OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El pacte dels llops

El pacte dels llops (títol original en francès: Le Pacte des loups) és una pel·lícula francesa dirigida per Christophe Gans el 2001. Ha estat doblada al català.

## Argument

1765. Delegat pel rei Lluís XV de França, el cavaller Grégoire de Fronsac, acompanyat pel seu vell amic Mani, un indi iroquès de la tribu Mohawk, arriben a Gévaudan per resoldre el misteri de la Bèstia de Gavaldà, que ensagna els camps locals des de fa un any. Les primeres recerques del cavaller no triguen a descobrir elements inquietants i macabres.

## Repartiment

* Samuel Le Bihan: Grégoire de Fronsac
* Vincent Cassel: Jean-François de Morangias
* Émilie Dequenne: Marianne de Morangias
* Monica Bellucci: Sylvia
* Jérémie Renier: Thomas d'Apcher
* Mark Dacascos: Mani
* Jean Yanne: El Comte de Morangias
* Jean-François Stévenin: Henri Sardis
* Jacques Perrin: Thomas d'Apcher (de gran)
* Edith Scob: Geneviève de Morangias
* Johan Leysen: Beauterne
* Bernard Farcy: Laffont
* Hans Meyer: Marquès d'Apcher
* Virginie Darmon: La Bavarde
* Philippe Nahon: Jean Chastel
* Éric Prat: Capità Duhamel
* Jean-Loup Wolff: Duc de Moncan
* Bernard Fresson: Mercier
* Christian Marc: Servidor del vell Thomas
* Karin Kriström: Hortelado de Rocher
* Vincent Gespes: Soldat
* Jean-Paul Farré: Pare Georges
* Pierre Lavit: Jacques
* Michel Puterflam: Bisbe de Mende
* Nicolas Vaude: Maxime Donis Forêts
* Max Delor: Vell noble
* Christian Adam: Vell noble
* Jean-Pierre Jackson: Noble en el sopar
* Nicky Naude: La Fêlure
* Daniel Herroin: Blondin
* Gaëlle Cohen: La Loutre
* Virginie Arnaud: La Pintade
* Charles Maquignon: Valet Bordel
* Franckie Pain: La Tessier
* Isabelle Li Nouvel: Prostituta bruna
* Albane Fioretti: Prostituta de la Teissier
* Clarice Plasteig dit Caffou: Prostituta de la Teissier
* Delphine Hivernet: Valentine
* Juliette Lamboley: Cécile
* Gaspard Ulliel: Louis
* Pierre Castagne: Pare de Cécile
* Stéphane Pioffet: Camperol
* Eric Laffitte: Vilatà
* Eric Delcourt: Ajuda de camp de Beauterne

## Rebuda

* Festival de cinema romàntic de Cabourg 2001: Premi a la revelació femenina més romàntica de l'any per Émilie Dequenne
* César 2002: Millor vestuari per a Dominique Borg
* "De poderosa narrativa (...) la seva visió resulta (...) sempre entretinguda. Si hom no tem l'encreuament entre el rigor cartesià de la historicitat i la coreografia sagnant del cinema d'arts marcials, i si no li preocupa de tant en tant que el sorprenguin amb una mica de gore i vísceres, no ho dubti: aquesta és la seva pel·lícula"
* "No s'ha d'oblidar que el film només aspira al gran espectacle: al costat de seqüències assolides, conviuen el buit i el culte als efectes especials."

## Referències

* 1 2 «El_pacte_dels_llops». esadir.cat.
* ↑ Pfanner, Eric; Tribune, International Herald «For Some Moviegoers, a New French Blockbuster Is Too Upbeat» (en anglès). The New York Times, 07-06-2001. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Torreiro, M. «Le pacte des loups». El País.
* ↑ Palomo, Miguel Angel «Le pacte des loups». El País.
# Molí d'en Robert

El Molí d'en Robert és una obra de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Molí situat a dos quilòmetres i mig del poble, a l'esquerra de l'Arnera. Del molí tan sols es conserva l'estructura de l'edifici, així com el carcabà amb una volta de canó de carreus, ja que la resta ha estat rehabilitat i transformat en restaurant.

## Referències

* ↑ «Molí d'en Robert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Gunnar Gundersen

Gunnar Gundersen (Bordeus, 11 de març de 1882 - Melbourne, 9 de febrer de 1943), fou un mestre d'escacs australià.

