OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# James Lovelock

James Ephraim Lovelock, CH CBE, FRS (Letchworth, Hertfordshire, Anglaterra, 26 de juliol de 1919 - Abbotsbury, Dorset, Anglaterra, 26 de juliol de 2022) va ser un químic atmosfèric, inventor i escriptor anglès que va treballar de manera independent. És conegut per la seua teoria de Gaia, que postula que la Terra funciona com una mena de superorganisme, un sistema que s'autoregula.

## Biografia

Lovelock va néixer a Letchworth (Hertfordshire), va estudiar química a la Universitat de Manchester i va obtenir un càrrec al Medical Research Council de l'Institute for Medical Research a Londres.
Va estudiar en els cursos nocturns de Birkbeck College, compaginant els estudis amb el seu treball en una consultoria química. El 1941 va graduar-se en química a la Universitat de Manchester. Tot i estar en edat militar, durant la Segona Guerra Mundial, no va participar en la lluita armada; era objector de consciència i aquells anys va estar fent recerca a l'Institut Nacional de Recerca Mèdica (NIMR, de l'anglès National Institute for Medical Research). El 1948 Lovelock va obtenir un doctorat en Medicina a la London School of Hygiene and Tropical Medicine i el 1959 va doctorar-se en biofísica a la Universitat de Londres. Als Estats Units va portar a terme tasques d'investigació a la Universitat Yale, al Baylor College of Medicine i a la Universitat Harvard.
Contrari a l'armamentisme nuclear, va promoure un ús pacífic de l'energia nuclear com a únic recurs per a disminuir l'abús dels combustibles fòssils i així evitar que el sistema atmosfèric arribi a un punt sense retorn que el desestabilitzi. D'aquesta forma dona suport a l'associació Ambientalistes per l'Energia Nuclear (EFN, de l'anglès Environmentalists for Nuclear).
James Lovelock va morir a casa seva, a Dorset, el 26 de juliol de 2022, el mateix dia que feia cent-tres anys.

## Treballs

El 1957 Lovelock va inventar el detector de captura d'electrons que va ajudar els descobriments sobre la persistència dels CFCs i el seu paper en el deteriorament de la capa d'ozó.
El 1961 Lovelock va començar a treballar a la NASA, va crear i desenvolupar nombrosos instruments científics utilitzats per a l'anàlisi de les atmosferes i superfícies de planetes extraterrestres. Mentre treballava per a la NASA que va desenvolupar la hipòtesi Gaia, que el va fer conegut mundialment conegut.
Mentre treballava en el Programa Viking es va interessar per la composició de l'atmosfera de Mart, va raonar que el contrast entre l'equilibri estàtic de l'atmosfera de Mart (molt de diòxid de carboni i molt poc oxigen, metà i hidrogen) i la barreja dinàmica de l'atmosfera de la Terra devia ser un clar indici de l'absència de vida a Mart.

## Referències

* 1 2 Lenton, Timothy M. «James Lovelock (1919-2022)» (en anglès). Science, 25-08-2022. DOI: 10.1126/science.ade2685. [Consulta: 2 setembre 2022].
* ↑ (anglès) Biography of James Lovelock, Association of Environmentalists For Nuclear Energy.
* ↑ Horton, Helena. «James Lovelock, creator of Gaia hypothesis, dies on 103rd birthday» (en anglès). The Guardian, 27-07-2022. [Consulta: 27 juliol 2022].
# Bob Siebenberg

Robert Layne Siebenberg (nascut el 31 d'octubre de 1949, Glendale, Califòrnia) també conegut com a Bob C. Benberg, és un músic estatunidenc, va ser membre del grup de rock progressiu britànic Supertramp, tocant bateria i percussió. Va ser l'únic nord-americà a la formació. Es va unir all grup per l'album Crime of the Century i ha romàs en ell fins a la seva dissolució. El seu fill, Jesse, es va incorporar a Supertramp en el moment del llançament de l'àlbum en directe It Was the Best of Times (en directe; 1999).
El 1985, Siebenberg va llançar un àlbum en solitari anomenat Giants in Our Own Room (i acreditat a "Siebenberg"), on canta en la meitat de les cançons i també toca teclats i bateria. Junt a Siebenberg en aquest disc van participar; Scott Gorham de Thin Lizzy (Gorham va ser el cunyat de Siebenberg del 1969 al 2000), Steve Farris de Sr. Mister, el baterista de Procol Harum BJ Wilson, el baixista Kerry Hatch d'Oingo Boingo i el company de banda de Supertramp, John Helliwell. Un antic amic, Derek Beauchemin, es va unir per coescriure i tocar els teclats.
Abans d'unir-se a Supertramp, Siebenberg era membre del grup de rock Bees Make Honey.
També ha tocat a la banda "Heads Up" que va llançar l'àlbum The Long Shot el 1989, a on hi van participar Dennis O'Donnell, Mark Hart, Brad Cole, John Helliwell, Marty Walsh i, de nou, Scott Gorham a la guitarra.
El 1989, Siebenberg va compondre la música original per al videojoc de Sierra On-line, Space Quest III.

