OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ruben Blades Is Not My Name

Ruben Blades Is Not My Name (castellà: Yo no me llamo Rubén Blades) és un pel·lícula documental panamenya del 2018 dirigida per Abner Benaim. El documental segueix la vida de Rubén Blades, un músic, cantant, compositor, actor, activista i polític panameny, i les seves contribucions a la "revolució Salsa" a Nova York, un moviment musical llatinoamericà que va durar aproximadament entre 1968 i 1985. Va ser seleccionada per representar Panamà com a millor pel·lícula en llengua estrangera al Premis Oscar de 2018, però no va ser nominada.

## Argument

A més de Rubén Blade, algunes de les figures clau de l'escena musical llatina apareixen o s'entrevisten al documental, alguns d'aquests noms són Gilberto Santa Rosa, Paul Simon, Junot Diaz, i Sting. -Entre altres.

## Nominacions

A la VI edició dels Premis Platino fou nominada a millor pel·lícula documental.

## Referències

* ↑ Mango, Agustin. «Oscars: Panama Selects 'Ruben Blades Is Not My Name' for Foreign-Language Category». The Hollywood Reporter, 12-09-2018. [Consulta: 12 setembre 2018].
* ↑ «Panamanian filmmakers try to get a foothold in Hollywood while building a film industry at home» (en anglès americà). Los Angeles Times, 13-11-2018. [Consulta: 31 gener 2022].
* 1 2 Fuente, Anna Marie de la. «‘Ruben Blades Is Not My Name’ Unspools Across Latin America» (en anglès americà). Variety, 22-08-2018. [Consulta: 31 gener 2022].
* ↑ «Anuncio Nominaciones VI Edición Premios PLATINO del Cine Iberoamericano», 21-03-2019. [Consulta: 21 març 2019].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Plaça de la Vila (Cornudella de Montsant)

La Plaça de la Vila és una plaça de Cornudella de Montsant (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una plaça de planta aproximadament rectangular, envoltada d'edificacions diverses. Hi van a parar quatre carrers, dels quals un ho fa per un "perxe". Dos dels costats tenen porxos coberts, sostinguts per pilars de pedra bastits amb grossos carreus, els quals suporten embigats de fusta. El terra, abans sense recobriment, és avui cimentat i sota els porxos és llossat o enrajolat. Del conjunt, cal destacar la casa nº1 amb una portalada renaixentista semblant a d'altres del mateix estil dins el poble, la casa nº2 amb balconades tribulades cobertes, la porta de la casa nº3 del 1771, la columna que suporta el porxo de la casa nº8, la casa nº10 amb porta del 1794, la casa nº13 del 1784, i la casa nº15 a la paret de la qual hi ha una fornícula buida.

## Història

L'espai ocupat per la plaça fou, versemblantment, l'espai públic que articulà el nucli primitiu de la població. La forma actual sembla correspondre, segons algunes informacions, al segle xvi, encara que sembla que hi havia hagut la capella de Sant Julià, al voltant de la qual s'organitzà el poble, i que desaparegué cap al segle xiv o XV. Hom hi celebrava mercat. Les construccions primitives deixaren pas en els segles XVII i XVIII a les actuals. Sense tenir cap element arquitectònic especial, la plaça de la vila de Cornudella resulta agradable i equilibrada.

## Referències

* 1 2 «Plaça de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Plaça de la Vila». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Zona afòtica

La zona afòtica (afòtica deriva del grec: ἀ-φῶς "sense llum") és la part de l'oceà o d'un llac on hi ha poca o gens de llum solar. Formalment es defineix com les fondàries per sota de la qual menys de l'1% de la llum solar hi penetra. Conseqüentment, la bioluminescència és essencialment l'única llum que s'hi troba. La majoria dels aliments provenen d'organismes morts que s'enfonsen de les capes d'aigua superiors.
La fondària de la zona afòtica es pot veure en gran manera afectada per coses com la turbidesa i l'estació de l'any. Per sobre de la zona afòtica hi ha la zona fòtica que és la part afectada directament per la llum solar.

