OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Margaret Hutchinson Rousseau

Margaret Hutchinson Rousseau (27 d'octubre de 1910 – 12 de gener de 2000) era una enginyera química estatunidenca que va dissenyar la primera planta de producció de penicil·lina comercial. Va ser la primera dona membre de l'Institut americà d'Enginyers Químics.

## Biografia

Hutchinson va néixer el 1910 a Houston, Texas, filla d'un propietari d'una botiga de roba. El 1932 va obtenir el grau de llicenciatura en Ciències per la Universitat de Rice i el 1937 el grau de doctora en enginyeria química pel MIT, essent la primera dona en obtenir un doctorat en aquest tema als EUA. El seu tema de tesi va ser The effect of solute on the liquid film resistance in gas absorption. (L'efecte del solut sobre la resistència del film líquid a l'absorció de gasos)
Va morir 12 de gener de 2000, amb 89 anys, a casa seva a Weston, Massachusetts.

## Carrera

Hutchinson va començar la seva carrera professional amb E. B. Badger a Boston. Durant la Segona Guerra Mundial va supervisar el disseny de plantes de producció de materials estratègicament importants com penicil·lina i goma sintètica. El seu desenvolupament de la fermentació en dipòsits profunds de motlle de penicil·li va permetre la producció a gran escala de penicil·lina. Va treballar en el desenvolupament gasolina d'alt-octanatge com a combustible d'aviació. La seva feina posterior va incloure disseny millorat de la columna de destil·lació i de plantes per la producció d'etilenglicol i àcid acètic glacial.
Hutchinson es va retirar el 1961, i més tard va esdevenir directora de l'Orquestra Sinfònica de Boston.

## Honors

El 1945, Hutchinson va esdevenir la primera dona acceptada com a membre de l'Institut Americà d'Enginyers Químics. El 1955 va rebre el Premi de Consecució de la Society of Women Engineers. El 1983 va ser la primera dona a rebre el prestigiós Premi dels Fundadors del AIChE.

## Referències

* ↑ CEP, September, 2008, pàg. 71.
* 1 2 3 Madhavan, Guruprasad. Think Like an Engineer. Oneworld Publications, Aug 20, 2015, p. 83–85, 91–93. ISBN 9781780746371.
* 1 2 AIChE Centennial Celebrations: "Milestones", aiche.org; accessed November 2, 2016.
* ↑ Macho Stadler, Marta. «Margaret Hutchinson Rousseau, ingeniera química» (en castellà). Mujeres con ciencia, 27-10-2019. [Consulta: 7 setembre 2020].
* 1 2 MIT Women's Association, mit-amita.org; accedit el 2 de novembre de 2016.
* ↑ Hatch, Sybil E. Changing our world : true stories of women engineers. 2a edició. Reston: ASCE Press, 2006, p. 179. ISBN 9780784408414.
* ↑ «Ten chemical engineers that shaped our world (Day 356)», 18-05-2016. [Consulta: 15 novembre 2016].
* 1 2 In Memorium: "Margaret H. Rousseau '37, First Woman to Receive Doctorate From MIT ChemE", mit.edu; accessed November 2, 2016.
* ↑ Tietjen, Jill S. Engineering Women: Re-visioning Women's Scientific Achievements and Impacts. Springer, 2017, p. 17. ISBN 978-3-319-40800-2.
* ↑ Olsen, Kirstin. Chronology of women's history. 1st. Westport, Conn.: Greenwood Press, 1994, p. 283. ISBN 9780313288036.

## Imatges

* Biblioteca Walter Reuther Margaret Hutchinson Rousseau, Retrat (1955)
* Biblioteca Walter Reuther Margaret Hutchinson Rousseau, Retrat (1961)
# Serrat de Montagut (el Pont de Suert)

El Serrat de Montagut és una serra situada al municipi del Pont de Suert a la comarca de l'Alta Ribagorça, amb una elevació màxima de 1.333 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Coll d'Art (el Pont de Suert)

El Coll d'Art és un pas del municipi del Pont de Suert (Alta Ribagorça).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig Dalmau

El Puig Dalmau és una muntanya de 352 metres que es troba al municipi de Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de les Pasteres

El Puig de les Pasteres és una muntanya de 157 metres que es troba al municipi de Palafrugell, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de Navic

El Puig de Navic és una muntanya de 283 metres que es troba al municipi de Forallac, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig d'Aiguabona

El Puig d'Aiguabona és una muntanya de 533 metres que es troba al municipi de Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura, a la comarca catalana del Baix Empordà. Amb 533 metres, és considerat el sostre comarcal del Baix Empordà per l'institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig d'en Gervasi

El Puig d'en Gervasi és una muntanya de 115 metres que es troba al municipi de Palafrugell, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de Son Ric

El Puig de Son Ric és una muntanya de 322 metres que es troba al municipi de Begur, a la comarca catalana del Baix Empordà.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 314099001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llista de topònims d'Espirà de Conflent

Llista de topònims (noms propis de lloc) d'Espirà de Conflent (Conflent).
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!