## Referències

* ↑ Deming, Mark. «Supertramp» (en anglès). AllMusic. [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «The Logical Web November 2008».
* ↑ «Bees Make Honey» (en anglès). AllMusic. [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «THE MUSIC OF SPACE QUEST III» (en anglès). YouTube. [Consulta: 22 maig 2020].
# Sol·licitud de pressupostos

Un request for quotation (RFQ) o petició d'oferta o sol·licitud de pressupostos és un procés estàndard de negocis que té per objectiu convidar els venedors en un procés de licitació per la contractació o desenvolupament d'un producte o servei específic. L'RFQ, en general, significa el mateix que crida a licitació o invitation for bid (IFB).
Un RFQ normalment va molt més enllà de la sol·licitud d'un preu per a un article o servei. Altra informació com ara les condicions de pagament, el nivell de qualitat o durada del contracte formen part de la sol·licitud del procés de licitació.
Per rebre ofertes o cotitzacions correctes, el RFQ sovint inclou les especificacions detallades per assegurar que tots els proveïdors fan una valoració del mateix producte o servei. Lògicament, quan més detallades siguin les especificacions, més precisa serà l'oferta i més fàcil de comparar entre els diferents proveïdors. Una altra raó per detallar d'una petició d'oferta és que les especificacions poden ser utilitzades com a documentació d'unió legal amb el proveïdor (per exemple en un procés de peritatge o en una mediació).
El proveïdor ha de fer arribar la seva oferta en una data (inclús d'hora fixa) per a ser considerat dins el procés de licitació. Les parts poden debatre les ofertes (sovint per aclarir les capacitats tècniques o assenyalar errors en una proposta). L'entrega d'una oferta no significa, doncs, la fi de la licitació; el proveïdor pot presentar noves versions de l'oferta. Segons el procés, els candidats poden passar més d'una ronda o caure en qualsevol moment del procés (garbellat o cribra).
Un RFQ permet a diferents contractistes o proveïdors de serveis proporcionin una oferta, entre els quals es seleccionen els millors. També obra opcions a empreses amb potencial a participar d'una licitació pública.
Les RFQ són molt utilitzades en l'entorn empresarial, i són una eina estàndard quan es participa en processos de contractació, desenvolupament de productes o serveis a nivell internacionals.

## Enllaços externs

* http://www.negotiations.com/articles/procurement-terms/
* http://www.sourcing4oem.com/index.php?option=com_content&view=article&id=49:rfq-request-for-quotation-description-and-template&catid=34:articles&Itemid=55/
# Tiberi Claudi Balbili

