OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pelargonium cucullatum

Pelargonium cucullatum és una espècie herbàcia perenne de la família de les Geraniaceae. Aquesta espècie fragant, arbustiva i de mida petita florent, proporciona bellesa i color durant tot l'any a qualsevol jardí àrid i rocós. És el pare de molts híbrids de Pelargonium moderns, és un arbust resistent i generalitzat, que creixen en els vessants de sorra i granit al llarg de la costa de la badia de Saldanha a Baardskeerdersbos. Quan estan en flor, les plantes estan cobertes d'un color rosat, porpra i són els geranis més conspicus (aparents) al sud del Cap Occidental, especialment quan creixen en masses denses. La planta va ser introduïda en el cultiu a Anglaterra per Bentick en 1690. Pelargonium cucullatum deriva el seu nom per la semblança de la forma de la fruita al pic d'una cigonya (pelargos en grec). El nom específic cucullatus deriva d'una expressió llatina que significa "caputxa" i es refereix a la forma de les fulles buides.

## Morfologia

Pelargonium cucullatum és un arbust bastant alt i en expansió que creix a una alçada de més de 2 m. L'arbust es ramifica amb la part inferior de la tija principal convertir-se en força llenyosa. Les fulles són més o menys rodones o amb forma de ronyó i de copa, de vegades suculentes. Quan aixafat les fulles d'algunes formes emeten una olor forta, dolça. Les fulles són d'uns 5-8 cm d'ample, gira cap amunt, lleugerament incisió i tenir puntes vermelloses. Tant les tiges i les fulles són peludes. Les flors venen en molts tons, que van de la foscor a la llum malva i rosa; i de tant en tant, també es troben formes blanques. Les venes de les flors són ratllades porpra i són prominents en els cinc pètals. Estan lleugerament perfumades. Els pol·linitzadors com els sunbirds, ocells de la família dels Nectariniidae, les papallones, les mosques de bec llarg i les arnes han estat tots observats visitant les flors.

## Ecologia

És una espècie bastant comuna i, per tant, no té cap estat de conservació establert. Pelargonium cucullatum és una espècie nativa de Sud-àfrica on hi té un ampli rang de distribució. El gènere Pelargonium pertany a una gran família d' 11 gèneres i 800 espècies en el món tropical i subtropical.

## Usos

Tradicionalment aquest Pelargonium s'usa amb fins medicinals per curar els còlics, malalties renals, diarrea, tos i febre. Les fulles s'utilitzen com a cataplasma per contusions, picades i abscessos. Al segle xix va ser utilitzat com a planta ornamental a Ciutat del Cap. També és útil com a flor de tall, ja que les branques duren moltes setmanes a l'aigua.

## Referències

* ↑ «Pelargonium cucullatum a EOL» (en anglès). [Consulta: 27 abril 2015].
* ↑ «Pelargonium cucullatum a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 27 abril 2015].
* ↑ http://www.plantzafrica.com/plantnop/pelargoniumcucull.htm Arxivat 2016-07-18 a Wayback Machine.
# Veronika Schmidt

Veronika Schmidt (Harzgerode, 24 d'agost de 1952), de casada Hesse, és una esquiadora alemanya, ja retirada, especialista en esquí de fons, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part als Jocs Olímpics d'Hivern d'Innsbruck, on va disputar tres proves del programa d'esquí de fons. Formant equip amb Monika Debertshäuser, Barbara Petzold i Sigrun Krause guanyà la medalla de bronze en la prova del relleu 4x5 quilòmetres, mentre en els 10 quilòmetres fou vuitena i en els 5 quilòmetres dotzena. Quatre anys més tard, als Jocs de Lake Placid, tornà a disputar tres proves del programa d'esquí de fons. Formant equip amb Marlies Rostock, Carola Anding i Barbara Petzold guanyà la medalla d'or en la prova del relleu 4x5 quilòmetres, mentre en els 5 quilòmetres fou setena i en els 10 quilòmetres vuitena.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del món d'esquí nòrdic, una d'or, una de plata i una de bronze, entre les edicions de 1974 i 1982, així com deu campionats nacionals.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Veronika Schmidt-Hesse». [Consulta: 13 gener 2025].
* ↑ «Veronika HESSE». FIS-Ski. International Ski Federation. [Consulta: 15 gener 2019].
# Molí del Serra