## En els oceans

Depenent de com es defineixi la zona àfòtica en els oceans omença entre fondàries aproximades de 200 m o 1.000 m.i continua fins al fons del mar. Les temperatures poden anar aproximadament de 0 °C a 6 °C. S'hi troben organismes especials com els Saccopharyngiformes, el calamar gegant, i el calamar vampir.
La zona afòtica es subdivideix en: zona batial, la zona abissali la zona hadal. La zona batial s'estén des de 200 m a 2.000 m. La zona abissal va des dels 2.000 m a 6.000 m. La zona hadal va des de la fondària de 6.000 m fins al fons del mar. Els organismes que hi viuen han de ser capaços de viure en la foscor completa.

## Referències

* ↑ Earle, Sylvia A.; Thorne-Miller, Boyce. The living ocean: understanding and protecting marine biodiversity. Washington, D.C.: Island Press, 1999, p. 56–57. ISBN 1-55963-678-5.
* ↑ Kunich, John C. Killing our oceans: dealing with the mass extinction of marine life. Westport, CT: Praeger Publishers, 2006, p. 8–9. ISBN 978-0-275-98878-4.
* ↑ Williams, Linda Meyer. Earth science demystified. London: McGraw-Hill, 2004, p. 287. ISBN 0-07-143499-2.
* 1 2 3 4 Pinet, Paul R. Invitation to Oceanography. Jones & Bartlett Publishers, p. 294. ISBN 0-7637-5993-7.
* ↑ Freiwald, Andre. Cold-Water Corals and Ecosystems (Erlangen Earth Conference Series) (Erlangen Earth Conference Series). Springer, p. 980. ISBN 978-3-540-24136-2.
# Santa Maria Magdalena de Vergós Guerrejat

Santa Maria Magdalena és una església de Vergós Guerrejat inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església és dalt del turó del poble, oberta a una plaça, i adossada al primitiu Castell de Vergós Guerrejat, per un costat i per l'altre, a l'antiga rectoria. L'edifici presenta planta rectangular, d'una sola nau, capçalera plana i torre campanar. La seva coberta exterior és a doble vessant i disposa d'un ràfec de teula i maó al voltant del seu perímetre. A la façana principal hi ha la porta d'accés d'estructura allindanada amb treball motllurat. Damunt seu hi ha un escut esculpit amb un gos rampant, símbol de la família Meca. Aquesta façana principal també presenta tres óculs, dos de laterals i un damunt de la porta d'accés, així com, dues finestres rectangulars emmarcades per carreus de pedra picada, una d'elles però, tapiada. L'edifici també disposa d'una torre campanar d'estructura quadrada a un costat de la façana principal, oberta amb quatre ulls d'arc de mig punt, ràfec de teula i maó al voltant del seu perímetre i coberta exterior a quatre vessants.
L'interior de l'església ens mostra la nau de quatre trams amb pilastres adossades i cornisa correguda. El cor es disposa als peus de l'església, amb una volta de creueria, destacant la decoració esculpida a la clau de volta, i que ens mostra, el dibuix d'un gos, al mig d'aquesta, i amb quatre caps sobresortits, que volten la seva estructura rodona. L'obra presenta un parament exterior de pedra calcària disposada en filades regulars, així com carreus treballats amb pedra picada.
La pica baptismal és al baptisteri de l'església. Consta d'un peu baix i una copa adornada amb lòbuls i una sanefa superior geomètrica. El seu interior és llis.
Actualment està pintada.

## Història

La primitiva església romànica durant el segle xi està documentada en el bisbat de Vic però al segle xiii ja estava inclosa al de la Seu d'Urgell. L'any 1312, Galceran Sacosta, ardiaca de la Seu d'Urgell i futur bisbe de Vic, va visitar la parròquia, que estava situada dins el diaconat de la Vall de Lord. Al segle xvi, va passar al bisbat de Solsona.
L'església romànica ja no existeix i la nova es va construir gràcies a l'aportació econòmica de Manuel Meca, senyor del lloc. Va ser beneïda el 8 d'octubre de 1720. Els senyors de Meca van fer diferents donacions a la parròquia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Santa Maria Magdalena de Vergós Guerrejat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Āyehā-ye zamini

Āyehā-ye zamini (persa: آیه های زمینی), comercialitzada internacionalment com a Terrestrial Verses, és una pel·lícula iraniana de 2023 escrita i dirigida per Ali Asgari i Alireza Khatami.
Es va estrenar a la secció Un Certain Regard del 76è Festival Internacional de Cinema de Canes, el 23 de maig de 2023.

