OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pseudoefedrina

Pseudoefedrina (PSE) és un fàrmac, una droga simpatomimètica de la classe de la fenetilamina i amfetamina substituïdes que prové de diverse espècies d'Efedra; com ara E. vulgaris i E. sinica. Pot ser usada per a la descongestió nasal o com un estimulant en les dosis més altes.
Les seves sals químiques hidroclorur de pseudoefedrina i sulfat de pseudoefedrina es troben en moltes preparacions de medicaments de venda lliure sovint en combinacions amb antihistamines o paracetamol, aspirina o ibuprofè).

## Química

La pseudoefedrina és un diastereòmer d'efedrina i ràpidament es redueix a metamfetamina o s'oxida a metcatinona.

## Mecanisme d'acció

La pseudoefedrina és una amina simpatomimètica. El seu principal mecanisme d'acció és l'acció directa sobre el sistema del receptor adrenèrgic. La vasoconstricció que produeix la pseudoefedrina es creu que és principalment una resposta d'un receptor α-adrenèrgic.

## Referències

* ↑ «Pseudoefedrina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Hodges, K; Hancock, S; Currell, K; Hamilton, B; Jeukendrup, AE «Pseudoephedrine enhances performance in 1500-m runners». US National Library of Medicine National Institutes of Health, 38, 2, 2-2006, pàg. 329–33. DOI: 10.1249/01.mss.0000183201.79330.9c. PMID: 16531903.
* ↑ Trinh, KV; Kim, J; Ritsma, A «Effect of Pseudoephedrine in Sport: a Systemic Review». BMJ Open Sport & Exercise Medicine, 1, 1, 15-11-2015, pàg. e000066. DOI: 10.1136/bmjsem-2015-000066. PMC: 5117033. PMID: 27900142.
* ↑ American Medical Association, AMA Department of Drugs. AMA Drug Evaluations. PSG Publishing Co., Inc., 1977, p. 627.
* ↑ Thomson/Micromedex. Drug Information for the Health Care Professional, Volume 1,, 2007, p. 2452.
* ↑ Drew, CD; Knight, GT; Hughes, DT; Bush, M «Comparison of the effects of D-(−)-ephedrine and L-(+)-pseudoephedrine on the cardiovascular and respiratory systems in man». British Journal of Clinical Pharmacology, 6, 3, 1978, pàg. 221–225. DOI: 10.1111/j.1365-2125.1978.tb04588.x. PMC: 1429447. PMID: 687500.
# Targeta de proximitat

Targeta de proximitat és el nom genèric donat a la targeta intel·ligent "sense contacte" que s'utilitza per a l'accés segur o com un sistema de pagament. Es pot referir tant a les velles targetes de 125 kHz RFID com a les noves targetes sense contacte que funcionen a 13,56 MHz, comunament conegudes com a targeta intel·ligent sense contacte.
Les targetes modernes de proximitat responen a la norma ISO 14443. Existeix també l'estàndard ISO 15693 relatiu a l'anomenada "targeta de veïnatge".
La de targeta de proximitat funciona a una distància entre 5 i 10 cm en la majoria dels casos, el que permet que l'usuari els dugui en bitlletera o a la cartera. El preu de les targetes és baix (entre 1 i 3 euros), fent-les aptes per emprar-les en el transport públic i en altres aplicacions com ara targetes d'identificació, targetes de pagament i targetes per al seu ús en sistemes de venda electrònica d'entrades.

## Vegeu també

* Targeta intel·ligent
* Targeta sense contacte
* Targeta amb banda magnètica
* Near Field Communication
* Bitllet de tren
* Títol de transport
* Control d'accés
# Jake Zamansky

Jake Zamansky (26 de juny del 1981) és un corredor d'esquí alpí nord-americà que competeix des de 1997. La seva millor posició a la Copa del Món va ser 15è en un esdeveniment d'eslàlom gegant a Itàlia el 2009. Al Campionat del Món d’esquí alpí FIS 2009 a Val d’Isère, Zamansky no va acabar la prova d’eslàlom gegant. Va ser nomenat membre de l'equip olímpic dels Estats Units per als Jocs Olímpics d’hivern del 2010.

## Referències

* Fitxa oficial de l'esportista
# Creu Coberta de la Vall

La Creu Coberta de la Vall és una creu de terme de Batea (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La creu i el templet que la cobreix van ser reconstruïts l'any 2006. Durant molts anys va estar en un estat de ruïna quasi total, tan sols restava dret un dels seus pilars. Afortunadament, la major part de les peces, totes de carreus, eren escampades per terra. La construcció original la formaven: una creu -perduda- sobre un pilar octogonal i a la vegada sobre un pedestal i quatre pilars de pedra que servien per sustentar una coberta. Els pilars són de secció quadrada amb els angles bisellats, amb una base senzilla i rematats per una imposta. Ambdues amb una motllura del tipus cavet o copada. De la coberta, resta un petit fragment, rajola i restes de fusteria.