El Molí del Serra és un molí de Mont-roig, al municipi dels Plans de Sió (Segarra), que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antic molí d'oli realitzat amb paredat i estructurat amb planta baixa i primera planta, amb coberta a dues aigües.
A la planta baixa es troba la porta d'accés amb llinda superior i brancals realitzats amb carreus regulars, per sobre de la qual trobem un arc de descàrrega. La primera planta presenta una finestra de mitjanes dimensions també amb llinda superior i brancals amb carreus regulars. A la dreta d'aquest cos, que originàriament era utilitzat com habitatge, trobem un segon cos quadrangular de grans dimensions i d'una sola planta que era utilitzat amb finalitats agrícoles. A la part posterior del molí, hi trobem l'antiga bassa, amb la paret realitzada amb carreus regulars de mitjanes dimensions i paredat, juntament amb l'antic cacau format per dues obertures realitzat amb carreus regulars de pedra i situat als peus del molí.

## Referències

* 1 2 «Molí del Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 maig 2016].
# Chronius Mons

Chronius Mons és una estructura geològica del tipus mons a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -61.02 ° de latitud N i 178.74 ° de longitud E. Fa 56.14 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI el 13 de setembre de 2006 i pren el nom d'una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Chronius Mons". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# 62 aC
## Esdeveniments
### República Romana

* Dècim Juni Silà i Luci Licini Murena són cònsols.
* Gener - Les forces de la conspirador Luci Sergi Catilina són derrotades pels exèrcits romans sota el mandat de Gai Antoni en la batalla de Pistòria.
* Juli Cèsar es divorcia de Pompeia.

## Naixements

* Ptolemeu XIII Filopàtor, faraó.

## Necrològiques

* Luci Sergi Catilina, estadista romà
# (1617) Alschmitt

(1617) Alschmitt és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert per Louis Boyer el 20 de març de 1952 des de l'observatori d'Alger-Bouzaréah, Algèria.
Inicialment va ser designat com 1952 FB. Més endavant es va anomenar en honor de l'astrònom francès Alfred Schmitt (1907-1973).

## Característiques orbitals

Alschmitt orbita a una distància mitjana del Sol de 3,199 ua, podent allunyar-se'n fins a 3,609 ua. La seva excentricitat és 0,1283 i la inclinació orbital 13,27°. Empra 2090 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (1601) al (1700)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1617.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «Dades de la NASA (JPL Small-Body Database Browser)». [Consulta: 19 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(1617) Alschmitt» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 19 juny 2018].
# Camp d'Algirós

El Camp d'Algirós va ser un camp de futbol situat a la vora del Camí d'Algirós, a la ciutat de València. Va ser el primer camp on jugà el València Club de Futbol des de 1919 fins a 1923, any en què s'inaugurà el nou estadi de Mestalla a uns terrenys propers.

## Història

El València FC va debutar davant de la seua afició en un descampat del camí d'Algirós, on van plantar les porteries i van pintar les línies del terreny de joc amb calç, el 25 de juliol de 1919, en un partit davant el Gimnàstic Football Club, pel Trofeu Fira de Juliol organitzat per l'Ajuntament de València, que finalment s'enduria el Gimnàstic.
Entretant, Octavio Augusto Milego, primer president del València, i Gonzalo Medina van arrendar el solar d'Algirós al seu propietari, Eugenio Miquel, per 100 pessetes al mes. Una vegada arrendat quedava condicionar el terreny, tancar-lo, construir les casetes, taquilles, i altres qüestions de manteniment. Tot això es va poder realitzar gràcies a una donació anònima per valor de 25.000 pessetes, més tard se sabria que aquesta donació corresponia a Gonzalo Medina amb diners destinats per al seu casament que va haver d'ajornar. Així doncs, el camp d'Algirós es va condicionar i va quedar apte per a la seua inauguració oficial, que va tenir lloc el dia 7 de desembre de 1919, amb l'equip Castalia de Castelló com a adversari. Es van recaptar per taquilla 37 pessetes i 50 cèntims, que va ser donat íntegrament a l'Hospital Infantil Gómez Ferrer. En l'esmentat encontre va debutar per al València FC el jugador Eduardo Cubells, que més tard seria el primer internacional que va donar València a la Selecció de futbol d'Espanya.

