OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tu ets el següent

Tu ets el següent (títol original en anglès, You're Next) és una pel·lícula slasher estatunidenca de 2011 dirigida i editada per Adam Wingard, escrita per Simon Barrett i protagonitzada per Sharni Vinson, Nicholas Tucci, Wendy Glenn, A. J. Bowen, Joe Swanberg, Barbara Crampton i Rob Moran. La trama tracta d'una família alienada atacada per un grup d'agressors emmascarats durant una reunió familiar. S'ha doblat i subtitulat al català i al valencià.
La pel·lícula es va estrenar al programa Midnight Madness del Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2011 i es va estrenar a les sales el 23 d'agost de 2013 als Estats Units. La pel·lícula va recaptar més de 26 milions de dòlars d'un pressupost de producció d'un milió, i des de llavors ha guanyat un seguiment de culte.

## Repartiment

* Sharni Vinson com a Erin
* Nicholas Tucci com a Felix Davison
* Wendy Glenn com a Zee
* A. J. Bowen com a Crispin Davison
* Joe Swanberg com a Drake Davison
* Rob Moran com a Paul Davison
* Barbara Crampton com a Aubrey Davison
* Sarah Myers com a Kelly Davison
* Amy Seimetz com a Aimee Davison
* Ti West com a Tariq
* Lane Hughes com a Tom/Wolf Mask
* L.C. Holt com a Craig/Lamb Mask
* Simon Barrett com a Dave/Tiger Mask
* Larry Fessenden com a Erik Harson
* Kate Lyn Sheil com a Talia
* Calvin Reeder com l'oficial Trubiano

## Referències

* ↑ «Tu ets el següent». Goita què fan, ara!. [Consulta: 22 febrer 2023].
* ↑ «Tu ets el següent». ésAdir. [Consulta: 22 febrer 2023].
* ↑ «Anime En Valencià - Identificarse». [Consulta: 20 abril 2024].
* ↑ «'You're Next' Writer Spills Sequel Secrets». Moviepilot. Alex Aronson. Arxivat de l'original el January 8, 2017. [Consulta: 7 gener 2017].
# Solitudo Iovis

Solitudo Iovis és una característica d'albedo a la superfície de Mercuri, localitzada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 0 ° latitud N i 360 ° longitud E. El nom va ser aprovat per la UAI l'any 1976 i fa referència a una característica d'albedo del mapa d'Antoniadi.

## Referències

* ↑ "Solitudo Iovis". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Proceedings of the General Assembly in Transactions of the International Astronomical Union. XB, 1958, through XXVB, 2003.

## Enllaços externs

* «Mapa de Mercuri». Google Mercury.
# Font de Fontalba (Ulldemolins)

La Font de Fontalba és una font d'Ulldemolins (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El conjunt és compost per un petit bassiol, que fa els efectes de reserva o dipòsit d'aigua i que és recobert per una petita volta de mig punt. El conjunt és compost per un total de 42 carreus.

## Història

El consell municipal acordà el 7 d'abril del 1561 la construcció d'aquesta nova font a fi i efecte de subvenir les majors necessitats d'aigua de la població, que la Font Vella no podria cobrir. Fou donada a fer a preu fet. Damunt de la font hi havia les forques dels penjats.

## Referències

* 1 2 «Font de Fontalba». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].
# Cases al passeig Mossèn Jaume Gordi, 29-31 (Santa Coloma de Gramenet)

Les Cases al passeig Mossèn Jaume Gordi, 29-31 és una obra noucentista de Santa Coloma de Gramenet (Barcelonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta de dos edificis bessons unifamiliars de planta baixa i pis amb jardí d'accés i pati posterior. Ambdues finques estan separades per un passadís de 2 metres. Aquest forma part de la finca número 31.
Les façanes principals de totes dues cases presenten una composició simètrica amb porxo central d'accés suportat per dues columnes sobre el qual apareix un balcó tancat amb balustrada de pedra artificial. Les obertures són de forma rectangular, excepte la porta d'accés que és d'arc de mig punt. Les dues façanes estan acabades amb estuc imitant carreus i presenten elements ornamentals com impostes, cornisa amb motllures i esgrafiats, així com guardapols a les obertures. Al davant de les cases hi ha un pati delimitat per una tanca d'obra i ferro.

