OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Real (Anglesola)

Cal Real és una casa d'Anglesola (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, inserit en un estret carrer del nucli antic d'Anglesola. La seva façana és característica d'un típic habitatge gòtic català sobretot pel que fa a la seva portada d'ingrés. Aquesta és molt comuna en ser un portal dovellat de vuit a deu dovelles, sense clau ni llindar (almenys no en conserva). Aquest portal es troba just al centre de la façana i és flanquejat per dues portes més als dos costats.
Aquestes dues portes són també molt importants per la seva llinda decorada amb dates i inscripcions simbòliques que ajuden a familiaritzar-se amb l'habitatge. Una d'elles porta una data, difícil de llegir i l'altra llinda hi ha un símbol circular que s'ignora el seu significat. Per tant, les dues portes laterals són rectangulars amb la presència de la llinda, les quals són totalment oposades a la portalada principal. Estructuralment la casa segueix l'esquema clàssic dels masos catalans gòtics, amb la planta baixa, el primer pis i les golfes a la part superior, sota teulada.
Solament la planta baixa és la que conserva els murs originals amb parament a base de carreus de pedra perfectament tallats. La resta de plantes són arrebossades posteriorment tapant per complet el parament original. El primer pis es tradueix a l'exterior en forma de quatre finestrals rectangulars molt simplistes, on els dos dels extrems són amb balconada de ferro forjat. Finalment, separat per un fris sobresortint, hi ha les golfes amb les quatre obertures semicirculars situades just damunt de les obertures inferiors. La coberta és allindanada amb teula àrab.

## Història

Sembla que Cal Real fou la residència de la noble família dels Rialp, molt important a Anglesola. Havia estat casino o bar restaurant per festes, ja que tenia grans sales pròpies dels segles XVIII i finals del XIX. Actualment és un habitatge, però a la planta baixa hi ha una fusteria-ebenisteria, el negoci familiar.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Real». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Lisa Sauermann

Lisa Sauermann (25 de setembre de 1992) és una matemàtica d'Alemanya que va ser la participant més reeixida en l'Olimpíada Internacional de Matemàtiques l'any 2011. A data de gener de 2018, és la número 3 en el Saló de la Fama de l'Olimpíada Internacional de Matemàtiques, havent-hi guanyat quatre medalles d'or (del 2008 al 2011) i una medalla de plata (al 2007). En totes aquestes ocasions va representar Alemanya. Va ser l'única estudiant a aconseguir una puntuació perfecta a l'IMO de 2011.
Sauermann va assistir al Martin-Andersen-Nexö-Gymnasium de Dresden quan anava a 12è grau. Va guanyar el Premi Franz Ludwig Gehe l'any 2011 i la medalla d'or en el grup d'edat III, la competició dels graus 11è i 12è. Com a resultat, va guanyar un viatge a l'Acadèmia Reial de Ciències a Estocolm. Per aconseguir-ho, va presentar un teorema matemàtic nou amb una demostració en una publicació titulada "Boscos amb Hipergrafs". L'any 2011 va començar matemàtiques a la Universitat de Bonn. És una antiga estudiant de postgrau de Jacob Fox a la Universitat Stanford i actualment és Professora Ajudant a Stanford.
La seva germana, Anne, dos anys més jove que ella, va ser una participant reeixida en olimpíades de matemàtiques i ciència a nivell nacional.
El 2011 Lisa va resoldre el problema 2 de l'IMO 2011, a més de sacar un ple a l'IMO 2011.
El 2019 es va doctorar en matemàtiques a la Universitat de Standford. Des del 2021 és professora al MIT i el seu tema de recerca és la combinatòria extremal i probabilística.

## Publicacions seleccionades

* Sauermann, Lisa Journal of Algebra, 451, 2016, pàg. 526–543. arXiv: 1411.5427. DOI: 10.1016/j.jalgebra.2015.11.047.
* Reiher, C.; Sauermann, L. Mathematika, 60, 1, 2014, pàg. 32–36. arXiv: 1705.01648. DOI: 10.1112/S0025579313000119.