Tiberi Claudi Balbili (grec antic: Τιβερίος Κλαύδιος Βαλβίλιος, llatí: Tiberius Claudius Balbilius) conegut com a Balbili el Savi, nascut segurament l'any 3 dC i mort l'any 79 o l'any 80, va ser un astròleg i erudit egipci fill de l'astròleg Tiberi Claudi Trasil i de la princesa ACa II de Commagena, neta o besneta del rei Antíoc I de Commagena i germà d'Eunia, que es va casar amb el prefecte Nevi Sertori Macró.
Era de rang eqüestre i va néixer i créixer a Alexandria. Segurament va arribar a Roma cridat per Agripina, la mare de Neró. Durant el regnat de Calígula era a la ciutat imperial, però en va fugir i va tornar a Alexandria, retornant a Roma durant el regnat de Claudi del que era amic d'infantesa; el va acompanyar a la seva expedició a Britànnia com oficial de la Legio XX Valèria Victrix i va rebre una creu d'honor. Fou nomenat gran sacerdot del temple d'Hermes a Alexandria i director de la biblioteca, i va repartir el seu temps entre Roma i Alexandria. Va ser amic de Claudi fins i tot després que aquest va emetre un edicte desterrant de Roma a tots els astròlegs.
Va predir a Agripina el destí que esperava al seu fill Neró, i també li va dir que moriria a mans d'ell. Tàcit diu que Agripina va manifestar: «Que em mati, si és rei». Sota Neró, que recorria a ell per les consultes astrològiques, i amb el que va compartir les seves aficions orientalitzants, va ser governador romà (prefecte) d'Egipte el 55 o 56 i va exercir el càrrec fins al 59. Va interpretar per l'emperador el significat de l'aparició d'un cometa l'any 60 visible durant sis mesos i d'un altre, considerat més nefast, l'any 64, i va suggerir a l'emperador la mort d'algunes persones importants per a conjurar el presagi. Neró va sentenciar a mort a diverses persones, coincidint amb la conspiració de Pisó a Roma i de Vinici a Benevent. Era un home molt culte i va escriure un llibre sobre Egipte i els seus viatges pel país. Sèneca l'elogia com a home de lletres. Balbili, volent-se distanciar de la repressió que Neró va fer a Roma l'any 66, va marxar de la ciutat fins al 70, i es refugià a Alexandria. Sota Vespasià va retornar a Roma i l'emperador, content per alguns dels seus serveis, va establir, com explica Dió Cassi, uns jocs en honor seu que es van dir Jocs Balbileus i se celebraven a Efes entre el 79 i el segle iii i van arribar a ser molt populars.
Es va casar amb una dona grega i va tenir un únic descendent: una filla de nom Clàudia Capitolina, casada al seu torn amb un príncep grec de Commagena anomenat Gai Juli Arquelau Antíoc Epífanes, fill d'Antíoc IV de Commagena, els quals van ser els pares del príncep Gai Juli Antíoc Epífanes Filopap i la princesa Júlia Balbil·la.
Es conserva de Balbili un resum en llengua grega de les regles que va establir sobre la duració de la vida en funció dels càlculs astrològics.

## Referències

* ↑ Pel que fa al cognomen, també es troba sota les formes Bàlbil o Balbil.
* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 89-90. ISBN 8481641618.
# Muntanyes Laurencianes

Les muntanyes Laurencianes (en francès: Laurentides) són una llarga serralada de muntanyes situades al Quebec (Canadà). S'estenen des de l'Outaouais fins a la península del Labrador.
Les Laurencianes formen part del la província geològica de Grenville, amb roques magmàtiques erosionades i són una de les formacions geològiques més antigues del món (junt amb les de certes regions de Grenlàndia i d'Austràlia).
El nom de Laurentides va ser creat per l'historiador François-Xavier Garneau cap a 1845 perquè seguien aproximadament la direcció del riu Sant Llorenç (en francès:Saint-Laurent)

## Cims principals

* Mont Raoul-Blanchard (1181 m)
* Mont Belle Fontaine (1151 m)
* Mont de la Québécoise (1120 m)
* Mont François-De-Laval (1082 m)
* Mont Acropole des Draveurs (1048 m)
* Monts Valin (980 m)
* Mont du Lac des Cygnes (980 m)
* Mont Tremblant (968 m)
* Mont Sainte-Anne (800 m)
* Mont Sir-Wilfrid (783 m)
* Montagne du Caribou (440 m)

## Galeria

* Caiguda de gel a l'autopista 15 (Laurentides, Québec)
* Flanc est del mont Gabriel des de l'autopista 15 a Sainte-Adèle (Laurentides, Québec)
* Vista de la vila de Mont-Tremblant
* Vista des del cim del Lac des Cygnes

## Enllaços externs

* Commission de toponymie
* L'histoire géographique du Québec
# Cinturó de plecs i falles de Maria

El cinturó de plecs i falles de Maria (MFTB per les seves inicials en anglès) és una part de l'orogen de la Serralada Nord-americana, les estructures geològiques del qual acomoden més o menys en l'eix nord–sud, amb vergència nord-oest - sud-est, un escurçament de l'escorça d'edat Mesozoica. En contrast amb la resta de la Serralada, en que l'escurçament és predominantment est–oest. Les seves estructures associades es troben exposades en una sèrie de serralades al sud-est de Califòrnia i a l'Arizona occidental. Moltes de les estructures profundes del MFTB han estat exposades a causa de l'extensió est–oest a nord-est-sud-oest durant el Cenozoic extensió d'edat i l'exhumació per l'erosió.

