OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa al carrer del Port, 17 (l'Escala)

La casa al Carrer del Port, 17 és un casa dins del nucli antic de la població de l'Escala, a l'extrem nord del terme i formant cantonada entre el Carrer del Port i el Corriol de l'Usach.
Edifici cantoner de planta rectangular, format per dues crugies i distribuït en planta baixa i dos pisos. La coberta és a dues vessants de teula, amb doble ràfec de teula i dents de serra. La façana principal, orientada al mar, presenta dos portals d'arc rebaixat bastits amb pedra, amb els brancals de carreus de pedra ben escairats. Als pisos superiors hi ha dos grans finestrals rectangulars per planta, amb sortida a petits balcons. La façana lateral, orientada al corriol, presenta una única porta d'accés a l'interior d'obertura rectangular, amb els brancals bastits amb carreus de pedra ben desbastats i la llinda monolítica plana. Damunt seu, a la primera planta, hi ha una finestra rectangular també de pedra, amb l'ampit sobresortit i motllurat, que es repeteix al segon pis.
L'element més destacable de la construcció són els dos tipus de paraments que s'observen. Les plantes inferiors presenten el parament bastit amb pedra de diverses mides, amb les juntes extremadament gruixudes i ressaltades. En canvi, els pisos superiors presenten el parament arrebossat i pintat.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer del Port, 17». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 octubre 2017].
# Fabian Lienhard

Fabian Lienhard (Steinmaur, cantó de Zúric, 3 de setembre de 1993) és un ciclista suís que combina la carretera amb el ciclocròs. Actualment milita a l'equip Tudor Pro Cycling Team.

## Palmarès en ruta

* 2010
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Rüebliland
* 2014
** Campió de Suïssa sub-23 en ruta
** 1r al Campionat de Zúric
* 2018
** Vencedor d'una etapa al Tour de Normandia
* 2019
** 1r al Poreč Trophy
** Vencedor d'una etapa al Tour de Loir i Cher

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2022. 122è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2023. 113è de la classificació general
* 2024. 139è de la classificació general

## Palmarès en ciclocròs

* 2011-2012
** Campió de Suïssa sub-23 en ciclocròs
* 2014-2015
** Campió de Suïssa sub-23 en ciclocròs

## Referències

* ↑ «Welcome Marc Hirschi and Fabian Lienhard!». Tudor Pro Cycling Team, 12-08-2024. Arxivat de l'original el 8 setembre 2024. [Consulta: 5 gener 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fabian Lienhard a ProCyclingStats
# Cal Guitart

Cal Guitart és una casa de Solsona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta baixa i dos pisos. En destaca la planta baixa amb façana d'arcades de mig punt adovellades i paret de carreus de pedra picada. A l'interior es conserva una sola coberta de tres arcades diafragmàtiques apuntades i sostre embigat de fusta. Les plantes superiors han estat reformades i no presenten cap interès.

## Referències

* ↑ «Cal Guitart». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2017].
# Casa al carrer Serra Bullones, 8 (Sant Pere Pescador)

La Casa al carrer Serra Bullones, 8 és una obra de Sant Pere Pescador (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Sant Pere Pescador, a poca distància al sud de l'antic recinte medieval de la vila.
Edifici entre mitgeres de planta rectangular, amb terrat a la part davantera i teulada d'un sol vessant a la part posterior. Presenta planta baixa i dos pisos. La façana principal té un portal rectangular a la planta baixa, bastit amb carreus de pedra als brancals i la llinda plana gravada amb l'any 1699, una creu i un nom il·legible. Al primer pis hi ha un finestral també emmarcat amb carreus, amb sortida a un balcó, i a la segona planta hi ha una finestra. La façana està coronada amb una cornisa motllurada damunt la que s'assenta la barana del terrat.
La construcció està arrebossada i pintada de blanc, amb carreus en una de les cantonades.

## Història

En el nucli antic de Sant Pere Pescador hi ha algunes cases dels segles XVI, XVII i XVIII amb interessants elements arquitectònics. Amb l'acabament de les guerres remences la vila de Sant Pere Pescador s'expandí més enllà del nucli fortificat al centre, on hi havia l'església i la casa Caramany, sobretot vers migdia on es formà un extens barri entre la muralla i el riu. L'habitatge del carrer Serra Bullones 8 és possiblement del segle xvii amb reformes posteriors, com ho testimonia la data 1699 gravada a una llinda.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa al carrer Serra Bullones, 8». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Ca l'Almar

Ca l'Almar és una masia de Vilanant (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mas que es troba a un quilòmetre del poble, passant per un camí que surt de la carretera de Cistella.Edificació composta de dues ales formant una L en planta. A l'ala que mira a migdia trobem un portal solar adovellat i una finestra amb inscripció del XVII. A l'ala que mira a llevant portal hi ha un d'arc rebaixat i una finestra amb guardapols. A l'estan de la planta baixa d'aquesta ala les dues arcades reposen sobre una columna de pedra de fust acanalat i sense capitell, possiblement reutilitzada. L'aparell és de pedruscall amb grans carreus ben escairats emmarcant les obertures i les cantonades de la casa.