## Referències

* ↑ «Hall of Fame». International Mathematical Olympiad. [Consulta: 20 maig 2013].
* ↑ «52nd IMO 2011: Individual results». International Mathematical Olympiad. Arxivat de l'original el 2013-03-07. [Consulta: 20 maig 2013].
* ↑ «Franz Ludwig Gehe Prize 2011: forests with hypergraphs and smart satchels». Celesio. Arxivat de l'original el 2015-07-19. [Consulta: 20 maig 2013].
* ↑ , 05-10-2011.
* ↑ Lisa Sauermann. «Stanford Department of Mathematics - People » Lisa Sauermann » People». Mathematics.stanford.edu. [Consulta: 25 abril 2019].
* ↑ «Martin-Andersen-Nexö-Gymnasium Dresden». Manos-dresden.de. Arxivat de l'original el 2015-06-10. [Consulta: 10 juny 2015].
* ↑ «Lisa Sauermann». [Consulta: 5 agost 2022].
# Cal Freixador

Cal Freixador és una obra de Ciutadilla (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de carreus de paredat. Consta de tres plantes: la planta baixa té quatre portes quadrangulars, la primera dues finestres amb cornisa i trencaaigües i una porta balconera amb barana de ferro forjat. A les golfes té quatre finestres quadrades. Actualment són dos habitatges.

## Història

Aquesta casa va ser comprada per la família Freixador a la família Tarrés, cap als anys quaranta del segle xx.

## Referències

* 1 2 «Cal Freixador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Cal Giró

Cal Giró és una casa al terme municipal de Vilagrassa (l'Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Aquesta casa va pertànyer a la família Giró, però fa uns vint-i-vuit anys va ser venuda als actuals propietaris de Barcelona. Casa de carreus de pedra. Consta de tres plantes: planta baixa amb sues portes i una altra de tapada. La porta principal es troba damunt l'arc de mig punt anterior. A la planta noble tres finestres amb trencaaigües i cornisa. Una d'aquestes finestres presenta una conquilla al frontó i pilars laterals adossats. A la planta superior hi ha un fris amb decoracions florals de marcada influència francesa. En aquesta planta s'hi troben tres finestres quadrades amb cornisa.

## Notes

* ↑ «Cal Giró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Col·legi Maristes Montserrat

El Col·legi Montserrat o Col·legi Maristes Montserrat és un edifici de Lleida protegit com a bé cultural d'interès local. A l'edifici hi ha una escola que es diu Col·legi Maristes Montserrat.

## Edifici

Edifici escolar aïllat, amb el seu pati de jocs. Baixos, soterrani, cos central de quatre pisos i dues ales de tres plantes. Façana austera al bloc primitiu i més ornada a les altres de tipus eclecticista. Escala desdoblegada al cos central, capella i sala d'actes. Campana a la petita espadanya i cupulí de remat.
Murs de càrrega de rajola vista i cobertes de teula àrab, fonaments de carreus de pedra.

## Escola

Els Germans Maristes s'establiren a Lleida el 1896. Als anys 20 s'afegeix el cos central i l'ala oest de l'edifici antic.

## Referències

* 1 2 3 «Col·legi Montserrat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Església de Sant Martí de Llémena

Església de Sant Martí de Llémena és l'església parroquial de Sant Martí de Llémena (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església d'origen romànic. És un edifici de planta rectangular, els murs exteriors són arrebossats i la coberta és de teula àrab a dos vessants. En un angle hi ha la torre campanar de planta rectangular, les parets són fetes amb carreus ben tallats i a la part superior hi ha una finestra amb arc de mig punt a cada façana. La torre clou amb una coberta piramidal de pedra. Adossat a la façana principal hi ha un porxo construït amb bigues de fusta que suporten una coberta de teula àrab a dos vessants. Aquest porxo descansa sobre dues columnes fetes amb peces cilíndriques de pedra, amb un basament de planta quadrada i el senzill capitell també de pedra.
La porta d'accés a l'interior és emmarcada amb pedra motllurada.