## Argument

Els iranians intenten fer valer els seus drets en el sistema del seu país, ja sigui l'administració o l'escola, en les relacions laborals o en els procediments de la vida quotidiana.
A través d'aquestes nou històries ambientades a Teheran, surt a la llum i es denuncia el pes aclaparador de la política i la religió al servei del poder.

## Repartiment

* Sadaf Asgari com a Sadaf
* Bahram Ark com a Bahram
* Ardeshir Kazemi com a home de 100 anys
* Gohar Kheirandish com a Mehri
* Farzin Mohades com a Ali
* Faezeh Rad com Faezeh
* Majid Salehi com a Siamak
* Hossein Soleimani com a Farbod Akhtari
* Sarvin Zabetian com Aram
* Arghavan Shabani com a Selena

## Producció

Asgari i Khatami van treballar junts en el guió, però van tenir dificultats per trobar un productor i, finalment, van produir la pel·lícula pel seu compte amb el suport financer dels amics. Aleshores, la pel·lícula es va rodar en set dies.

## Estrena

La pel·lícula es va estrenar el 23 de maig de 2023 a Canes, després de la qual es va projectar el 4 d'octubre de 2023 al BFI Festival de Cinema de Londres, el 19 d'octubre de 2023, als EUA durant el Festival Internacional de Cinema de Chicago i en altres festivals internacionals. festivals de cinema. L'estrena al cinema a Alemanya va ser l'11 d'abril de 2024.

## Premis

La pel·lícula va guanyar tant el Gran Premi com el Premi FIPRESCI al Festival de Cinema de la Ciutat de Luxemburg 2024.

## Referències

* ↑ Wilkinson, Alissa. «'Terrestrial Verses' Review: Sitting in the Bureaucrat's Seat», 25-04-2024.
* ↑ Barnes, Zachary. «'Terrestrial Verses' Review: Stories of Struggle in Iran».
* ↑ Alireza Khatami und Ali Asgari, Irdische Verse Kunst und Film, retrieved 23 April 2024.
* ↑ Irdische Verse berlin.de, retrieved 22 April 2024.
* ↑ Vassilis, Economou. «Terrestrial Verses wins big at the Luxembourg City Film Festival». Cineuropa, 11-03-2024. [Consulta: 31 maig 2024].

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a YouTube
# Sobirana

Sobirana és una masia a l'oest del terme de Puig-reig (el Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

Masia de planta rectangular, amb coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana, orientada a migdia. El mur de migdia i el de llevant conserven encara els carreus de la primera construcció medieval així com les restes d'una porta amb llinda monolítica, posteriorment tapiada. A l'angle nord-est hi ha les restes del que fou una torre de planta poligonal que quedà integrada a la masia quan aquesta fou ampliada al segle xvii. Al mur de migdia hi ha un massís contrafort. Els carreus medievals corresponen a una construcció de finals del segle xii o inicis del xiii.

## Història

Situada dins l'antic terme parroquial de Santa Maria de Merola, prop de les restes d'aquesta església romànica fou bastida al segle xii o inicis del segle xiii. L'any 1609 s'amplià i es transformà en la masia que avui encara es conserva. Les obres foren contractades per la família propietària, els Narbut, al mestre Joan Jarratet del Regne de França.

## Referències

* 1 2 «Mas Sobirana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 juliol 2014].

## Enllaços externs

* «Mas Sobirana». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Cal Piteu (Sant Ramon)