## Referències

* ↑ «Ca l'Almar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Cal Burro

Cal Burro és una casa de Viladamat (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Viladamat, a tocar el nucli antic del poble per la banda sud-est.
Edifici entre mitgeres de planta rectangular, amb un jardí a la part posterior. Presenta la coberta de teula de dues vessants i està distribuït en planta baixa i dos pisos, amb una terrassa al nivell del primer pis adossada a la façana de migdia. La façana principal presenta un gran portal d'arc de mig punt desviat, bastit amb grans dovelles de pedra i els brancals bastits amb carreus ben desbastats. A l'extrem de llevant de la façana hi ha un altre portal rectangular i una finestra, ambdós emmarcats amb carreus desbastats. Als pisos les finestres són rectangulars, emmarcades amb carreus, les llindes planes i els ampits motllurats. Les de la planta superior són més petites que les de la planta noble. La façana està rematada amb un ample ràfec de teula i maó.
La construcció és bastida amb pedra desbastada i sense treballar, lligada amb morter i amb algunes refeccions fetes de maons, al voltant de les obertures.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Burro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Barraca de Can Figa

Barraca de Can Figa és una construcció popular del municipi de Roses (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al nord-est del nucli urbà de la població de Roses, prop del vessant de llevant del puig Alt i a pocs metres de la torre de can Figa. La barraca de planta circular amb la coberta cupular semi enrunada, bastida amb la tècnica de la pedra en sec. Presenta una porta d'accés rectangular amb els brancals lleugerament esbiaixats i la llinda plana monolítica formada per una llosa de pissarra. La construcció està bastida amb pedra de pissarra sense treballar i lloses primes, disposades de forma regular.

## Història

L'origen històric de les barraques de pedra seca es remunta a èpoques ancestrals, no ben definides, i tradicionalment s'ha dividit funcionalment entre cabanes de pastors i cabanes de vinya i olivars.
Al Cap de Creus hom pot generalitzar que les cabanes de vinya van lligades al moment àlgid de l'explotació agrícola, especialment la vinícola a partir dels segles xviii i xix. El conreu de vinyes va ser impulsat pel monestir de Sant Pere de Rodes, propietari d'una bona part de les terres que formen el Cap de Creus.
A partir de 1865 quan la fil·loxera començar a afectar greument a les vinyes franceses, el conreu de la vinya empordanesa es veu afavorit incrementant les seves explotacions, principalment cap a Gènova i Roma. Aquest auge va davallar amb la introducció de la fil·loxera al país cap al 1865, fent estralls en l'economia empordanesa i provocant una gran crisi en el sector, continuada de diferents migracions cap a, principalment, Cuba i l'Argentina.
És a partir d'aquest moment en què, hom pot parlar que el conreu de vinyes passa a ser una activitat econòmica secundària i complementària a la pesca, l'horticultura o el conreu de les oliveres.
La funció bàsica de les cabanes de pedra seca era tant l'aixopluc en moments de mal temps, com a magatzem per guardar les eines de treball.
A l'Empordà, les barraques de pedra seca es troben en diversos sectors, però es poden agrupar en tres principals: el format per la Serra de l'Albera i el Cap de Creus, on destaca la construcció emprant llicorella; un altre que abastaria el massís del Montgrí, de substrat calcari; i l'últim format pel paratge de la Garriga i per la serra dels Tramonts, també calcari.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Barraca de Can Figa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Barraca del planell dels Miralls

La barraca del planell dels Miralls és una obra de la Selva de Mar (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al sud del nucli urbà de la població, a la part superior del vessant occidental del serrat de la Glòria, mirant al rec de Malagambota. Per accedir-hi cal agafar el camí vell a Roses i agafar el trencall a mà dreta que puja a l'esplanada dels Miralls.
Es tracta d'una barraca de planta circular bastida en un dels desnivells del terreny. Per la seva construcció s'utilitzà la tècnica de la pedra seca, emprant la llicorella de la zona. La porta d'accés és rectangular, encarada a llevant i presenta una llinda monolítica. La coberta és de falsa cúpula, mig esfondrada. L'interior és de dimensions reduïdes, destinat a aixopluc temporal o per l'emmagatzematge d'estris del camp. El conjunt es troba en estat força ruïnós.

