OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Baldasano Ros

José Baldasano Ros (Cartagena, 8 d'abril de 1777- 14 de gener de 1861) fou un polític i militar espanyol, ministre de Marina i Ultramar durant el regnat d'Isabel II d'Espanya.

## Biografia

En 1791 ingressà com a Guardiamarina a l'Armada i en 1793 fou ascendit a alferes de fragata. Durant la Guerra Gran es va embarcar i va combatre les naus franceses a Sardenya i en la defensa de Toló. En 1802 va ascendir a alferes de navili i en 1804 a tinent de fragata, i fou destinat a la badia de Cadis, però no va prendre part en la batalla de Trafalgar. En començar a la guerra del francès participà sota les ordres de Juan Ruiz de Apodaca en la batalla de la Poza de Santa Isabel contra François Étienne de Rosily-Mesros (1808). Després fou nomenat segon secretari de la Capitania General del departament de Cartagena i el 1809 fou ascendit a tinent de navili.
Després de la guerra fou destinat a combatre els pirates barbarescos de la mediterrània i en 1819 va ascendir a capità de fragata. Apartat durant el trienni liberal, després de l'arribada dels Cent Mil Fills de Sant Lluís fou nomenat major general de l'Arsenal de Cartagena i en 1829 fou ascendit a capità de navili.
En 1834 fou nomenat secretari de la Junta Suprema de l'Armada i en 1835 ascendit a brigadier. En 1836 fou nomenat comandant del Port de Barcelona, però dimití al cap de poc. El 1839 ascendí a cap d'esquadra i el 1840 vocal de la Junta de l'Almirallat. El 1842 fou designat comandant general de les Forces Navals del Mediterrani, però en gener de 1843 es va dissoldre l'esquadra. Aleshores fou nomenat Inspector de Matrícules de Catalunya i posteriorment vocal de la Junta d'Assistència de la Direcció de l'Armada. De 1844 a 1846 comandant del Departament del Ferrol, on va derrotar-hi la revolució de 1846 dirigida per Miguel Solís Cuetos, raó per la qual va rebre la grau creu de l'Orde d'Isabel la Catòlica. En octubre de 1846 fou nomena subsecretari del Ministeri de Marina, i durant el gabinet de Carlos Martínez de Irujo (gener-febrer de 1847) fou Ministre de Marina i Ultramar. Poc després fou ministre del Tribunal de Guerra i Marina en substitució de Juan Bautista Topete Viana. En 1852 va ascendir a tinent general i en 1853 fou designat senador vitalici.
Per votar contra Luis José Sartorius y Tapia fou destituït dels seus càrrecs, però després de la vicalvarada (1854) els va recuperar fins que el 1857 es va jubilar per motius de salut. Va morir a Cartagena en febrer de 1861.

## Referències

* ↑ Baldasano, un almirante controvertido, La Verdad, 19 de març de 2013
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ José Baldasano Ros a todoavante.es
# Leu moldau

El leu moldau (en romanès leu moldovenesc o, simplement, leu) és la unitat monetària de Moldàvia. Un leu (en plural lei) es divideix en 100 bani (en singular ban). El codi ISO 4217 és MDL, i el d'abans de l'1 de juliol del 2005, ROL.
Quan Moldàvia era una província de Romania (1918-1940), hi circulava el leu romanès. Després de la desintegració de la Unió Soviètica (època en què els moldaus van utilitzar el ruble soviètic) i de la creació de l'estat independent de Moldàvia el 1993, es va establir el leu moldau, que va agafar el nom de la moneda romanesa.
És emès pel Banc Nacional de Moldàvia (Banca Naţională a Moldovei).
En circulen monedes d'1, 5, 10, 25 i 50 bani i bitllets d'1, 5, 10, 20, 50, 100, 200, 500 i 1.000 lei.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 18,8677 MDL (11 d'abril del 2015)
* 1 USD = 17,8233 MDL (11 d'abril del 2015)

## Vegeu també

* Leu romanès

## Enllaços externs

* (romanès) (anglès) Banc Nacional de Moldàvia
# Evangeliari d'Ada

L'Evangeliari d'Ada (Trèveris, Stadtsbibliothek, Cod. 22) és un manuscrit carolingi datat a final del segle viii -entre el 790 i 810-

