OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Mataix Verdú

José Mataix Verdú (Iecla, 23 de febrer de 1941 - Granada, 16 de novembre de 2008) va ser un investigador, escriptor i catedràtic espanyol, conegut pels seus estudis i publicacions sobre nutrició i fisiologia humana. Fou catedràtic de la Universitat de Granada.
Va ser president d'honor de la Sociedad Española de Nutrición Comunitaria, president de la Sociedad Española de Nutrición i fundador del Instituto de Nutrición y Tecnología de los Alimentos de la Universidad de Granada. Va morir el 16 de novembre de 2008 a l'edat de 67 anys.
Els seus estudis es van centrar en el tema de nutrició i fisiologia humana. Va defensar la idea que la dieta mediterrània i les propietats de l'oli d'oliva són elements imprescindibles per a una alimentació sana i equilibrada. Segons Mataix: "La dieta ideal ha de proporcionar només les quantitats indispensables d'energia, lípids i proteïnes" i "L'oli d'oliva (juntament amb l'oliva) constitueix l'únic aliment que distingeix de forma qualitativa i, per tant, excloent l'alimentació en l'àmbit mediterrani de qualsevol altre espai Geogràfic. Ve sent, des de l'antiguitat, la millor i més important font de lípids".
El mateix autor escribia: "La dieta adecuada para gozar de buena salud se basa en la información correcta acerda de la relación que existe entre la ingestión de cierdos alimentos (sobre todo, de cantidades excesivas de estos) y algunas enfermedades, como la arteriosclerosis, las afecciones cardiovasculares o ciertos tipos de cáncer"

## Obra

Algunes de les seves obres més conegudes són: Aceite de oliva virgen: nuestro patrimonio alimentario (Universidad de Granada, 2001); Adelgazar: verdades y falsedades (S.L. ALHULIA, 2014); Adelgazarysalud; El aceite de oliva, alma del Mediterráneo (Editorial Universidad de Jaén, 2008); Nutrición para educadores (Diaz De Santos, 2014) o Patología digestiva (Fundación Universitaria Iberoamericana, 2005).
El seu llibre és el que compta amb més de 400 citacions en obres de professionals i investigadors

## Referències

* ↑ País, Ediciones El «José Mataix, catedrático de Fisiología y nutricionista» (en castellà). El País [Madrid], 21-11-2008. ISSN: 1134-6582.
* 1 2 Martín, Aurelio «Necrológica: José Mataix, catedrático de Fisiología y nutricionista. Investigó las propiedades del aceite de oliva» (en castellà). El País [Madrid], 21-11-2008. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «NUTRICION PARA EDUCADORES (V.I) (2ª ED.) | JOSE MATAIX VERDU | Comprar libro 9788479786762» (en castellà-es). [Consulta: 13 agost 2019].
* ↑ Verdú, José Mataix; Cisneros, Francisco Javier Barbancho. El aceite de oliva, alma del Mediterráneo (en castellà). Instituto de Estudios Giennenses, 2008. ISBN 9788484393917.
* ↑ Mataix Verdú. Nutrición para educadores.
* ↑ Verdú, José Mataix. «Adelgazarysalud».
* ↑ Verdú, José Mataix. Nutrición y alimentación humana (en castellà). Ergon, 2002. ISBN 9788484736646. Arxivat 2019-02-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* José Mataix Verdú, biografia a Sientific Electronic Library Online
* The UGR’s José Mataix Verdú Institute of Nutrition and Food Technology
* Citacions de l'obra de José Mataix Verdú a Google Acadèmic
# Balanç de situació

El balanç de situació o estat de situació patrimonial és un document comptable que recull de forma ordenada, i en un moment donat del temps, tots els elements de titularitat empresarial i necessaris per a desenvolupar la seva activitat coneguts com a patrimoni empresarial. El balanç de situació forma part dels comptes anuals que les societats deuen dipositar en acabar un exercici comptable al Registre Mercantil.Cal remarcar que degut al sistema de partida doble l'actiu sempre ha de ser igual al passiu.