## Història

És l'església parroquial del poble de Sant Martí de Llémena, dedicada a Sant Martí. Es troba esmentada en documents de l'any 1031 i 1065, quan havia pertangut al capítol de la catedral de Girona. L'any 1129, Berenguer Ramon n'empenyorà a la canònica de la seu la quarta part dels delmes. Pertanyia a l'ardiaconat i després a l'arxiprestat de Girona.
Al segle xviii hi devia haver una important reforma, prova d'això és que l'any 1761 es troba cisellat a la façana.
Davant la façana principal hi ha un recinte tancat pel cementiri. Al porxo d'accés a l'església hi ha tombes a terra.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Església de Sant Martí de Llémena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2017].
# Carrer Nou (Banyoles)

El Carrer Nou és una via pública de Banyoles (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A banda i banda del carrer hi trobem cases fetes amb pedra de Banyoles. Unes són de carreus ben escairats i d'altres no ho són tant. La tipologia obeeix a les característiques generals emprades en la majoria d'habitatges que conformen el nucli de la vila Vella, és a dir, planta baixa, un primer pis i golfes. Tanmateix, però, hi tenim algun exemple on el caràcter senyorial és més evident, i aleshores hi trobem elements d'obertures més nombroses i més treballats. Tal és el cas de l'existència de finestres coronelles de dos arquets i algunes d'elles es presenten sense columna divisòria. Algunes finestres tenen ampit. Les portes són, majoritàriament, d'arc de mig punt adovellat. També hi ha portals d'entrada de forma rectangular amb arc rebaixat o escarser. Ràfec de poc voladís, amb motllures ornamentals a sota. Alguna de les façanes es presenten arrebossades.

## Història

El carrer Nou es troba documentat l'any 1279. La seva denominació com "carrer Nou" era per diferenciar-lo del "carrer Antic" que continuava fins a arribar a l'absis de Santa Maria. D'altra banda, també se'l coneixia com a "Carrer Nou Davall per a distingir-lo del "Carrer Nuo Damunt", actual carrer de Sta. Maria. És un carrer ubicat, totalment, dins de la vila Vella, i comunica la pl. del Monestir amb l'església parroquial de Sta. Maria del Turers. La tipologia de les seves cases i, sobretot algunes concretes, ens confirmen l'existència d'algunes de les famílies senyorívoles i de privilegis militars que varen viure a Banyoles, com la família Samsó o Çamsó (s. XIII-XV).

## Referències

* 1 2 «Carrer Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].
# Nicolas-Louis de Lacaille

Nicolas-Louis de Lacaille (Rumigny, 15 de març de 1713 - París, 21 de març de 1762) va ser un astrònom francès conegut principalment per dedicar-se a catalogar estrelles (prop de 10.000) i posseïx l'honor d'haver nomenat 15 constel·lacions d'un total de 88. Va calcular i va tabular una llista d'eclipsis per a 1.800 anys.

## Biografia

Lacaille va estudiar Teologia, Matemàtica i Astronomia en el Collège de Lisieux de París. L'any 1739 va ser ajudant de Cassini a establir la Meridiana de París i el 1741 va ser elegit membre de l'Acadèmia de París. A partir de 1739, va ser porfessor del Collège Mazarin (avui seu del Institut de França). El 1750 va abandonar la seva comfortable posició al Collège Mazarin per a dedicar-se a estudiar les estrelles i constel·lacions de l'hemisferi austral viatjant al Cap de Bona Esperança, la part més austral del continent africà, on hi va romandre fins al 1754.
El 1758 va publicar unes Tabulae Solares, en les quals es reconeix per primera vegada que l'atracció gravitatòria de la Lluna perturba l'òrbita el·líptica de la Terra entorn del Sol. Després d'aquest estudi va publicar l'obra Coelum Australe Stelliferum (1763), segurament la seva obra més famosa, en la qual, després de mesurar la posició de gairebé deu mil estrelles australs, es detalla la posició exacta d'unes mil nou-centes.

## Referències

* ↑ Miranda Batlle, 2019, p. 10-13.
* ↑ Evans, 1992, p. 77.
* ↑ Glass, 2012, p. Cap.2.
* ↑ Forbes i Gapaillard, 1996, p. 485.
* ↑ Warner, 2002, p. 25-26.
* ↑ Forbes i Gapaillard, 1996, p. 486.

## Bibliografia

* Evans, David Stanley. Lacaille: Astronomer, Traveler : with a New Translation of His Journal (en anglès). Pachard Publishing House, 1992. ISBN 978-0-8812-6284-1.
* Forbes, Eric G.; Gapaillard, Jacques «La correspondance astronomique entre l'abbé Nicolas-Louis de Lacaille et Tobias Mayer» (en francès). Revue d'Histoire des Sciences, Vol. 49, Num. 4, 1996, pàg. 483-541. ISSN: 01514105.
* Glass, Ian Stewart. Nicolas-Louis De La Caille, Astronomer and Geodesist (en anglès). Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-966840-3.
* Miranda Batlle, Eladio L. Historia y mitología de las 88 constelaciones (en castellà). Edhasa, 2019. ISBN 978959051262-9.
* Warner, Brian «Lacaille 250 years on» (en anglès). Astronomy & Geophysics, Vol. 43, Num. 2, 2002, pàg. 25-26. DOI: 10.1046/j.1468-4004.2002.43225.x. ISSN: 1468-4004.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Nicolas-Louis de Lacaille» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Gingerich, Owen. «Lacaille, Nicolas-Louis De» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 18 desembre 2024].
# Cal Baró

Cal Baró és una masia d'Esponellà (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga masia de planta rectangular. Es desenvolupa en planta baixa, pis i golfes. La coberta és de teula àrab a dues vessants. Presenta parets estructurals de maçoneria amb restes d'arrebossat de calç a les façanes, que deixen a la vista els carreus que emmarquen les obertures i les cantonades. Els ampits de les finestres són de pedra emmotllurada. La porta principal presenta una llinda de tres peces de pedra, la central amb un cisellat en forma d'escut d'armes. A sobre la llinda es troba un altre escut d'armes esculpit.
Interiorment, l'edifici s'estructura en tres crugies perpendiculars a la façana principal, la planta baixa actualment s'utilitza com a desembaràs. La planta noble on hi ha l'habitatge es troba al pis, amb una sala central on hi desemboquen les cambres. Les golfes ocupen la crugia central i s'obren a la façana principal entres badius que deixen veure l'enteixinat de fusta i les rajoles policromades de la coberta. A la llinda de la porta principal, a més de l'escut d'armes hi apareix la data de 1775.
Des del 2006, l'ajuntament d'Esponella treballa a la rehabilitació de l'edifici per tal d'adequar la planta baixa i el pis a serveis municipals i ús públic.

## Referències

* 1 2 «Cal Baró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].
* ↑ Camps i Costa, Jordi. Projecrte bàsic i executiu de rehabilitació de Cal Baró d'Esponnellà per a equipaments municipals. Ajuntament d'Esponellà, gener de 2014.
# Rémy Mertz

Rémy Mertz (Ciutat de Luxemburg, 17 de juliol de 1995) és un ciclista belga, professional des del 2014 i fins al 2023.

## Palmarès

* 2015
** Vencedor d'una etapa al Carpathia Couriers Path
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la província de Namur
* 2016
** 1r al Gran Premi d'Affligem

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2017. 150è de la classificació general
* 2020. 104è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Un ancien de la Bingoal WB a arrêté sa carrière... à 28 ans». www.cyclismactu.net, 12-01-2024 [Consulta: 23 juny 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Mas Costa

El Mas Costa és una obra de Porqueres (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un mas de planta rectangular format per dos cossos orientats a ponent. El principal, format per planta baixa, pis i golfes, consta de tres crugies perpendiculars a la façana. El segon cos, amb la mateixa estructura, presenta una alçada superior i dona l'aparença de ser un element afegit posteriorment a l'estructura inicial. Ambdós cossos tenen coberta a dues aigües. El mur ha estat realitzat amb pedres irregulars a excepció de les obertures (portes i finestres), les quals estan emmarcades per carreus de grans dimensions ben escairats. Cal destacar com a element interessant la gran porta de la façana principal, amb forma d'arc de mig punt realitzada amb dovelles de pedra de grans dimensions i ben escairades, freqüent en construccions de caràcter popular a partir del segle xvi. La finestra que hi ha damunt de la porta té la data 1510 inscrita; una altra finestra té la inscripció "AVE MARIA: 13 SEPTEMBRE DE L'ANY 1698". S'observa també la presència d'un pou al costat dret de la porta i d'un cos adjacent que té la funció de graner.

## Història

A la mateixa casa es conserven documents que fan referència a aquest mas, i que es remunten al segle x. El nom antic de la casa i de la família era el de Costabella, el qual es va perdre quan una pubilla va heretar la propietat i va casar-se amb un membre de la família Costa, que encara avui és propietària del mas.

## Referències

* 1 2 «Mas Costa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].
# Georgina Oliva i Isern

Georgina Oliva Isern, coneguda esportivament com a Gigi Oliva, (Barcelona, Barcelonès, 18 de juliol del 1990) és una exjugadora d'hoquei sobre herba catalana.
Formada a l'Atlètic Terrassa HC, juga en la posició de migcampista. Amb el club terrassenc guanyà dos Campionats de Catalunya (2007 i 2009). Posteriorment, ha jugat al KHC Leuven, RC Polo, guanyant una Copa de la Reina (2015), Kampong SV i Júnior FC, amb el qual ha guanyat una Copa de la Reina (2021), tres Campionats de Catalunya (2020, 2021, 2022) i una Lliga espanyola (2022-23).
Internacional amb selecció espanyola d'hoquei herba en 266 ocasions, esdevenint així la jugadora del combinat estatal amb més internacionalitats juntament amb Rocío Ybarra fins al 5 d'agost de 2024, quan Bea Pérez va superar-la. Ha participat a tres Jocs Olímpics, Pequín 2008, Rio de Janeiro 2016 i Tokio 2020. També ha competit a diversos campionats del Món i d'Europa, aconseguint una medalla de bronze al Campionat del món de 2018 i al d'Europa de 2019.
Entre d'altres reconeixements, va ser escollida millor jugadora estrangera de la lliga neerlandesa i MVP del Campionat d'Europa d'hoquei herba de 2019. També va ser nominada com a Millor Jugadora del Món per la Federació Internacional d'Hoquei els anys 2018, 2019 i 2022.

## Palmarès
### Clubs

* 1 Lliga espanyola d'hoquei sobre herba femenina: 2022-23
* 5 Campionats de Catalunya d'hoquei herba femenina: 2006-07, 2008-09, 2019-20, 2020-21, 2021-22
* 2 Copes espanyoles d'hoquei herba femenina: 2014-15, 2020-21

### Selecció espanyola

* 1 medalla de bronze al Campionat del Món d'hoquei sobre herba femení: 2018
* 1 medalla de bronze al Campionat d'Europa d'hoquei sobre herba femení: 2019

## Referències

* ↑ «Georgina Oliva i Isern». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Campillos, Juanjo. «Georgina Oliva, la ingeniera de las Redsticks» (en castellà). As, 28-08-2019. [Consulta: 26 abril 2020].
* ↑ «La previa de la jornada 22: Liga Iberdrola por la UD Taburiente y el RS Tenis (DHFA)» (en castellà). Real Federación Española de Hockey, 17-05-2024. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ Masana, Àlex. «El Junior anuncia el fitxatge de Gigi Oliva». L'Esportiu, 14-05-2019. [Consulta: 26 abril 2020].
* ↑ «Georgina OLIVA» (en anglès). International Hockey Federation. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «Diploma olímpico para las Redsticks tras caer ante Bélgica (2-0)» (en castellà). Real Federación Española de Hockey, 05-08-2024. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «Gigi Oliva, millor jugadora estrangera de la història a Holanda». Fosbury, 02-03-2020. [Consulta: 26 abril 2020].
* ↑ Sánchez de Castro, David. «Georgina Oliva: "No me parece bien la sentencia del procés, pero en la selección respetamos los diferentes puntos de vista"» (en castellà). 20 minutos, 25-10-2019. [Consulta: 26 abril 2020].
* ↑ «Gigi Oliva, Adrian Lock y Pau Cunill, candidatos a los premios anuales de la FIH» (en castellà). Mundo Deportivo, 06-09-2022. [Consulta: 6 agost 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Georgina Oliva - FIH
# Abel Ruiz Ortega