## collada

| Nom | Ubicat a | instància de | coordenades |
| Coll de Marqueixanes | Espirà de Conflent | collada | 42° 37′ 22″ N, 2° 29′ 17″ E﻿ / ﻿42.622875°N,2.487919°E﻿ / 42.622875; 2.487919 436.4 msnm |
| Coll de Sant Feliu | Espirà de Conflent Finestret | collada | 42° 36′ 53″ N, 2° 30′ 19″ E﻿ / ﻿42.614756°N,2.505261°E﻿ / 42.614756; 2.505261 397.9 msnm |
| Coll de Valloreres | Espirà de Conflent Marqueixanes | collada | 42° 38′ 12″ N, 2° 29′ 41″ E﻿ / ﻿42.636772°N,2.49465°E﻿ / 42.636772; 2.49465 334.4 msnm |

## església

| imatge | Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció | Commons (més fotos) | Dades a WD |
| | Sant Esteve del Prat | Espirà de Conflent | església | | 42° 36′ 47″ N, 2° 29′ 54″ E﻿ / ﻿42.61305833°N,2.4982°E﻿ / 42.61305833; 2.4982 336.9 msnm | | | |
| | Santa Maria d'Espirà de Conflent | Espirà de Conflent | església Ús: església | Estil: arquitectura romànica Dedicat a: Verge Maria | 42° 37′ 04″ N, 2° 29′ 54″ E﻿ / ﻿42.6179°N,2.49842°E﻿ / 42.6179; 2.49842 334.1 msnm | monument històric catalogat | Église Sainte-Marie d'Espira-de-Conflent | |

## Misc

| Nom | Ubicat a | instància de | Detalls | coordenades | Protecció |
| Castell d'Espirà de Conflent | Espirà de Conflent | castell | | 42° 37′ 25″ N, 2° 30′ 00″ E﻿ / ﻿42.62355°N,2.5000194444444°E﻿ / 42.62355; 2.5000194444444 Conflent 318.6 msnm | |
| Cellera d'Espirà de Conflent | Espirà de Conflent | sagrera | Estil: arquitectura romànica | 42° 37′ 04″ N, 2° 29′ 54″ E﻿ / ﻿42.617794°N,2.498201°E﻿ / 42.617794; 2.498201 335.6 msnm | |
| Puig de Marbet | Espirà de Conflent Finestret | muntanya | | 42° 36′ 01″ N, 2° 30′ 23″ E﻿ / ﻿42.600355555556°N,2.5062583333333°E﻿ / 42.600355555556; 2.5062583333333 723.9 msnm | |
| casa de la vila d'Espirà de Conflent | Espirà de Conflent | instal·lació Ús: seu del govern local | | 42° 37′ 00″ N, 2° 29′ 51″ E﻿ / ﻿42.616649021515°N,2.49762502123804°E﻿ / 42.616649021515; 2.49762502123804 fr:66320 ESPIRA-DE-CONFLENT | |
| pica d'aigua beneita a Santa Maria d'Espirà de Conflent | Espirà de Conflent | pica d'aigua beneita | | Santa Maria d'Espirà de Conflent | monument històric catalogat |
# Puig dels Daus

El Puig dels Daus és una muntanya de 140 metres que es troba al municipi de Calonge, a la comarca catalana del Baix Empordà.
Els "daus" de Calonge són pirites goetitzades que es presenten en forma de cubs de fins a 8 mm (els que hem vist). Suposem que l'aflorament principal hauria de situar-se al lloc conegut com a "Puig dels Daus", que és a uns 700 m en direcció SE, però aquest lloc ara està ocupat per una urbanització i és difícil trobar-hi res. En l'aflorament descrit les pirites es poden trobar entre la sorra del camí que parteix cap al N des del camp de pràctiques de tir.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig dels Dòlmens