## Biografia

Nascut a Bordeus, França, va créixer a Melbourne, Austràlia, on el seu pare (que era noruec) era el cònsol escandinau. Gundersen va començar a jugar als escacs en el seu primer any d'estudis a la Universitat de Melbourne el 1902. Amb el temps es convertiria en professor de matemàtiques a la mateixa universitat.

## Resultats destacats en competició

Va participar en el Torneig de Mannheim de 1914 (19è DSB Congress, 19. Kongreß des Deutschen Schachbundes), on hi puntuà 2.5/10 al torneig principal (Hauptturnier A) tot just al començament de la I Guerra Mundial que obligà a aturar l'esdeveniment l'1 d'agost de 1914. El Morning Post del 14 setembre va mencionar l'australià Gundersen. "Els fons de premis disponible es va distribuir a prorrateig entre tots els presents; el Sr. Gunderson va aconseguir allunyar-se a Christiana [actualment Oslo], a un cost de semi-fam i fatiga extraordinària, el tren trigà sis dies en el que hauria d'haver estat un viatge de 36 hores, i durant aquest temps només va poder fer dos àpats i dormir deu hores".
Gundersen va guanyar el Campionat de l'estat de Victòria els anys 1907, 1908, 1912, 1913, 1915, 1916, 1917, 1918, 1919, 1920, i 1922; guanyà el Torneig Pietzcker Christmas de Melbourne el 1925/26 i 1926/27, i guanyà el Campionat d'escacs de Nova Zelanda a Wanganui 1929/30 i Napier 1931/32.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Gunnar Gundersen» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 23 novembre 2010].
* ↑ Wright, Anthony. Australian Chess to 1914. Melbourne, 1995.
* ↑ «Das unvollendete Turnier: Mannheim 1914».
* ↑ Notes sobre Mannheim 1914 (anglès) Consultat el 23/11/2010.
* ↑ Escacs a Nova Zelanda Arxivat 2008-10-14 a Wayback Machine. (anglès) Consultat el 23/11/2010.
# Platja de Riazor

La platja de Riazor és una platja urbana de la ciutat de la Corunya, a Galícia. Compta amb la distinció de Bandera blava, com la seva continuació cap al nord-est, la platja de l'Orzán.
Disposa de lavabos, dutxes, lloguer de gandules, vigilància, servei de salvament, primers auxilis, Creu Roja, aparcament, accesibilitat per a minusvàlids, quiosc de premsa i cafeteries i bars amb terrassa.
És una platja cèntrica i, per tant, molt concorreguda, sobretot durant la temporada alta. Es troba a prop de la Praza de Pontevedra, del Pazo dos Deportes i de l'Estadi Municipal de Riazor. En autobús es pot arribar amb les línies 3, 3A i 7.

## Vegeu també

* Platja de l'Orzán
# Nicolás de Cardona

Nicolás de Cardona va ser un emprenedor aventurer del segle xvii, veí de Sevilla, que va estar involucrat en l'exploració de la costa occidental del continent d'Amèrica del Nord.
El 1610, Nicolás va sortir d'Espanya cap a les Amèriques, com capità de la flota del general Juan Gutiérrez de Garibay. Nicolás manava sis vaixells, juntament amb el capità Francisco Basili. El 13 d'agost de 1611, una encomienda per a l'explotació de la pesca de perles al llarg de la costa de Califòrnia, anteriorment en mans de Sebastián Vizcaíno sense èxit, va ser lliurada a Tomàs de Cardona (oncle de Nicolás), Sanç de Meres, i Francisco de la Paraya, tots veïns de Sevilla.
Nicolás va ser posat al càrrec de l'exploració. Va arribar a Acapulco a la darreria de 1614 on va construir tres fragates, la San Antonio, la San Francisco i la San Diego. Durant els anys següents, Nicolás va intentar establir un negoci de perles, i va lluitar contra les intrusions dels neerlandesos (Joris van Spilberg). Arruïnat, Nicolás va tornar a Espanya per obtenir més fons, per seguir explotant el negoci de les perles, fins que va obtenir una Real Orden el maig del 1618.
Finalment va tornar a Espanya el 1623, on va redactar el 1632 la seva Descripción Hidrográfica y geográfica de muchas tierras del norte y del sur y de los mares de las Indias, sobre el descobriment del Regne de Califòrnia.