## Història

L'origen històric de les barraques de pedra seca es remunta a èpoques ancestrals, no ben definides, i tradicionalment s'ha dividit funcionalment entre cabanes de pastors i cabanes de vinya i olivars.
Al Cap de Creus hom pot generalitzar que les cabanes de vinya van lligades al moment àlgid de l'explotació agrícola, especialment la vinícola a partir dels segles xviii i xix. El conreu de vinyes va ser impulsat pel monestir de Sant Pere de Rodes, propietari d'una bona part de les terres que formen el Cap de Creus.
A partir de 1865 quan la fil·loxera començar a afectar greument a les vinyes franceses, el conreu de la vinya empordanesa es veu afavorit incrementant les seves explotacions, principalment cap a Gènova i Roma. Aquest auge va davallar amb la introducció de la fil·loxera al país cap al 1865, fent estralls en l'economia empordanesa i provocant una gran crisi en el sector, continuada de diferents migracions cap a, principalment, Cuba i l'Argentina.
És a partir d'aquest moment en què, hom pot parlar que el conreu de vinyes passa a ser una activitat econòmica secundària i complementària a la pesca, l'horticultura o el conreu de les oliveres.
La funció bàsica de les cabanes de pedra seca era tant l'aixopluc en moments de mal temps, com a magatzem per guardar les eines de treball.
A l'Empordà, les barraques de pedra seca es troben en diversos sectors, però es poden agrupar en tres principals: el format per l'Albera i el Cap de Creus, on destaca la construcció emprant llicorella; un altre que abastaria el massís del Montgrí, de substrat calcari; i l'últim format pel paratge de la Garriga i per la serra dels Tramonts, també calcari.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Barraca del planell dels Miralls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Black Cat Detective

Black Cat Detective (xinès simplificat: 黑猫警长, xinès tradicional: 黑貓警長, pinyin: Hēimāo Jǐngzhǎng) és una sèrie d'animació xinesa produïda per Shanghai Animation Film Studio i dirigida per Dai Tielang. Està protagonitzada pel Detectiu Gat Negre, personatge literari creat per Zhu Zhixiang. La història transcorre en un bosc, on el detectiu passeja amb la seua motocicleta detenint als roïns.
Es va emetre originalment del 1984 al 1987, primer en cinemes i posteriorment a la CCTV. La sèrie va esdevenir un clàssic de la televisió de la Xina i ha sigut reemesa en diferents ocasions. En el seu moment es criticà la trama per violenta, ja que l'estil es més proper al de l'animació occidental o japonesa que als temes tradicionals de l'animació xinesa.
Tot i el seu èxit, la sèrie original patí diversos contratemps. Un fon una denúncia per violació de copyright posada per Zhu Zhixiang, en un moment en què a la República Popular de la Xina les lleis de propietat intel·lectual eren molt laxes. Finalment les parts arribaren a un acord, però la crisi del cinema d'animació xinés a finals dels anys huitanta, amb una important fuga de cervells en aquelles dates, fa que sèrie s'haja de cancel·lar després que es feren cinc entregues.
El 2015 s'estrenà una seqüela en format de llargmetratge per a cinemes, anomenada Hei mao jingzhang zhi feicui zhi xing.

## Referències

* ↑ III, Harris M. Lentz. Obituaries in the Performing Arts, 2019 (en anglès). McFarland, 2020-11-06. ISBN 978-1-4766-7978-5.
* ↑ «'Black Cat Detective' creator dies at 74». China.org.cn, 11-09-2015 [Consulta: 21 setembre 2015].
* 1 2 蒋风; 韩进. 中国儿童文学史. 安徽敎育出版社, 1998, p. 706. ISBN 978-7-5336-2173-5. «《黑猫警长》(1982)是80年代影响最大的科学童话。这部系列中篇科学童话,由诸 志祥创作,描述了“动物公安局”的黑猫警长侦破一系列案件的故事,把有关各类动物 习性的知识融入小读者喜爱的侦破故事之中,结合得自然得体 。。。»
* ↑ "Youtube video of 1st episode". Revitalizing old cartoons. Retrieved on 2007-01-04.
* ↑ DayDayNews. «“Black Cat Sheriff“ is so classic, why did it stop broadcasting after five episodes? The reason behind is full of helplessness», 26-11-2020. [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ China's movie Database. "China's Movie Database Arxivat 27 September 2007$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.." Revitalizing old cartoons. Retrieved on 2007-01-04.
* ↑ China's movie Database. "China's Movie Database Arxivat 30 September 2007$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.." Entertainment News about Black Cat Detective. Retrieved on 2007-01-04.
* 1 2 DayDayNews. «“Black Cat Sheriff“ is so classic, why did it stop broadcasting after five episodes? The reason behind is full of helplessness», 26-11-2020. [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ «《黑猫警长》"请看下集"一等30年 8月7日影院赴约». 扬子晚报 [Consulta: 2015年9月22日].
* ↑ «《黑猫警长》唤回童年记忆 沈小岑三十年后重唱主题曲». 时光网, 2015年6月30日 [Consulta: 2015年9月22日]. Arxivat 2015-09-02 a Wayback Machine.
# Habitatge al carrer Concepció, 68 (Sabadell)

