedra de Santa Coloma.
A l'interior, es va enderrocar l'antic cor de fusta que havia estat afegit a la nau. Les parets són de pedra i remolinat amb morter de calç tenyida. A l'absis, hi ha una franja amb restes de pintures de caràcter geomètric a mitjana alçada de l'intradós de l'absis. El paviment de l'interior està format per lloses de pedra de Sant Vicenç.

## Història

El lloc de Sauleda o Elzeda apareix documentat en un privilegi de l'any 886, però l'església es va edificar un segle més tard. L'any 1167 el bisbe de Girona, Guillem de Peratallada, la va donar al monestir de Sant Pere Cercada i el 1198 el papa Innocenci III va confirmar la donació.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Santa Victòria de Sauleda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 març 2013].

## Enllaços externs

* «Santa Victòria de Sauleda». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
# Bathycongrus macrocercus

Bathycongrus macrocercus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.
És un peix marí i batidemersal. Es troba a l'Índic oriental: les illes Andaman.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Ogilby J. D., 1898. New genera and species of fishes. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 23 (pt 3). 280-299.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Alcock, A. W., 1894. Natural history notes from H. M. Indian marine survey steamer `Investigator,'... Series II., Núm. 11. An account of a recent collection of bathybial fishes from the Bay of Bengal and from the Laccadive Sea. Journal and Proceedings of the Asiatic Society of Bengal v. 63 (pt 2): 115-137, Pls. 6-7.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ben-Tuvia, A., 1993. A review of the Indo-west Pacific congrid fishes of genera Rhynchoconger and Bathycongrus with the description of three new species. Isr.l J. Zool. 39:349-370.