## Localització

El Camp d'Algirós estava situat a 500 metres de l'actual Estadi de Mestalla confrontava amb el quarter de cavalleria de l'Albereda i tenia a un cantó una caserna de la Guàrdia Civil (ara inexistent, però que ocupava el lloc de l'actual cantó dels carrers Finlàndia i General Gil Dolz). Prop del cantó oposat quedava la marquesina de l'Estació d'Aragó, a l'avinguda homònima.

## Referències

* 1 2 Un campo que no paró de crecer article d'A. Marco a Levante-EMV de l'11 de novembre de 2006 (castellà)
* 1 2 Algirós, primer hogar del Valencia CF Arxivat 2013-01-16 a Wayback Machine. a ciberche.net (castellà) [consulta:2 de febrer de 2013]
* ↑ Nostre Barri Arxivat 2008-03-02 a Wayback Machine. a la web de la falla Josep Maria Haro-Mas i Ros
# Propliopitècids

Els propliopitècids (Propliopithecidae) són una família de simis extints que visqueren al nord d'Àfrica durant l'Oligocè. La família conté els representants més primitius dels catarrins, dels quals són membres els homínids.

## Referències

* ↑ The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
# Primer ministre de Groenlàndia

El Primer Ministre de Groenlàndia (en groenlandès: Naalakkersuisut siulittaasuat; danès: Landsstyreformand) és el cap de govern de Groenlàndia, un país constituent del Regne de Dinamarca. Jonathan Motzfeldt es va convertir en el primer PM després de l'atorgament del govern autònom a Groenlàndia el 1979. El Primer Ministre en funcions és Múte Bourup Egede.

## Llistat de Primers Ministres de Groenlàndia

| No. | Foto | Nom | Mandat | Mandat | Mandat | Partit | Partit | Electe |
| No. | Foto | Nom | Inici | Final | Duració | Partit | Partit | Electe |
| 1 | | Jonathan Motzfeldt (1938–2010) | 1 de maig de 1979 | 18 de març de 1991 | 11 anys, 321 dies | | Siumut | 1979 1983 1984 1987 |
| 2 | | Lars-Emil Johansen (1946) | 18 de març de 1991 | 19 de setembre de 1997 | 6 anys, 185 dies | | Siumut | 1991 1995 |
| (1) | | Jonathan Motzfeldt (1938–2010) | 19 de setembre de 1997 | 14 de desembre de 2002 | 5 anys, 86 dies | | Siumut | 1999 |
| 3 | | Hans Enoksen (1956) | 14 de desembre de 2002 | 12 de Juny de 2009 | 6 anys, 180 dies | | Siumut | 2002 2005 |
| 4 | | Kuupik Kleist (1958) | 12 de Juny de 2009 | 5 d'abril de 2013 | 3 anys, 297 dies | | Inuit Ataqatigiit | 2009 |
| 5 | | Aleqa Hammond (1965) | 5 d'abril de 2013 | 30 de setembre de 2014 | 1 any, 178 dies | | Siumut | 2013 |
| 6 | | Kim Kielsen (1966) | 30 de setembre de 2014 | 23 d'abril de 2021 | 6 anys, 205 dies | | Siumut | 2014 2018 |
| 7 | | Múte Bourup Egede (1987) | 23 d'abril de 2021 | En el càrrec | 3 anys, 268 dies | | Inuit Ataqatigiit | 2021 |

## Referències

* ↑ Press, The Associated «J. Motzfeldt, Ex-Premier Hailed as a Pillar of Greenland, Dies at 72» (en anglès). The New York Times, 30-10-2010. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Múte Egede er ny formand for Naalakkersuisut» (en danès). [Consulta: 15 gener 2025].