L'Habitatge al carrer Concepció, 68 és una obra modernista de Sabadell (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, de planta baixa i dos pisos amb terrat. La façana presenta obertures sinuoses. A la planta baixa hi ha la porta d'accés a l'esquerra i la del garatge a la dreta. Al primer pis hi ha un balcó central i dues obertures, la de l'esquerra actualment tapiada. Al segon pis hi ha una finestra triforada.
Cal destacar els elements decoratius de la façana: ferro forjat amb decoració floral de la barana del balcó, rajoles de ceràmica verda a les obertures i arrebossat imitant carreus encoixinats.

## Referències

* 1 2 «Habitatge al carrer Concepció, 68». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].
# Mapamundi d'Ebstorf

El mapamundi d'Ebstorf és un mapa mural fet en pergamí d'aproximadament 3,57 m de diàmetre i amb 13 metres quadrats de superfície (el més gran del seu temps) realitzat cap al 1239 i probablement al mateix monestir benedictí d'Ebstorf (Alemanya Federada actual), és a dir, a la Baixa Saxònia. L'original va ser cremat per cultpa d'un bombardeig a Hannover l'any 1943 (Segona Guerra Mundial) i s'ha reproduït a partir de fotografies. La importància d'aquest mapamundi és que el seu autor va intentar dibuixar elements de la geografia (heretats dels grecs) en un moment en què l'Església era l'explicació de tot (Edat Mitjana) i no se la podia contradir. Dit altrament, en un moment en què els mapes han de representar la perfecció de Déu, Ebstorf en fa un altre que combina saviesa grega i divinitat cristiana.

## Referències

* ↑ Anne Peltier, Universitat de Lletres de Tolosa (Joan Jaurès)
# Matilde de Magdeburg

Mechthild de Magdeburg (regió de Hefta, 1207- ca. 1282) fou una monja beguina alemanya, mística, escriptora i filòsofa medieval. Monja beguina de gran cultura, des que era petita va tenir visions, que el seu confessor li va instar a escriure, atribuint-les a un missatge diví. Aquest és l'origen de la seva obra magna, Das fließende Licht der Gottheit, dividida en set llibres de gèneres diferents, on explica poèticament la seva visió de Déu.
Influïda per l'amor cortès en la llengua viva i les descripcions passionals, narra com cerca la unió amb Déu fins i tot en els moments de màxima llunyania, i com aquesta divinitat li respon, ja que la seva presència és arreu. Anticipa amb aquesta idea el pensament místic barroc, influint en les seves imatges, especialment en l'anomenada "nit fosca de l'ànima", moment en què el creient se sent sol i abandonat en no percebre signes de Déu. L'anhel d'unió amorosa prové del Càntic dels Càntics.
Inclou referències cultes i una descripció de l'infern, el purgatori i el cel com a mons graduals que alguns estudiosos han vist com una de les possibles influències de l'estructura de La Divina Comèdia, si bé la concepció de Dante difereix de la de Mechthild. Condemna especialment els cristians que s'allunyen dels bons costums, per sobre dels infidels, amb menys responsabilitat per no conèixer tant el missatge de Jesús, una visió moderna que no era freqüent a una època marcada per un fort antisemitisme.
És venerada com a santa per l'Església d'Anglaterra (commemorada el 19 de novembre) i l'Església Evangèlica d'Alemanya (el 26 de febrer), i com a venerable per l'Església Catòlica (amb festivitat el 15 d'agost)

## Referències

* ↑ Gosset. Mujeres místicas: Época medieval (en español). 2a edició. Palma: José J. de Olañeta Editor, 1998, p. 34-42. ISBN 84-7651-592-8.
# Cal Ganxo (Valls)