Abel Ruiz Ortega (Almussafes, 28 de gener de 2000) és un futbolista valencià que juga com a davanter al Girona FC. Ha estat internacional amb la selecció espanyola.
L'abril de 2017, es va convertir en el primer jugador nascut després del 2000 en debutar a les categories professionals del FC Barcelona.

## Trajectòria

Va fitxar per les categories inferiors del FC Barcelona l'any 2012, procedent del València CF. El 21 de novembre de 2016, renovà el seu contracte amb el club fins al 2019.
El 9 d'abril de 2017, encara en edat juvenil, Ruiz va debutar amb el FC Barcelona B, substituint Jesús Alfaro en una victòria a casa per 2-0 davant del CF Badalona a Segona Divisió B. El seu debut en categoria professional es va produir el 28 d'agost d'aquest mateix any, substituint a David Concha a la derrota per 0-3 enfront del CD Tenerife de Segona Divisió.
Va debutar amb el primer equip del FC Barcelona el 7 de març de 2018, a la final de la Supercopa de Catalunya contra el RCD Espanyol, que el seu equip va guanyar després de marcar Abel l'últim penal de la tanda. El 6 de març de 2019 va disputar amb el primer equip del Barça la final de la Supercopa de Catalunya, entrant com a suplent a la segona part.
El 13 de maig de 2019 va debutar amb el Barça en lliga, quan va jugar 21 minuts contra el Getafe CF al Camp Nou, després de substituir Philippe Coutinho a la segona part. Fou així el setè jugador del planter que debutava en lliga aquella temporada, a les ordres d'Ernesto Valverde.
El 27 de juny de 2024 s'anuncia el seu fitxatge pel Girona Futbol Club fins al 2029.

## Palmarès
### FC Barcelona

* 1 Lliga espanyola: 2018-19

### SC Braga

* 1 Copa portuguesa: 2020-21
* 1 Copa de la lliga portuguesa: 2023-24

### Selecció espanyola

* 1 Medalla d'or en els Jocs Olímpics: 2024
* 1 Jocs Mediterranis: 2018
* 1 Campionat d'Europa sub-19: 2019
* 1 Campionat d'Europa sub-17: 2017

## Referències

* 1 2 El almusafense Abel Ruiz debuta con el filial del FC Barcelona en la Segunda B; Levante EMV, 15 abril 2017
* ↑ «Abel Ruiz, el futur nou d'Espanya» (en castellà). Sphera Sports, 20-05-2017. Arxivat de l'original el 2018-01-10. [Consulta: 28 agost 2017].
* ↑ «Abel Ruiz se queda en el Barça» (en castellà). Sport, 21-11-2016. [Consulta: 28 agost 2017].
* ↑ «El Tenerife se pone líder en Barcelona» (en castellà). Marca, 28-08-2017. [Consulta: 28 agost 2017].
* ↑ «Abel Ruiz, protagonista en la tanda de penaltis» (en castellà). Sport, 07-03-2018. [Consulta: 7 març 2018].
* ↑ Grau, Jordi «El Girona tomba el Barça a la Supercopa de Catalunya (0-1)». 324.cat, 06-03-2019 [Consulta: 7 març 2019].
* ↑ «Abel Ruiz, el setè del planter que debuta amb Valverde aquesta temporada». 324.cat, 13-05-2019 [Consulta: 14 maig 2019].
* ↑ «Abel Ruiz, blanc-i-vermell fins al 2029». [Consulta: 27 juny 2024].
* ↑ «El futbol espanyol es fa amb l’Or dels Jocs Olímpics de París 2024». Diari del Maestrat, 09-08-2024. [Consulta: 25 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Abel Ruiz Ortega, Fitxa a Soccerway