## Descripció

L'evangeliari conté una dedicació a Ada, germana de Carlemany, d'aquí el seu nom. El manuscrit està escrit en lletres d'or en vitel·la amb minúscula carolíngia. Mesura 37 x 24 cm ité 172 fulls a dos columnes de 32 files. L'Evangeliari d'Ada forma part d'un grup de manuscrits coneguts pels investigadors com de l'Escola d'Ada. Existeixen d'altres manuscrits, (deu reconeguts) d'aquesta mateixa escola, que inclouen per exemple, l'Evangeliari de Sant Medard de Soissons i el Codex Aureus de Lorsch.
El manuscrit està il·luminat. Les seves il·luminacions inclouen una caplletra elaborada a la pàgina de l'Evangeli segons sant Mateu i el retrat de Mateu, Marc, Lluc i Joan. Les il·luminacions i tenen un estil d'influència insular -Irlanda/Gran Bretanya- i romana d'Orient. Els retrats dels evangelistes tenen una forta representació de l'estil clàssic del renaixement carolingi.

### Coberta

L'any 1499 es va realitzar una coberta d'or magnífica del manuscrit, que conté nombroses joies de pedres precioses i representacions de personatges i com centre un camafeu amb la representació de la família de Constantí protegits amb el símbol de dues àguiles romanes.

## Referències

* 1 2 3 Embach, 2010, p. 4.

## Bibliografia

* Embach, Michael. Paulinus. Das Ada-Evangeliar (StB Trier, Hs 22) Die karolingische Bilderhandschrift (= Stadtbibliothek Trier: Kostbarkeiten der Stadtbibliothek Trier (en alemany), 2010. ISBN 978-3-7902-0511-4.

## Enllaços externs

* (alemany) Karl Menzel, Peter Corssen, Alexander Schnütgen, et alii, Die Trierer Ada-handschrift, Leipzig, Verlag Dürr, 1889
# Intuïció

La intuïció és l'accés al coneixement sense intervenció conscient de la raó (Burke), de forma que un fet, veritat o estat s'apareix com a evident a la ment sense necessitat d'anàlisi (Descartes). El procés de comprensió d'un símbol o analogia parteix de l'ús de la intuïció (Henri Bergson). Sovint la intuïció té un fort component subjectiu que en fa difícil la seva comunicació a d'altres, per això històricament s'ha lligat amb un "sisè sentit", revelacions divines o fins i tot fenòmens paranormals. Treure profit de la pròpia intuïció demostra una bona intel·ligència intra-personal (segons Howard Gardner).
La intuïció sembla estar controlada per l'hemisferi dret del cervell, on predomina la creativitat i la imaginació, que intervenen per predir esdeveniments o copsar un concepte no explícit. L'experiència prèvia, l'habilitat en desxifrar la comunicació no verbal aliena i la pràctica del denominat pensament lateral reforcen la intuïció. Permet prendre decisions de forma més ràpida i, per tant, és un mecanisme adaptatiu.
Les persones que confien molt en les seues intuïcions solen creure més falsedats.

## Vegeu també

* Intuïcionisme
* Afat

## Referències

* ↑ AJ Giannini, J Daood,MC Giannini, R Boniface, PG Rhodes. Intellect versus intuition--dichotomy in the reception of nonverbal communication. Journal of General Psychology. 99:19-24,1978
* ↑ Garrett, R. Kelly; Weeks, Brian E.; Lozano, Sergi «Epistemic beliefs' role in promoting misperceptions and conspiracist ideation». PLOS ONE, 12, 9, 18-09-2017, pàg. e0184733. DOI: 10.1371/journal.pone.0184733.
# Palet de Rotllan

El Palet de Rotllan és una muntanya de 1.061 metres del límit dels termes comunals de Arles, Cortsaví i Montboló, de la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord. Es troba en el punt d'intersecció de les tres comunes esmentades, a prop de l'extrem occidental de la de Montboló, a l'extrem nord de la d'Arles i a la zona nord-est de la de Cortsaví. En el seu vessant sud-est es troba el dolmen anomenat Caixa de Rotllan.
La llegenda atribueix a aquest indret, i a les pedres que el formen, el lloc on el llegendari heroi Rotllan havia jugat a bitlles, o al palet, en un dels seus sojorns vallespirencs.

## Referències

* ↑ El Palet de Rotllan en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Abelanet, 2008.