## Bibliografia

* Nuttall, Mark. Encyclopedia of the Arctic (en anglès). Taylor & Francis, 2005. ISBN 978-1-136-78680-8.
# Hellas Montes

Hellas Montes és una estructura geològica del tipus mons a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -36.57 ° de latitud N i 99.07 ° de longitud E. Fa 159.65 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1991 i pren el nom d'una característica d'albedo.

## Referències

* ↑ "Hellas Montes". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# 59 aC
## Esdeveniments
### República Romana

* Juli Cèsar i Marc Calpurni Bíbul són cònsols.
* Juli Cèsar es casa amb Calpúrnia.
* Es funda la colònia de Florència.

## Naixements

* Titus Livi, historiador romà.
* Ptolemeu XIV, faraó.

## Necrològiques

* Gai Octavi, pare d'August
# Euplectes

Euplectes és un gènere d'ocells de la família dels plocèids (Ploceidae), originaris d'Àfrica al sud del Sàhara. Es creu que tots els ocells del gènere són probablement poligínia.
El gènere Euplectes va ser introduït pel naturalista anglès William John Swainson el 1829 amb el bisbe vermell del sud com a espècie tipus. El nom combina el grec antic eu que significa "bo" o "bo" amb el neo- Llatí plectes que significa "teixidor". Quan trien els seus companys, les femelles d'aquest gènere solen triar mascles amb llargs de cua més llargs, fins i tot en espècies amb longituds de cua relativament més curtes.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.7, 2011) aquest gènere està format per 17 espècies:
* Euplectes afer - bisbe groc.
* Euplectes diadematus - bisbe frontvermell.
* Euplectes gierowii - bisbe de Gierow.
* Euplectes nigroventris - bisbe de Zanzíbar.
* Euplectes hordeaceus - bisbe alanegre.
* Euplectes orix - bisbe vermell meridional.
* Euplectes franciscanus - bisbe vermell septentrional.
* Euplectes aureus - bisbe dorsidaurat.
* Euplectes capensis - bisbe sedós.
* Euplectes axillaris - bisbe cua de ventall.
* Euplectes macroura - bisbe dorsigroc.
* Euplectes hartlaubi - bisbe d'aiguamoll.
* Euplectes psammacromius - bisbe muntanyenc.
* Euplectes albonotatus - bisbe alablanc.
* Euplectes ardens - bisbe degollat.
* Euplectes progne - bisbe cuallarg.
* Euplectes jacksoni - bisbe de Jackson.

## Referències

* ↑ Craig, Adrian J. F. K. «Behaviour and evolution in the genus Euplectes». Journal of Ornithology, vol. 121, 2, 1980, pàg. 144–161. Bibcode: 1980JOrni.121..144C. DOI: 10.1007/BF01642928.
* ↑ Swainson, William John. Zoological illustrations, or, Original figures and descriptions of new, rare, or interesting animals. 1. London: Baldwin, Cradock, and Joy; and W. Wood, 1829 (2nd series).
* ↑ Mayr, Ernst. Check-List of Birds of the World. 15. Cambridge, Massachusetts: Museum of Comparative Zoology, 1962, p. 64.
* ↑ Jobling, James A. The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm, 2010, p. 153. ISBN 978-1-4081-2501-4.
* ↑ Pryke, Sarah; Andersson, Staffan «Female preferences for long tails constrained by species recognition in short-tailed red bishops». Behavioral Ecology, vol. 19, 6, 08-08-2008, pàg. 1116–1121. DOI: 10.1093/beheco/arn100.
* ↑ «Old World sparrows, snowfinches, weavers». IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 7 febrer 2023].
# Estació de la Universitat Politècnica

L'Estació de la Universitat Politècnica és una de les estacions de tramvia a la línia 4 metro de València. És situada a l'avinguda dels Tarongers, davant de la Universitat Politècnica de València.
La línia es va posar en servei el 21 de maig de 1994. Amb esta actuació València va ser pionera a Espanya en la reimplantació d'este sistema de transport.