Cal Ganxo és una casa de Valls (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Cal Ganxo està situada en el petit nucli de Masmolets i dona a dos carrers, al carrer de l'Església (antic camí de Fontscaldes encara empedrat en alguns trams) i al carrer de Sant Roc. Té la tipologia pròpia de casa rural agrupada i és probablement originària d'època medieval com tot el nucli de Masmolets, tot i que el seu aspecte és de casa pairal del segle XVII-XVIII amb modificacions del XIX.
La façana principal, presenta un elevat ús de la pedra, la composició és aproximadament simètrica. Destaca la barbacana i l'entrada principal amb brancals de carreus i arc rebaixat amb llinda de pedra; també les reixes i elements de forja, i els pedrissos exteriors. Els carreus es repeteixen al límit de l'edificació. Pel que fa a la façana al carrer Sant Roc, en destaca també la porta d'accés, una mena d'antiga fornícula de composició clàssica amb pilastres i frontó, les obertures d'arc de mig punt de la planta primera i els carreus dels límits de l'edificació.

## Referències

* 1 2 «Cal Ganxo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# Casa Baulés

La Casa Baulés és una obra neoclàssica-romàntica de Barcelona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La Casa Baulés es troba a la cantonada entre la Baixada de la Llibreteria i el carrer Tapineria, molt a prop de la catedral. És un edifici entre mitgeres que consta de planta baixa, entresòl, quatre pisos i terrat.
Les obertures segueixen els mateixos eixos longitudinals, a la façana del Baixada de llibreteria hi ha 2 i al carrer Tapineria 3. A la planta baixa s'obren grans portes d'arc rebaixat motllurat i a l'entresòl les obertures són allindades i s'obren a balcons amb molt poc voladís i barana de ferro forjat. El parament d'aquests dos nivells esta decorat amb pilastres formades per carreus que recorren l'espai entre les obertures. Les obertures del tres pisos superiors són allindanades. A la planta principal una balconada recorre tot el perímetre de l'immoble; aquesta té la barana de ferro forjat i la llosa està recolzada sobre mènsules. Entre les portes hi ha relleus decoratius en terracuita; al carrer Llibreteria hi ha representat un clipeu amb un bust femení sostingut per sirenes i al carrer Tapineria gerros amb fruites i elements vegetals. Al segon pis hi ha balcons correguts que ocupen l'espai de cada façana i, al tercer pis, els balcons son individuals. Als extrems de les dues façanes hi ha unes grans pilastres, amb el fus estriat i capitell dòric, que arrenquen des del primer pis i acaben en el tercer. Aquestes aguanten una cornisa que fa de separació amb l'últim pis. Aquí les obertures són d'arc de mig punt amb els brancals decorats amb pilastres que aguanten la motllura que ressegueix l'arc. Tenen baranes de balustre i estan flanquejades per pilastres corínties que aguanten una cornisa que recorre l'edifici. El coronament es fa mitjançant mènsules que aguanten una cornisa de gran voladís sobre la qual hi ha la barana de tancament del terrat i pinacles als extrems.

## Història

Durant el primer terç del segle xx es van substituir les golfes per un darrer pis.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Baulés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2017].

## Enllaços externs

* «Casa Baulés». Cercador Patrimoni Arquitectònic. Ajuntament de Barcelona.
# Casa Francesc Gomis

La casa Francesc Gomis és un edifici situat a la Rambla i al carrer d'en Roca de Barcelona, catalogat com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Consta de planta baixa comercial i cinc pisos d'habitatges. Compta amb força similituds estructurals amb els immobles veïns.
Totes les plantes compten amb una distribució molt similar, basada en un gran finestral amb balcó de forja senzilla a la banda esquerra i obertura en forma de finestra quadrangular a la banda dreta. Totes les obertures tenen un marc de carreus motllurats. El tret més distintiu d'aquest immoble és la presència de nombrosos però subtils esgrafiats a tota la façana. Aquests, independents de cada planta, representen motius florals, garlandes i sanefes.
L'edifici ha comptat amb nombroses refaccions i afegits. Per una banda, podria existir un treball de forja de les baranes típic del trànsit dels segles xix al xx. Per acabar, els esgrafiats sembla que estaven molt poc visibles abans de la restauració duta a terme l'any 1992.

## Història

El 1785, el mestre sabater Francesc Gomis va demanar permís per a construir-hi un edifici de planta baixa, entresol i quatre pisos.

## Referències

* ↑ «Edifici d'habitatges». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 «Habitatge a la Rambla, 112». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Francisco Gomis. Mestre Sabater. Rambla i Roca. Casa. Enderrocar i reedificar. Planta baixa més quatre pisos». C.XIV Obreria C-37/1785-69. AHCB, 22-04-1785.