## Història

Es troba a la vora del barranc de la Vall Major i de l'actual carretera a Nonasp, a pocs quilòmetres de Batea. Aquesta carretera, segueix l'únic camí de Batea a Nonasp, i a més, pel lloc de la creu també es passa per anar a Pinyeres, Favar i el riu Ebre -la Vall Major va cap al Matarranya i aquest a l'Ebre per Faió-, seguint els vells camins que s'adapten a la topografia del terreny. Hi anaven processons quan hi havia sequera.
La creu original era del segle xiv i el templet del xviii. A la reconstrucció del 2006 es van reaprofitar les restes que hi romanien, la resta és d'obra nova.

## Referències

* 1 2 «Creu de la Vall». Ajuntament de Batea. Turisme. [Consulta: 11 desembre 2022].
* 1 2 3 «Creu Coberta de la Vall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Ratpenat groc negrós

El ratpenat groc negrós (Lasiurus atratus) és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a la Guaiana Francesa, la Guaiana, Surinam i Veneçuela. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals, tant perennes com caducifolis. Es tracta d'un animal insectívor. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Sampaio, E.; Lim, B.; Peters, S. Lasiurus atratus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 29 novembre 2013.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Craniosinostosi

La craniosinostosi, cranioestenosi o craneosintosi en anglès: Craniosynostosis (de cranio, crani; + syn, junt amb; + ostosis relatiu a l'os) és una condició en la qual una o més de les sutures fibroses en el crani d'un infant es fonen prematurament tornant-se os (ossificació), d'aquesta manera es canvia el patró del creixement del crani. De vegades en resulta una forma anormal del cap i de les característiques facials en alguns casos pot incrementar la pressió intracranial dificultant la visió, la son i l'alimentació amb una reducció significativa del coeficient intel·lectual.
La craniosintosi ocorre en un de cada 2.000 naixements.
La hipòtesi que Wolfgang Amadeus Mozart morí per una craniosintosi es basa en l'anàlisi d'un crani d'una fosa comuna (on Mozart va ser enterrat) però actualment no es considera gaire probable especialment des dels estudis fets per H.C. Robbin Landon

## Complicacions

No totes les anormalitats cranials dels infants degudes a la craniosinostosi són només una conseqüència de la fusió prematura de la sutura cranial Entre les complicacions es troba l'increment de la pressió cranial i l'àpnea obstructiva de la son

## Classificació

Hi ha diverses maneres de classificar la craniosintosi.
* Per exemple, pel nombre de sutures tancades (‘simple’ o ‘complexa’)
* Una segona classificació és per la forma del crani
* Una tercera classificació implica la presència o absència d'una síndrome craniofacial identificada

## Tractament

Mitjançant la cirurgia .

## Referències

* ↑ Silva, Sandra; Philippe Jeanty. «Cloverleaf skull or kleeblattschadel». TheFetus.net. MacroMedia, 07-06-1999. [Consulta: 3 febrer 2007].
* ↑ Slater BJ, Lenton KA, Kwan MD, Gupta DM, Wan DC, Longaker MT «Cranial sutures: a brief review». Plast. Reconstr. Surg., 121, 4, 4-2008, pàg. 170e–8e. DOI: 10.1097/01.prs.0000304441.99483.97. PMID: 18349596.
* ↑ Gault DT, Renier D, Marchac D, Jones BM «Intracranial pressure and intracranial volume in children with craniosynostosis». Plast. Reconstr. Surg., 90, 3, 9-1992, pàg. 377–81. DOI: 10.1097/00006534-199209000-00003. PMID: 1513883.
* ↑ http://pcarvajal1.blogspot.com.es/2010/12/amadeus-mozart-el-final-duna-vida.html
* ↑ Speltz ML, Kapp-Simon KA, Cunningham M, Marsh J, Dawson G «Single-suture craniosynostosis: a review of neurobehavioral research and theory». J Pediatr Psychol, 29, 8, 12-2004, pàg. 651–68. DOI: 10.1093/jpepsy/jsh068. PMID: 15491988.

## Enllaços externs

* Craniosynostosis and Positional Plagiocephaly Support
* Craniosynostosis support and awareness Cranio Kids
* GeneReview/NIH/UW entry on FGFR-Related Craniosynostosis Syndromes
* Ebenezer, Roy «Craniostenosis or oxycephaly». Indian Journal of Ophthalmology, 8, 3, 1960, pàg. 77–80. ISSN: 0301-4738.
# Font de la Plaça (Sant Salvador de Toló)

La Font de la Plaça és una obra de Gavet de la Conca (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Font d'un sol abeurador, de forma prismàtica, rematat per una cornisa amb una gran ràfec i un pinacle llis amb una bola a l'extrem. Està feta de carreus regulars de pedra i encastada en un mur de pedres irregulars que, treballat com un mur de contenció, divideix la plaça.

## Referències

* ↑ «Font de la Plaça». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Ratpenat orellut papú

El ratpenat orellut papú (Nyctophilus microtis) és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a Indonèsia i Papua Nova Guinea. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals humits primaris i secundaris, o en les clarianes del bosc. No hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, excepte les pertorbacions humanes o la pèrdua d'una cova de descans.

## Referències

* ↑ Hutson, T.; Schlitter, D.; Csorba, G.; Bonaccorso, F.; Parnaby, H. Nyctophilus microtis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 09-03-2014.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Rhinolophus chiewkweeae

Rhinolophus chiewkweeae és una espècie de ratpenat de la família dels rinolòfids. Viu a la península de Malaca.

## Descripció
### Dimensions

Ratpenat de mida mitjana, amb una llargada del cap i del cos de 64,0±0,93 mm, la llargada de l'avantbraç de 56,1±0,81 mm, la llargada de la cua de 18,9±0,99 mm, la llargada del peu de 14±0,926 mm i la llargada de les orelles de 25±0,76 mm.

### Aspecte

El pelatge és llarg, dens i llanós. Les parts dorsals són marró-taronja, mentre que les parts ventrals són més clares. Les orelles són curtes, però amb un antitragus relativament gran i alt. La fulla nasal presenta una agulla ampla i triangular, un procés connectiu baix i amb el perfil semicircular, una depressió amb petites aletes a la base i l'extremitat arrodonida. La porció anterior és ampla, cobreix completament el musell i té una profunda cavitat mediana a la base. El llavi inferior té un solc longitudinal. Les membranes alars són marronoses i acoblades posteriorment a la base del turmell. La cua és llarga i inclosa completament a l'ample uropatagi. La primera premolar superior està situada al llarg de la línia alveolar.

## Biologia
### Alimentació

S'alimenta d'insectes.

## Distribució i hàbitat

Aquesta espècie és coneguda als estats malaisis de Kedah, Malaca i Johor, així com a l'illa de Langkawi.
Viu als boscos dipterocarps situats a fins a 1.276 metres d'altitud.

## Estat de conservació

Com que aquesta espècie fou descoberta fa poc, el seu estat de conservació encara no ha estat avaluat.

## Referències

* ↑ Yoshiyuki i Lim, 2005

## Bibliografia

* Yoshiyuki, M.; Lim, B. L. «A New Horseshoe Bat, Rhinolophus chiewkweeae (Chiroptera, Rhinolophidae), from Malaysia» (en anglès). Bulletin of the National Science Museum. Series A, Zoology, 31, 1, 2005, pàg. 29-36.
Espècies vivents de rinolofoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Hipposideridae :
Família Megadermatidae :
Família Nycteridae :
Família Rhinolophidae :
Família Rhinonycteridae :
# Can Gil de Llampaies

Can Gil de Llampaies és una casa de Llampaies, al municipi de Saus, Camallera i Llampaies (Alt Empordà), que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada dins del petit nucli urbà de la població de Llampaies, al bell mig del terme, a l'inici del carrer de l'Església.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular amb jardí davanter, cobert amb teulada de dues vessants i distribuïda en planta baixa i pis. La façana principal presenta un portal d'accés és d'arc rebaixat adovellat. A l'extrem sud del parament hi ha un ample contrafort de reforç. Al pis, la distribució de les obertures és irregular. Damunt del portal hi ha una finestra lobulada, de tipologia gòtica. Al costat nord, una finestra renaixentista amb permòdols actualment reformada. Al sud, una de mig punt bastida amb carreus i dues rectangulars, una amb l'emmarcament i l'ampit motllurat. En general presenten reformes i modificacions.
La construcció és bastida amb pedra desbastada disposada regularment i lligada amb morter. El parament està arrebossat.

## Història

L'edifici va ser construït probablement durant el segle xvi, època en què es pot situar l'origen de la major part dels casals del nucli de Llampaies.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Gil de Llampaies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Can Gener (Saus, Camallera i Llampaies)

Can Gener és una casa de Llampaies, al municipi de Saus, Camallera i Llampaies (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat dins del petit nucli urbà de la població de Llampaies, al bell mig del terme, formant cantonada entre el carrer de l'Església i el de Ponent.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular, format per dos cossos adossats, amb les cobertes de dues vessants de teula. L'edifici principal està format per tres crugies perpendiculars a la façana principal i està distribuït en planta baixa, pis i altell. Davant la façana hi ha adossat un cos rectangular, amb terrassa al nivell del pis i un petit cobert a l'extrem de llevant. Es conserven les impromptes de dues arcades de mig punt, que en origen bastien la planta baixa i que actualment estan tapiades. La façana principal presenta un portal d'arc de mig punt, fet amb grans dovelles amb la clau gravada, sembla que amb la data 1271.
Al costat hi ha una altra porta, per accedir al cos adossat al principal, que presenta la data 1554. Al pis, damunt del portal, hi ha una finestra geminada trilobulada, amb columneta i capitell decorat, i al seu costat, una altra emmarcada amb carreus de pedra, que dona a la terrassa adossada. A l'altre extrem de la façana hi ha una altra finestra rectangular, amb guardapols motllurat. Destaca la finestra cantonera de l'angle sud-oest, dividida per una columna i emmarcada amb carreus de pedra. Presenta la llinda gravada amb una inscripció i la data 1599. L'element més destacable de la façana és el ràfec de la teulada. Són tres fileres de rajoles i teules decorades amb elements pintats en els colors vermell i blanc, amb motius geomètrics, vegetalsi animals. En un tram es llegeix la inscripció "MARTI BATLLA ME FESIT 1802" i en un altre la data 1780. De l'interior destaca la sala, de gran alçada i coberta amb empostissat de fusta. Es comunica amb la resta de cambres mitjançant portes de punt rodó adovellades, amb un emblema gravat en relleu a la clau.
La construcció és bastida amb pedra desbastada, lligada amb morter. El cos principal presenta carreus ben desbastats al centre del parament i també a les cantonades. Malgrat tot, la resta del parament es troba arrebossat.

## Història

El casal segurament data dels segles XV-XVI. A la façana apareixen les dates del 1554 (porta del cos dret de l'edifici) i 1599 (finestra cantonera). Al llarg dels anys ha anat experimentant modificacions diverses. El ràfec de la teulada és d'un període posterior: la data del 1780 apareix a la part més baixa del ràfec, i la del 1802 a la part alta.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Gener». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Sant Miquel d'Aleny

Sant Miquel d'Aleny és una església de Calonge de Segarra (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una capella molt reformada, situada vora la carretera d'accés al poble, a pocs metres del cementiri i aïllada de qualsevol construcció. Es tracta d'un edifici d'una nau, planta rectangular, coberta interior amb volta de canó i capçalera plana. La coberta exterior és a doble vessant de teula àrab. La porta d'ingrés se situa a la façana de migdia. Situat a un extrem d'aquesta façana d'ingrés, se situa una fornícula amb una escultura de la Mare de Déu de Montserrat.
A la façana de tramuntana de l'edifici, destaquem la presència de dos contraforts que reforcen l'estructura de l'edifici. Coronant la façana de ponent de l'edifici, es disposa un campanar d'espadanya de doble ull d'arc de mig punt, damunt del qual se situa una creu. Curiosament, l'edifici no presenta cap obertura que permeti l'accés de llum natural al seu interior. Finalment, l'edifici presenta un parament arrebossat, menys l'estructura de la porta d'ingrés que es realitza amb carreus de pedra del pais.

## Història

Inicialment, aquesta capella tingué funcions parroquials segons sembla entre 1025 i 1050, tal com consta dins de la llista de parròquies del bisbat de Vic. Més tard, i sense que es conegui el motiu, passà a ser sufragània de la parròquia de l'església de Sant Pere de l'Arç, abans de l'any 1331. L'advocació de la capella consta en una butlla del papa Anastasi IV, l'any 1151; entre les possessions de la canònica de Sant Vicenç de Cardona, hi figura la capella de Sant Miquel d'Aleny i el seu castell.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Sant Miquel d'Aleny». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Església de Sant Genís (Jorba)

L'Església de Sant Genís és una obra del nucli de Sant Genís, al terme municipal de Jorba (Anoia). És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una capella d'una sola nau i de planta rectangular. És sufragània de l'església de Jorba i està documentada ja el 1270, però fou renovada l'any 1620 tal com indica l'any que figura a la llinda d'una sola peça en el portal d'entrada ubicat a ponent. A la façana nord hi ha un petit portal adovellat i tapiat. A la façana de ponent hi ha un ull de bou amb una claustra d'arenisca treballada en forma d'estrella de sis braços. Els murs són de carreus d'arenisca amb morter. A migdia hi ha un contrafort i una petita construcció adossada al mur i a sol ixent una finestreta en forma d'espitllera. La coberta és de teula àrab amb un campanar relativament modern en forma de torre i construït amb maó.

## Referències

* ↑ «Sant Genís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Sant Martí de Cassà de Pelràs

Sant Martí és un edifici religiós al nucli de Caçà de Pelràs (Baix Empordà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

Església romànica d'una nau i absis semicircular. La nau posseeix volta apuntada i seguida i l'arc triomfal també és apuntat. A la capçalera es conserva la finestra de doble biaix; el parament és de carreus ben escairats. La porta primitiva, al mur meridional, d'arc de mig punt, és aparedada.
A les reformes post-medievals del temple hi corresponen les obertures del frontis- portada barroca i rosetó-, el campanar, les capelles laterals, la sagristia i el terrabastall construït damunt els murs perimetrals de l'edifici medieval. En una finestra d'aquest terrabastall, sobre l'absis, hi ha gravat a la llinda l'any 1735 i en una finestra de la sagristia el 1736. o bé 1756.
Es tracta d'una creu de pedra col·locada a la façana septentrional del casal de la rectoria, situat a pocs metres a migdia de l'església parroquial. És situada a bona altura, sobre una grossa mènsula de pedra encastada al mur de la casa. Els braços de la creu presenten un acabament romboïdal. A la cara de llevant hi és representat el Crucificat, mentre a ponent hi veiem la Verge amb l'Infant al braç esquerre i amb una testa alada d'angelot com a peanya. Les figures, en baix relleu, són de mida força reduïda; la part restant dels braços de la creu, en ambdós costats, són ocupats per relleus de fullatge. A la part frontal de la mènsula hi ha gravat l'any 1589 i a la seva cara de ponent aquesta inscripció: BERNAD MASC / AROS RECTOR. O bé: BERNAD MASO / AROS RECTOR.
L'edifici de l'antiga rectoria, de dues plantes, presenta elements de la mateixa època que la creu: dues plantes, obertures de pedra escairada, algunes amb llindes sobre mènsules.

## Història

La segona meitat del segle xii Arnau de Llers, havia reunit els dominis del seu pare Guillem de Cervià (la baronia de Púbol amb dominis a Bordils, Juià, la Pera i Caçà de Pelràs) i la baronia de Llers per part de la seva mare. L'any 1160 Arnau es veié obligat a restituir nou esglésies dels seus dominis al bisbe de Girona, confessant que les havia usurpat. L'any 1209 hi ha una altra evacuació per part d'Arnau de Llers al bisbe Arnau de Creixell, en el mateix sentit; aquesta vegada, entre les esglésies usurpades, s'hi esmenta la de Sancti Martini de Caciano de Piloraso.
També des del segle xiii aquest temple és citat com a parroquial.

## Notes

* 1 2 3 4 «Sant Martí de Caçà de Pelràs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Pont del Molí de la Roca

El Pont del Molí de la Roca és un pont al terme municipal de la Sénia (Montsià) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Rep el nom de l'antic Molí de la Roca, situat al seu costat però ja en terme municipal de Sant Rafel del Riu, i uneix les terres catalanes amb les valencianes. El camí que passa per sobre uneix el molí i les finques dels voltants amb l'actual carretera comarcal de la Sénia-Ulldecona, a uns 4 km. de la primera. Pont format per dues arcades, una més petita no sobre el riu sinó salvant el desnivell de les roques del vessant català i una segona més gran que va de banda a banda de riu. En aquest punt, el riu forma un petit congost, pel que les bases de l'arcada gran queden penjades sobre la roca, especialment a la banda valenciana. L'intradós de l'arc té uns 2m. L'aparell és maçoneria de pedres petites amb carreus sense escairar a la base. Els arcs fets a base de lloses de pedra col·locades a manera de dovelles. Les baranes del camí que passa per sobre han caigut en molts punts.

## Notes

* ↑ «Pont del Molí la Roca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].

## Vegeu també

* Pont Vell de les Cases del Riu
* Pont del Molí de l'Om
* Pont de l'Olivar (Ulldecona)
* Pont de les Caixetes (Ulldecona)

## Enllaços externs

* «Pont del Molí la Roca». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.