## Estructura del balanç

En el balanç de situació es troben dos grans grups d'elements, que es classifiquen en actiu i passiu.
* Actiu
** Béns: Tot allò material o immaterial que és propietat de l'empresa, com per exemple un edifici, maquinària o una marca.
** Drets de Cobrament: Són aquells efectes que l'empresa pot reclamar a altres persones, és a dir diners al seu favor: Deutes de Clients.
* Passiu
** Obligacions (passiu exigible): Els deutes que l'empresa manté amb tercers, com ara els deutes amb els proveïdors.
** Net Patrimonial: Són els fons propis, on s'inclouen el capital inicial aportat pels socis i els beneficis d'exercicis anteriors i no distribuïts.
El Pla General de Comptabilitat de l'any 2007 desglossa l'actiu i el passiu en corrent i no corrent depenent de la seva duració en l'empresa:
* Corrent: Tot allò que duri menys d'un període empresarial, és a dir a curt termini i, per tant, menys d'un any (clients, proveïdors).
* No corrent: Tot allò que duri més d'un període empresarial, és a dir a llarg termini i, per tant, més d'un any (maquinària, elements de transport).

## Enllaços externs

* Pla General de Comptabilitat 2007 (Grans Empreses) Arxivat 2020-12-05 a Wayback Machine.
* Pla General de Comptabilitat 2007 (PIMES) Arxivat 2011-09-01 a Wayback Machine.
* Pàgina Web sobre el Balanç de Situació
# Figura geomètrica

Una figura geomètrica és un conjunt de punts. Les figures i les seves propietats (forma, extensió, posició relativa, superfície, etc.) formen part de l'objecte d'estudi de la geometria. Són exemples de figures geomètriques el punt, la recta, l'angle, el triangle, el quadrat, el cercle i el cub.
L'observació de la natura mostra l'existència de variades formes dels cossos materials que la componen i proporcionen la idea d'espai, volum, superfície, recta, punt, etc. El desenvolupament per necessitats pràctiques de tècniques per mesurar i construir va portar a les persones a fer ús de diverses propietats de les figures geomètriques. Un cop adquirides aquestes nocions i prescindint del seu origen pràctic, la geometria (etimològicament mesurament de la terra), de ser un conjunt de tècniques, va passar a constituir una disciplina matemàtica formal, on la figura geomètrica és un ens abstracte i les seves propietats l'objecte d'estudi de la geometria. La seva aplicació pràctica s'estudia en física aplicada, astronomia, arquitectura, nàutica, topografia, agrimensura, etc.

## Figures geomètriques bàsiques

Les figures geomètriques més elementals són el punt, la recta i el pla. Mitjançant transformacions i desplaçaments dels seus components generen diverses línies, superfícies i volums, que són objecte d'estudi en matemàtiques: geometria, topologia, etc.

### Adimensionals (sense dimensions)

* Punt

### Unidimensional (lineals)

* Recta
** Semirecta
** Segment lineal
* Corba

### Bidimensional (superficials)

* Plànol
Delimiten superfícies (figures geomètriques en sentit estricte):
* Polígon
** Triangle
** Quadrilàter
* Secció cònica
** El·lipse
*** Circumferència
** Paràbola
** Hipèrbola
Descriuen superfícies:
* Superfície de revolució
* Superfície reglada

### Tridimensional (volumètriques)

Delimiten volums (cossos geomètrics):
* Poliedre
Descriuen volums:
* Sòlid de revolució
** Cilindre
** con
** Esfera

### N-dimensional (n dimensions)

* Polítop

## Vegeu també

* Tripofòbia
* Lloc geomètric

## Referències

* ↑ Claudia Marcela Polanía Sagra, Un acercamiento al pensamiento geométrico. p. 12.

## Enllaços externs

* Figures geomètriques, en profesorenlinea.cl
# Andrea Albani

Andrea Albani (Barcelona, 13 d'octubre de 1960 - Barcelona, 18 de gener de 1994), també coneguda com a Lali Espinet o amb el pseudònim d'Andrea Albani, va ser una actriu catalana. Va conèixer el seu major èxit amb les seves dues últimes pel·lícules, El pico (1983) i El pico 2 (1984), ambdues dirigides pel director basc Eloy de la Iglesia i obres destacades del cinema quinqui.

## Biografia

Nascuda al barri del Poblenou, va marxar de casa als quinze anys. Va ser venedora de roba interior, jugadora de bàsquet al Club Joventut Badalona i nedadora abans de debutar al cinema.
Va començar la seva carrera artística fent cinema de destape, treballant el 1980 a la pel·lícula Las alumnas de madame Olga, de José Ramón Larraz, tot i que va ser amb La caliente niña Julietta (1981), del director Ignacio F. Iquino, amb la qual va assolir la fama, car la pel·lícula va ser l'èxit més gran de taquilla d'aquell període. Espinet tornaria a treballar amb Iquino en tres pel·lícules més: La desnuda chica del relax (1981), Jóvenes amiguitas buscan placer (1982) i Esas chicas tan pu... (1982). L'any següent va realitzar una sèrie de cinc pel·lícules amb el director Alfons Balcázar: Julieta (o Las lesbianas y la caliente niña Julieta), Las viciosas y la menor, Colegialas lesbianas y el placer de pervertir, La ingenua, la lesbiana y el travesti i El marqués, la menor y el travesti. En aquestes obres, de fort contingut eròtic, generalment interpretava papers de lesbiana.
A causa dels prejudicis de la societat, atès que el seu nom estava vinculat al cinema eròtic, li va costar desenvolupar la seva carrera posterior, abandonant-la el 1984 després d'actuar a El pico i El pico 2, totes dues de gènere quinqui i dirigides per Eloy de la Iglesia. Ambdues pel·lícules van ser notablement exitoses a la dècada del 1980 i gràcies a les què va fer visible el seu talent interpretatiu.
Va estar detinguda i reclosa a la Presó Model de Barcelona per tràfic d'estupefaents. Va morir el dia 18 de gener de 1994 a l'Hospital del Mar de Barcelona a causa d'una meningoencefalitis aguda que li havia provocat el virus de la immunodeficiència humana que produeix la malaltia de la sida.

## Referències

* ↑ «Andrea Albani, nadar y guardar la ropa». ABC, 08-11-1981. [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ «UN BALCÓ AL POBLE-SEC: POBLE-SEQUINS HETERODOXOS: ANDREA ALBANI (EULÀLIA ESPINET)», 02-12-2014. [Consulta: 27 març 2024].
* ↑ «Todo lo que sube... baja» (en castellà). Fotogramas, 26-09-2008. [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ Torns, Miquel. «La caliente niña Julietta». El Punt Avui, 23-10-2019. [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ «Cine quinqui: radiografía de una época.» (en castellà). Espada y Pluma. Revista cultura independiente, 26-11-2019. [Consulta: 19 setembre 2020].
# Col·legi Sagrat Cor (Palma)

El Col·legi Sagrat Cor és un centre privat concertat mallorquí d'ensenyament infantil, primari i secundari obligatori, situat al carrer Pare Antoni Oliver, al barri de Son Espanyolet de Palma (Mallorca). Fou fundat en 1902 per la Congregació de Religioses del Sagrat Cor de Jesús, però des de 2012 és gestionat per la Fundació Escola Catòlica de les Illes Balears (FECIB).
L'escola propugna una educació oberta que valori cada persona completament, integradora, confessional i amb una línia educativa basada en una actitud crítica, un estil de vida sobri i una educació que valori la cultura pròpia en diàleg amb altres.

## Referències

* ↑ El Sagrat Cor cambia de manos, Diari de Mallorca, 4 de gener de 2012
* ↑ «Projecte educatiu de l'escola». Arxivat de l'original el 2016-06-25. [Consulta: 19 agost 2016].

## Enllaços externs

* Web Oficial del Centre
* Web Oficial de la Fundació Escola Catòlica de les Illes Balears Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Col·legi Sagrat Cor a facebook
# Florián Talaya Zamora

Florián Talaya Zamora (1895 o 1896, ? - 1984, Llucmajor, Mallorca) fou un carrabiner, guàrdia civil i batle de Llucmajor durant un breu període durant la dictadura franquista.
Talaya era carrabiner i el 1921 fou ascendit a caporal i destinat a les Illes Balears. El juliol de 1936 en produir-se el cop d'estat del general Franco es passà al bàndol dels revoltats. El 1937 era sergent i seguia destinat a les Illes Balears. El 1940 era alferes, i pertanyia a la Guàrdia Civil per dissolució del cos de carrabiners. A la Guàrdia Civil assolí el grau de capità. El 1953 s'havia retirat i fou elegit regidor de l'ajuntament de Llucmajor, on residia, pel terç familiar. El 1959 assumí la presidència de l'ajuntament de Llucmajor durant un breu període.