## Referències

* ↑ «Evolució històrica Metrovalencia». FGV. Arxivat de l'original el 2021-10-19. [Consulta: 27 octubre 2019].
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Mas del Rosari/Fira de València | Vicent Zaragozà | | La Carrasca | Doctor Lluch |
| Lloma-Llarga/Terramelar | Vicent Zaragozà | ... | La Carrasca | Doctor Lluch |
| Tossal del Rei | Vicent Zaragozà | ... | La Carrasca | Marítim |
# Les Bernardes

Les Bernardes és un edifici historicista de Salt (Gironès) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Antic casal de planta rectangular desenvolupat en planta baixa, pis i golfes. La coberta del cos central és de teula a quatre vessants i la resta són planes. Les façanes són arrebossades i pintades, deixant a la vista els carreus de les cantonades, els que emmarquen les obertures i els del sòcol. La façana principal accentua l'horitzontalitat de la seva composició mitjançant línies d'imposta ornamentades. Hi ha una torre campanar al costat de l'antiga capella, actualment transformada en sala d'actes.

## Història

Després de la guerra, l'any 1944, les monges Bernardes van transformar el casal en convent, fins fa pocs anys. Actualment és propietat municipal i funciona com a Casa de Cultura. En el seu interior s'han habilitat una sala d'exposicions, una sala d'actes, aules, etc.

## Referències

* 1 2 «Les Bernardes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Labeatis Mons

Labeatis Mons és una estructura geològica del tipus mons a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 37.84 ° de latitud N i 284.54 ° de longitud E. Fa 42.78 km de diàmetre. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1994 i pren el nom d'una característica d'albedo, Labeatis Lacus.

## Referències

* ↑ "Labeatis Mons". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Antoniadi, E.M.. Librairie Scientifique, Hermann et Cie.. Map of albedo features of Mars, (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# 50 aC
## Esdeveniments

* Els Romans funden la ciutat de Londres

### República Romana

* Luci Emili Paulus i Gai Claudi Marcel Menor són cònsols.
* El Senat romà nega a Juli Cèsar el permís per ser cònsol.
* Els romans inventen una peça d'artilleria romana anomenada Scorpio.

## Necrològiques

* Aristòbul II rei de Judea.
* Quint Hortensi Hòrtal: polític i orador romà (nascut 114 aC).

## Referències en la ficció

* Els còmics d'Astèrix estan ambientats en aquest any.
# Rima Hyginus

La rima Hyginus és una rima de la Lluna. Porta el nom del cràter Hyginus, que està situat just al seu centre. El seu nom procedeix de l'astrònom hispanorromà Gai Juli Higí. Està situada en la confluència de la Mare Vaporum, al nord i el Sinus Medii al sud.
L'esquerda té 220 km de longitud i 4000 m d'amplària de mitjana. El seu origen se situa en el nord-oest, després travessa el cràter Hyginus, que amb els seus 700 m de profunditat és més profund que la pròpia esquerda, a continuació s'orienta cap al sud-est, ramificant-se al final, aconseguint en un dels seus extrems la rima Ariadaeus. Dins de l'esquerda hi ha nombrosos craterets inserits.
L'origen tant de la rima com dels petits cràters que s'encaixen en el seu recorregut és probablement volcànic, concretament la seva formació pot estar relacionada amb la intrusió d'un dic volcànic prop de la superfície lunar. Un dic és una estructura volcànica intrusiva que travessa el subsòl en forma de làmina vertical magmàtica. Aquest dic va poder provocar la formació de la rima així com la generació de calderes volcàniques al llarg del seu recorregut, que després del seu buidatge van sofrir un enfonsament, formant els cràters alineats que es poden observar.
La rima va ser descoberta en 1788 per l'astrònom alemany Johann Hieronymus Schröter.

## Vegeu també

* Lunar 100

## Referències

* ↑ North Gerald. Omega. Guía para observar la Luna, 2008, p. 252. ISBN 978-84-282-1484-1.
* ↑ Lacroux Jean, Legrand Christian. Larousse. Descubrir la Luna, 2004, p. 76. ISBN 84-8332-548-9.