Cal Piteu és una habitatge al carrer principal de Sant Ramon a la comarca de la Segarra inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Habitatge realitzat amb carreus de pedra regulars de mitjanes dimensions i col·locats horitzontalment, amb una estructura de planta baixa, primera i segona planta o golfes.
A la planta baixa hi ha la porta principal d'accés, amb llinda superior d'una sola peça i brancals realitzats amb carreus de grans dimensions, els quals presenten un petit rebaix a l'extrem que ressegueix tot el perímetre de la porta. A ambdós costats hi ha una porta grossa, ambdues obertes posteriorment a la construcció de l'habitatge que serveixen de garatges per a vehicles.
La primera planta presenta tres obertures exteriors, col·locades simètricament amb les inferiors. Al centre apareix un balcó amb barana exterior de ferro forjat i llinda d'una sola peça superior, en la qual hi ha una inscripció amb el nom del propietari i l'any de construcció: «RAMON BOTET 1800», hi destaca un baix relleu en forma de pilastra adossada a la zona dels brancals. Aquesta obertura central apareix envoltada per una finestra de grans dimensions a cada costat, amb llinda superior d'una sola peça i brancals realitzats amb carreus grossos, els quals presenten el mateix treball decoratiu que el balcó central.
Finalment, a la segona planta o golfes apareixen tres petites obertures quadrangulars simètricament plaçades amb les obertures inferiors, amb una peça de formigó exterior.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Piteu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Bael

Bael (Aegle marmelos) és un fruit tropical proporcionat per un arbre natiu de l'Índia i Pakistan. És un arbre prim aromàtic de mida mitjana (fins a 18 m) que s'ha estès pel sud-est d'Àsia.

## Hàbitat

Bael és indígena dels boscs secs de nord, centre i sud de l'Índia, sud del Nepal, Sri Lanka, Myanmar, el Pakistan, Bangladesh, Vietnam, Laos, Cambodja i Tailàndia. També es cultiva al nord de la península Malaia, illa de Java, Filipines i illes Fiji.

## Fruit

El seu fruit és llenyós de la mida d'un poncem amb la closca dura com un coco, té moltes llavors dins una substància mucosa i amb una fibra groc-taronja molt aromàtica
La polpa del fruit té l'aroma pròxim als préssecs amb traces de papaia i banana.

## Usos

El fruit es menja fresc o assecat. Si és fresc del suc és endolcit i se'n fa una beguda similar a la llimonada i el sharbat, una beguda refrescant que fa parar la suor. El fruit es fa a tires i s'asseca.
En rituals religiosos, és un arbre sagrat en l'hinduisme, i com a remei ayurveda.

## <bibliografia

H.K.Bakhru. Foods that Heal. The Natural Way to Good Health. Orient Paperbacks, 1997. ISBN 81-222-0033-8.

## Enllaços externs

* Bael Fruit entry in Fruits of Warm Climates by J. F. Morton
# 335
## Esdeveniments

* Regne del Bòsfor: Els ostrogots conquereixen el regne i Rescuporis V és deposat.
* Tir (Fenícia): Se celebra un Concili que absol Arri i condemna Atanasi d'Alexandria.
* Consagració de l'Basílica del Sant Sepulcre

## Naixements

* Hispània: Magne Màxim, emperador romà d'occident. (m. 388)

## Necrològiques

* 31 de desembre - Roma: Sant Silvestre I, papa.
* Bodbe (Geòrgia): Santa Nina, evangelitzadora del país.

## Referències

* ↑ Shalev-Hurvitz, Vered (2015). Holy Sites Encircled: The Early Byzantine Concentric Churches of Jerusalem. Oxford University Press.ISBN 978-0-19-965377-5.
# Nabilona

La nabilona és un fàrmac compost per un anàleg sintètic del principal principi actiu natural de la planta del cànnabis, el THC.
La seva importació (sota autorització) està permesa a Espanya i a Andorra, on rep el nom comercial de Nabilone®. A altres països, com Regne Unit, Estats Units, Mèxic o Canadà, es comercialitza amb el nom de Cesamet®. No es comercialitza a França ni, de moment, a Itàlia.
S'utilitza per a la prevenció de les nàusees i vòmits secundaris a quimioteràpia que no han respost als tractaments antiemètics de referència i es pot obtenir com a medicació estrangera a través dels serveis de farmàcia dels hospitals.