## Referències

* 1 2 «Cases al passeig Mossèn Jaume Gordi, 29-31». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2018].
# Sant Francesc d'Assís de Batea

Sant Francesc d'Assís de Batea és una capella de Batea (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És la més petita de totes les capelles del calvari, fa uns 2,5 x 3 m. No té finestres i els paraments són totalment llisos, fets de maçoneria. La porta té un arc de mig punt feta amb carreus, així com els reforços de les cantonades.
La coberta és a dues vessants i recobert amb teula àrab sobre l'original de lloses de pedra.
A la dovella hi ha un escut i la data de la capella: "AÑO 1724".

## Referències

* 1 2 3 «Sant Francesc d'Assís de Batea». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2018].
# Trituradora

Una trituradora és una màquina que processa un material de manera que en produeix trossos d'una grandària menor a l'original. Si es tracta d'una màquina agrícola, tritura, pica i premsa les herbes, plantes i branques que es recullen en el camp. Si es tracta d'una màquina emprada per a la mineria, la construcció o per a processos industrials, pot processar roques o altres matèries sòlides. També es pot emprar per a extreure alguna substància dels fruits i productes agrícoles, trencant i premsant aquests productes.

## Bibliografia

* Ortiz-Cañavate, Jaime: Las máquinas agrícolas y su aplicación, Instituto Nacional de Investigaciones Agrarias (España). Mundi-Prensa Libros, 2003, 6ª Edición. ISBN 8484761177, 9788484761174. 526 páginas.

## Vegeu també

* Trituradora de paper
# Casa Paula Soteras

La Casa Paula Soteras és una obra de Capellades (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres situat al carrer Sant Francesc. Es tracta d'una construcció que ha estat molt retocada, però segueix conservant alguns elements de destacable vàlua patrimonial. La composició és simètrica, a partir de dos eixos i obertures de proporció vertical. A la planta baixa, hi ha una àmplia portalada d'entrada de carreus de pedra d'arc rebaixat. Cal destacar una fornícula, a nivell de la planta primera, entre els dos eixos d'obertures, oberta i sense imatge. És de pedra i presenta la part superior en forma de petxina, resseguida a la part inferior per petites línies motllurades.

## Història

Aquesta zona del carrer Sant Francesc ja es trobava construïda el 1851, segons mostra el plànol realitzat per l'agrimensor Rómulo Zaragoza.

## Referències

* 1 2 «Casa Paula Soteras». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2018].
# La Força de la Pera

La Força de la Pera és una obra de la Pera (Baix Empordà) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Les escasses restes conservades de l'antiga fortificació de la Pera estan situades a pocs metres de l'absis de l'església parroquial de Sant Isidor, sobre una base de roca natural, en la part més enlairada del nucli. Es tracta d'un fragment de parament fet amb pedres grans irregulars, amb una cantonada de carreus escairats.

## Història

Fortalesa, documentada el 1273.

## Referències

* 1 2 «La Força de la Pera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2018].
# L'Abadia (la Vall de Boí)

L'Abadia és una obra de Barruera, al municipi de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Restes de l'edifici més antic que es conserva a Barruera. Finestra de carreus de pedra amb partellum quadriculat, sobre ampit amb motllura, formant part d'un mur de tancament del pati-corral de la casa Guillem actual.
L'arc de descàrrega inferior protegia una porta amb llinda de bloc de pedra motllurat.

## Història

"ANTONIO GUI" és el text d'una inscripció a la llinda de pedra. També hi diu LLEM D 1574.

## Referències

* 1 2 3 4 «L'Abadia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Casa Guillem

Casa Guillem és un habitatge a Barruera (al terme de la Vall de Boí, l'Alta Ribagorça) protegit com a bé cultural d'interès local. Casa pairal renaixentista, té un pati, un corral, quadra-paller, forn i un habitatge de tres plantes de forma rectangular. Hi ha un galliner i una balconada afegits a migjorn. Sota la teulada hi ha un colomer cobert a dues vessants.
Molt modificada, s'observen restes de finestres de l'època renaixentista que s'han reutilitzat, murs de maçoneria amb carreus i adovellats de portalades de mig punt reformades, unes de granit i la principal de pedra tosca amb adovellat com a colofó.
Hi resten restes de contrafort i forn lateral. Els nivells de l'interior estan modificats.
A una llinda d'una finestra es pot llegir "I Q 1577". La tradició popular diu que és la cada fundacional del poble de Barruera.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Guillem». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# El Colomer (el Papiol)

El Colomer és una obra del Papiol (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un mas de tipus basilical, de tres naus amb la central més elevada i coberta a dues vessants sobre unes finestres que la il·luminen, ja que no té finestres laterals. En estar situada vora el camí, potser ja al segle xviii, realitzà funcions d'hostal que devia combinar amb les rendes agrícoles. La torre quadrada avançada al mas és anterior a aquest. Podria datar-se al segle xv pel tipus d'aparell (la part inferior realitzada amb carreus petits i la resta de maçoneria) i l'estructura. La coberta piramidal, (segurament més baixa que el nivell original) és més tardana. El mas té les llindes de pedra i la paret de maçoneria.