## Enllaços externs

* "Rima Hyginus". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 24 juny 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 24 juny 2018].
# Torre de Taialà (Girona)

La Torre de Taialà és una obra de Girona declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

És un conjunt d'edificis desenvolupats en planta en forma L, lleugerament irregular i amb un pati tancat per alts murs. A aquest s'hi accedeix per un portal dovellat. Les parets són de maçoneria i actualment encara conserven parcialment l'arrebossat. Hi ha carreus a les cantonades i emmarcant les obertures. Adossada a la façana nord es conserva una torre circular parcialment enderrocada. A la façana de ponent es pot veure una finestra gòtica amb arquets tapiats. El sostre interior de la planta baixa és amb volta de canó. Actualment el conjunt es troba parcialment enderrocat.

## Història

La torre de Taialà o de Cerdà ha estat a l'origen del barri urbanització que porta el mateix nom.

## Referències

* 1 2 «Torre de Taialà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Torre de Taialà, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Partit d'Unificació Nacional

El Partit d'Unificació Nacional (en coreà: 통일국민당, romanitzat: Tongilgugmindang) va ser un partit polític conservador de Corea del Sud liderat per Chung Ju-yung, fundador del Grup Hyundai.

## Història

El partit es va crear el gener de 1992, anunciant la candidatura de Chung Ju-yung a les eleccions legislatives de març. La campanya es va centrar en la defensa de la desregulació i liberalització econòmica, en un context en el qual el govern pretenia posar fre al poder dels chaebols. Tanmateix, van criticar el projecte de tren d'alta velocitat de Gyeongbu com una operació clientelar i electoralista del Partit Liberal Demòcrata. El partit va obtenir finalment 31 escons a l'Assemblea Nacional, forçant la pèrdua de la majoria absoluta per part del governant PLD.
A finals del mateix any es celebrarien les eleccions presidencials, en les quals es centrarien en criticar tant l'agenda econòmica del PLD com el considerat excessiu radicalisme de Kim Dae-jung. Chung Ju-yung obtindria només el 16.32% dels vots, per darrera tant dels candidats del PLD com del Partit Demòcrata. Com a conseqüència, va haver-hi una fuga de militants i quadres del partit cap al governant Partit Liberal Demòcrata.
Poc temps després, Chung seria sotmès a investigacions financeres i, al febrer de 1993, va abandonar el seu escó de l'Assemblea Nacional, dimitint de tots els seus càrrecs del partit. Finalment, Chung va ser condemnat a tres anys de presó, sent declarat culpable de desviar 62,8 milions de dòlars del Grup Hyundai a les seves campanyes polítiques, tot i que no va ser empresonat per la seva edat.
Al 1994 s'unificaria amb el minoritari Nou Partit de la Reforma Política, que mantenia un diputat a l'AN, per formar el Nou Partit Demòcrata, sense cap èxit rellevant.

## Resultats electorals
### Eleccions Presidencials

| Any | Candidat | Vots | % | Resultat |
| 1992 | Chung Ju-yung | 3,880,067 | 16,32 / 100 | 2 Derrota |

### Eleccions Legislatives

| Any | Líder | Vots | % | Escons | Escons | Escons | Pos. | Govern |
| Any | Líder | Vots | % | Circum. | Llista | Total | Pos. | Govern |
| 1992 | Chung Ju-yung | 3,574,419 | 17.37 | 24 / 237 | 7 / 62 | 31 / 299 | 3r | Oposició |

## Referències

* ↑ Kim, In Chul; Kim, Mahn-Kee; Boyer, William W. «Privatization of South Korea's Public Enterprises». The Journal of Developing Areas, 28, 2, 1994, pàg. 157–166. ISSN: 0022-037X.
* ↑ Nam, Chang-Hee «South Korea's Big Business Clientelism in Democratic Reform». Asian Survey, 35, 4, 1995, pàg. 357–366. DOI: 10.2307/2645800. ISSN: 0004-4687.
* 1 2 Wade, Larry L.; Kang, Sung Jin «The Democratic Breakout in South Korea: An Informal Game-Theoretic Account». Asian Perspective, 17, 2, 1993, pàg. 39–70. ISSN: 0258-9184.