## Geologia

MFTB es defineix com la regió on la compressió que va ajudar crear la Serralada Nord-americana va canviar abruptament les seves direccions. Al nord del MFTB, la tendència de les serralades és nord-sud, amb compressió est–oest degut a la subducció de la Placa de Farallon sota l'Amèrica del Nord occidental. Al MFTB la deformació compressional canvia per ser generalment nord-sud, amb el front de les serralades definit aproximadament per la línia de est-oest. Aquesta línia llavors canvia suaument cap a l'est-sud-est, on la deformació típica de la Cordillera es difumina en una ampla zona de cisalla al Mèxic nord-oriental.
Altre tret notable que el diferencia de la resta de la Serralada és que la deformació implica les roques del crató Nord-americà. Deformació que en la resta de la Serralada només implica roques que eren part de seqüències sedimentàries properes a la riba i de plataforma continental.

## Ecologia

Degut a les diferències de sòl i clima a un costat i altre del cinturó, podem considerar aquesta estructura com una divisòria per un gran nombre d'espècies de flora i fauna.. Per exemple, la distribució de l'espècie en perill Washingtonia filifera no s'estén més enllà del nord del MFTB, o més concretament les Muntanyes Tortuga.

## Serralades

El sistema MFTB comprèn un gran nombre de serralades als deserts del Mojave sud-oriental i al Sonora nord-occidental, incloent les següents:
| Big Horn Mountains Big Maria Mountains Bouse Hills Muntanyes Buckskin Muntanyes de Dome Rock | Muntanyes de Granite Wash Muntanyes Harcuvar Muntanyes Harquahala Muntanyes Little Harquahala Muntanyes Little Maria |

## Referències

* ↑ Knapp, J. H.; Heizler, M. T. Journal of Geophysical Research, 95, B12, 1990, pàg. 20,049–20,073. Bibcode: 1990JGR....9520049K. DOI: 10.1029/jb095ib12p20049.
* ↑ C. Michael Hogan. 2009. California Fan Palm: Washingtonia filifera, GlobalTwitcher.com, ed. Nicklas Stromberg Arxivat 2009-09-30 a Wayback Machine.
* ↑ Spencer, Jon; Reynolds, S. J. Journal of Geophysical Research, 95, B1, 1990, pàg. 539–555. Bibcode: 1990JGR....95..539S. DOI: 10.1029/JB095iB01p00539.

## Enllaços externs

* Maria Fold and Thrust Belt Arxivat 2017-06-28 a Wayback Machine., Universitat de Colorado Western US Tectonics Course Arxivat 2017-04-05 a Wayback Machine.
# Sant Martí de Caselles

Sant Martí de Caselles és una església del municipi d'Organyà inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici religiós adossat a la casa Caselles. És de nau rectangular coberta amb volta i té una porta d'arc de mig punt, oberta als peus de la nau. La façana està rematada amb un campanar de cadireta d'un sol ull. L'edifici està construït amb maçoneria i després arrebossat.
Actualment és aixoplugat per un ample ràfec de la teulada de la masia, sostingut per pilars de secció quadrada que sobrealcen un dels murs laterals de la nau.

## Història

No hi ha clares referències històriques sobre l'església, mentre que la casa és documentada en diversos documents. L'any 1071 hi ha documentada la donació d'un alou amb les seves cases i terres, situat "in valle Kapudensi, in apendicio Sancti Martini de Kastes...". No sembla que es pugui identificar aquest "Sancti Martini de Kastes" amb l'actual Sant Martí de Caselles, però potser podria tractar-se del mateix indret.
En el "Spill" del vescomtat de Castellbò, el mas de les "Cazelles", habitat per Pere de les Cazelles, s'incloïa a la batllia de Nargó, dins el quarter d'Organyà. L'any 1860 es documenta dins el terme d'Organyà la masia de les Caselles, on es diu passà la nit el comte d'Espanya abans de ser assassinat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Martí de Caselles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Santa Agnès de la Farrera dels Llops

Santa Agnès de la Farrera dels Llops és una església romànica del municipi de les Valls de Valira (Alt Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici religiós romànic d'una nau amb absis semicircular, el qual era il·luminat per dues finestres d'una sola esqueixada. La coberta era totalment esfondrada i s'ha restaurat. És una construcció rústega de pedres unides amb fang. Té la portada oberta al mur S i és adovellada. Hi ha una biga escairada encastada a l'absis que conserva decoració d'escuts de colors blau, vermell i negre.
Documentada en l'acta de consagració de la catedral d'Urgell, sembla que antigament fou església parroquial.