## Referències

* ↑ Antochiw, Michel. Viajes a América de Nicolás Cardona, 1613 - 1623 (en mexicà). Monterey: Universidad de Monterrey, 2007, p. 176. ISBN 978-968-6858-18-0.
* ↑ Álvaro del Portillo. Descubrimientos y exploraciones en las costas de California, 1532-1650. Ediciones Rialp, 1982, p. 248–. ISBN 9788432121890 [Consulta: 15 desembre 2010].
* ↑ Informe de Cardona (ISBN:84-7506-283-0)
* ↑ Descripció Hidrogràfica i geogràfica de moltes terres del nord i del sud i dels mars de les Índies
* ↑ Joaquin Francisco Pacheco. Colección de documentos inéditos relativos al descubrimiento, conquista y colonización de las posesiones españoles en América y Occeanía [sic], sacados bajo la direccion de J.F. Pacheco, F. de Cárdenas y L. Torres de Mendoza, 1868, p. 42–.

## Bibliografia

* Mathes, Michael. Californiana II, Documentos para la historia de la explotación comercial de California: 1611-1679 (en castellà). Madrid: Ediciones José Porrúa Turanzas, 1970.

## Enllaços externs

* de Cardona, Nicolàs. «Memorial del capitán Nicolás Cardona al Rey, sobre sus descubrimientos y servicios en la California» (pdf) (en castellà).
# Monument a la família pescadora

El monument a la família pescadora fou un encàrrec del col·lectiu Salvem el Serrallo a l'escultor de Montblanc, Josep Agustí. L'obra escultòrica de bronze i mida natural està ubicada a la plaça del bisbe Bonet.
Consta de 3 figures: el pare amb uns rems a les espatlles, la mare 'remendant' les xarxes i el fill amb un peix a la mà. Amb un pedestal que representa dos pedres de l'espigó i una barca.
Es va inaugurar el dia 28 de juny de 1994 amb motiu de les festes del barri del Serrallo, i van ser-hi presents el pescador Domingo Pedrol (Minguet de la Guita) i Antònia Fusté, remendadora. En aquell moment les persones més grans del barri.
El cost del monument va superar els tres milions de pessetes i fou finançat per l'Ajuntament de Tarragona, la Diputació de Tarragona, la Generalitat de Catalunya, el Port de Tarragona i l'empresa Repsol.

## Referències

* ↑ Gisbert i Canes, Joan. Monuments i elements decoratius als carrers de la ciutat. Tarragona: Arola Editors, 2002, p. 110.
* ↑ «El Serrallo inaugura el martes un monumento a la familia pescadora». Diari de Tarragona, 26-06-1994, pàg. 6.
# Cal Gavatx (Boadella i les Escaules)

Cal Gavatx és una casa de Boadella i les Escaules (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situat dins del nucli urbà de la població de Boadella, a l'extrem nord-est del nucli antic de la vila, delimitat entre els carrers Processó i Sant Gaietà.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta rectangular amb la coberta de teula de dues vessants i distribuït en planta baixa i dos pisos. La façana orientada al carrer Processó presenta un portal d'arc de mig punt adovellat, amb els brancals bastits amb carreus de pedra ben desbastats. Les finestres dels pisos superiors són totes rectangulars i han estat reformades modernament. Caldria destacar l'ampit motllurat de grans dimensions situat a la finestra de damunt del portal. Un altre element especial de l'edifici és el ràfec de la teulada, format per dues fileres de rajoles i una de teula àrab intercalada, decorat amb triangles vermells sobre fons blanc i temes vegetals i geomètrics. Hi ha la següent inscripció: "PERA MERCADE ME HA FES BUY DIA 5 OCH. 1773 ABE MARIA PURISIMA PEC SIN CONCEBIDA".
La construcció és bastida amb pedra de diverses mides sense treballar, lligada amb abundant morter de calç.

## Història

Boadella era un reduït grup de masies escampades fins que, entre els segles X-XI es va edificar el castell de Boadella. A poc a poc va convertir-se en un catalitzador de la població dels masos que cercava la protecció que oferia la fortificació. D'aquesta forma es va convertir en l'origen primitiu del nucli urbà de Boadella.
Durant els segles XV-XVI es van aixecar les primeres cases de pedra al nucli urbà (actuals carrers del Portal, de la Processó, etc.) al costat dels castell i de la seva capella dedicada a Santa Cecília, juntament amb el cementiri.
Entre els segles XVII-XVIII, a conseqüència de la prosperitat que va donar el cultiu de la vinya i l'olivera, la població va augmentar. En aquest context de bonança, les famílies enriquides van reformar o van aixecar de nou grans cases al nucli antic. Aquesta casa, concretament, coneguda com a cal Gavatx, presenta al ràfec la data 1773 corresponent a l'any de construcció o potser d'una reforma de la teulada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Cal Gavatx». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Dolmen del Pla de les Eugues

El Dolmen del Pla de les Eugues és un dolmen situat a la comuna rossellonesa de Bula d'Amunt, a la subcomarca dels Aspres, al límit amb el terme de Glorianes, de la comarca del Conflent, tots dos de la Catalunya del Nord.
Està situat en la carena al sud-oest de la comuna, a la carena que separa el terme de Bula d'Amunt del de Glorianes, al nord-est de Roca Durena i a ponent del Coll de Saleig.
És un semidolmen o paradolmen, o abric, que fou citat en primer lloc l'any 2011 per Jean Abélanet.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics de la Catalunya del Nord

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques: dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes. Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Carreras Vigorós, Enric; Tarrús Galter, Josep «181 anys de recerca megalítica a la Catalunya Nord (1832-2013)». Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, vol. LIV, 2013, pàg. 86, 169.
* Dévaux, Eugène «Dolmens à gravures en Roussillon». Butlletin de la Société Agricole, Scientiphique et Litteraire des Pyrénnées-Orientales, vol. 58, 1934, pàg. 225-239. Reeditat a: «Dolmens à gravures en Roussillon». Cahiers d'Histoire et d'Archeologie [Nimes], 9$^e$ année, Nouvelle Série, 1$^{er}$ cahier, 1946, pàg. 27-34.

## Referències

* ↑ Carreras Vigorós i Tarrús Galter, 2013.
* ↑ El Dolmen del Pla de les Eugues en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Carreras i Tarrús, 2013.
# Tulu

El tulu [ˈtuːluː]—; Tulu: , ತುಳು ಬಾಸೆ o തുളു ബാസെ, és una llengua que es parla al sud de l'Índia; pertany al grup de les llengües dravídiques i està relacionat amb el tàmil. S'estima que la parlen entre 3 i 5 milions de persones, anomenades tuluva, i la zona on viuen s'anomena Tulu Nadu. La majoria dels tuluva viuen als districtes de Dakshina Kannada i Udupi, a l'oest de l'estat de Karnataka i al districte Kasaragod de Kerala. També hi ha parlants de tulu a llocs com Mumbai. El seu sintema d'escriptura s'anomena tigalari i és adaptat de l'escriptura grantha, però actualment es fa servir poc i des de principis del segle xx es fa servir el sistema kannada. El tulu té quatre dialectes.

## Literatura escrita

Segons el lingüsta Robert Caldwell:
| « | El Tulu és un dels llenguatges més desenvolupats de la família dravídica | » |
Però la seva literatura escrita no és tan àmplia com la del Tamil. Es conserva una part de la traducció Tulu del sànscrit Mahabharata anomenada Tulu Mahabharato feta cap al segle xiv aC.
Altres obres importants en Tulu són:
* Sri Bhagavata
* Kaveri
* Devi Mahatmyam traduïda al Tulu
El 1994 el govern indi establí una acadèmia per regular el Tulu.

## Literatura oral

* Paddanas: una forma altament estilitzada de poesia.
* Riddles : que tracten del parentiu i l'agricultura.
* Bhajans: Cançons religioses.
* Kabitol: Cançons de la collita.

## Referències

* ↑ «Tulu». Ethnologue. [Consulta: 2010].
* ↑ Steever, Sanford B. The Dravidian Languages. Taylor & Francis, 1998, p. 162. ISBN 0415100232.
* ↑ «The Hindu : Tulu fit to be included in Eighth Schedule». Arxivat de l'original el 2012-11-05. [Consulta: 26 desembre 2017].
* ↑ «The Hindu : Karnataka News : Tulu Academy yet to realise its goal». [Consulta: 26 desembre 2017].