## Referències

* 1 2 Quins preparats sintètics del cànnabis estan disponibles a Espanya? Arxivat 2021-07-22 a Wayback Machine. Fundació Institut Català de Farmacologia, 2010
# Vassili Petrov

Vassili Ivànovitx Petrov (en rus: Василий Иванович Петров), (krai de Stàvropol, 15 de gener de 1917 - Moscou, 1 de febrer de 2014) fou un militar rus. Va acabar l'escola secundària el 1935 i va estudiar durant dos anys en un institut de formació docent fins a 1937. Petrov es va unir a l'exèrcit el 1939 i acabar el curs del tinent el 1941. Durant la Segona Guerra Mundial, Petrov va lluitar en la defensa d'Odessa, la defensa de Sebastòpol i la campanya al Caucas. Més tard va prendre part en l'alliberament d'Ucraïna i la invasió de Romania i l'ofensiva de Budapest a Hongria. Després de la guerra Petrov completar l'Acadèmia Militar Frunze i va ser ascendit a major general el 1961. Petrov va ser nomenat Mariscal de la Unió Soviètica el 1983; fou cap del Districte Militar de l'Extrem Orient entre 1972 i 1976, i serví com a Comandant en Cap de les Forces Terrestres de 1980 al 85. Petrov també va servir com a conseller militar de l'exèrcit d'Etiòpia durant la guerra d'Ogaden.
# Nándor Dáni

Nándor Dáni (Pest, 30 de maig de 1871 - Budapest, 31 de desembre de 1949) fou un atleta hongarès que va competir a finals del segle XIX.
El 1896 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Atenes, on va guanyar la medalla de plata en la prova dels 800 metres del programa d'atletisme. Finalitzà rere l'estatunidenc Teddy Flack.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Nándor Dáni». [Consulta: 26 desembre 2023].
# Sant Pere de Bellmunt

Sant Pere de Bellmunt és una església del poble de Bellmunt, al municipi de Talavera (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església parroquial de Sant Pere està situada al centre de la vila, aïllada de qualsevol edificació. Aquest edifici s'estructura a partir d'una nau, creuer i un campanar situat al costat esquerre de la seva capçalera. A la façana principal hi trobem totes les seves obertures, que destaquen per un curiós treball dentat amb carreus de pedra. La porta d'accés és d'arc de mig punt i presenta una doble disposició. A la seva part inferior, una porta de fusta de doble fulla, d'estructura allindanada on s'adhereix una creu i uns travessers de ferro forjat. A la part superior, un timpà de marbre on hi ha esculpit, al seu interior, un sant Pere i les lletres "Sant Pere de Bellmunt", tot fent referència al Sant o advocació què va adreçada aquesta església; on també ens apareix l'any 1957. Per sobre d'aquesta porta d'accés i coronant la façana principal hi trobem tres petites obertures, allargassades, d'arc de mig punt i placatge de marbre al seu interior.
El campanar presenta els cantells amb un bisellament acabat amb punta ambdós extrems, quatre ulls amb estructura d'arc apuntat i cornisa esglaonada. Aquest campanar està coronat per una estructura amb forma d'arcs apuntats que es creuen. La teulada de la nau és a doble vessant i les capelles del creuer, a un vessant i finalment es disposa un ràfec de maó amb disposició esglaonada que ressegueix tot el perímetre de l'església. L'edifici ha estat molt remodelat amb el pas del temps.

## Història

Durant l'època medieval sant Pere de Bellmunt formava part del bisbat de Vic.
El lloc estigué inclòs dins la senyoria de Santa Coloma de Queralt fins al segle xiii, que passà a dependre del monestir de Montserrat, jurisdicció sota la qual es mantingué fins a començaments del segle xix.
L'església parroquial fou visitada pel Bisbe de Vic Antoni Pasqual l'any 1685 i consta que llavors tenia annexa la capella de Sant Jaume de Rocamora. La parròquia de Sant Pere es mantingué dins el bisbat de Vic fins a l'any 1957, en què s'integrà dins la diòcesi de Solsona.
Actualment l'edifici no conserva cap element d'època romànica.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Església parroquial de Sant Pere de Bellmunt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Lansium domesticum

Lansium domesticum és una espècie d'arbre amb un fruit tropical dins la família Meliaceae. Aquest fruit es pot anomenar el duku dolç o el langsat .

## Descripció

Lansium domesticum és un arbre que fa fins a 15 m d'alt.

### Fruit

Els fruits són ovoides de 5 cm de diàmetre i coberts per una pell gruixuda i coriàcia. La polpa està segmentada i és lleugerament àcida però més dolça en fruits ben madurs.

## Distribució

Lansium duranum és natiu de la península Malaia on es coneix sota el nom de Langsat.
Es cultiva a tot el sud-est asiàtic. A les filipines es coneix com a lanzones o langsa.