## Referències

* 1 2 «Santa Agnès de la Farrera dels Llops». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Pont de Viu de Llevata

El Pont de Viu de Llevata és un monument del municipi del Pont de Suert protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El pont de Viu de Llevata està situat al costat est del nucli, al camí que comunica el poble amb Hostalets, Erta i Sas, per salvar el barranc del mateix nom. Es tracta d'un pont d'un sol ull, format per dos paraments laterals de carreus més o menys treballats, entre els que segurament hi ha un reblert de runa o rocalla resultant de la construcció, fins a arribar al nivell on està col·locat el paviment. La sola del pont del Remei té una amplada de 2 m. Els paredons que confinen el tauler tenen una amplada de 2 m. Els paredons que confinen el tauler tenen una alçada de 0,40 m per 0,40 m d'amplada a ambdós costats i són la continuació dels paretons laterals. L'estat de conservació és deficient degut a la important vegetació que l'envolta i que fins i tot creix sobre el tauler. Un dels paretons s'ha ensorrat parcialment i ha afectat al tauler en aquest punt.

## Història

No s'ha trobat cap document que faci referència al pont o al camí on està situat. Informacions aportades per la gent de la comarca, i per la tipologia del pont, es creu que inicialment devia ser una palanca de fusta que va ser substituïda al S. XIX pel pont de pedra actual.

## Referències

* 1 2 «Pont de Viu de Llevata». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Farga de Boí

La Farga de Boí és un monument del municipi de la Vall de Boí inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Estava situada en la riba dreta del riu Sant Nicolau al costat del pont de l'actual carretera que va des de la N-230, més amunt de Pont de Suert fins al Balneari de Caldes de Boí. El terreny de la farga i dels seus voltants són propietat de la companyia ENHER on ha edificat una residència que porta el nom de La Farga.

## Referències

* ↑ «Farga de Boí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Roca de l'Ordiguer

La Roca de l'Ordiguer és una muntanya de 2.346 metres que es troba al municipi de Montellà i Martinet, a la comarca de la Baixa Cerdanya.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Poecilia amazonica

Poecilia amazonica és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2 cm de longitud total i les femelles els 3,5.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Pará (Brasil).

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Ratpenat de nas tubular de Queensland

El ratpenat de nas tubular de Queensland (Nyctimene robinsoni) és una espècie de ratpenat de la família dels pteropòdids. Viu a Austràlia i possiblement a Papua Nova Guinea. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals i els horts. No hi ha cap amenaça concreta per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que les tanques de filferro d'arç són perilloses per aquests ratpenats i els poden causar la mort.

## Referències

* ↑ Hall, L.; Thomson, B.; Bonaccorso, F.; Leary, T. Nyctimene robinsoni. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 4 gener 2009.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Cantó de Canes Centre

El cantó de Canes Centre és un cantó francès del departament dels Alps Marítims, situat al districte de Grassa. Compta amb part del municipi de Canes.

## Municipis

* Canes

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1994 | Jacques Dozol | RPR |
| 1994-2001 | Albert Lopez | UDF |
| 2001- | Philippe Tabarot | DL, després Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| - | - | - | - | - | 26.550 | 28.311 |
# Poecilia butleri

Poecilia butleri és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total i les femelles els 8.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Mèxic fins a Panamà.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Colom becut

El colom becut, colom manumea o simplement el manumea (Didunculus strigirostris) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita boscos de muntanya de les illes Savai'i i Upolu, a l'arxipèlag de Samoa. És l'única espècie del gènere Didunculus, que forma per ell mateix la subfamília dels didunculins (Didunculinae).

## Referències

* ↑ «Colom becut». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Colom capclar

El colom capclar (Columba pallidiceps) és un colom, per tant un ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita els boscos de l'Arxipèlag de Bismarck i les Illes Salomó.
# Serra de Salló

La Serra de Salló és una serra situada al municipi de Lles de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 2.004 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de la Balma

El Serrat de la Balma és una serra situada al municipi de Bellver de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 1.275 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de les Perdius Blanques

El Serrat de les Perdius Blanques és una serra situada al municipi de Meranges, a la comarca de la Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 2.752 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya