OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Romà de Miànigues

Sant Romà de Miànigues és una església amb elements romànics i barrocs de Porqueres (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església de planta rectangular i coberta de teula a dues vessants. Interiorment s'estructura en una sola nau, amb capelles i annexes laterals i absis pentagonal. A l'interior, l'església és coberta per volta de canó amb llunetes i, a banda i banda de la nau, s'obren capelles laterals amb arcs de mig punt sobre impostes motllurades.
La façana principal presenta una portalada amb brancalls i llinda de pedra emmotllurada i, a sobre, una fornícula amb petxina. Al centre hi ha un rosetó i la façana acaba amb una cornisa curvilínia. La torre campanar és de planta quadrada amb la part superior rematada amb cornisa i merlets. Les parets portants són fetes amb carreus irregulars de pedra de Banyoles. A les cantonades i al voltant de les obertures, els carreus són ben tallats.

## Història

És l'església parroquial del veïnat de Miànigues de Porqueres. Està dedicada a sant Romà.També s'hi venera a sant Llop qui dona motiu a les festes que s'hi celebren el primer cap de setmana de setembre.
La seva actual configuració barroca és deguda a importants reformes efectuades en el segle xviii sobre una antiga església, possiblement construïda durant el segle xii. L'actual portalada és de l'any 1783.
L'església es troba citada en un document del segle x (957), en que el Bisbe de Girona va cedir l'església al monestir de Banyoles. En nomenclàtors diocesans del segle xiv apareix amb el nom de "Sancti Romani de Mianicis".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Romà de Miànigues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].
* ↑ «Goigs a sant Llop venerat a Miànigues». [Consulta: 16 novembre 2022].
* ↑ «Facebook de la Festa de Sant Llop de Miànigues». [Consulta: 16 novembre 2022].
# FK Rudar Pljevlja

El FK Rudar Pljevlja és un club de futbol montenegrí de la ciutat de Pljevlja.
El FK Rudar (Miner) va ser fundat el 1920 com a Breznik, canviant el nom a Sandžak tres anys més tard. Després de la Segona Guerra Mundial esdevingué FK Jedinstvo, fins al 1947 que adoptà el nom Jakić en honor al president Velimir Jakić. El mateix any arribà a quarts de final de la copa iugoslava on fou eliminat pel FK Sarajevo 3–2 a la pròrroga. E 1955 adoptà el nom Rudar.

## Palmarès

* Lliga montenegrina de futbol:
** 2009–10, 2014–15
* Copa montenegrina de futbol:
** 2006–07, 2009–10, 2010–11, 2015–16

## Referències

* ↑ «Yugoslavia/Serbia (and Montenegro) – Cup History 1947-2006/07». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. Arxivat de l'original el 9 December 2022. [Consulta: 2 febrer 2023].
* ↑ «Football in Pljevlja, a tradition longer than a century: From "Breznik", "Sandžak" and "Jakić" to "Rudar"». vijesti.me. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ «Montenegro - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 13 juliol 2012].
* ↑ «Montenegro - List of Cup Finals». RSSSF. [Consulta: 19 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web de seguidors
# Carol Chomsky

Carol Doris Chomsky, nascuda Carol Doris Schatz i més coneguda com a Carol Chomsky (Filadèlfia, 1 de juliol de 1930 - Lexington, Massachusetts, 19 de desembre de 2008) va ser una lingüista i especialista en educació nord-americana, que va estudiar l'adquisició del llenguatge en nens.
Llicenciada en francès per la Universitat de Pennsilvània el 1951, era filla d'una mestra en una escola hebrea on el seu pare era el director. Es va casar amb Noam Chomsky el 1949. Tots dos es coneixien des que ella tenia cinc anys i ell set. La parella va passar un temps vivint a HaZore'a, un kibutz d'Israel. Malgrat l'interès de Carol per convertir-se en mecànic o conduir un tractor mentre eren allà, el 1953 tots dos van tornar als Estats Units.
El 1968 Carol Chomsky va obtenir un doctorat en lingüística a la Universitat Harvard, després d'haver assistit a l'escola per assegurar-se que podria guanyar-se la vida en cas que el seu marit fos enviat a la presó per la seva activa oposició a la Guerra del Vietnam. En aquest centre, va exercir com a professora a la Facultat d'Educació des del 1972 fins a la seva retirada el 1997.
El llibre més conegut de Chomsky és The Acquisition of Syntax in Children From 5 to 10 (1969), on s'investiga com els nens desenvolupen una comprensió de l'estructura gramatical subjacent de la seva llengua materna, així com la manera com utilitzen aquesta habilitat per interpretar frases de complexitat creixent a mesura que envelleixen. Malgrat les creences científiques anteriors que els nens completen l'adquisició de la sintaxi als cinc anys, la investigació de Chomsky va demostrar que els nens continuen desenvolupant les habilitats necessàries per entendre construccions complexes més enllà d'aquesta edat.
Com a part de la seva investigació per entendre com els nens desenvolupen la capacitat de llegir, a finals dels anys setanta va desenvolupar un mètode anomenat 'lectura repetida', en què els nens llegien un text en silenci mentre es reproduïa una gravació del text. El nen repetia el procés fins que el text es pogués llegir amb fluïdesa sense la cinta. La investigació va demostrar que quatre lectures acompanyades d'un enregistrament podrien ser suficients per proporcionar una fluïdesa lectora addicional per a la majoria dels nens. S'han realitzat més de 100 estudis sobre la tècnica, i la majoria han trobat millores estadísticament significatives en la velocitat de lectura i el reconeixement de paraules.
Chomsky va morir el 19 de desembre de 2008 a la seva casa de Lexington, Massachusetts, quan tenia 78 anys, a causa d'un càncer.

## Referències

* 1 2 3 4 Fox, Margalit «Carol Chomsky, 78, Linguist and Educator, Dies». The New York Times, 20-12-2008 [Consulta: 19 juny 2024].
* 1 2 «Mujeres sobresalientes en la historia del lenguaje: Carol Chomsky (1930-2008)». Traduce24 [Consulta: 19 juny 2024].
# Can Carreres (Porqueres)

Can Carreres és una obra de Porqueres (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt d'edificis més moderns que envolten un de més antic d'estructura irregular amb planta baixa, un pis i golfes. L'accés a la casa principal es fa a través d'un petit pati tancat per un mur de pedra baix, al qual donen tots els edificis del conjunt.
L'articulació del mur exterior és força austera però bastant acurada. Trobem una porta d'entrada rectangular, allindada, emmarcada per carreus de pedra ben tallats. També hi ha una porta forana de roure armat amb claus, habitual a les masies catalanes pel seu caràcter defensiu. Les finestres, dos al primer pis, també han estat emmarcades per carreus. El parament del mur està conformat per pedres de mitjanes dimensions unides amb morter.

## Història

A la llinda de la porta trobem la següent inscripció: "JAUME CARRERES ME FECIT: AVE MARIA FEBRER 1783". Aquesta mateixa data apareix a una altra finestra.

## Referències

* 1 2 3 «Can Carreres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].
# Rectoria Vella (Massanes)

La Rectoria Vella és una obra de Massanes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici amb una paret mitgera adossada a l'absis de l'església parroquial de Sant Esteve, al nucli urbà de Massanes.
L'edifici, de planta irregular, està format per diversos cossos que amplien l'estructura original, no visible des de la Plaça de Catalunya, ja que actualment es troba en la part posterior de l'habitatge.
A la façana del cos original, una casa del segle xvii, a la planta baixa hi ha la porta d'entrada amb llinda monolítica i brancals de carreus de pedra. Al primer pis, una gran obertura en arc rebaixat format per dovelles, i brancals de carreus de pedres, que és un balcó. Al costat esquerre hi ha una finestra amb llinda monolítica, i brancals i ampit de pedra. Al segon pis, dues finestres amb llinda monolítica i brancals i ampit de pedra. La façana està arrebossada i pintada de color blanc. Hi ha un rellotge de sol. A la part posterior hi ha un ampli jardi amb piscina.
A la façana que dona a la Plaça Catalunya, hi ha un cos amb teulada a una vessant, amb planta baixa i pis, que té totes les obertures amb llinda monolítica i brancals de carreus de pedra. Els murs són de maçoneria. Aquesta part es troba adossada a un cos més modern, on a la planta baixa hi ha el garatge, i al pis una balconada amb barana de ferro forjat, a la que s'hi accedeix des de dues portes en arc pla. Aquest cos té la teulada a una vessant.
Sota la casa es conserva una mina.

## Història

En una de les llindes s'intueix una data que situa la construcció de l'edifici al segle xvii amb al funció de masia. Durant el segle següent fou ampliada amb diversos cossos i el 1977-78 fou venuda pel Bisbat de Girona i convertida en residència particular.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Rectoria Vella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Can Gurrumbau

Can Gurrumbau és una obra de Massanes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga masia aïllada, situada al barri de Cambrerol, a una petita urbanització-grup de cases que hi ha poc abans d'arribar al barri d'El Rieral, poc abans de trobar el Pont Penjant que hi ha sobre la riera de Massanes.
L'edifici consta de tres cossos, un dels quals s'hauria afegit recentment, en els últims vint anys.
El cos del costat esquerre, de dues plantes, està cobert per una teulada a doble vessant, desaiguada als laterals. A la planta baixa, hi ha la porta d'entrada, en arc pla format per carreus de pedra i amb els brancals també de carreus de pedra. Al pis, hi ha dues finestres amb llinda monolítica i brancals i ampit de pedra. Adossat davant per d'avant d'aquest cos, hi ha un porxo amb pilars de maons, encavallades de fusta i teulada de teula àrab.
Al centre, hi ha un cos amb la teulada a una vessant, desaiguada a la façana principal, amb dues finestres a la planta baixa, i dues al pis, totes en arc de llinda format per carreus de pedra.
Al costat dret, la construcció més recent amb dues finestres a la planta baixa, i una al pis, totes en arc de llinda. Aquest cos està cobert per una teulada a una vessant desaiguada a la façana principal.
Totes les obertures estan protegides amb reixes de ferro forjat.
Totes les façanes principals, deixen al descobert el treball de maçoneria. Les altres façanes estan arrebossades. Un ampli jardí amb piscina es troba davant la casa. Tota la casa està protegida per una batlla.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Gurrumbau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# José María del Nido Benavente

José María del Nido Benavente (Sevilla, 6 d'agost de 1957) és un advocat sevillà, especialment conegut per haver estat president del Sevilla FC des del 27 de maig de 2002 fins al 9 de desembre de 2013. És accionista i conseller delegat de Sevillistas de Nervión S.A. (societat que posseeix al voltant del 35% del capital social del club sevillista). També és vocal de la Junta Directiva de la Reial Federació Espanyola de Futbol (RFEF).
Va estar a la presó del 5 de març de 2014 fins al 21 d'abril de 2017 al haver estat declarat culpable dels delictes de prevaricació i malversació al cas Minutas.

## Sevilla FC

Pertany a una família de tradició sevillista; el seu pare, José María del Nido Borrego va ser vicepresident del club el 1971, sota la presidència de José Ramón Cisneros. Va pertànyer a Fuerza Nueva. Va accedir per primera vegada a la junta directiva del club, a l'octubre de 1986, com a vicesecretari de la junta, essent el president de l'entitat Luis Cuervas Vilches.
L'agost de 1995, mentre era vicepresident de l'entitat, va haver d'afrontar una crisi institucional al club motivada per la seva exclusió de la Lliga de Futbol Professional (LFP) i el seu conseqüent descens a Segona Divisió B, per la manca de presentació d'uns avals en el temps marcat, segons exigència fixada per la Llei de l'Esport. En aquest període, per dimissió de l'anterior president Luis Cuervas, i fins a l'octubre, va exercir com a president interí del club. Els problemes van quedar finalment resolts amb resultats favorables per al club, i pogué mantenir la categoria gràcies a l'aprovació dels clubs de primera i segona divisió i a l'ampliació a 22 equips de la primera divisió.
El 9 de desembre de 2013 es veié obligat a abandonar la presidència del Sevilla FC després de ser ratificada la seva condemna a set anys de presó pel Tribunal Suprem.

## Referències

* ↑ «El mapa accionarial del Sevilla». el desmarque.es, 22-12-2011. Arxivat de l'original el 2012-01-07. [Consulta: 28 desembre 2011].
* ↑ «José María del Nido ha ingresado en prisión». Cadena Ser, 05-03-2014.
* ↑ Morillo, Isabel. «La saga Del Nido: dinero, deudas, poder, una familia rota y una ambición, el Sevilla Fútbol Club» (en castellà), 03-12-2023. [Consulta: 30 abril 2024].
* ↑ http://hemeroteca.abc.es/nav/Navigate.exe/hemeroteca/sevilla/abc.sevilla/1971/10/15/043.html
* ↑ https://archive.today/20121210215613/identidadandaluza.wordpress.com/2008/08/26/blas-pinar-molesto-porque-personajes-como-el-presidente-del-sevilla-oculten-su-vinculacion-a-fuerza-nueva/
* ↑ ABC, 30-10-1986.
* ↑ «El consejo que tenía que avalar». Diari ABC, 06-08-1995.
# Cabut de Loreto

El cabut de Loreto (Capito wallacei) és una espècie d'ocell de la família dels capitònids (Capitonidae) que habita al Perú.

## Taxonomia i sistemàtica

El cabut de Loreto no fou descobert fins al 1996 i no va ser descrit formalment fins al 2000. Segons la Unió Internacional d'Ornitòlegs l'espècie és monotípica. Tanmateix, el Comitè de Classificació Sud-americà de l'American Ornithological Society (AOS) i la taxonomia de Clements inclouen el Cabut del Sira (Capito fitzpatricki) com a subespècie d'aquesta. El Laboratori Cornell d'Ornitologia reconeix a Birds of the World que la forma "Sira" és significativament diferent de la nominada i suggereix que se li atorgui el rang d'espècie.

## Descripció

El cabut de Loreto fa uns 19,5 cm de llargada i pesa de 65 a 78 gr. El seu casquet i clatell són escarlata, mentre un ampli supercili blanc separa la corona de les cobertores negres de les orelles. La majoria de les parts superiors són negres, tret d'un groc mig de l'esquena i una gran taca blanca a la gropa. La gola i la part superior del pit són blanques, vorejades per sota per una àmplia banda escarlata, mentre que la resta de les parts inferiors són de tons groguencs.

## Distribució i hàbitat

Només s'ha trobat al cim d'una cresta coneguda com el pic 1538 al remot Parc Nacional de la Cordillera Blava al sud-oest del Departament de Loreto, Perú. Allà habita boscos humits, submontans i montans a cotes entre 1.350 i 1.500 metres.

## Estat

La UICN ha avaluat el cabut de Loreto com a vulnerable. Tot i que sembla ser bastant comú, el seu abast és petit i la població total s'ha estimat en menys de 1000 individus.

## Referències

* 1 2 «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* 1 2 ; Donsker, D.; Rasmussen, P.«IOC World Bird List (v 11.1)», 01-01-2021. [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ O'Neill, John P.; Lane, Daniel F.; Kratter, Andrew W.; Capparella, Angelo P.; Joo, Cecilia Fox «A striking new species of barbet (Capitoninae: Capito) from the eastern Andes of Peru». Auk, 117, 3, 2000, pàg. 569–577. DOI: 10.1642/0004-8038(2000)117[0569:ASNSOB]2.0.CO;2.
* ↑ Remsen, J. V., Jr., J. I. Areta, E. Bonaccorso, S. Claramunt, A. Jaramillo, D. F. Lane, J. F. Pacheco, M. B. Robbins, F. G. Stiles, and K. J. Zimmer. Version 23 May 2021. A classification of the bird species of South America. American Ornithological Society. https://www.museum.lsu.edu/~Remsen/SACCBaseline.htm retrieved May 24, 2021
* ↑ Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, S. M. Billerman, T. A. Fredericks, B. L. Sullivan, and C. L. Wood. 2019. The eBird/Clements Checklist of Birds of the World: v2019. Downloaded from https://www.birds.cornell.edu/clementschecklist/download/ Retrieved August 15, 2019
* 1 2 3 Short, L.L., J. Fjeldså, J. F. M. Horne, C. J. Sharpe, and E. de Juana (2020). Scarlet-banded Barbet (Capito wallacei), version 1.0. In Birds of the World (S. M. Billerman, B. K. Keeney, P. G. Rodewald, and T. S. Schulenberg, Editors). Cornell Lab of Ornithology, Ithaca, NY, USA. https://doi.org/10.2173/bow.scbbar2.01 retrieved May 25, 2021
# Casa Nova d'en Cambrerol

La Casa Nova d'en Cambrerol és una masia de Massanes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia aïllada, situada als afores del petit nucli urbà de Massanes, al barri de Collfornic. L'edifici, de planta baixa i pis, està cobert per una teulada a doble vessant desaiguada als laterals.
A la façana principal, a la planta baixa hi ha la porta d'entrada, en arc de llinda, però que originalment havia estat una porta adovellada com s'aprecia per les dovelles que encara es conserven i pel fet que l'espai buit de la dovella i l'arc pla ha estat tapat. A la clau de la porta adovellada, hi havia alguna data, ara il·legible. Sobre la porta, hi ha una inscripció a manera d'incisió feta sobre el ciment que diu: " ? ? 29 mars de 1796 se a comencat ÿ en dit an ? Acavat de fer Fran-co ? ? ", que segurament fa referència a una reforma de la casa. A dreta i esquerra, hi ha dues obertures en arc de llinda o arc pla, l'esquerra de les quals té els maons de la llinda visibles.
Al pis, hi ha tres obertures amb llinda monolítica, brancals de carreus de pedra i ampit també de pedra. Els murs són de maçoneria, i la façana està en part arrebossada. Adossat al costat esquerre, hi ha un cos adossat, amb la teulada a una vessant al lateral, només de planta baixa, amb els murs de maçoneria i maó, amb una porta en arc de llinda. Adosat al costat dret, hi ha un cos que segurament és un pou del que se'n treu aigua des de la casa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Casa Nova d'en Cambrerol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Web Mèdica Acreditada

Web Mèdica Acreditada (WMA) és una programa de qualitat i de certificació de webs de contingut sanitari a Espanya i Amèrica Llatina fundat el 1999 a Barcelona. Està promogut pel Col·legi de Metges de Barcelona amb l'objectiu de crear una comunitat de confiança per al públic en general, pacients i professionals de la salut.
Una vegada s'ha realitzat la revisió del lloc web (per dos avaluadors independents i en dos moments diferents) i, si s'ajusta als criteris de qualitat, es concedeix, a la web sol·licitant, el Segell de Qualitat que certifica que aquesta web ha estat revisada i compleix una sèrie de criteris de qualitat. WMA es basa en els "Principios de Buena Práctica" creats per aquest efecte per a webs amb informació sanitària, en les recomanacions del Codi d'Ètica Mèdica i Deontologia i en els Criteris de qualitat per a webs de salut de la Unió Europea (eEuropa).).
Els criteris generals en els quals es basa per a la revisió de les pàgines web són els següents:
* Acreditació
* Identificació
* Continguts
* Confidencialitat
* Control i validació
* Publicitat i altres fonts de finançament
* Consulta virtual
* Incompliment i responsabilitats
A la web de WMA existeix un índex de webs que han obtingut el segell de qualitat i s'ha creat el "Cercador WMA-Google" que permet realitzar cerques únicament entre les webs acreditades i un conjunt de webs d'institucions sanitàries de referència, com el Ministeri de Sanitat, Política Social i Igualtat d'Espanya i L'Organització Mundial de la Salut (OMS). Aquesta iniciativa va estar dirigida per Miguel Ángel Mayer fins al 2014.

## Referències

* ↑ Mayer MA. Evaluación de los sistemas de acreditación de webs sanitarias. La experiencia de Web Médica Acreditada [tesis]. Barcelona: Universitat Pompeu Fabra; 2006. ISBN 978-84-690-3932-8
* ↑ eEuropa 2002: Criterios de calidad para los sitios web relacionados con la salud [accés 15 setembre de 2007]

## Enllaços externs

* Web Mèdica Acreditada - Lloc web oficial
* Web Sanitaria Acreditada (WSA). (Pàgina d'inici)
* Col·legi Oficial de Metges de Barcelona (COMB). (Pàgina d'inici)
# Can Thos

Can Thos és una masia de Massanes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia aïllada, situada al barri del Rieral. Sembla que la casa primitiva seria a la part central, de planta quadrada i coberta a dues vessants amb tèula àrab. Consta de planta baixa i pis.
La porta principal és adovellada i en arc de mig punt. Les finestres són quadrangulars amb llinda, brancals i ampit de pedra. Destaca però, la finestra central que hi ha al primer pis, que té una llinda amb un arc conopial gravat. Als costats hi ha cadenes de carreus de pedra. La façana està treballada amb maçoneria i està arrebossada i pintada.
Segons sembla, al 1855 es va ampliar l'habitatge per la part dreta amb una edificació amb coberta a una sola vessant, i a diferents nivells. Només és destacable la finestra quadrangular amb llinda, brancals i ampit de pedra, gràcies a unes impostes, es forma un arc deprimit concau.

## Història

La masia està documentada des del 1200, també hi ha documents de 1500 i 1855. La seva actual estructura és deguda a una reforma realitzada entre els segles xvi i xvii, tot i que hi ha afegits posteriors. Destinat a masoveria des de principis del segle xx, es construí al costat, un nou edifici per a l'estada dels amos. Al 1940 va fer una important reforma interior. Antigament hi havia hagut dos forns de rajoles i dues fonts.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Thos». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Can Fuster (Canet d'Adri)

Can Fuster és una masia de Canet d'Adri (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una construcció de planta rectangular amb planta baixa i pis superior. La coberta és de teula àrab a dues vessants, acabada amb un ràfec amb una combinació de doble fila de teules i rajols, les parets són de pedra i morter de calç a les façanes exteriors queden a la vista els carreus que emmarquen les obertures i les cantonades; la porta principal és adovellada amb arc de mig punt i les finestres del primer pis tenen llinda i ampit que descansa sobre carreus i brancals de pedra. En un dels laterals de la masia es conserven dos contraforts de petites dimensions. Destaquen les inscripcions cisellades de les llindes de la finestra que es troba sobre de la porta principal i d'una finestra lateral: 1510 i 1683.

## Referències

* ↑ «Can Fuster». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2016].
# Colibrí amazília amable

El colibrí amazília amable (Polyerata amabilis) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita la selva humida i altres formacions forestals de les terres baixes del vessant del Carib, a Nicaragua, Costa Rica i Panamà, oest i nord de Colòmbia i oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Colibrí amazília amable». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 4 gener 2025(català)