## Referències

* ↑ «Entre noltros. Defuncions». Llucmajor de pinte en ample, 10-1984, pàg. 45.
* ↑ «Carabineros». El Globo, 22-02-1921, pàg. 2.
* ↑ Boletín Oficial del Estado, 161, 30-03-1937.
* ↑ «Destinos». Diario Oficial del Ministerio del Ejército, 31-10-1940, pàg. 470.
* ↑ «Any 1957». Ixent, revista d'estudis i comunicacions socials. [Consulta: 27 agost 2019].
# FMS

FMS té els següents significats:
* Fons Mercè Sala, fons documental del Museu del Ferrocarril de Catalunya de Vilanova i la Geltrú, vegeu Museu del Ferrocarril de Catalunya. Vilanova i la Geltrú#Altres temes ferroviaris i afins
* Germans Maristes de les Escoles (del seu nom en llatí Fratres Maristae a Scholis), institut religiós catòlic dedicat a l'educació
* Federació Mundial de Sords, organització internacional per a la promoció dels drets de les persones sordes, vegeu sordesa#L'associacionisme en el col·lectiu sord
* Membre de la Microscopical Society (de l'abreviatura en anglès Fellow of the Microscopical Society), dignitat atorgada als membres de la Royal Microscopical Society
* Servei Meteorològic de Fiji (del seu nom en anglès Fiji Meteorological Service), servei meteorològic oficial de les illes Fiji
* FMS International (de l'acrònim en anglès Fisichella Motor Sport), equip d'automobilisme encapçalat per Giancarlo Fisichella
* Fibromiàlgia (del seu nom en anglès Fibromyalgia Syndrome), malaltia reumàtica que afecta el sistema musculoesquelètic
* Foreign Military Sales, programa del Departament de Defensa dels Estats Units en relació a la venda d'armament a altres països
* Pandora FMS (de l'acrònim en anglès Flexible Monitoring System), programari de codi obert que permet el monitoratge d'una munió de dispositius
* ProFiBus-FMS (de l'acrònim en anglès Field Message Specification), una de les versions del bus de camp Profibus
* Fortran Monitor System, sistema operatiu per lots històric basat en un compilador Fortran
* Sistema de gestió de vol (del seu nom en anglès Flight Management System), instrument de navegació aèria que permet el suport informàtic dels processos de vol, vegeu Instrument de navegació aèria#FMC
* Sistema de gestió de flotes (del seu nom en anglès Fleet Management System), interfície que permet la gestió de les dades dels vehicles industrials
* Flexible Manufacturing System, mètode de gestió variable de tallers segons el volum de demanda
# Combat cos a cos

El combat cos a cos, de vegades abreujat per les sigles en anglès HTH o H2H (de hand-to-hand combat), és un terme genèric que normalment es fa a la lluita sense armes dut a terme des d'un punt de vista militar. La frase «cos a cos» indica combat desarmat però sol permetre considerar l'ús d'algunes armes. Combat en espai confinat és el terme comú per al combat a curta distància. Aquest pot incloure mètodes letals i no letals.

## Vegeu també

* Arts marcials
* Krav Magà
* Guerra urbana
* Guerrilla urbana
* Combat a ganivet
# Un tipus dur

Un tipus dur (títol original en anglès: One-Eyed Jacks) és un western de i amb Marlon Brando estrenat als Estats Units el 1961. És l'única pel·lícula de Brando com a realitzador. Ha estat doblada al català.

## Argument

Sonora, Mèxic, 1880. Després d'un atracament, Dad Longworth (Karl Malden) abandona el seu jove còmplice Rio (Marlon Brando) a les mans de les autoritats i desapareix amb el botí. Cinc anys després de la seva sortida de la presó, Rio troba Longworth convertit en un home respectable, pare de família i xèrif d'una petita ciutat de Califòrnia. Aconseguirà venjar-se?

## Repartiment

* Marlon Brando: Rio
* Karl Malden: Dad Longworth
* Katy Jurado: Maria Longworth
* Pina Pellicer: Louisa
* Ben Johnson: Bob Amory
* Slim Pickens: Lon Dedrick
* Larry Duran: Chico Modesto
* Sam Gilman: Harvey Johnson
* Timothy Carey: Howard Tetley
* Miriam Colon: Redhead
* Elisha Cook Jr.: Carvey
* Rodolfo Acosta: capità de la policia mexicana
* Ray Teal: Barney
* Hank Worden: Doc

## Al voltant de la pel·lícula

* La pel·lícula va tenir una producció caòtica. Hauria hagut de ser dirigida per Stanley Kubrick. Ho va ser finalment pel mateix Marlon Brando, que li va imprimir un to resolutament masoquista i edipià. D'una certa manera, el personatge de Rio no deixa de ser víctima de la figura paternal encarnada per Karl Malden, Dad Longworth ("Dad" significa: "Papà"): és traït, fuetejat, és mutilat, abans d'aconseguir-ho, finalment, mata el pare (i a posta, no amb la mare, sinó amb la filla).
* Marlon Brando, mancat d'experiència darrere la càmera, es va trobar també envescat a la seva pel·lícula igual que l'heroi que interpretava. Va espatllar enormement de pel·lícula. La pel·lícula, massa llarga, va haver de ser tallada al muntatge i allò es veu. Va obtenir tanmateix un gran èxit, gràcies a la celebritat de la seva estrella i a la magnífica fotografia de Charles Lang, que li va suposar una nominació als Oscars.
* El 1988, la societat de producció Pennebaker Productions, societat de Marlon Brando, va oblidar la demanda de renovació del copyright davant de la Biblioteca del Congrés, fent així caure la pel·lícula en el domini públic.

## Premis i nominacions
### Premis

* 1961: Conquilla de Plata
* 1961: Conquilla de Plata a la millor actriu per Pina Pellicer

### Nominacions

* 1962: Oscar a la millor fotografia per Charles Lang

## Referències

* ↑ «Un tipus dur». Ésadir.cat. [Consulta: 8 setembre 2022].
* ↑ «One-eyed Jacks» (en anglès). NYimes.com. [Consulta: 8 setembre 2022].
* ↑ Presentació de la pel·lícula a Rosenight-prod.com Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. - Pàgina 3.
* ↑ «The 34th Academy Awards» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 15 desembre 2023].
# 1169

El 1169 (MCLXIX) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Gener: Philippe de Milly, esdevé el setè Gran Mestre de l'Orde del Temple.
* 4 de febrer: un fort terratrèmol sacseja Sicília.
* Auge de les corts d'amor a Poitiers amb Elionor d'Aquitània.
* Els anglesos comencen la conquesta d'Irlanda.
* Balduí V d'Hainaut es casa amb Margarida d'Alsàcia.

## Defuncions

* 2 de gener, Reims: Bertrand de Blanchefort, Gran Mestre de l'Orde del Temple.
* 23 de març, El Caire: Xirkuh, home d'estat a Egipte.
* Juliol, Valenciennes: Alix de Namur, hereva del marquesat de Namur.
* Jerusalem, Stefano di Perche, arquebisbe metropolità de Palerm i canceller de Sicília.
* Århus o Ålborg, Dinamarca,Olaf el Desafortunat, pretendent al tron noruec

## Referències

* ↑ «ASMI - 4 febbraio 1169 terremoto - Sicilia sud-orientale» (en italià). Archivio Storico Macrosismico Italiano. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «Historia de Irlanda» (en castellà). Lonely Planet. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «Comte Balduí d'Hainaut V». scgenealogia. [Consulta: 5 gener 2024].
# Kayl

Kayl fou el títol dels reis iemenites preislàmics. Està testimoniat de manera suficient a les inscripcions sabees. Aquesta forma seria pròpia dels segles V i VI i anteriorment seria kwl. La paraula derivaria de kayyil; alguna inscripció suggereix que el kayl estaria supeditat a un malik (rei) i, per tant, que seria més aviat un cap de clan o grup de clans.

## Bibliografia

* G. Ryckmans, Le qayl, a "Hebrew and Semitic studies presented to G. R. Driver", Oxfor, 1963
# 451

451 (CDLI) va ser un any comú començat en dilluns del calendari julià.

## Esdeveniments

* Àtila, rei dels huns, és derrotat pel general romà Aeci el 20 de setembre als Camps Catalàunics.
* Revolta d'Ankl a Armènia contra la imposició del mazdeisme als cristians armenis.

## Religió

* 8 d'octubre – 1 de novembre – Concili de Calcedònia, un concili ecumènic de l'Església: el monofisisme d'Eutiques és repudiat, i la credo de Calcedònia exposada. Com a resultat d'aquest concili, les Esglésies Ortodoxes Orientals esdevenen finalment una comunió separada. Més immediatament, Jerusalem esdevé una Patriarcat, i Dióscor d'Alexandria és deposat com a Patriarca d'Alexandria pel Concili.

## Necrològiques

* Teodoric I de Tolosa, rei dels visigots.

## Referències

* ↑ «CHAPTER VI THE BATTLE OF CHALONS, A.D. 451.» (en anglès). LiteratureMania.com. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ Panossian, Razmik. The Armenians: From Kings And Priests to Merchants And Commissars (en anglès). Columbia University Press, 2006, p.48. ISBN 0231139268.
* ↑ DelCogliano, Mark. «Acts of the Council of Calcedon (451): Selected Proceedings and the Chalcodon Definition». A: The Cambridge Edition of Early Christian Writings: Volume 4, Christ: Chalcedon and Beyond. Cambridge: Cambridge University Press, 2022, p. 49–50. ISBN 978-1-31651-114-5.
* ↑ Gregori de Tours i Brehaut, 1916, p. 25.

## Bibliografia

* Gregori de Tours; Brehaut, Ernest. History of the Franks (en anglès). Nova York: Columbia University Press, 1916.
# Codi postal

Un codi postal és una sèrie de lletres i/o dígits que s'afegeixen a una adreça postal per a facilitar el funcionament del correu.
En les relacions postals internacionals el codi postal s'abreuja com zip code.
La República Federal d'Alemanya, a principi de la dècada dels seixanta, va ser el primer estat a introduir un sistema de codi postal. Els Estats Units d'Amèrica ho van fer pocs anys després.
Actualment la majoria de països utilitzen els codis postals. Les excepcions més notables són Irlanda (encara que a Dublín sí), Hong Kong, Panamà i Jamaica.
Els codis postals no segueixen un esquema unificat a tot el món. En els països angloparlants el codi postal va després del nom de la localitat mentre que a l'Europa continental va abans.
Habitualment els codis postals estan assignats a àrees geogràfiques però poden correspondre a institucions governamentals o grans companyies comercials amb un elevat volum de correu, com per exemple en el cas del CEDEX francès.
La majoria dels codis són només numèrics però en alguns països, com el Regne Unit, l'Argentina i el Canadà, poden ser alfanumèrics.

## Espanya i Catalunya

El codi postal espanyol i el català tenen el mateix sistema, consten de 5 xifres, les dues primeres fan referència a la província per ordre alfabètic en castellà (no s'han canviat si el nom oficial de la província ho ha fet). El número 0 com a xifra central, significa que el codi pertany a la capital de la província. Els dos següents números indiquen la zona postal més concreta. Va entrar en vigor a Espanya el juny de 1984.

## França

El codi postal francès consta de cinc dígits. Els dos primers fan referència al departament i els altres tres identifiquen la localitat i acaba en 0, excepte a París i altres grans ciutats. En el cas especial del CEDEX (acrònim de Courrier d'Entreprise à Distribution Exceptionelle) un codi començat amb 00 indica que el destinatari és l'exèrcit.

## Itàlia

El seu sistema italià s'anomena CAP (Codice d'Avviamento Postale) Es va instaurar el 1967 quan el país tenia 100 províncies i des del 1997 s'ha adaptat a les noves 8 províncies que s'han instituït, amb la qual cosa no sempre segueix la regla que les dues primeres xifres del total de cinc corresponguin a la referència provincial. El codi postal de l'Alguer és 07041.

## Referències

* ↑ «Telenotícies 11 de febrer de 1984», Televisió Catalunya. [Consulta: 11 gener 2025].

## Enllaços externs

* Codis postals a Espanya i Andorra
* (francès) Codis postals a França Arxivat 2005-10-14 a Wayback Machine.