## Bibliografia

* Caldwell, R., A comparative grammar of the Dravidian, or, South-Indian family of languages, London: Harrison, 1856.; Reprinted London, K. Paul, Trench, Trubner & co., ltd., 1913; rev. ed. by J.L. Wyatt and T. Ramakrishna Pillai, Madras, University of Madras, 1961, reprint Asian Educational Services, 1998. ISBN 81-206-0117-3
* Danielou, Alain (1985), Histoire de l'Inde, Fayard, Paris. ISBN 2-213-01254-7.
* Hall, Edith (2002), "The singing actors of antiquity" in Pat Easterling & Edith Hall, ed., Greek and Roman Actors: Aspects of an Ancient Profession, Cambridge University Press, Cambridge. ISBN 0-521-65140-9.
* Thesis of Viveka Rai Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* Lauri Honko, Textualisation of oral epics. ISBN 3-110-1692-82
* William Pais, Land Called South Canara. ISBN 8-175-2514-84
* Bhat, S.L. A Grammar of Tulu: a Dravidian language ISBN 8-185-6911-26
* Manner, A. English-Tulu Dictionary ISBN 8-120-6026-33
* Briegel, J. A Grammar of the Tulu language Char and Roman ISBN 8-120-6007-03

## Vegeu també

* Llista de llengües de l'Índia

## Enllaços externs

* Informació sobre Tulu a la XV edició de l'Ethnologue, amb el codi “tcy” (anglès)
# Carlos Horacio González González

Carlos Horacio González González (Gijón, 30 de març de 1963) més conegut com a Zurdi, és un exfutbolista asturià. Ocupava la posició de davanter.
Va ser internacional amb la selecció espanyola sub-21.

## Trajectòria

Format als equips de futbol base del Col·legi Immaculada, es va incorporar a l'Sporting de Gijón Atlético el 1979. A la temporada 1982-83 va passar a formar part de la plantilla del Reial Sporting de Gijón i va debutar a Primera Divisió el 4 de setembre de 1982 en una trobada disputada davant el C. D. Màlaga.
L'estiu de 1988 fitxa pel València CF, on milita durant tres campanyes, sent també suplent, encara que gaudeix de força minuts. La temporada 91/92 és titular amb el CE Sabadell, a Segona Divisió, on marca sis gols en 30 partits. Posteriorment, fitxa pel Real Avilés Industrial.
En total, va sumar 144 partits i sis gols a primera divisió.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Zurdi». BDFutbol. Base de Dades Històrica de Futbol. [Consulta: 18 juny 2023].
* ↑ Allongo, Jenaro. «Eloy, 15 años y... ¡ya debutó en el Sporting!», 06-12-1979. [Consulta: 12 novembre 2015].
* ↑ Mancera, Pepe. «1-1: Málaga y Sporting, de poder a poder», 05-09-1982. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Can Bartrolí

Can Bartrolí és una casa gòtica de Borrassà (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta baixa i dos pisos. La façana està totalment arremolinada i el que destaca de la façana són la porta d'entrada a l'edifici de la planta baixa, una porta allindada, amb un escut al centre de la llinda, i la finestra del primer pis, una finestra amb els muntants de carreus, i amb una gran llinda com a la porta del pis inferior.

## Història

Podria haver estat un asil i hospital.

## Referències

* 1 2 «Can Bartrolí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Batalla de Curzola

La batalla de Curzola es va lliurar el 9 de setembre de 1298 entre les flotes de Gènova i Venècia. És una de les moltes batalles lliurades en els segles XIII i XIV entre Pisa, Gènova i Venècia en una llarga sèrie de guerres pel control del Llevant mediterrani i el comerç.
La batalla va tenir lloc en els mars de sud de Dalmàcia, al canal entre l'illa de Curzola (actualment Korčula, Croàcia) i la península de Sabbioncello. Els venecians estaven dirigits per l'almirall Andrea Dandolo, fill del dogo Giovanni Dandolo, i els genovesos per Lamba Doria, un dels millors marins de l'època. Tot i que els genovesos estaven en inferioritat numèrica, tenien el vent a favor i van envoltar als venecians. Les naus d'aquests estaven tan juntes que l'incendi d'una d'elles es va propagar ràpidament i, finalitzada la batalla, havien perdut seixanta-cinc de les seues noranta-cinc naus, entre capturades i enfonsades. Nou mil homes van resultar morts o ferits, entre ells Andrea Dandolo (de qui s'explica que es va suïcidar un cop al cap contra el pal) i cinc mil van ser fets presoners.
Venècia va patir grans pèrdues, però immediatament les hi va arreglar per equipar altres 100 galeres i obtenir condicions de pau favorables que no van obstaculitzar significativament el seu poder i la seva prosperitat. El tractat es va signar el maig de 1299 i va actuar com a mediador el nou senyor de Milà, Mateu Visconti, el que va portar a la fi de la Guerra de Curzola.
Segons una tradició posterior registrada per Giovanni Battista Ramusio, Marco Polo va ser un dels venecians entre els presoners i el seu famós llibre va ser dictat durant els pocs mesos del seu empresonament. No obstant això, si va ser capturat durant aquesta batalla, en una operació menor prop de Laiazzo (actual Ayas en la moderna Turquia) o en alguna altra topada no documentada és una cosa que no és clar.
No obstant això, l'entusiasta població de Korčula va acudir a recordar aquesta batalla cada setembre, i a retre homenatge a Marco Polo com un dels lleials soldats de Venècia que van arriscar les seves vides a Dalmàcia en defensa de la República.

## Referències

* ↑ Norwich, 2003, p. 226.
* ↑ Norwich, 2003, p. 229.
* ↑ Larner, 2001, p. 76-77.

## Bibliografia

* Larner, John. Marco Polo y el descubrimiento del mundo. Barcelona: Paidós, 2001. ISBN 84-493-1028-8.
* Norwich, John Julius. Historia de Venecia. Granada: Almed, 2003. ISBN 84-931194-7-4.
# Poll del cap

El poll del cap o del cuir cabellut (Pediculus humanus capitis), també anomenat Anthropophthirus capitis, és una espècie d'insecte de l'ordre ftiràpters, que produeix la pediculosi del cap. L'ou de poll és la llémena (llema o lleme m.) o cuca. És un ectoparàsit dels éssers humans.

## Característiques

Són insectes àpters que es passen tota la vida entre els cabells humans xuclant la sang a través de la pell. Els únics hostes coneguts d'aquesta espècie són l'home i el ximpanzé. No sobreviuen més enllà de tres dies fora del seu hoste.
El diagnòstic de pediculosi requereix trobar al cuir cabellut exemplars vius de polls, no només llémenes. Els polls dels cabells poden presentar patrons de resistència particulars davant dels tractaments pediculicides.
La infestació greu i crònica pot provocar anèmia en persones amb factors predisponents. El signe més comú de la seva presència és la pruïja. El gratar-se el cuir cabellut comporta, a vegades, infeccions bacterianes secundàries o impetigen. Rarament, es presenta febre, acompanyada o no de limfadenopaties locals.

## Vegeu també

* Pediculosi del cap
* Poll
* Cabra (paràsit)
* Poll del cos
* Puça

## Referències

* ↑ «I amb la tornada a les aules, també tornen els polls | TERMCAT». [Consulta: 7 desembre 2021].
* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 7 desembre 2021].
* ↑ Dutra, JM; Alves, AD; Pessanha, T; et al «Prehistorical Pediculus humanus capitis infestation: quantitative data and low vacuum scanning microscopy» (en anglès). Rev Inst Med Trop Sao Paulo, vol. 2014 Mar-Apr; 56 (2), pp. 115-9. PMID: 24626412 [Consulta: 12 octubre 2015].
* ↑ Rosselló, Vallespir, Cerdanya, Empordà«Diccionari català-valencià-balear». Arxivat de l'original el 2004-08-26. [Consulta: 17 juliol 2019].
* 1 2 3 Buxton, Patrick A. [1947]. «The biology of Pediculus humanus». A: The Louse; an account of the lice which infest man, their medical importance and control. 2nd. London: Edward Arnold, p. 24–72.
* ↑ Smith, CH; Goldman, RD «An incurable itch: head lice» (en anglès). Can Fam Physician, 2012 Aug; 58 (8), pp. 839-841. PMID: 22893334 [Consulta: 31 octubre 2015].
* ↑ Madke, B; Khopkar, U «Pediculosis capitis: an update» (en anglès). Indian J Dermatol Venereol Leprol, 2012 Jul-Aug; 78 (4), pp. 429-438. DOI: 10.4103/0378-6323.98072. PMID: 22772612 [Consulta: 26 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Centers for Disease Control and Prevention: Division of Parasitic Diseases
* MedicineNet.com: Head Lice Infestation (Pediculosis)
* University of Nebraska: Head Lice Resources You Can Trust