## Bibliografia

* Abelanet, Jean. Lieux et légendes du Roussillon et des Pyrénées Catalanes. Trabucaire, 2008 (coll. Mémoires de pierres, souvenirs d'hommes). ISBN 978-2-84974-079-8. 189 p.
# Riceboy Sleeps

Riceboy Sleeps és una pel·lícula dramàtica canadenca del 2022, escrita, produïda, editada i dirigida per Anthony Shim. Basada en part en la pròpia infància de Shim, la pel·lícula se centra en So-Young (Choi Seung-yoon), una mare soltera immigrant coreana que va criar el seu fill adolescent Dong-Hyun (Ethan Hwang) després de traslladar-se al Canadà per donar-li una vida millor.
La pel·lícula es va rodar a la tardor del 2021, principalment a l'àrea metropolitana de Vancouver, amb algunes localitzacions a Corea del Sud. Shim va rodar la pel·lícula principalment en llargues, evitant la pràctica de gravar la cobertura de la càmera o editar les escenes.
Es va estrenar al programa Platform Prize al Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2022 l'11 de setembre de 2022 i va ser nomenada guanyadora del premi del programa el 18 de setembre. Es va estrenar internacionalment al 27è Festival Internacional de Cinema de Busan l'octubre de 2022. Ha estat subtitulada al català.

## Referències

* ↑ Andreas Wiseman, "‘Riceboy Sleeps’: Canadian-Korean Indie Film Underway With ‘The Umbrella Academy’ Alum Ethan Hwang Among Cast". Deadline Hollywood, August 23, 2021.
* 1 2 Kelly Townsend, "Anthony Shim’s sophomore feature to film in B.C., South Korea". Playback, August 27, 2021.
* ↑ Etan Vlessing, "TIFF: ‘Riceboy Sleeps’ Director Talks Minimal, Single Camera Coverage: 'That Was The Scariest Thing'". The Hollywood Reporter, September 11, 2022.
* ↑ Jeremy Kay, "Frances O’Connor’s ‘Emily’ to open TIFF Platform alongside films from Maïmouna Doucouré, Rima Das". Screen Daily, August 3, 2022.
* ↑ Christian Zilko, "‘The Fabelmans’ Wins TIFF 2022 People’s Choice Award". IndieWire, September 18, 2022.
* ↑ Cassandra Szklarski, "Immigrant drama 'Riceboy Sleeps' hits festival circuit buoyed by TIFF acclaim". CTV News, September 27, 2022.
* ↑ «Riceboy Sleeps». Goita què fan, ara!. [Consulta: 16 maig 2023].

## Enllaços externs

* Riceboy Sleeps a Goita què fan, ara!
# Inversió

«Inversió» té aquests significats:
* Economia:
** Inversió econòmica
** Fons d'inversió
* Inversió (imatge)
* Inversió genètica
* Inversió de prioritat, situació que es produeix quan una tasca d'alta prioritat necessita un recurs que està ocupat per una tasca de baixa prioritat i, per tant, ha d'esperar fins que aquesta s'acabi
* Inversió en valor, paradigma d'inversió
* Inversió (recurs literari)
* Inversió lògica, operació que la lògica clàssica admetia com a operació lògica vàlida
* Inversió tèrmica, fenomen atmosfèric pel qual la temperatura augmenta amb l'altura, al contrari del que és usual
* Inversió musical, procés de transformació que afecta l'altura d'allò que es veu tocat per aquest procés
Viccionari
# José Castañeda Chornet

José Castañeda Chornet (València, 1900 - Madrid, 19 de març de 1987) va ser un economista i enginyer industrial valencià, membre de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.

## Biografia

Es va llicenciar en dret a la Universitat de València en 1920, on fou deixeble de José María Zumalacárregui y Prat, aleshores catedràtic d'Economia i Hisenda Pública. Després va passar a estudiar a l'Escola d'Enginyers Industrials de Madrid, on es va llicenciar i fou professor de 1934 fins a l'esclat de la guerra civil. Allí va ser deixeble d'Antonio Flores de Lemus i Heinrich F. von Stackelberg.
Durant la guerra civil espanyola fou membre del Comissariat General d'Electricitat de la República i comandant de l'Exèrcit Popular de la República. Malgrat ser depurat després de la contesa, a partir de 1940 va formar part del grup d'economistes de la secció d'economia de l'Institut d'Estudis Polítics.
En 1944 es va incorporar com a professor de la Facultat de Ciències Polítiques i Econòmiques a la Universitat Complutense de Madrid, on l'octubre de 1945 va obtenir la càtedra de Teoria Econòmica, càrrec que va mantenir fins a la seva jubilació en 1970. En 1956 fou nomenat acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques. Entre 1964 i 1967 fou nomenat degà, però durant les protestes estudiantils de 1969 fou separat i desterrat de la Facultat. En 1970 fou nomenat novament degà.
Va ser el introductor de l'econometria a Espanya a través de la tècnica de la programació lineal i fou el primer exponent del marginalisme, mètode analític microeconòmic que, mitjançant la utilització de funcions matemàtiques, pretén explicar els fenòmens econòmics. Va dirigir les revistes Revista de Ciencia Aplicada i Revista del Instituto de Racionalización del Trabajo. I després de jubilat va impartir cursos de doctorat a la Universitat Autònoma de Madrid.

## Obres

* Teoría y política del desarrollo económico (1958)
* Lecciones de teoría económica (1968)
* El consumo de tabaco en España y sus factores (1988)

## Referències

* ↑ José Castañeda Chornet (1900-1987) al web de la UCM
* ↑ José Castañeda Chornet Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine. a nuevoslibros.com.ar
* ↑ José Castañeda Chornet, economista, necrològica a El País, 21 de març de 1987
# Sant Esteve d'Arles

Sant Esteve d'Arles era l'antiga església parroquial de la vila d'Arles, de la comuna del mateix nom, a la comarca del Vallespir, de la Catalunya del Nord.
Està situada, convertida en habitatges particulars, a la casa coneguda com a Casa A. Asais, uns 20 metres al nord-est de Santa Maria d'Arles, a la mateixa plaça del monestir.

## Història

El primer esment d'aquesta església és la seva acta de consagració, de l'any 993. La mateixa acta és també la de consagració de Sant Martí de Cortsaví, en una consagració doble feta pel bisbe d'Elna Berenguer. Consta que les esglésies havien estat edificades una generació -uns 25 o 30 anys- abans, i en aquesta consagració els veïns de les dues parròquies cedien a l'església l'espai de la cellera, o sagrera: trenta passes tot a l'entorn per al cementiri parroquial. El bisbe les subjectava a l'Església d'Elna. En una butlla del 1011 el papa Sergi IV en confirmava la possessió al monestir de Santa Maria d'Arles. Consagrada de nou el 1159, en una visita pastoral del bisbe Artau d'Elna, consta que en aquell moment era la parròquia de la vila d'Elna, i Sant Salvador, la dels masos del terme. Ho fou fins a la Revolució Francesa, quan la parròquia es traslladà a l'església de l'abadia de Santa Maria d'Arles, i aquesta església i la de Sant Salvador foren venudes com a bé nacional. Abandonada, va esdevenir successivament Casa de la Vila d'Arles i habitatges particulars.

## L'edifici

L'edifici conservat, que no és visible des de l'exterior, correspon al temple consagrat el 1159. Era una església d'una única nau coberta amb volta de canó, capçada per un absis semicircular. L'absis és desaparegut, però la nau es conserva a l'interior d'una casa particular.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «8 - Arles». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Vall 3. Sant Esteve d'Arles». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Mallet, Géraldine. Églises romanes oubliées du Roussillon. Toulouse-Barcelone: Les Presses du Languedoc, 2003. ISBN 2859982442.
* Ponsich, Pere; Puigferrat i Oliva, Carles. «Arles: Sant Esteve d'Arles». A: El Vallespir. El Capcir. El Donasà. La Fenolleda. El Perapertusès. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1996 (Catalunya romànica, XXV). ISBN 84-412-2514-1.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Arles». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Lloc on era Sant Esteve d'Arles en els ortofotomapes de l'IGN
# Una jauría llamada Ernesto

Una jauría llamada Ernesto és un documental mexicà del 2023 dirigit per Everardo González enfocat en els joves que participen dins del crim organitzat. Es va estrenar en el festival canadenc de cinema documental Hot Docs, on va tenir la menció honorífica a Millor Documental Internacional, i al festival de cinema documental Ambulant. Es va estrenar en sales de cinema mexicanes el 9 de novembre del 2023, i va obtenir dues nominacions als Premis Ariel 2024 en les categories de Millor Documental i Música Original.
Dins de la seva estratègia de publicitat i campanya d'impacte, es va usar l'etiqueta #SomosJauría per a obrir la conversa sobre els joves amb armes, violència i com els afecta en qualsevol entorn, i va tenir projeccions especials a San Luis Potosí, Monterrey i Tepito.

## Argument

El documental presenta la vida d'un grup de nois anònims que, a causa de triar una pistola i lavida del crim organitzat, es converteixen en victimaris d’un sistema del que alhora són víctimes.Ofereix una visió completa sobre els factors que porten a aquesta via i les seves conseqüències, així com el treball de recerca d’Óscar Balderas, Daniela Rea i Everardo González.

## remis i reconeixements

| Any | Festival | Premi | Nominació | Resultat |
| 2024 | Premis Ariel | Millor Llargmetratge Documental | Una jauría llamada Ernesto | Nominat |
| 2024 | Premis Ariel | Millor Música composta pel cinema | Haxah, Andrés Sánchez, Konk Reyes | Nominat |
| 2023 | Festival Internacional de Cinema a Guadalajara | Millor Pel·lícula Mexicana | Una jauría llamada Ernesto | Nominat |
| 2023 | Festival Internacional de Cinema a Guadalajara | Premi especial del jurat | Everardo González | Guanyador |
| 2023 | Festival Internacional de Cinema de Bergen | Documental extraordinari | Everardo González | Nominat |
| 2023 | Hot Docs | Millor documental internacional | Una jauría llamada Ernesto | Nominat |
| 2023 | Festival Internacional de Cinema de Morelia | Mejor documental mexicano | Una jauría llamada Ernesto | Nominat |

## Referències

* ↑ «Una jauría llamada Ernesto». [Consulta: 7 setembre 2024].
* ↑ «“Una Jauría llamada Ernesto”, documental de Everardo González, llegará a salas el 9 de noviembre» (en castellà), 27-10-2023. [Consulta: 7 setembre 2024].
* ↑ Gallegos, Ricardo. «Las nominaciones a los Premios Ariel 2024» (en anglès), 19-06-2024. [Consulta: 7 setembre 2024].
* ↑ Ges, Lucía. «ENTREVISTA | Everardo González: ‘Una Jauría Llamada Ernesto’, donde la muerte tiene rostro adolescente» (en castellà), 13-11-2023. [Consulta: 7 setembre 2024].
* ↑ , <https://www.filmaffinity.com/es/film542882.html>
* ↑ Federal, Fideicomiso para la Promoción y Desarrollo del Cine Mexicano en el Distrito. «Una jauría llamada Ernesto: Todo sobre el documental mexicano del director Everardo González» (en castellà). [Consulta: 7 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Jacques Rohault

Jacques Rohault (1618-1672) va ser un filòsof seguidor de Descartes. Provinent d'una família de comerciants, va contribuir de manera decisiva a la difusió de les idees cartesianes, especialment aquelles relacionades amb la física, amb les quals va escriure un manual força copiat a Europa (i que servia de material de base per a les seves classes a la universitat). Va defensar que els éssers vius eren com màquines a excepció de l'home, per la seva raó. Amb els avenços de la ciència es podrien crear éssers robòtics que no es poguessin diferenciar dels animals, ja que aquests responen a impulsos deterministes i, per tant, previsibles. Com a figura pública, va defensar els filòsofs racionalistes de les crítiques freqüents d'impietat i va contribuir a l'abandonament de les idees científiques obsoletes d'Aristòtil.
# José Expósito Leiva

José Expósito Leiva (Úbeda, província de Jaén, 4 de gener de 1918 – Caracas, Veneçuela, 26 d'agost de 1978) fou un periodista i anarcosindicalista andalús. Durant la Guerra Civil Espanyola s'afilià a la Federació Ibèrica de Joventuts Llibertàries (FIJL), de la que en fou secretari de propaganda el 1938 i redactor de Juventud Libre. La fi del conflicte el va sorprendre al port d'Alacant, on fou fet presoner per les tropes franquistes i tancat al castell de Santa Bàrbara. Traslladat a Madrid, el 24 de gener de 1940 fou condemnat a mort en un consell de guerra sumaríssim, però li fou commutada per 30 anys a causa de la seva joventut. El setembre de 1943 fou deixat en llibertat condicional i s'integrà en la lluita clandestina dins la CNT i l'Aliança Nacional de Forces Democràtiques (ANFD).
El juliol de 1944 assistí al plenari de la CNT a San Fernando (Cadis), on fou nomenat secretari general Sigfrido Catalá Tineo. Quan aquest fou arrestat el desembre de 1945 es convocà un nou Comitè Nacional del que en fou nomenat secretari del Comitè Nacional juntament amb Ramon Rufat Llop (vicesecretari), Antonio Baranco Hanglin (delegat de Llevant), José Piñeiro Zambrano (delegat d'Andalusia), Manuel Fernández Fernández, Manuel Vivario (delegat del Centre), Gonzalo Atienza (delegat de Catalunya) i Mariano Trapero Pozas (delega de les Joventuts Llibertàries).
Cap al setembre de 1945 passà a França i després a Mèxic, on s'integrà als dos governs republicans a l'exili presidits per José Giral Pereira fins al 1947. El seu càrrec dins la CNT fou ocupat per César Broto Villegas. Partidari de la participació dels anarquistes en el govern republicà, el 1946 signà un manifest a favor de la convocatòria d'un plebiscit a Espanya i el 1948 es mostrà partidari de convertir el Moviment Llibertari Espanyol en partit polític. El 1949 s'establí a Veneçuela, on fou marginat de la CNT el 1961 per la seva postura partidària de la participació en política. Treballà com a corresponsal de France Presse i continuà col·laborant amb la premsa llibertària fins a la seva mort.

## Obres

* Hora Durruti. Conferencias pronunciadas ante el micrófono de Unión Radio (1938)
* En nombre de Dios, de España y de Franco. Memorias de un condenado a muerte (1948)

## Referències

* ↑ Biografia Arxivat 2012-04-02 a Wayback Machine. a anarcoefemerides
* ↑ José Expósito Leiva a losdelasierra.info
# Pornhub

Pornhub és un lloc web pornogràfic, funcionant com un servei d'allotjament de vídeo i imatges. Va néixer el 2007 i és un dels més grans serveis d'aquest gènere, i també un dels llocs web més grans de qualsevol tipus.

## Història

Pornhub va començar a Mont-real, com un lloc de fotografies professionals i amateur en 2007. Va néixer com un servei seguint la fórmula de YouTube, amb molt material lliure i ingressos a través de la publicitat al lloc.
Va ser fundat pel desenvolupador de webs Mat Keezer com a lloc web dins de la companyia Interhub. En març de 2010 la companyia va ser adquirida per Fabian Thylmann, part del conglomerat d'empreses Manwin —ara conegut com a MindGeek. Dins de MindGeek, Pornhub és un de diversos llocs web pornogràfics de la companyia al costat de YouPorn i RedTube.
Durant molts anys va ser el lloc web pornogràfic més popular, amb el més gran repertori de vídeos. A la fi de 2020 grans mitjans estatunidencs van presentar acusacions sobre contingut a Pornhub amb víctimes d'abusos sexual contra menors. Mastercard i Visa —tots dos processant diners per Pornhub— van iniciar investigacions sobre contingut il·legal al lloc web, al mateix temps que Pornhub va canviar els criteris per poder pujar vídeos al lloc. Com a conseqüència Pornhub va esborrar vora de 10 milions de vídeos del repertori total d'uns 13 milions, també iniciant un requeriment d'identitat verificada per als futurs carregadors de vídeos.
El 2021 Pornhub és un dels més grans serveis d'allotjament pornogràfics, en competició amb XVideos i Xnxx.

## Referències

* ↑ «The Geek-Kings of Smut».
* ↑ Buse, Uwe (20 de desembre de 2012).
* ↑ «Talk Talk fails to block Pornhub». The Inquirer, 06-12-2011. Arxivat de l'original el 2012-01-07. [Consulta: 23 maig 2013].
* ↑ Haylock, Zoe. «Pornhub Just Deleted Most of Its Content» (en anglès americà). vulture.com, 14-12-2020. [Consulta: 30 juny 2021].
* ↑ «Talk Talk fails to block Pornhub» Arxivat 2012-01-07 a Wayback Machine.
* ↑ World's biggest porn site reveals how major events affect viewing habits en la Wayback Machine (archivado en 2014-mayo-24)

## Vegeu també

* XVideos
* YouPorn
* XHamster