## Història

La torre, segurament del segle xv, devia fortificar el mas anterior a l'actual, que deu ser del darrer quart del segle xviii o de principis del segle xix.

## Referències

* 1 2 «El Colomer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# L'amor és estrany (pel·lícula de 2014)

L'amor és estrany (títol original en anglès, Love Is Strange) és una pel·lícula de drama romàntic del 2014 dirigida per Ira Sachs. La pel·lícula es va estrenar al programa no competitiu del Festival de Cinema de Sundance. La pel·lícula també es va projectar a la secció Panorama del 64è Festival Internacional de Cinema de Berlín. S'ha doblat al català oriental central per a TV3, i al valencià per a À Punt.

## Referències

* ↑ «Sundance 2014: Premieres», 10-01-2014. Arxivat de l'original el 22 gener 2014. [Consulta: 18 gener 2014].
* ↑ «Premieres». sundance.org. Arxivat de l'original el 18 gener 2014. [Consulta: 18 gener 2014].
* ↑ «Panorama 2014: Selection of Fictional Features for Main Programme and Panorama Special Now Complete». berlinale. Arxivat de l'original el 20 gener 2014. [Consulta: 19 gener 2014].
* ↑ «Love Is Strange». berlinale. Arxivat de l'original el 22 febrer 2014. [Consulta: 7 febrer 2014].
* ↑ «L'amor és estrany». ésAdir. [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ «L'amor és estrany». À Punt, 24-06-2023. [Consulta: 5 juliol 2023].
# Casa a la carretera del Dr. Robert, 6 (el Vendrell)

La Casa a la carretera del Dr. Robert, 6 és una obra modernista del Vendrell (Baix Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici té dues plantes. Els baixos són ocupats per una botiga. El pis principal presenta un gran balcó de ferro amb una porta balconera rematada per una sinuosa motllura que conté tres medallons. El parament d'aquesta planta es decorat per carreus i és rematat per una sinuosa cornisa de forma corba amb una sèrie d'obertures allargades i rodones.

## Història

Antigament en el solar d'aquesta casa hi havia un magatzem que tenia un dipòsit de carbur. El seu propietari era el Sr. Figueres, proveïdor de l'exèrcit. El renom de la casa era cal Xenda. A l'any 1913 es produí, en El Vendrell, l'aiguat de Sant Miquel, i tota la zona de l'actual carretera del Dr. Robert s'inundà (a conseqüència del fet i a causa de la reacció química del carbur en contacte a, l'aigua s'incendià el magatzem). A l'hivern de l'any 1913 es construí la casa actual sota la influència de l'estil noucentista.

## Referències

* 1 2 «Casa a la carretera del Dr. Robert, 6». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Pablo de Escandón y Barrón

José Pablo Eustaquio Manuel Francisco Escandón y Barrón (Ciutat de Mèxic, 4 de maig de 1856 – Ciutat de Mèxic, 31 de març de 1926) va ser un jugador de polo mexicà.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de bronze en la competició de polo com a integrant de l'equip nacional mexicà, la primera que aconseguia Mèxic en uns Jocs Olímpics. En aquest equip també hi competien els seus germans Eustaquio i Manuel i Guillermo Hayden Wright.

## Referències

* ↑ Woolrich, Alfredo «La primera presea olímpica de México». La ciudad deportiva, 24-07-2012 [Consulta: 21 octubre 2015]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-09-30. [Consulta: 21 octubre 2015].
* ↑ «Manuel Escandón Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 21 octubre 2015].
# Antic hospital (l'Espluga de Francolí)

Antic hospital és una obra de l'Espluga de Francolí (Conca de Barberà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La façana del nord, la de la plaça, té la porta principal amb arc de mig punt adovellat i un escut de la vila a la part superior, i és feta amb carreus una mica irregulars. El primer pis és sostingut per arcs escarsers i de mig punt. Té també una porta adovellada.

## Història

Fou construït a la fi del segle xiv (el segle xii ja es troba documentat un hospital de llebrosos) i en un capbreu del segle xvi és diu que acollia malats i pobres de la vila forasters.

## Referències

* 1 2 «Antic hospital». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Antic hospital». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Manuel de Escandón y Barrón

José Manuel María del Corazón de Jesús Escandón y Barrón (Ciutat de Mèxic, 13 d'agost de 1857 – Ciutat de Mèxic, 13 de desembre de 1940) va ser un jugador de polo mexicà.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de bronze en la competició de polo com a integrant de l'equip nacional mexicà, la primera que aconseguia Mèxic en uns Jocs Olímpics. En aquest equip també hi competien els seus germans Eustaquio i Pablo i Guillermo Hayden Wright.

## Referències

* ↑ Woolrich, Alfredo «La primera presea olímpica de México». La ciudad deportiva, 24-07-2012 [Consulta: 21 octubre 2015]. Arxivat 30 de setembre 2015 a Wayback Machine.
* ↑ «Manuel Escandón Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 21 de setembre 2011. [Consulta: 21 octubre 2015].
# Molí del Recó

El Molí del Recó és una obra de Pontils (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un molí derruït de planta quadrada, bassa triangular i cacau circular. La construcció conserva els murs exteriors i també les divisions internes. També es conserva, tot i que sense sostre, l'alçat de la primera planta i la planta soterrada. El sostre és de volta de mig punt. A la planta que queda sota el nivell del terreny encara pot apreciar-se la ubicació de les moles. Es pot veure la bassa en la seva extensió i també el seu cacau fet amb carreus ben escairats.

## Història

Es troba a la partió del Municipi de Querol i Santa Perpètua, i de les Comarques de l'Alt Camp i la Conca de Barberà, i a la rasa de Vallespinosa, afluent del riu Gaià.

## Referències

* 1 2 «Molí del Recó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Molí del Recó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Karl Staaf

Karl Gustaf Vilhelm Staaf (Estocolm, 6 d'abril de 1881 – Motala, Östergötland, 15 de febrer de 1953) va ser un atleta i tirador de corda suec que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París en cinc proves. Quatre d'atletisme, el llançament de martell, on acabà cinquè, el salt amb perxa, setè, el triple salt i el triple salt aturat, en què quedà eliminat en les eliminatòries prèvies. A banda, també disputà la competició del joc d'estirar la corda, en què guanyà la medalla d'or formant part de l'equip mixt, sueco-danès.

## Referències

* 1 2 «Karl Gustaf Staaf Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de desembre 2013. [Consulta: 14 setembre 2015].
# Dragalina

Una dragalina és una excavadora que s'utilitza per a excavar i dragar, generalment de grans dimensions i que s'empra especialment en obres d'enginyeria civil i mineria per a moure quantitats grans de terra o d'altres materials. Acostumen a ser automotrius.

## Parts

La dragalina està formada per les següents parts:
* Carcassa giratòria. És la part principal pel fet d'albergar el motor. Una plataforma metàl·lica serveix de fixació per al motor i tots els seus elements auxiliars, i l'eix de gir del braç de càrrega. També alberga la cabina de comandament on seu l'operari.
* Tren de rodatge. Estructura metàl·lica de gran resistència i pes. La seva missió és suportar el pes de la carcassa i transmetre els esforços del braç al terra. Munta mecanismes de transmissió de gir per tal de maniobrar les cadenes motrius de tipus eruga.
* El braç mòbil. Suporta dos sistemes de cables i politges. És articulat en la seva base.
* Sistema de gir del braç en un pla vertical. Funciona amb un tambor giratori amb el cable enrotllat. El gir fa un efecte de variació de l'angle d'inclinació del braç, segons el sentit de gir.
* Sistema de cables tensors de la pala. Cables horitzontals i verticals. Determinen el moviment de descens, d'arrossegament i d'aixecament de la pala.
* La pala carregadora. Està subjecta verticalment al braç principal i horitzontalment a l'estructura principal a través de cables i cordes. Efectua l'acció de dragat. Té un pes i un volum de càrrega d'àrid proporcional a les dimensions físiques i potència del motor de la màquina dragadora.

## Procés de dragat

Durant el procés d'excavació, la pala carregadora se situa sobre el lloc on es vol excavar. L'angle d'inclinació del braç determina l'inici de la trajectòria de la pala. Es destensen els cables horitzontal i vertical. Llavors després del contacte s'arrossega la pala per recollir la càrrega tensant les cordes horitzontals. Un cop carregada, la pala es puja tensant el cable vertical. La carcassa i el braç giren horitzontalment cap al lloc de descàrrega on, un cop aconseguit es deixen anar les cordes inferiors permetent la caiguda del material per obertura d'una comporta.

## Tipus de motor

La majoria de dragalines mineres no són alimentades amb gasoil com la majoria d'equips miners. El seu consum d'energia de l'ordre de diversos megawatts és tan gran que tenen una connexió directa a la xarxa d'alta tensió amb tensions d'entre 6,6 i 22 kV. Una dragalina típica que pesa entre 4.000 i 6.000 tones, amb una pala de 55 metres cúbics, pot utilitzar fins a 6 megawatts durant les operacions normals de cava.

## Referències

* ↑ «Dragalina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Les Gleies (Olot)

les Gleies és un mas al veïnat olotí de Sant Cristòfol les Fonts (la Garrotxa) protegit com a bé cultural d'interès local. Es tracta d'una masia de planta rectangular i coberta a dues aigües amb carener perpendicular a les façanes laterals. Construïda amb pedra volcànica petita i pedra tallada amb carreus grans a les cantonades i obertures. Cal destacar les obertures de punt rodó i arcs rebaixats que formen el porxo al costat de migdia i llevant.

## Referències

* ↑ «Mas les Gleies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Zoltán Halmay

Zoltán Halmay (Vysoká pri Morave, 18 de juny de 1881 - Budapest, 20 de maig de 1956) fou un nedador de l'Imperi Austrohongarès. Va ser el primer gran nedador de l'Europa continental, guanyant nou medalles olímpiques entre el 1900 i el 1908.
El 1900, als Jocs Olímpics d'Estiu de París, va guanyar la medalla de plata en els 200 i els 4000 metres lliures i la de bronze en els 1.000 metres lliures. El 1904, als Jocs de Los Angeles, guanyà la medalla d'or en les 50 i 100 iardes lliures. El 1906, als Jocs Intercalats d'Atenes, guanyà l'or en els 4×250 m lliures i la plata en els 100 metres lliures. La darrera participació en uns Jocs fou el 1908, a Londres, on guanyà la medalla de plata en els 100 metres lliures i els 4x200 metres lliures.
Durant la seva carrera esportiva va posseir el rècord del món dels 100 metres lliures entre el 3 de desembre de 1905 i el 20 de juliol de 1908.
Halmay va néixer a Vysoká pri Morave a prop de Bratislava (actualment Eslovàquia) i va morir a Budapest.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Zoltán Halmay». [Consulta: 5 setembre 2021].
* ↑ Új magyar életrajzi lexikon. Budapest: Magyar Könyvklub, 2001-2007, p. 78. ISBN 963-547-414-8.
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 5 setembre 2021].
* ↑ «Zoltán Halmay» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 14-06-2021. [Consulta: 5 setembre 2021].
# Mas Clapers

El Mas Clapers és una obra de Sant Gregori (Gironès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Construcció de planta rectangular desenvolupada en planta baixa i pis. La coberta és de teula a dues vessants acabada amb un senzill ràfec de teula. Les parets portants són de maçoneria amb restes d'arrebossat de calç a les façanes que deixen a la vista els carreus de les obertures i les cantonades. La porta principal és d'inspiració medieval amb l'imposta que ajuda a la llinda a salvar la llum del forat, sobre la porta hi ha una finestra amb la llinda i els brancals feta de carreus bisellats i l'ampit de pedra emmotllurada. Hi ha altres finestres que són d'inspiració medieval. Els sostres interiors són fets amb cairats de fusta. Exteriorment, adossat a la façana lateral Est hi ha un paller i altres coberts.

## Referències

* ↑ «Mas Clapers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Tom Kiely

Thomas Francis "Tom" Kiely (Ballyneal, Tipperary, Irlanda, 25 d'agost de 1869 - Carrick-on-Suir, 6 de novembre de 1951) va ser un atleta irlandès que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla d'or en la competició del decatló del programa d'atletisme, en superar als estatunidencs Adam Gunn i Truxton Hare.
Nacionalista irlandès convençut refusà que el Comitè Olímpic Britànic li pagués el viatge als Estats Units, tot i que la medalla és comptabilitzada pel Regne Unit en no ser la República d'Irlanda un país independent en aquell moment.

## Referències

* ↑ «Tom Kiely Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2009. [Consulta: 25 octubre 2015].