## Aspectes nutritius

Per 100 grams de fruit:
* Carbohidrats 7.8-14.2 g
* Proteïna 0.4-0.7 g
* Calci 10–19 mg
* Fòsfor 20 mg
* Ferro 1 mg
* Vitamina C 4-13.4 mg

## Bibliografia

* Morton, Julia F. Fruits of warm climates. Miami, FL.: Florida Flair Books, 1987, p. 201–203. ISBN 0961018410.

## Vegeu també

* Litxi
* Longan

## Referències

* ↑ Morton, Julia F. Fruits of warm climates. Miami, FL.: Florida Flair Books, 1987, p. 201–203. ISBN 0961018410.
4. http://www.montosogardens.com/lansium_domesticum.htm Arxivat 2010-11-26 a Wayback Machine.
# Beginning

Beginning (georgià: დასაწყისი, dasats'q'isi, Dasatskisi) és una pel·lícula dramàtica georgiana i francesa del 2020, dirigida per Dea Kulumbegashvili, sobre l'esposa d'un líder dels testimonis de Jehovà que es desil·lusiona amb la seva vida en una comunitat religiosa patriarcal després que el seu espai de culte sigui bombardejat per extremistes violents. Va formar part de la selecció oficial del 73è Festival Internacional de Cinema de Canes, i es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Toronto 2020, on va guanyar el premi FIPRESCI. Posteriorment, es va projectar i va guanyar premis al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià i al Festival de Cinema d'Adelaida. S'ha doblat i subtitulat al català.
Beginning va rebre crítiques majoritàriament favorables, i la seva direcció ha estat comparada amb la del director austríac Michael Haneke.

## Referències

* ↑ «Déa Kulumbegashvili». Adelaide Film Festival, 08-09-2020. Arxivat de l'original el 28 d’octubre 2020. [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ Manori Ravindran, "Cannes Film Festival Plans Three-Day Special Event in October". Variety, 28 September 2020.
* ↑ Parfitt, Orlando. «Cannes reveals 2020 Official Selection titles». Screen, 03-06-2020. [Consulta: 25 octubre 2020].
* ↑ «Toronto: Chloe Zhao's 'Nomadland' Wins Audience Award». Hollywood Reporter, 20-09-2020. [Consulta: 25 octubre 2020].
* ↑ «Toronto: Chloe Zhao's 'Nomadland' Wins Audience Award». Hollywood Reporter, 20-09-2020. [Consulta: 25 octubre 2020].
* ↑ Cabeza, Elisabet. «Dea Kulumbegashvili's 'Beginning' wins Golden Shell for best film at San Sebastian 2020». Screen, 26-09-2020. [Consulta: 25 octubre 2020].
* ↑ «2020 Adelaide Film Festival announces Feature Fiction and Feature Documentary Award winners», 20-10-2020. Arxivat de l'original el 28 d’octubre 2020. [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «Beginning». Goita què fan, ara!. [Consulta: 1r octubre 2023].
* ↑ Ehrlich, David. «Beginning Review: Dea Kulumbegashvili Delivers a Remarkable Debut». IndieWire, 30-09-2020. [Consulta: 25 octubre 2020].
# 535
## Esdeveniments

* L'exèrcit romà d'Orient, menat per Belisari, desembarca a Sicília i la reincorpora a l'Imperi Romà després de prendre Catània, Siracusa i Palerm, el bastió dels ostrogots a l'illa.
* Chi Min Yao Shu, obra clau de la història de l'agricultura
* Erupció del Krakatau
* Fi de la dinastia Wei del Nord

## Necrològiques

* 8 de maig - Roma, Regne dels Ostrogots: Papa Joan II (n. c. 470).

## Referències

* ↑ Ruiz-Domènec, Hernández de la Fuente i García, 2022, p. 81.
* ↑ Xiong, Victor Cunrui. Historical Dictionary of Medieval China. Rowman & Littlefield, 2009. ISBN 9780810860537.
* ↑ «Joan II». Enciclopèdia catalana. [Consulta: 7 maig 2020].

## Bibliografia

* Ruiz-Domènec, J. E.; Hernández de la Fuente, D.; García, J. C. «Byzantium: De erfenis van het Romeinse Rijk» (en neerlandès). National Geographic, 2022.