El Puig dels Dòlmens és una muntanya de 347 metres que es troba al municipi de Santa Cristina d'Aro, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig d'en Brugada

El Puig d'en Brugada és una muntanya de 156 metres que es troba al municipi de Foixà, a la comarca catalana del Baix Empordà.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 309094001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig d'en Jeroni

El Puig d'en Jeroni és una muntanya de 415 metres que es troba al municipi de Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig Gustinoi

El Puig Gustinoi és una muntanya de 120 metres que es troba al municipi de Sant Feliu de Guíxols, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Rocatosa

La Rocatosa és una muntanya de 175 metres que es troba al municipi de Santa Cristina d'Aro, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig dels Abells (Castell d'Aro, Platja d'Aro i s'Agaró)

El Puig dels Abells és una muntanya de 248 metres que es troba al municipi de Castell d'Aro, Platja d'Aro i s'Agaró, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig dels Moros (Corçà)

El Puig dels Moros és una muntanya de 55 metres que es troba al municipi de Corçà, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Muntanya de Sant Grau

La Muntanya de Sant Grau és una serra a cavall dels municipis d'Albons i de la Tallada d'Empordà a la comarca del Baix Empordà, amb una elevació màxima de 157 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cal Gras

Cal Gras és una masia al terme municipal de la Molsosa, a la comarca catalana del Solsonès. Se'n desconeix la data de construcció, però hi ha una llinda amb l'any 1677, i ha sofert posteriors modificacions de 1869 en endavant.
Està situada a 783 m d'altitud., a l'extrem nord-est del municipi, i propera al nucli de Prades. Està envoltada de camps de conreu.

## Descripció

És una masia de grans dimensions. La planta original es veu clarament diferenciada de la resta, de forma rectangular amb materials tradicionals com la pedra de la zona i una teulada a dues aigües de teula àrab. Es visualitzen diferents cossos annexes a la masia pairal originària, alguns d'ells també construïts amb materials tradicionals, altres de més moderns com la totxana o totxo massís. Presenta un terrat no gaire comú en aquest tipus de masies. També presenta una entrada força protegida amb un pati típic en algunes masies de la zona. Té molts coberts adossats que en el seu dia guardaven animals i servien de magatzem a la masia. Actualment la masia es troba deshabitada, tan sols es fan servir coberts per a bestiar ja que la resta de coberts es troben en ruïnes. Trobem uns contraforts a la part posterior de la masia de considerables dimensions.

## Referències

* 1 2 Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «Cal Gras». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bach i Riu, Antoni. Masies del Solsonès. Solsona: Consell Comarcal del Solsonès, 1995, p. 102. D.L. L-418/95.
* 1 2 3 Ajuntament de la Molsosa La Molsosa - Pla especial urbanístic del Catàleg de masies i cases rurals (expedient 2013 / 049811 / N) [La Molsosa], 2013, pàg. 200 [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Can Serra (la Molsosa)

Can Serra és una masia situada al municipi de la Molsosa, a la comarca catalana del Solsonès. La primera referència de la que se'n té constància és de l'any 1553., en aparèixer en els fogatges de la contrada.
Està situada a 782 m d'altitud, al límit nord del municipi i al cim d'un turó. Limita amb la serra d'Albesa al nord, la serra del Pal a l'est i el torrent Sec al sud. Ubicada al costat de la carretera que enllaça Enfesta i Prades, es troba adossada a Can Jubert. Just al nord, dins la serra amb la que limita, hi trobem el cim de les Eretes.

## Descripció

És una masia de planta irregular, que ha sofert diverses modificacions i ampliacions, l'última als anys vuitanta. És de construcció tradicional amb parets de pedra, actualment arrebossades, i petites obertures. Trobem a la façana una llinda de la porta principal de 1834, no sent aquesta originària. A l'interior trobem una nova paret que en el seu dia podria haver estat la façana original amb una llinda datada de 1781 donant lloc possiblement a un baluard de defensa com a fortificació del que possiblement havia estat inicialment el conjunt de les dues masies que tenim. Envoltada per cossos auxiliars destinats a coberts, garatges i edificacions d'explotació agrària i ramadera.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «Can Serra (la Molsosa)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 102. D.L. L-418/95.
* 1 2 3 «La Molsosa - Pla especial urbanístic del Catàleg de masies i cases rurals (expedient 2013 / 049811 / N)» (pdf). Ajuntament de la Molsosa, 2013. Arxivat de l'original el 28 de desembre 2013. [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Vila-seca (la Molsosa)

Vila-seca és una masia de la Molsosa (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.) és una masia situada al municipi de la Molsosa, a la comarca catalana del Solsonès. Està situada a 690 m d'altitud.
Una carretera asfaltada que surt del km. 7,5 de la carretera de Calaf a Vallmanya (41° 46′ 24″ N, 1° 31′ 01″ E﻿ / ﻿41.773260°N,1.516863°E﻿ / 41.773260; 1.516863) hi mena en 4 km. Està ben indicat.

## Descripció

Gran pairalia amb un gran casal central i diverses edificacions annexes de diferents èpoques, que s'utilitzen com a corrals, granges o pallisses.
La masia principal no presenta cap forma determinada, ja que és fruit de reformes i afegitons a la que devia ser la construcció primitiva, actualment totalment desfigurada.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 102. D.L. L-418/95.
* ↑ «Vila-seca (la Molsosa)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «Vila-seca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juny 2015].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Il y a un dieu pour les ivrognes

Il y a un dieu pour les ivrognes és un curtmetratge mut francès del 1908 dirigit per Georges Méliès. La pel·lícula, de la qual només se'n conserva un fragment, se centra en un borratxo la família del qual es salva de la violència, i que finalment aconsegueix renunciar al seu alcoholisme gràcies a una sèrie d'accidents feliços.

## Trama

En un saloon, un borratxo es troba en tan mal estat que es crida a la policia per treute'l i portar-lo a casa. La seva arribada allà desperta la seva dona i la seva filla adormides; quan li retreuen la seva borratxera, reacciona violentament i els empeny a ambdues per una finestra. Amb una sort miraculosa, totes dues sobreviuen a l'atac; la filla cau a la cistella d'un vianant, i la dona queda atrapada al costat de l'edifici quan cau.
El borratxo, que es creu que ha assassinat la seva família, es sorprèn de sobrietat i intenta penjar-se. Tanmateix, la corda es trenca just quan entra un agent de policia que porta la dona i la filla. L'exborratxo es compromet a no tocar mai més una gota d'alcohol, i tota la família està contenta.

## Producció

Un actor conegut com a Manuel, que col·laborava sovint amb Méliès, interpreta el paper del borratxo, amb Fernande Albany com a transeünt i possiblement el mateix Méliès com a comissari de policia. Com moltes de les pel·lícules que Méliès va fer durant aquesta època, especialment el 1908, la pel·lícula es va rodar en part al seu estudi a Montreuil (Sena Saint-Denis), i en part a l'aire lliure a la propietat dels voltants; la casa de la família Méliès és visible a la pel·lícula. Només es va utilitzar un efecte especial, l'escamoteig.
La pel·lícula imita l'estil realista que els estudis francesos rivals Pathé i Gaumont havien començat a desenvolupar, amb un èxit comercial considerable, l'any 1906. Es pot comparar especialment amb algunes de les pel·lícules realitzades per Pathé de Ferdinand Zecca, com ara L'Alcoolisme engendre la Tuberculose (1905), L'Incendiaire (1905), i L'Assommoir (1908). No és clar si Méliès o Manuel s'encarregaven de la posada en escena.

## Llançament i supervivència

Il y a un dieu pour les ivrognes va ser venuda per la Star Film Company de Méliès i està numerada 1044–1049 als seus catàlegs. Perviu un fragment de la pel·lícula; la resta es presumeix perduda.

## Referències

* ↑ Méliès, Georges (1905), Complete Catalogue of Genuine and Original "Star" Films, Nova York: Geo. Méliès, pàg. 139–140, <http://rucore.libraries.rutgers.edu/rutgers-lib/26311/>
* 1 2 Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 227, ISBN 9782732437323
* 1 2 3 4 Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, pàg. 291–92, ISBN 2903053073

## Enllaços externs

* Il y a un dieu pour les ivrognes a YouTube
# Gens qui pleurent et gens qui rient

Gens qui pleurent et Gens qui rient és un curtmetratge mut francès del 1900 dirigit per Georges Méliès. Va ser venut per la Star Film Company de Méliès i té el número 306 als seus catàlegs.
L'estat de supervivència de la pel·lícula no és clar. En un llibre de 1979, John Frazer va informar que havia vist la pel·lícula en una col·lecció privada; va ser un plan mitjà d'un minut de dues persones juntes, una plorant, una rient maníacament. No obstant això, la filmografia de Jacques Malthête del 2008 de l'obra de Méliès enumera la pel·lícula com a perduda. El 2020, el festival de cinema Il Cinema Ritrovato va presentar una pel·lícula d'un minut dels arxius del Center National du Cinéma, que inclou la pel·lícula com a Gens qui pleurent, gens qui rient i suggerint que pot ser la pel·lícula de Méliès; l'atribució és a "[Georges Méliès?]", amb un signe d'interrogació.

## Referències

* 1 2 Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 342, ISBN 9782732437323
* ↑ Frazer, John (1979), Artificially Arranged Scenes: The Films of Georges Méliès, Boston: G. K. Hall & Co., p. 85, ISBN 0816183686
* ↑ Gens qui pleurent, gens qui rient, Cineteca di Bologna, 2020, <https://festival.ilcinemaritrovato.it/en/film/gens-qui-pleurent-gens-qui-rient/>

## Enllaços externs

* Gens qui pleurent et gens qui rient a Internet Movie Database (anglès)
# Museu d'història d'Ouidah

El museu d'història d'Ouidah és un museu de Benín situat a la ciutat d'Ouidah. Està situat en un antic fort portuguès del 1721 que rep el nom de São-Jão-Batista-de-Ajuda. La mostra està formada per 700 peces que mostren l'arqueologia, la història i les arts d'Ouidah. El museu va tenir 7414 visitants l'any 1995, 15.929 el 2000, 19.881 el 2005 i 23.211 el 2007.

## Història

El fort portuguesa São-Jão-Batista-de-Ajuda fou construït el 1721. És un edifici fortificat fins al 1816 i a continuació esdevingué una missió catòlica fins en 1893. El 1961 serví per celebrar la independència del país. Abans de marxar, els ocupants van incendiar els edificis. Per decret del 13 de novembre de 1964, el fort ha estat classificat de monument històric. S'ha restaurat amb l'ajuda financera de França i els Estats Units. Obrí les portes el 6 de setembre de 1967.

## Descripció

Allotjat a l'antiga residència del governador portuguès del fort, el museu té 11 sales que exposen objectes i adquirits des de 1967 pel museu, amb donatius de famílies notables de la ciutat, o amb l'ajuda de socis estrangers. Sobretot hi ha objectes de l'antic fort, del regne de Xwéda i del regne del Dahomey així com del comerç i el rapatriament dels esclaus.

## Referències

* ↑ Joubert, 2008, p. 131.
* 1 2 Joubert, 2008, p. 139.

## Bibliografia

* Hélène, Joubert. Dieux, rois et peuples du Bénin, 2008. ISBN 978-2-7572-0185-5.
* Romain-Philippe Ekanyé Assogba, Découverte de la côte des esclaves : le Musée d'histoire de Ouidah, Éditions Saint-Michel, Ouidah, 1994, 46 p. ISBN 2-908004-02-X
* Pierre Verger et Clément da Cruz, Musée historique de Ouidah, Porto-Novo, Dahomey, Ministère de l'éducation nationale et de la culture, Institut de recherches appliquées du Dahomey, 1969, 23 p.
# 30

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu trenta.

## Esdeveniments

* Els romans es torben la ciutat de Tournai a Bèlgica

## Naixements

* 8 de novembre - Nerva: Emperador romà

## Necrològiques

* Divendres Sant - Jesucrist - és la data actualment més acceptada (tradicionalment 33). Altres autors l'estableixen exactament el 3 d'abril de l'any 33
# 64

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu seixanta-quatre.

## Esdeveniments

* 18 de juliol: Incendi de Roma, que permet a Neró dissenyar un pla urbanístic que preveu la monumentalització de Roma.
* Lió envia una gran suma de diners a Roma per ajudar a la Recontrucció de la ciutat, però a l'hivern també pateix un foc catastròfic i Neró també els envia diners.
* Fenícia esdevé part de Síria.
* Primera persecució de cristians segons la tradició.
* S'escriu la Primera Epístola de Sant Pere.
* Sèneca proclama la igualtat de tots els homes, incloent-hi els esclaus.
* L'Imperi Kushan saqueja la ciutat de Tàxila (avui en dia al Pakistan).

## Naixements

17 de setembre - Júlia Flavia, filla de l'Emperador Romà, Titus.

## Necrològiques

* Sant Pau (la data més antiga)
* Sant Pere (la data més antiga)
* L'emperadriu Yin Lihua, de la Dinastia Han.